Дипломная работа: Екологічний стан р. Південний Буг. Характеристика та заходи щодо його поліпшення - Интернет База Рефератов\nДипломная работа: Екологічний стан р. Південний Буг. Характеристика та заходи щодо його поліпшення\nЦя проблема пов’язана з погіршенням якості навколишнього середовища внаслідок ндустріалізації та урбанізації його способу життя, виснажування традиційних легкодоступних джерел сировини і енергетичних ресурсів та ін.\nНегативн результати антропогенного впливу є неминучим наслідком погіршення розвитку суспільства. Зазвичай, погіршення природного середовища пов’язане з помилками у технічній екологічній політиці, недостатнім рівнем технічного розвитку.\nПроблема взаємодії людина-природа разом із екологічним, соціально-політичним ма техніко-економічний аспект. Він полягає у раціональному виборі технолог промислових процесів, технічних засобів, які забезпечують реалізацію природоохоронних заходів з найменшими матеріальними і фінансовими витратами.\nТак процеси називають екологічними або безвідходними технологіями. Одним із головних напрямків розвитку технологій на сучасному етапі є створення різних видів безстічних технологічних систем на базі існуючих і перспективних методів очистки води. Це зумовлено тим, що в зв’язку із зростанням населення розширенням виробничої діяльності збільшується потреби у прісній воді. На сьогодні вони досягли таких масштабів, що в розвинених промислових районах виникла гостра проблема нестачі прісної води.\nУкраїна була і залишається одним з найменш водозабезпечених регіонів Європи. Дефіцит водних ресурсів покривається частково за рахунок транзитного річкового стоку та каналів і водоводів, які виконують функції міжбасейнового перерозподілу. Створення великих водосховищ на Дніпрі з метою забезпечення електроенергією та водою промислових центрів Криворіжжя і Донбасу, а також зрошення сільгоспугідь Причорномор’я і Криму себе не виправдало і призвело до негативних екологічних наслідків. Було затоплено і виведено із сільськогосподарського обігу понад 500 тис. гектарів родючих земель; близько 100 тис. гектарів прилеглих до водосховищ земель опинились у зоні підтоплення, а вироблення електроенерг гідроелектростанціями дніпровського каскаду становило менш ніж 4 відсотки загальнодержавного обсягу. Масовими стали явища цвітіння» води і руйнування берегів. Стан екосистем Чорного й Азовського морів передкризовим саме через забруднення акваторій промисловими і комунальними стоками з “гарячих точок» прибережної зони та забрудненого стоку таких річок як Дунай, Дніпро, Дністер, Південний Буг і Дон.\n1. Загальні екологічні відомості про водні ресурси\n1.1 Вода як екологічний фактор\nВода, що є на Землі, утворилася внаслідок виділення газів із магми. Вона також може виділятися під час перебігу біохімічних процесів, мінералізації органічної речовини, фотосинтезу та окисно-відновних реакцій.\nВода складається з молекул, в яких два атоми водню зв’язані з одним атомом кисню ковалентним зв’язком, і які розташовані у кутах 1040. Завдяки високому, порівняно з воднем (+1), заряду ядра кисню (+8) електрони притягуються до ядра атома кисню сильніше, ніж до ядер атомів водню (модель частинок): центри мас зарядів не збігаються, молекула є постійним диполем. Який може взаємодіяти з носіями позитивних і негативних зарядів.\nДипол молекул води можуть сполучатися між собою водневим зв’язком, на розривання (дисоціацію) яких потрібно затратити 20-42 ккал/моль енергії (ентальпія дисоціації). Молекули води можуть, не сполучатись скупчуватись в асоціати (рідка вода) або утворювати тетраедричні чи циклічні основні одиниці кристалів при 0-40С утворюються асоціати приблизно з 90, а при +700С з 25 молекул, які постійно формуються і розпадаються .\nВ температурних умовах земної поверхні вода одночасно перебуває у газоподібному рідкому агрегатному стані. Рідка вода використовується живими організмами як засіб транспортування тепла та поживних речовин по провідних тканинах (шляхах) рослин та кровоносних судинах; вона утворює акватичні життєві простори.\nОскільки вміст СО2 часто є фактором, що обмежує продукуючі процеси у водоймах, то вода визначає продуктивність землі.\nЗавдяки полярності вода є дуже добрим розчинником для багатьох груп речовин. На розчинну здатність води впливає її здатність до дисоціації:\n2Н2О = Н3О+ + ОН– (амфоліт)\nКонцентрація онів гідроксонію (Н3О+), а також гідроксил-іонів (ОН–) показує наскільки кислий чи лужний розчин. Якщо Н2О віддає протони, наприклад: H2O + NH3 = NH4+ + OH–.\nвона вступає в хімічну реакцію як кислота (донор протонів), якщо вона приєднує протони, наприклад: Н2О + НСІ = Н3О+ + СІ–.\nвона реагує як основа (акцептор протонів); якщо молекула може вступати в реакцію як кислота і як основа, її називають амфотерною.\nВода добре розчиняє полярні речовини, а саме солі (гідрофільна дія), здебільшого з утворенням іонів, неполярні – гірше або як жири, взагалі не розчиня (гідрофобна дія). Розчинність газів, які не вступають у хімічні реакції з водою, залежить від температури та тиску, наприклад вміст кисню в озері, як правило, збільшується зверху вниз. Для стоячих водойм має значення аномалія густини. Вода при 4оС має найбільшу густину, за нижчої температури густина зменшується. Отже, найхолодніший шар води з температурою 0–40С на поверхні, де при подальшому охолодженні утворюється лід, який завдяки просторовій кристалічній гранці за ще меншої густини може плавати .\nЗамерзання зверху вниз дає змогу рибам у досить глибоких озерах вижити в решті води. На густину води впливають також вміст солей і тиск. Так, густіша солона вода да змогу планктону краще триматись на плаву, ніж бідна на іони вода оліготрофних озер. Вода має велику питому темплоємність: 4,187 кДж/ (К·кг); тобто потрібно 4,187 кДж, щоб 1 кг води за нормального тиску нагріти на 1 К (=10С). теплота плавлення льоду становить 333,7 кДж/кг, теплота випаровування води, яка вивільнюється як теплота конденсації у разі скраплення пари, – 2255 кДж/кг. Завдяки високій теплоємності вода може нагромаджувати великі кількості тепла і, на противагу земним умовам, створює відносно стабільний у тепловому відношенн життєвий простір.\nВода життєво необхідною для процесів обміну у клітинах. Це ідеальний розчинник для органічних і неорганічних речовин. Під час розчинення солі дисоціюють на окрем они, кислоти – лише частково. Легко розчинні у воді речовини наприклад солі, цукор, амінокислоти, яєчні білки, називають гідрофільними, речовини, які важко або зовсім не розчиняються, наприклад жири – гідрофобними.\nРозчинн молекули поводять себе у воді як молекули газу, які змішуються з іншими газами. Частинки знаходяться у постійному русі (броунівський молекулярний рух). Швидкість руху залежить від надходження тепла й збільшується з підвищенням температури. Якщо в одному просторі концентрація молекул різна, то з часом ця різниця вирівнюється: більше молекул рухається від місця з більшою концентрацією до місця з меншою концентрацією. Це фізичне вирівнювання концентрацій називається дифузією й не потребує підведення тепла. Воно залежить від величини молекул, від різниці концентрацій, від перетину, через який молекули можуть переміщатись, відстані та часу. Невеликі відстан перекриваються завдяки дифузії дуже швидко, більші – повільніше. Тому дуже мал тварини (шлях дифузії <1 мм) не потребують кровоносної системи для транспортування газів чи поживних речовин. За допомогою клітинних мембран або оболонки тіла найрізноманітнішої структури та матеріалу живі організми відмежовують себе від їх оточення і підтримують постійне внутрішнє середовище. Клітинна мембрана напівпроникна, тобто вона проникна лише для певних молекул (наприклад води), а для інших непроникна (наприклад солі, цукор) .\nЯкщо два об’єми з різними концентраціями розділити напівпроникною мембраною, розрідження розчиненої речовини шляхом дифузії стане неможливим, воно може відбуватися лише через проникнення води (осмос). Завдяки, броунівському молекулярному руху об’єм з нижчою концентрацією залишає більше молекул води (гіпотонічний розчин), ніж об’єм з вищою концентрацією (гіпертонічний розчин). Внаслідок цього підвищується тиск у гіпертонічному об’ємі, який можна виміряти, наприклад через різницю висоти водяного стовпа (гідростатичний тиск). Тиск, який треба протиставити проникаючим молекулам води, поки число молекул, що входять, зрівняється з числом молекул, що виходять, є потенційним осмотичним тиском. Він вказується в паскалях. Осмос і дифузія – це пасивні процеси транспортування через мембрану, які не вимагають від організму енергії. Проте жива клітина ма бути здатною регулювати свій об’єм, водневий потенціал та склад іонів, щоб забезпечити умови для діяльності ферментів. Необхідно, щоб вона могла накопичувати молекули з навколишнього середовища та виділяти отруйні речовини. Транспортування проходить через ферментні білкові молекули (переносники, або пермеази), які знаходяться у мембрані. Останні розпізнають молекули, як потрібно транспортувати, за принципом ключа та замка за формою або розподілом зарядів. Швидкість транспортування залежить від числа переносників у мембран та від вільних місць на них. При перепаді концентрацій транспортування може проходити спонтанно (пасивне транспортування). Для вирівнювання концентрацій необхідно виконати роботу. Це транспортування потребує енергії, яку одержує у вигляді хімічної енергії, як АТФ з обміну речовин: активне транспортування. Рослини навколо своїх клітинних мембран мають еластичні стінки, які під час поглинання води вакуолями та клітиною плазмою протидіють тиску (тургорний тиск) не дають клітині розтріскатись.\nМіцност трав’янистим рослинам додає тургор, зі зменшенням сили якого вони в’януть. З в’яненням концентрація соку в клітинах, а також потенційний осмотичний тиск збільшується. Тиск на стінки зменшується або наближається до нуля. Клітина може поглинати більше води, її напруга всмоктування зростає. Кількість води, що є в осмотичних системах (наприклад, цитоплазма, вакуолярний сік, рідина тіла), за їх дією може бути ототожнена з концентрацією водяної пари в повітрі. Цей стан води Г. Вальтер назвав гідратурною. Найчастіше вона виникає у насиченому парою повітрі або чистій воді .\nОскільки атмосфера, як правило не насичена водяною парою, вологе тіло віддає воду в повітря. Вміст води в активній при обміні речовин плазмі коливається від 50 до 90%. Сланеві рослини (талофіти: бактерії, повітряні водорості, лишайники) одноклітинні організми, круглі черви та тихоходи, гриби, а також спори насіння рослин поводять себе щодо водного режиму як кренобіонти без можливост регулювання. Вони перемінновологі. Вміст води в них залежить від умов навколишнього середовища. Вони мають бути здатними пережити висихання, не подаючи тривалий час ознак життя.\nВиди які мають власну вологу, регулюють свій водний баланс і завдяки цьому не залежать від водного режиму навколишнього середовища. Судинні рослини зі своїми вакуолями як резервуари води гомойогідридні. Для захисту від великої втрати води випаровуванням вони утворюють зовнішній покрив клітин з кутином та воском. У рослин на вологих місцях тонка кутикула також зменшує транспірацію на <10% від випаровування вільної поверхні води (хвоя <0,5, кактуси <0,05%). На противагу кутикулярному випаровуванню віддіаюча вода через продихи може регулюватися здебільшого на нижній стороні листка. Через відкриті продихи рослини випаровують значно більше води і вбирають необхідний для фотосинтезу СО2.\nПоглинання води здійснюється через коріння, звідки вода у неживих трубках клітин, ксилемах, транспортується до органів рослин. Гідрофільність залежить від площ поверхні коріння, перепадів тиску водяної пари у корінні та ґрунті (наприклад, стінка клітини, перетин ксилемних трубок). Для рослини жита обчислили загальну поверхню коріння, вона становить 400 м2 в об’ємі ґрунту 56 дм3 (= 80 разів до поверхні наземної частини рослини). Потенційний осмотичний тиск більшості грунтів становить >5·105 Па (степові солонці >30·105, пустелі >30·105 Па). Осмотичний тиск клітин коріння відрізняється залежно від місцезнаходження та виду рослини (квасоля звичайна – (2–3,5)·105 Па, пеларгонія – близько 5·105 Па). Рослини які потребують вологи, можуть збільшити напругу всмоктування її коріння максимально до 10·105 Па, культурні рослини – (10–20)·105 Па, лісові дерева приблизно до 30·105 Па, галофіти – 20·105 Па, рослини пустель >100·105 Па. Найбільший перепад тиску водяної пари, а також найбільші коливання мають місце на суміжній поверхні рослина/повітря. Завдяки перепаду тиску водяна пара без витрат рослиною енергії подається від ґрунту через рослину в атмосферу. Необхідну енергію для переходу води з рідкого стану в газоподібний дають сонячне випромінювання й температура навколишнього середовища. На суміжних поверхнях та частинках, що споживають воду, виникає тяга, яка на основі когез молекул води досягає коріння. Рух води починається вранці у крон продовжується по стовбуру. Стовбури дерев за сильної транспірації всередині дня сухіші. Увечері та вночі втрати від транспірації знову поповнюються .\nВода може виділятись рослинами й у вигляді рідини, краплями (гутація), завдяки чому забезпечується поглинання поживних речовин, коли випаровування у насичених водяною парою місцях незначне.\nІз основних поживних макроелементів С, О та Н поглинаються у вигляді СО2 та Н2О а решта лише у вигляді іонів Fе потрібний лише незначною мірою і переходить до групи поживних мікроелементів, які в зовсім малій кількості так само необхідні, як і основні поживні елементи.\nЛібіх ще в 1840 році встановив, що речовина, яка є в мізерній кількості, визначає ріст (здебільшого N, Р та К): закон мінімуму. Лише 0,2% запасу поживних речовин знаходяться у ґрунті в розчиненому стані, 2% адсорбуються на поверхні і близько 98% міцно зв’язані у гумінованих речовинах або мінералах. Іони поживних речовин, які абсорбуються на поверхні, можуть обмінюватись на іони Н+ або НСО3–, як віддає коріння рослин. Частина міцно зв’язаних іонів поживних речовин може бути розчинена іонами Н+ або органічними кислотами. Поглинання поживних речовин відбувається двома шляхами. В процесі дифузії або з пасивно проникаючою водою іони потрапляють у стінки клітин та в міжклітинні простори кори коріння до поясків Каспарі в ендодермі (апоплазматичне транспортування). Стінки клітин на цьому місці внаслідок відкладення кутинів непрозорі, тому подальше проникнення блокується. Зрештою, саме там іони поживних речовин мають надходити в плазму клітини через клітинну мембрану (селекція). Це відбувається за допомогою енергоспоживаючого активного транспортування. Симплазматичне транспортування здійснюється через цитоплазму до ксилемних тканин. Поживні солі розподіляються транспіраційним потоком по рослині .\n1.2 Характеристика водних ресурсів Землі та України\nЗапаси води на Землі величезні – 1,39·109 км3, що становить 0,023% усієї маси Землі, проте абсолютна більшість ц колосальної маси – це гіркувато-солона морська вода, непридатна для пиття та технічного використання. Маса прісної води на планеті – 35·106 км3 (усього 2% її загальної кількості). Основна кількість (75%) прісної води зосереджена в льодових щитах Антарктиди й Гренландії, гірських льодовиках, айсбергах, у зоні вічної мерзлоти. Із всієї кількості прісної води лише 0,6-1% перебуває в рідкому стані (річки, прісноводні озера, частина підземних вод) . Саме ця вода й використовується людством для своїх численних потреб. Слід зазначити, що 20% усієї прісної рідкої води Землі зосереджено в такому унікальному водному басейні, яким є сибірське озеро Байкал. Та найбільші запаси води на Землі зосереджені в її надрах у зв’язаному вигляді (в складн мінералів). За даними В. Вернадського, в земній корі в зв’язаному стан міститься щонайменше 1,3 млрд. км3 води, тобто приблизно стільки ж, як у Світовому океані (табл. 1.1) .\n1) це головна складова частина всіх живих організмів (тіло людини, наприклад, на 70% складається з води, а деякі організми, такі, як медуза чи огірок, містять у собі від 98 до 99% води);\n2) основний механізм здійснення взаємозв’язків усіх процесів у екосистемах (обмін речовин, тепла, ріст біомаси);\n4) води Світового океану є основним кліматоутворюючим фактором, основним акумулятором сонячної енергії і “кухнею» погоди для всієї планети;\nТаблиця 1.1. Розподіл водних ресурсів землі за їх місцезнаходженням\n№ п/п Об’єкти\nПлоща поширення млн. км3\nОбсяг, тис. км3\nПитома вага у світових запасах,%\nвід загальних запасів від запасів прісних вод\n1 Світовий океан 361,3 1338000 96,5 –\n2 Підземні води 134,8 23400 1,7 –\nв т.ч. Прісні – 10530 0,76 30,1\n3 Ґрунтова волога 82,0 16,5 0,001 0,05\n4 Льодовики постійні сніги 16,2 26064 1,74 68,7\n5 Води прісних озер 1,24 91,0 0,007 0,26\n6 Води річок 148,2 2,1 0,0002 0,006\n7 Вода в атмосфері 510,0 12,9 0,001 0,04\n8 Загальні запаси води – 1385984,6 100,0 –\n9 Загальні запаси прісної води – 35029,2 2,53 100,0\n5) одним із найважливіших видів мінеральної сировини, головний природний ресурс споживання людства (людство використовує її в тисячу більше ніж нафти чи вугілля);\n6) нформаційна .\nВеличезну роль відіграє гідросфера в формуванн поверхні Землі, її ландшафтів, у розвитку екзогенних процесів (вивітрення гірських порід, ерозії, карту тощо), в переносі хімічних речовин, забруднювачів довкілля (табл. 1.2).\nДля багатьох організмів вода є середовищем їхнього життя. Хімічний склад морської води дуже схожий на склад людської кров містить ті ж хімічні елементи й приблизно в тих же пропорціях. Це – один з доказів того, що предки людей, як і інших ссавців, колись жили в морі. Солоність океанічних вод становить 35% (тобто від океанічної води міститься 35 г. солей). Найсолоніша вода в Мертвому морі – 2600/00 (людина вільно лежить на поверхні цієї води, не занурюючись в неї), у чорному морі – 180/00, Азовському – 120/00.\nЯк видно з таблиці, що найбільші запаси прісно води міститься в людовиках та постійний снігах. Другі за запасами прісної води підземні. У м. Вінниця використовується прісна вода з річок, що на нашу думку не є ефективно, як по запасам так і по якості води для пиття. В подальшому ми розглянемо це питання детальніше .\nТаблиця 1.2. Швидкість водообміну (повне перемішування води – роки)\n№ п/п Об’єкти Роки\n1 Світовий океан 2500\n2 Підземні води 1400\n3 Ґрунтова волога 1\n4 Полярн льодовики і постійний покрив 9700\n5 Льодовики гірських районів 1600\n6 Підземні води багаторічної мерзлоти 10000\n7 Води озер 17\n8 Води боліт 5\n9 Води в руслах рік 16\n10 Волога в атмосфері 8\nХімічний склад підземних вод дуже різноманітний. За мінералізацією води змінюються від прісних, що використовуються для пиття й водопостачання, до мінералізованих і навіть до ропи з солоністю 6000/00; деякі мінералізовані підземні води мають лікувальні властивості.\nОсновним джерелом водопостачання для людства річковий стік. Серед країн світу перше місце за цим показником посідає Бразилія з її гігантською річкою Амазонкою (9,900 млрд. м3). Річковий стік України становить у середньому 85,1 млрд. м (без Дунаю), а в маловодні роки зменшується до 48,8 млрд. \nПроблема забезпечення людства чистою водою в тому числі і України (табл. 1.3) нині надзвичайно загострилася, оскільки наявн ресурси прісної води в багатьох районах є недостатнім для задоволення всіх споживачів не лише на перспективу, але й на сьогодні. Усі галузі господарства за відношенням до водних ресурсів поділяють на дві групи: споживачів й користувачі води.\nСпоживчі забирають воду з джерела, використовують для виробництва промислової й сільськогосподарської продукції, а потім повертають, але в іншому місці, в меншій кількості й іншої якості.\nТаблиця 1.3. Водні ресурси і водозабезпеченість України в розрізі адміністративних областей\n№ п/п Адміністративн одиниці\nЗабезпеченість річок тис. м3/рік\n1 Республіка Крим 33,7 0,38\n2 Вінницька 93,2 1,26\n3 Волинська 107,9 2,11\n4 Дніпропетровська 27,3 0,23\n5 Донецька 38,5 0,19\n6 Житомирська 105,4 2,04\n7 Закарпатська 618,7 6,58\n8 Запорізька 22,8 0,3\n9 Івано-Франківська 330,2 3,34\n10 Київська 70,6 0,46\n11 Кіровоградська 38,6 0,77\n12 Луганська 54,7 0,51\n13 Львівська 225,7 1,84\n14 Миколаївська 23,2 0,44\n15 Одеська 10,5 0,13\n16 Полтавська 67,4 1,13\n17 Рівненська 115,9 2,0\n18 Сумська 102,9 1,72\n19 Тернопільська 131,2 1,57\n20 Харківська 52,9 0,53\n21 Херсонська 4,91 0,11\n22 Хмельницька 103,9 1,4\n23 Черкаська 48,3 0,66\n24 Чернівецька 151,8 1,35\n25 Чернігівська 108,2 2,42\nВ цілому 86,8 1,03\nКористувачі воду з джерел не забирають, а використовують її як середовище (водний транспорт, рибальство, спорт тощо) або як джерело енергії (ГЕС). Проте і вони можуть змінювати якість води (наприклад, водний транспорт забруднює воду).\nВода може використовуватись з різною метою: для потреб промисловості, сільського, комунального господарства, транспорту та для господарсько-питних потреб тощо .\nПромисловість використовує близько 20% загального рівня прісної води й її споживання. Кількість води, що споживає тим чи іншим промисловим підприємством, залежить від типу продукції, що випускається, технології виробничого процесу, системи водопостачання (прямоточної чи оборотної), кліматичних умов тощо.\nУ разі застосування проточної системи вода з водного джерела подається на промисловий об’єкт, використовується в процес виробництва продукції, потім надходить на очисні споруди й після відповідного очищення скидається у водотік чи водойму. При такій системі використовується велика кількість води, але частка необоротного споживання невелика.\nПри оборотній системі водопостачання відпрацьована вода після відповідної очистки не скидається у водойму, а багаторазово використовується в процесі виробництва. Витрати води у цьому разі набагато нижчі, наприклад, якщо ТЕС потужністю 1 млн. кВт при прямоточному водопостачанн щорічно споживає 1,5 км3 води (головним чином для охолодження агрегатів), то при оборотній схемі – лише 0,12 км3, тобто в 13 разів менше.\nДля оцінки обсягів промислового водопостачання використовується термін водоємність виробництва. Під нею розуміють кількість води (м3), необхідну для виробництва 1 т готової продукції. Водоємність різних видів продукції дуже різниться:\nДобування й забезпечення руди – 2-4 м3.\nВиробництво сталі – 120-150 м3.\nВиробництво паперу – понад 200 м3.\nВиробництво міді – 500 м3.\nСинтетичного каучуку – 3600 м3.\nКапранового волокна – 5600 м3 .\nНайбільшим споживачем води в промисловості є атомна енергетика – АЕС використовують у середньому вдвічі більше води на 1 кВт виробленої електроенергії, ніж ТЕС. Сільське господарство є основним споживачем прісної води (70% усього її використання). Це зумовлено в першу чергу збільшенням площ зрошування землеробства. Зрошувані землі дають набагато більше продукції, ніж незрошувані (богарні). Так у світі нині зрошується близько 15% площ усіх сільськогосподарських угідь, проте вони дають понад 50% ус продукції (за вартістю). Площа зрошувальних земель у світі зростає: на початку ХХ ст. вона становила 40 млн. га, в 1970 р. – 235, а в 2005 році за прогнозами вчених досягне 420 млн. га. Питоме водоспоживання під час зрошення залежить від виду сільськогосподарських культур, фізико-географічних умов району, технічного стану зрошувальних систем і способів поливу. Наведемо норми зрошення різних культур, м3/га: Зернові – 1500-3500; Багаторічн трави – 2000-8000; Цукровий буряк – 2500-6000; Рис – 8000-15000.\nВтрати води під час зрошення (за рахунок випаровування) досягають великих значень (від 20 до 60% водозабору). Деяка кількість води після зрошення повертається у водойми у вигляді зворотних вод, які, як правило, за своїм хімічним складом значно відрізняються від води, що використовувалася для зрошення, вони мають великий вміст солей .\nВодопостачання населення задовольняє потреби в питній воді й комунально-побутові потреби (робота підприємств побутового обслуговування, поливання вулиць і зелених насаджень, протипожежні заходи тощо). Існує поняття питоме водопостачання, тобто добовий об’єм потреб одного жителя міста чи села. Питоме водопостачання в містах більше, ніж у села значною мірою залежить від степеня благоустрою (наявність водопроводу, каналізації, центрального водяного опалення тощо). У великих містах земної кул питоме водопостачання нині на добу становить на одну людину: Нью-Йорк і Москва 600, Київ – 515, Париж і Луганськ – 500, Вінниця і Ужгород – 305, Лондон 263, Івано-Франківськ – 230 (табл. 1.4).\nНині на кожного мешканця планети припадає 6 тис. м3 води, а прогнози міжнародної експертизи показують, що в 2005 році кількість води зменшиться до 4 тис. м3 на душу населення, що дуже турбує. Нин мільярд людей на планеті немає доступу до безпечної питної води, а 3,5 мільйони осіб щороку вмирає через погану воду і приготовлену на ній їжу .\nТаблиця 1.4. Водоспоживання по континентах (км3)\nКонтиненти Промислове водоспоживання Сільськогосподарське водоспоживання Комунально-побутове водоспоживання Всього\nАфрика 154 608 12 774\nАзія 98,7 1400 98 1596,7\nАвстралія 13,6 13 5,2 31,8\nЄвропа 359,6 116 40 515,6\nПівнічна Америка 308,5 205 38 551,5\nПівденна Америка 10,8 35 11 56,8\nВ Україні був і є дефіцит водних ресурсів, він покривається частково за рахунок транзитного річкового стоку та каналів і водоводів, які виконують функц міжбасейнового перерозподілу. Створення великих водосховищ на Дніпрі з метою забезпечення електроенергією та водою промислових центрів Криворіжжя і Донбасу, а також зрошення сільгоспугідь Причорномор’я і Криму себе не виправдало призвело до негативних екологічних наслідків.\nБуло затоплено і виведено із сільськогосподарського обігу понад 500 тис. гектарів родючих земель; близько 100 тис. гектарів прилеглих до водосховищ земель опинились у зоні підтоплення, а вироблення електроенергії гідроелектростанціями дніпровського каскаду становило менш ніж 4 відсотки загальнодержавного обсягу. Масовими стали явища “цвітіння» води руйнування берегів.\nСтан екосистем Чорного й Азовського морів передкризовим саме через забруднення акваторій промисловими і комунальними стоками з “гарячих точок» прибережної зони та забрудненого стоку таких річок як Дунай, Дніпро, Дністер, Південний Буг і Дон. Досі не вирішено транскордонн проблеми міжнародного рівня, які стосуються забруднення річковим стоком Дунаю північно-західного шельфу Чорного моря та забруднення Дніпра з території Рос та Білорусі.\nВнаслідок міграції забруднюючих речовин з району придунайського шельфу, обумовленої природними чинниками, 50 відсотків наявного забруднення Дунаю потрапляє в українську виняткову (морську) економічну зону, сприяючи зниженню тим самим біопродуктивності в місцях вилову основних промислових видів риб.\nВ Україні налічується 63119 річок, у тому числ великих (площа водозбору понад 50 тис. кв. км) – 9, середніх (від 2 до 50 тис. кв. км) – 81 і малих (менше 2 тис. кв. км) – 63029.\nЗагальна їх довжина становить 206,4 тис. км, з них 90% припадає на малі річки. За географічним розташуванням майже всі основн річкові басейни (за винятком Південного Бугу) належать до міжнародних водних басейнів, що обумовлює активність транскордонних водно-екологічних стосунків та необхідність прискореного розвитку басейнового управління водними ресурсами (табл. 1.5).\nВодний фонд України включає близько 8073 озер лиманів із загальною площею дзеркала – 4021,5 кв. км., в тому числі лиманів 1073 кв. км. Кількість водосховищ, які мають об’єм води 1 млн. куб. м та більше 944. Відносно незначну частину території займають болота, заболочен перезволожені землі – 3,6 млн. га, в той же час вони відіграють значну ресурсостабілізаційну роль. Водні ресурси України розподіляються наступним чином. Найбільш посушливі регіони: Луганська, Дніпропетровська, Донецька, Запорізька, Кіровоградська, Миколаївська, Одеська, Херсонська області та Автономна Республіка Крим. Нормально забезпечені регіони: Вінницька, Волинська, Житомирська, Львівська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Хмельницька, Чернігівська, Київська, Черкаська, Полтавська, Харківська області. Найбільш зволожені регіони: Закарпатська, Івано-Франківська, Чернігівська області. Міждержавні водойми: Дніпро, Сіверський Донець, Дністер, Дунай, Західний Буг. Україна належить до найменш забезпечених власними водними ресурсами європейських держав.\nТаблиця 1.5. Основні характеристики найбільших річок України\nОб’єм води в основному руслі, км3\nзагальна в межах країни загальна в межах країни\nДніпро 2200 981 53,9 504,0 291,4\nДністер 1360 705 10,0 72,1 52,7\nСіверський Донець 1053 700 4,5 98,9 54,5\nПівденний Буг 806 806 3,4 63,7 63,7\nДунай в тому числі по Кілійському рукаву (гирлу)\nОсновною їх складовою є річковий стік. В середній за водністю рік його загальний обсяг складає 87,1 км3. Значн водні ресурси зосереджені в озерах України, що розташовані по всій території. За наближеною оцінкою, об’єм води в прісних озерах досягає 2,3 км3, в солоних озерах і лиманах – 8,6 км3. У болотах зосереджено близько 30 км3 води, що належить до категорії зв’язаних вікових запасів. Прогнозні ресурси прісних підземних вод складають загалом 20,9 км3 на рік, експлуатаційні ресурси – 5,7 км3. Балансові запаси підземних вод, що гідравлічно не зв’язані з поверхневим стоком і є додатковими водними ресурсами місцевого формування, становлять близько 7 км3. Найбільші величини підземних вод залягають у басейнах Дніпра (61%), Сіверського Дінця (12%) і Дністра (9%). Крім прісних водних ресурсів у галузях економіки використовується близько 1 куб. км морської води .\nТаблиця 1.6. Використання водних ресурсів в Україні у 1990–2001 рр., млн. м3\nПоказник Роки Індекси показників водокористування (у% до 1990 р.)\n1990 1995 2000 2001 1995 р. 2000 р. 2001 р.\nЗабір води 35615 25852 18282 17577 73 51 49\n- з поверхневих джерел 29294 20681 14470 13954 71 49 48\n- підземної 5200 4305 2987 2750 63 57 33\n- морської 1121 866 817 872 77 73 78\nВтрати при транспортуванні 2424 1946 2477 2328 80 102 96\nВикористано води 30201 20334 12992 12168 67 43 40\n- господарсько-питні 4646 4404 3311 3041 95 71 65\n- виробничі 16255 10417 6958 7033 64 43 43\n- зрошення 6958 3469 1690 1158 50 24 17\n- сільгоспводопоста-чання 1697 1331 512 381 78 30 22\nСкинуто води у водні об’єкти 19329 14175 10517 10136 73 54 52\n- забрудненої 3199 4652 3313 3008 145 104 94\nБезповоротне споживання води відносно водних об’єктів 14630 9630 5962 5267 66 41 36\nОборотне і повторно-послідовне водопостачання 67661 51054 41523 41334 75 61 61\nВалові водопотреби 103276 76906 59805 58911 74 58 57\nПотужність очисних споруд 8131 8419 7992 7790 103 98 96\n1.3 Джерела забруднення водних ресурсів та їх характеристика в Україні\nРечовини, котрі викликають порушення якості води, називаються забруднюючими. Забруднювачі води поділяються на хімічні, фізичні, біологічні, теплові та радіаційні.\nХімічне забруднення води відбувається внаслідок надходження у водойми з стічними водами різних шкідливих домішок неорганічної (кислоти, мінеральні солі, луги тощо) й органічної природи (нафта й нафтопродукти, органічні сполуки, поверхнево-активні речовини, миюч засоби, пестициди тощо). Більшість з них є токсичними (отруйними) для мешканців водойм. Це - сполуки миш'яку, свинцю, ртуті, міді, кадмію, хрому, фтору тощо. Вони поглинаються фітопланктоном і передаються далі по харчовим ланцюгам більш високоорганізованим організмам, що супроводжується кумулятивним ефектом, який полягає в прогресуючому збільшенні вмісту шкідливих сполук у кожній наступній ланці харчового ланцюга. Скажімо, в фітопланктоні вміст шкідливої сполуки в десять разів більший, ніж у воді, в зоопланктоні (рачки, личинки тощо) - підвищиться ще вдесятеро, в рибі, яка харчується зоопланктоном, - ще вдесятеро, У результаті, в тканинах хижої риби (щука, судак) концентрація отрути може в тисячі разів перевищувати концентрацію у воді, що небезпечно для птахів, тварин людей. Нещодавно, наприклад було встановлено, що вміст ртуті в балтійській трісці подекуди досягає 800 мг/кг маси. Це означає, що з'ївши п'ять-вісім таких рибин, людина одержує стільки ртуті, скільки міститься в медичному термометрі. Сумної слави набула хвороба Мінамата, вперше виявлена в людей, що їли рибу, виловлену японськими рибалками в затоці Мінамата, куди промислові підприємства безконтрольно скидали стоки з ртуттю .\nЗгубно впливають на стан водойм стічні води, що містять розчинені органічні речовини або суспензії органічного походження. Більшість цих речовин сприяє зниженню вмісту кисню у воді. Особливої шкоди завдають нафта й нафтопродукти, як утворюють на поверхні води плівку, що перешкоджає газообмінові між водою й атмосферою й знижує вміст кисню у воді. Осідаючи на дно водойм, органічн суспензії замулюють його й затримують або повністю припиняють життєдіяльність донних мікроорганізмів, які беруть участь у самоочищенні. Під час гниття донних осадків, забруднених органічними сполуками, утворюються шкідливі й отруйн сполуки, зокрема сірководень, що забруднює всю воду в річці чи озері .\nОсновними постачальниками органічних речовин у стічних водах є підприємства целюлозно-паперової промисловості (одне з "найбрудніших" виробництв, створених людиною), нафтопереробні заводи, великі тваринницькі комплекси тощо.\nВелику кількість органічних сполук, яких раніше не було в природі, містять стоки хімічних підприємств. Багато з цих речовин біологічно активні, дуже стійкі й важко видаляються із стоків. Останнім часом особливе місце серед них посідають синтетичні миючі засоби-детергенти. Більшість з них містять фосфор. Зростання кількості фосфатів і нітратів у річках, озерах і морях спричинює інтенсивний розвиток синьо-зелених водоростей, "цвітіння" водойм, що супроводжується різким зниженням вмісту у вод кисню, "заморами" риб, загибеллю інших водних тварин. Детергенти також надзвичайно утруднюють роботу каналізаційних споруд, уповільнюючи процеси коагуляції під час очищення стічних вод.\nКількість хімічних забруднювачів води постійно зростає. У 1992 р. їх зафіксовано вже 959 різновидів. Про шкідливу дію багатьох з них ми нині лише здогадуємося, оскільки вони мають пролонгований вплив, тобто їхня дія виявляється в наступних поколіннях живих істот і поляга в появі шкідливих мутацій, генетичних розладах тощо .\nФізичне забруднення води пов'язане із зміною Її фізичних властивостей - прозорості, вмісту суспензій та інших нерозчинних домішок, радіоактивних речовин температури.\nСуспензії (пісок, намул, глинисті частки) потрапляють у водойми головним чином за рахунок поверхневого змиву дощовими водами з сільськогосподарських полів, особливо тоді, коли розорюються водозахисні смуги вздовж річок, орні ділянки наближаються до самого зрізу води. Багато суспензій потрапляє у водотоки з діючих підприємств гірничорудно промисловості, таких, як промивочні установки, драги тощо. Пил надходить у водойми також з сильними вітрами, особливо в суху погоду. Тверді частки різко знижують прозорість води, пригнічуючи процеси фотосинтезу водяних рослин, забивають зябра риб й інших водних тварин, погіршують смакові якості води. Особливу небезпеку для всього живого становлять радіоактивні домішки, що потрапляють у водойми завдяки викидам АЕС (особливо під час аварій), з частками золи від працюючих ТЕС тощо .\nТеплове забруднення водойм є особливим видом забруднення гідросфери. Воно спричинене спуском у водойми теплих вод від різних енергетичних установок. Величезна кількість тепла, що надходить з нагрітими водами в ріки й озера, істотно зміню х термічний і біологічний режими. Серед теплових забруднювачів гідросфери перше місце посідають АЕС, ТЕС, ТЕЦ.\nЯк свідчать спостереження, у ріках, які розташовані нижче від діючих ТЕС і АЕС порушуються умови нересту риб, гине зоопланктон, риби уражуються хворобами й паразитами. Вчені-гідробіологи встановили таку характерну послідовність д підвищених температур, °С, на мешканців озер і штучних водойм:\nДо 26 - шкідливого впливу не спостерігається;\n26-30 - пригнічення життєдіяльності риб;\nпонад 30 – шкідлива дія на біоценози;\n34-36 - гине риба й деякі види інших організмів\nСлід додати, що АЕС, як правило, скидають у водойми воду, нагріту до 45°С .\nБіологічне забруднення водного середовища і полягає у надходженні до водойм із стічними водами різних видів мікроорганізмів, рослин і тварин (віруси, бактерії, грибки, найпростіші, черви), яких раніше тут не було. Багато з них є хвороботворними для людей, тварин і рослин. Серед біологічних забруднювачів перше місце посідають комунально-побутові стоки, особливо коли вони надходять у водойми без очищення. Проте навіть за наявності очисних споруд деяка кількість вірусів, бактерій все ж не затримується фільтрами й потрапляє у водойми. Промисловими біологічними забруднювачами є підприємства шкірообробної промисловості, м'ясокомбінати, цукрові заводи.\nОсобливої гостроти біологічне забруднення водойм набуває в місцях масового відпочинку людей (рекреаційні й курортні зони узбережжя морів і озер). Через поганий стан каналізаційних і очисних споруд останніми роками міське керівництво Одеси, Маріуполя та інших міст на узбережж Чорного й Азовського морів неодноразово закривало пляжі, бо в морській вод були виявлені збудники таких небезпечних хвороб, як вірусний гепатит, дизентерія, холера тощо.\nХімічний комбінат середньої потужності щодоби використовує 1-2 млн. м3 води. У великих містах з населенням більше 3 млн. чоловік добова витрата води сягає 2 млн. м3, а річна – 1 млрд. км3. При цьому до якості води висуваються достатньо високі вимоги, що викликає необхідність у складних технологічних процесах водоочищення та водопідготовки.\nЗабруднення річок, озер, морів та океанів відбувається зі значною швидкістю, оскільки у ці водойми надходить значна кількість завислих та розчинених речовин (органічних та неорганічних) .\nОсобливу небезпеку для водойм є стічні води. Стічні води котелень містять пом'якшувачі, продукти корозії. Наявність на поверхні води масел, нафти погіршує обмінн процеси, знижує в кисню у воді, що призводить до загибелі риб. 1 л нафти забруднює до 12 м2 поверхні води водоймища. Якщо вміст нафтопродуктів складає понад 200 мг/м3, порушується зоологічна рівновага водних об'єктів. Синтетичні поверхнево активні речовини згубно впливають на розвиток фітопланктону Свинець, ртуть, кадмій, нікель, цинк, марганець, потрапивши у воду, роблять її токсичною, що призводить не лише до загибелі зоопланктону, але й завдає шкоди здоров'ю людей. Стічні води гальванічних дільниць за металом перевищують ГДК в 2000–5000 разів. Пестициди, що потрапляють у воду при обробці лісопосадок, садів, городів, негативно впливають на живі організми та людей, котрі споживають таку воду.\nВелико шкоди водним об'єктам завдає будівництво мостів та інших споруд на річках .\nГосподарсько-побутові стоки призводять до біологічного забрудню води, що може викликати кишково-шлункові захворювання (холеру, тиф) та захворювання печінки (гепатит). Особливо небезпечні стічн води пун санітарної обробки білизни та спецодягу, стоки від лікарень, побутов стоки котрі, потрапивши у воду, можуть викликати різні глистові захворювання (аскаридоз, ехінокоз тощо). Органічні забруднення часто призводять непередбачуваних процесів – зв'язування кисню у воді, загибелі живих організмів та фітопланктону. Надлишки фосфору та азоту у воді призводять до її цвітіння та порушення біологічної рівноваги у водоймах (табл. 1.7.).\nХарактер споживання води Забруднювач Захворіння\nПиття та їжа Патогенні бактерії Холера, дизентерія, черевний тиф, гастроентерит, лептоспіроз, туляремія\nВіруси Інфекційний гепатит\nПаразити Амебна дизентерія, дракункульоз, гельмінтоз, ехінокоз\nВмивання, прання у воді паразити Шестосоміазиз, дерматит, стронгілоідоз\nПроживання або знаходження біля води Через комах переносників Малярія, жовта лихоманка, сонна хвороба, філяритоз\nПиття та їжа Нітрати Метагемоглобінемія\nСполуки фтору Ендемічний флюороз\nСелен Селеноз, інтоксикація\nПоліциклічні ароматичні вуглеводи Рак\nНадто м’яка вода Атеросклероз, гіпертонія\nХром Уровська хвороба\nНікель Алергія шкіри, руйнування роговиці ока\nМідь Ураження нервової системи\nРадіоактивн речовини, потрапляючи до води, викликають її іонізацію що несприятливо відбивається на розвитку живих організмів. Більш того фітопланктон та риби здатні засвоювати велику кількість радіоактивні речовин та накопичувати їх у своєму організмі. Споживання такої риби небезпечне для здоров'я людей.\nВодн об'єкти з допустимим ступенем забруднення мол використовуватися для всіх видів водокористування без обмежень; з помірним ступенем забруднення використовуються лише для культурно-побутового водокористування; з високим ступенем забруднення небезпечні для якого виду водокористування. Водні об'єкти з надзвичайно високим ступ забруднення непридатні для всіх видів водокористування .\nВ Україні виявлено понад 290 сформованих осередків забруднення підземних вод в основних водоносних горизонтах, більш ніж на 90 діючих водозаборах спостерігається прогресуюче погіршення якості води. Підземн води, які продовжують залишатися основним, надійним джерелом водопостачання, особливо в сільській місцевості, не завжди відповідають вимогам до питної води, насамперед унаслідок підвищеного вмісту в них сполук нітратів, фосфору та бактеріологічного забруднення. Кисневий режим у річках України був задовільним, за винятком локального та короткотермінового зменшення вмісту кисню у водах окремих річок та водоймищ в літній період. Останнє пояснюється зменшенням розчинності кисню при високих температурах води. У переважній більшост річкових басейнів України тривалий час спостерігається сприятлива тенденція до зменшення вмісту у воді мінеральних сполук азоту (N мінер.), які визначають рівень евтрофування природних вод. У річках Криму вміст N мінер. за останній рік не змінився, а у воді Дніпра відзначено тенденцію до його зменшення. У водах Дунаю, Південного Бугу, Дністра, в річках Криму та Приазов’я протягом останніх років спостерігалося незначне зниження вмісту мінеральних сполук фосфору.\nУ водах Дунаю, Дніпра, Західного Бугу зафіксовано зменшення концентрації розчинених органічних речовин, в той же час у стоц Дністра та Південного Бугу їх вміст зростає. Забруднення важкими металами поверхневих вод більшості річок України має тенденцію до зниження. Найвищий вміст міді та марганцю в 2001 році спостерігався у басейні Дністра; цинку – у водах Південного Бугу та Сіверського Дінця; хрому – у басейні Західного Бугу. Найнижчий вміст усіх металів у водному середовищі, окрім міді, зафіксовано у водних об’єктах Криму. В той же час викликає тривогу помітне збільшення у вод вмісту фенолів, у першу\nГальмівним фактором використання водних ресурсів х мінливість у часі: в природних умовах на частку весняного стоку припада 60–70% на півночі і північному сході та до 80–90% – на півдні. Територіальний розподіл водних ресурсів не відповідає розміщенню водоємних галузей господарського комплексу України. Найбільша кількість водних ресурсів (58%) зосереджена в річках басейну Дунаю у прикордонних районах, де потреба у воді не перевищує 5% її загальних запасів.\nНайменш забезпечені водними ресурсами Донбас, Криворіжжя, Крим та південні області України, де розташовані найбільш споживачі води. З метою усунення територіальної і часової нерівномірност розподілу стоку водозабезпечення в Україні здійснюється за допомогою 1,16 тис. водосховищ (загальний об’єм майже 55 км3), понад 28 тис. ставків, 7 великих каналів (загальна довжина 1021 км, пропускна здатність 1000 куб. м/с), 10 великих водоводів, якими вода подається у маловодні райони. Водосховища Дніпровського каскаду (корисний об’єм 18,7 км3) забезпечують більше половини обсягу водоспоживання в Україні.\nСуттєве зменшення в 1992–2002 роках обсягів водокористування (з 28,6 км3/рік до 21,2 км3/рік), скорочення техногенного навантаження поки що не призвели до очікуваного ефекту більша частина поверхневих водних об’єктів залишається – 6 класу якості (від води “забрудненої» – до “дуже забрудненої»). Основними причинами надто повільного поліпшення екологічного стану поверхневих водних об’єктів, навіть в умовах зниження техногенного навантаження, є регіональне геохімічне забруднення водозбірних ландшафтів важкими металами, нафтохімічними продуктами, залишками міндобрив тощо. Останні роки, за оцінками УІДНСіР та Держгеолслужби Мінекоресурсів, негативний вплив на екологічний стан поверхневих водних об’єктів підсилюється скиданням недостатньо очищених комунально-побутових та промислових стічних вод. Відносному уповільненню вказаної тенденції, на нашу думку, можуть сприяти кліматичні зміни останніх років і пов’язане з ними підвищення кількості опадів та поверхневого стоку. Переважаючий вплив якост питно-господарських вод на стан здоров’я населення (причина 70–80% захворювань) обумовив в останні роки розвиток використання підземних вод як найбільш екологічно сталого і захищеного джерела питної води.\nЗростає також використання питних, столових та лікувальних мінеральних вод, яке у 2002 році досягло 11,2 л/рік на людину (в розвинених країнах – до 90–110 л/рік на людину). Тут можна відзначити суттєве уповільнення динаміки забруднення підземних вод глибоких горизонтів у більшості басейнів підземних вод, пов’язаного головним чином зі зменшенням агрохімічних та техногенних навантажень на ґрунтовий (незахищений з поверхні) горизонт. Виникнення локальних ділянок забруднення підземних вод спостерігається переважно в гірничо-видобувних регіонах внаслідок впливу мінералізованих вод шахт, що закриваються, та фільтруючих накопичувачів промислових та стічних вод.\nОсновними засадами екологічно збалансованого водокористування і сталого відтворення водних ресурсів та об’єктів України є:\n– пріоритетність соціальної сфери водокористування, забезпечення прав людини на питну воду належної якості та сприятливе водне середовище;\n– запровадження водозберігаючих форм розвитку економіки, у тому числі на основі гранично припустимих водно-екологічних навантажень та змін стану водних об’єктів;\n– переважаюче використання водоресурсних об’єктів у природному стані;\n– дотримання норм міжнародного права, співробітництво у галузі використання і охорони транскордонних водноресурсних систем .\n2. Дослідження якості та безпеки води, якою забезпечуються споживачі міста Вінниця\n2.1 Гідрологічна характеристика Вінницької області\nВінницька область розташована в центральній частині Правобережної України. На заході межує з Чернівецькою Хмельницькою, на півночі – з Житомирською, на сході – з Київською, Черкаською, Кіровоградською, на півдні – з Одеською областями України та з Молдовою (рис. 7.). площа 26,5 тис. км2 (4,4% території України).\nНаселення області 1772,4 тис. чол., що складає 3,6% всього населення України. На території області створено 27 адміністративних районів. Вінницька область розташована у межах лісостепово зони. Її ґрунтовий покрив і кліматичні умови сприятливі для розвитку сільського господарства. В геоструктурному відношенні більша частина області знаходиться у межах південно-західної частини Українського кристалічного щита. Поверхність області – хвиляста лісова рівнина, що поступово знижується з північного заходу на південний схід. Характерний рельєф створюють річкові долини Дністра Південного Бугу. Клімат області помірно континентальний з м’якою зимою теплим, вологим літом. Середньорічна температура повітря складає 7,50С. на території області протікає 232 річки довжиною понад 10 км кожна. Вони належать до басейнів Південного Бугу, Дністра і Дніпра. В межах област розташовано понад 4000 ставків та 65 водосховища. Річки і водойми використовують для технічного та господарсько-питного водопостачання, рибного господарства, судноплавства, зрошування земель і гідроенергетики.\nСтан водних ресурсів Вінницької області як у кількісному, так і в якісному відношення визначається компонентами природного середовища (ґрунт, рослинний покрив, рельєф, тощо) та господарською діяльністю (регулювання схилових і річкового стоку, водно-повітряного режиму рунто-підґрунтя, сільськогосподарське та промислове освоєння водозаборів, тощо).\nРічки Вінницької області (табл. 2.1.) належать до басейнів трьох основних рік України – Південного Бугу, Дністра і Дніпра, на басейни яких припадає 62,28 і 10 відсотків території області.\nДля притоків П. Бугу та Дніпра характерний незначний нахил русла, притоки Дністра – порожисті. Живляться річки дощовими (48%), сніговими (25%) підземними водами (27%). Мінералізація води гідрокарбонатно-кальцієва.\nМайже для всіх річок області характерним є водний режим з помітною весняною повінню. Використовуються вони для питного і технічного водозабезпечення, судноплавства, зрошування земель і гідроенергетики. Основним постачальником води в област річки басейну Південного Бугу – це становить 112,8 млн. м3 або 97,9% водозабору області, площа водозбору становить 16400 км2.\nТаблиця 2.1. Річкова сітка Вінницької області\nПлоща басейну, км2*\nДовжина річки, км* Кількість малих річок Сумарна довжина малих річок, км В тому числі L<10 км\nГустота річкової сітки, км/км2\nвсього в т.ч. L<10 км\nПівденний Буг 16400 / 63700 352 / 806 2227 2086 6748 4046 0,43\nСоб 2600 / 2840 115 365 340 1144 730 0,48\nГірський Тікич 118 / 3511 11 / 167 21 20 67 56 0,56\nДністер 7500 / 59690 166 / 925 910 860 2931 1600 0,41\nМурафа 2410 163 258 239 804 412 0,40\nДніпро 2600 / 292700 0 / 1121 457 422 1256 754 0,48\nСлуч 10 / 13800 0 / 451 4 3 4 2 0,40\nТетерів 670 / 15100 0 / 365 124 114 344 210 0,53\nРось 1920 / 12600 58 / 346 329 305 908 542 0,50\nРазом в області 26500 865 3594 3368 10935 6400 0,45\nВ цілому річки Вінницької області можна поділити за такими категоріями (таблиця 2.2.):\n1. Великі річки – 2 (Південний Буг Дністер);\n2. Середні річки – 4 (Соб, Гірський Тікич, Мураба, Рось);\n3. Малі річки (довжиною менше 10 км) 226;\n4. Струмки (довжиною менше 10 км) 3368.\nТаблиця 2.2. Наявність річок понад 10 км в межах адміністративних утворень Вінницької області\nРайони Всього річок Малі річки Середні річки Великі річки\nКількість, шт.*. Загальна довжина, км Кількість, шт.*. Загальна довжина, км Кількість, шт.*. Загальна довжина, км Кількість, шт.*. Загальна довжина, км\nБарський 17 210 16 188 1 22 - -\nБершадський 17 243 16 203 - - 1 40\nВінницький 13 194 12 154 - - - -\nГайсинський 14 192 12 131 1 39 1 22\nЖмеринський 16 237 14 205 1 27 1 5\nІллінецький 13 180 12 139 1 41 - -\nКалинівський 14 201 13 181 - - 1 20\nКозятинський 20 236 20 236 - - - -\nКрижопільський 13 167 13 167 - - - -\nЛиповецький 15 210 14 177 1 33 - -\nЛітинський 11 195 10 184 - - 1 11\nМог.-Подільський 13 267 11 185 1 12 1 70\nМур.-Куриловецький 12 206 11 198 - - 1 8\nНемирівський 18 262 17 192 - - 1 70\nОратівський 12 177 11 166 1 11 - -\nПіщанський 8 108 8 108 - - - -\nПограбищенський 16 244 15 186 1 51 - -\nТеплицький 14 184 13 178 - - 1 6\nТиврівський 9 144 8 93 - - 1 51\nТомашпільський 8 131 8 131 - - - -\nТростянецький 15 196 13 164 1 2 1 30\nТульчинський 12 207 11 195 - - 1 12\nХмільницький 15 246 14 201 - - 1 45\nЧернівецький 9 135 8 99 1 36 - -\nЧечельницький 8 139 8 139 - - - -\nШаргородський 15 232 14 192 1 40 - -\nЯмпільський 11 257 9 143 1 26 1 88\nВсього 232 5400 226 4535 4 347 2 518\nВсього по території області протікає 3,6 тис. річок, загальною протяжністю 11,8 тис. км. Пересічна густота річкової мережі становить 0,45 км/км2.\nДля річок області характерним є висока ступінь зарегульованості штучними водоймами водосховищами і ставками. У Вінницькій області розташовано 65 водосховищ (враховуючи 2 водосховища Дністровського каскаду), загальною площею 11,2 тис. га., а ставків нараховується понад 4000, загальною площею більше 20 тис. га. Насиченість ставками на Вінниччині – одне з найвищих в країні. Найбільше ставків і водосховищ по басейнах великих річок. Природних озер на територ області немає.\nВодн об’єкти на території області представлені річками, струмками, водосховищами ставками. Згідно даних Земельного кадастру та облікових даних Облводгоспу загальна площа земель водного фонду області складає 108258 га, в тому числі зайняті:\n– річками та струмками – 9019 га;\n– водосховищами та ставками – 31719 га;\n– каналами, колекторами та канавами – 1401 га;\n– гідротехнічними спорудами – 386 га;\n– відкритими заболоченими землями – 29576 га;\n– прибережними захисними смугами – 41222 га (в т.ч. 4723 га болотами).\nГоловний водокористувачем області є Ладижинська ТЕС (≈ 23% від усього водозабору області). Саме від виробітку електро- та теплової енергії на ТЕС залежить, в основному, динаміка змін обсягів водозабору. В останні роки, спостерігається зменшення водозабору. Дещо зменшується водоспоживання і в сільському господарстві, комунального господарства, за рахунок встановлення водолічильників. Як позитивне в області, слід відмітити збільшення обсягів оборотного та повторно-послідовного водопостачання.\nДо останнього часу основними забруднювачами поверхневих вод області були підприємства харчової та переробної промисловості. Значне падіння обсягів виробництва на цих підприємствах призвело до зменшення обсягів скидів. Все більшу частку в обсягах забруднень мають підприємства житлово-комунального господарства. На території області експлуатуються 55 очисних споруд каналізації біологічного та механічного типу очищення зворотних вод, потужність яких становить 79,5 млн. м3 на рік. Основною загальною проблемою майже всіх ОСК област наднормативний скид азоту амонійного внаслідок недостатнього рівня і глибини біологічної очистки. Значні перевищення нормативів якості скиду були допущен на Тульчинських, Могилів - Подільських ОСК, ОСК Козятинської ДЦСВ.\nСтан будівництва, реконструкції та модернізації ОСК викликає занепокоєння. Однак, в області розпочата систематична робота з реконструкції діючих та будівництва нових ОСК. Основним джерелом фінансування цих заходів є Державний фонд ОНПС при залученні коштів фонду ОНПС у складі обласного бюджету. Завершується реконструкція ОСК (Шаргородмаслозавод) м. Шаргород, ведеться будівництво напірного колектору для перекидки стоків колишнього заводу “Сектор» та стоків маслозаводу на ОСК м. Жмеринка, які значно недовантажені. Продовжується будівництво ОСК м. Томашпіль, смт. Чечельник та смт. Чернівці, Немирівського санаторію Авангард». Завершене будівництво ОСК смт. Піщанка.\nРазом з тим, в зв’язку із незадовільним технічним станом КНС постійно виникають аварійні ситуації із скидом неочищених стоків в р. Південний Буг в м. Вінниця. Так, на початку 2003 р. внаслідок аварії на КНС-3А в р. Південний Буг надійшло близько 31 тис.м3 госпфекальних стоків.\nЗбереження річки Південний Буг і доля ставків на ній – це єдина проблема. Захоплення будівництвом ставків (Вінницька область посідає одне з перших місць в Україні за кількістю ставків) призводить до того, що рано чи пізно каскади ставків будуть замулені.\nСеред основних екологічних проблем, які необхідно вирішувати в області:\nзбереження водно ресурсних систем як унікальних складових природного середовища є:\nзапровадження водозберігаючих форм розвитку економіки області;\nзменшення скидів забруднюючих речовин в водойми;\nорганізація об’єктивного моніторингу стану поверхневих водойм області;\nпідвищення рівня первинного обліку водокористування підприємствами області;\nпідвищення розмірів зборів за спецводокористування та забруднення водних ресурсів.\nЗа даними лабораторії аналітичного контролю Держуправління екоресурсів у Вінницькій області якість води в р. Південний Буг та її притоках, за 2003 рік, характеризувались такими показниками: кисневий режим задовільний (вміст розчиненого кисню знаходився в межах 7,1-10,8 мг О2/дм3), жорсткість води середня (3,6-8,0 мг-екв/дм3), спостерігалось незначне забруднення органічними сполуками (біологічне споживання кисню (БСК5) коливалось в межах 2,11-5,4 мг О2/дм3, найбільше органічними сполуками забруднена вода р. Південний Буг), практично по всіх створах спостерігався підвищений вміст заліза (2,1-5,6 ГДК). У південнобузькій воді відмічався підвищений вміст сполук марганцю.\nВ 2003 р. у воді р. Дністер відмічалось забруднення марганцем (до 1,4 ГДК), залізом (до 4,1 ГДК), вода більш забруднена амонієм сольовим до 1,4-2,2 ГДК (перевищення нормативів спостерігалось на всіх створах). Якість води приток р. Дністер лишилась на рівні 2002 р., практично всі показники якості води знаходяться нижче ГДК (крім завислих речовин).\nМал річки: Мул, Десенка, Сільниця, Ровець, Роставиця, Удич, Баран, Воронка, Вінничка, Вендичанка, Берладінка, Вовчанка, Гуйва, Жердь, Десна, Постолова, Скакунка, Тепличка, Тяжилівка, Ситна характеризуються перемінним локальним забрудненням, яке залежить від сезону роботи цукрозаводів та інших підприємств. У весняно-літній період води самоочищаються.\nВ планктоні в різні періоди року домінують діатомові, синьо-зелені і протококов водорості. Найчисельнішою і ведучою групою являються діатомові водорості.\nВ розвитку фітопланктону спостерігається така послідовність: зимою майже виключно зустрічаються діатомові водорості; весною діатомові домінують серед інших небагато чисельних груп; літом фітопланктон досягає максимального розвитку різновидностей видів; восени знову переважають діатомові. Найчастіше зустрічаються: Synedra acus, Synedra ulna, Cuclotella, Navicula, Diatoma vulgare, Melozira granulata. Із протикокових переважають Pediastrum duplex, Pediastrum boruanum, різновидності Scenedesmus, Crucigenia; is евгленових – Phacus, Lepocinclis, Evglena, Trachelomonas. Досить часто зустрічаються Chlorella i Chlorococcum. Серед вольвоксових - Pandorina morum i Endorina elegans. Порівняно багато видів родини синьо-зелених. В значній кількості зустрічаються Microcystis aeroginosa, Aphanizomenon Flos-aguae, Anabaena spiroides, Oscillatoria limosa, Oscillatoria geminata.\nДосить часто зустрічаються нитчасті водорості в обростаннях: кладофора, ентероморфа, спірогіра. В весняно-літній період часто спостерігається "цвітіння". В "цвітінні" синьо-зелених подорослів, частіше інших, приймає участь Microcystis aeroginosa; жовто-зелених – Tribonema. Характерно, що найбільш інтенсивне "цвітіння" спостерігається в місцях скиду велико кількості стічних вод, насичених органічними речовинами, в основному, в районах скидів міських каналізацій.\nЗа гідробіологічної оцінкою якості вод річки Вінницької області можна віднести до категорії „умовно чисті».\nЗа даними Південно-Бузького БУВР, яке контролює вісім створів постійних спостережень на річці Південний Буг, та два створи постійних спостережень на притоках річки Південний Буг – річках Соб і Рів, вода в річці Південний Буг та її притоках оптимально мінералізована, середньої жорсткості, кисневий режим задовільний.\nІз 89 випадків перевищення ГДК 51 (в 2003 році) випадки припадає на БСК повне, яке перевищує ГДК у 1,02-3,03 рази. Концентрація решти забруднюючих речовин знаходиться нижче ГДК для водойм господарсько-питного водокористування (СанПін №4630-88).\nВода у річці Південний Буг забруднена органічними речовинами, БСКп = 1,07-3,7 ГДК (51 проб із 78 відібраних). Найбільші концентрації органічних сполук були зафіксовані у вересні 2003 року (14,2-18,2 мг O2/дм3), що безпосередньо пов‘язано з неконтрольованим спуском ставків на притоках Південного Бугу.\nВода у річці Південний Буг характеризується підвищеним показником кольоровост (35,5-72,2 градусів – максимальні значення). Максимальні концентрації нітритів 0,30-0,52 мг/дм3, нітратів – 5,3-9,7 мг/дм3, що значно нижче ГДК для водойм госппитного водокористування. Якість води Сутиського водосховища за більшістю гідрохімічних показників гірша порівняно з якістю води річки Південний Буг вище м. Вінниці (район питного водозабору). Це свідчить про те, що скиди ВО “Вінницяводоканал», який є одним з основних підприємств забруднювачів Вінницької області, негативно впливають на формування якості води в річці Південний Буг нижче м. Вінниці.\nОбласною Санітарно – епедеміологічною станцією проводилось радіологічне дослідження води, було відібрано 82 поверхневих проби і виконано 82 спектрометричних дослідження. В пробах води визначали вміст радіонуклідів цезію-137 стронцію-90. Вміст радіонуклідів цезію-137 і стронцію-90 знаходиться значно нижче допустимих рівнів. Рівень радіоактивного забруднення річки Південний Буг в цілому залишився задовільною.\nРезультати гідрохімічних вимірювань проб поверхневих вод, свідчать про забруднення поверхневих водойм Вінниччини органічними сполуками. За органолептичними показниками якість води у річці Південний Буг та її притоках Рів і Соб у 36 випадках із 160 не відповідає нормам СанПін №4630-88. Але у цілому вода поверхневих вод Вінниччини за більшістю хімічних показників безпечна, крім БСКп та кольоровості, і може бути використано для господарсько-питних та культурно-побутових потреб.\nЗа даними ВО "Вінницяводоканал" (моніторинг стану річки проводився щоденно), на початку 2003 року (в січні-березні) вміст азоту амонійного перевищував граничнодопустим концентрації, встановлені для водойм господарсько-питного водокористування (ГДК2) (1-1,8 ГДК2), починаючи з квітня, вміст азоту амонійного коливався в межах 0,44-2,5 граничнодопустимих концентрацій, встановлених для рибогосподарських водойм (ГДК1).\nКисневий баланс знаходився в межах норми, хоча спостерігалося коливання вмісту кисню, пов’язане з біогенними процесами. Вміст солей металів знаходився в основному в межах ГДК2, за виключенням вмісту заліза, марганцю, міді. Вміст іонів заліза залишався підвищеним практично на всіх водозаборах до 1,4ГДК2; марганцю від 1,6 до 4 ГДК; міді до 2 ГДК1.\nЗа даними обласної санітарно-епідеміологічної служби:\nВ 2003 р. питома вага проб питної води, які не відповідають санітарним нормам по мікробіологічному забрудненню, склала 5,8%. Найвищі рівні забруднення водопровідно води реєструвались по бактеріологічних показниках в районах: Томашпільському (24,6%), Могилів-Подільському (17,5%), Муровано-Куриловецькому (12,9%) та Ямпільському (12,7%).\nСпостерігалось значне погіршення якості води з відомчих водогонів по мікробіологічних показниках (з 6,9% в 2002 р. до 9,9% в 2003 р.), по хімічних (з 2,7% до 3,5% відповідно).\nЗа останній рік спостерігалось постійне забруднення води органічними речовинами (БСК5 до 1,2 ГДК2), фіксувалось значне перевищення існуючих нормативів по вмісту заліза (до 1,7 ГДК2), цинку (до 1,7 ГДК2 біля м. Хмільник), формальдегіду (5,2 ГДК2).\nСпостерігалося постійне бактеріальне забруднення річки Південний Буг (особливо в район створів мм. Вінниця, Калинівка, Хмільник), проте збудників кишкових інфекційних захворювань не виявлено.\nУ річці Дністер в 2003 році спостерігався підвищений вміст фенолів до 1 ГДК2; міді до 2 ГДК1. Спостерігалося постійне бактеріальне забруднення річки Дністер. Збудників кишкових інфекцій в річці Дністер лабораторією обласної санітарно епідеміологічної станції не виявлено. Таж обласною СЄС пестицидів (в тому числ Бі – 58, децис, ГХЦ, базудін, карбофос, метафос, ДДТ, фосфамід) в досліджених зразках води в річці Південний Буг та Дністер на всіх створах спостережень не виявлено .\n2.2 Аналіз якості води господарсько-питного призначення, яка подається ВОКВП ВКГ “Вінницяводоканал» з р. Південний Буг в місто Вінниця\nОсновним постачальником води в області є річки басейну Південного Бугу – в 2003 р. це становило 112,8 млн. м3 або 97,9% водозабору області, площа водозбору становить 16400 км2. Головний водозабір області – Ладижинська ТЕС (≈ 23% від усього водозабору області) та Вінницьке обласне комунальне виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства (ВОКВП ВКГ) Вінницяводоканал» яке знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Київська 173.\nВОКВП ВКГ “Вінницяводоканал» є основним постачальником господарсько-питної води по центральному водогоні споживачам м. Вінниці. “Вінницяводоканал» забирає воду з р. Південний Буг (створ №1 рис. 7) та подає на очисні споруди вода подається в централізований водогін. Перш ніж вивчити якість води в р. Південний Буг ми розглянемо схему очистки води на “Вінницяводоканал».\nКількість поданої води контролюється витратомірами АІА-4, ОІА-5.\nКожен змішувач являє собою з/б резервуар, прямокутний в плані з пірамідальною нижньою частиною. Об'єм кожного змішувача 170 мЗ. Принцип роботи змішувачів:\nВ змішувачах сира вода змішується з наступними розчинами і реагентами:\n> необхідним розчином сірчанокислого алюмінію;\n> розчином активної кремнекислоти за необхідністю;\n> розчином хлорної води.\nРозчини реагентів вводяться у водоводи перед змішувачами. З змішувача, оброблена вода надходить до горизонтального відстійника блока №1, утвореного із шести самостійних секцій. Кожна секція становить собою прямокутний, в плані з/б резервуар, який складається з камери пластів це утворення і зони відстоювання. Камера пластів це утворення - вертикального типу, час перебування води в камері - 30 хв.\nОброблена вода по площі камери розподіляється через перфоровані труби. Вихід води із камери пластів це утворення проводиться через затоплений водозлив у відстійну зону.\nУ відстійній зоні вода висвітлюється від крупно дисперсних зважених речовин, збирається збірними лотками і по систем трубопроводів подається на швидкі фільтри.\nНакопичений у відстійнику осад періодично скидається в промканалізацію з повним спорожненням кожної секції відстійників почергово.\nШвидкі фільтри представляють собою прямокутні в плані з/б резервуари, заповнені фільтруючим шаром з підтримуючим шаром гравію, під яким розташована дренажна система у вигляді перфорованих труб, які служать для збирання фільтрованої води і рівномірного розподілу промивної води.\nЗавантаження фільтрів виконано із гравію, складеного поверх дренажних труб, розміром 40 х 70, 20х 40, 10 х 20, 5х10 мм з висотою кожної фракції 15 см, піску - крупністю 0,5-2,0 мм з висотою шару 90 см.\nПодача освітленої води на фільтри проводиться зверху вниз, фільтрована вода після фільтрів надходить в резервуар чистої води.\nПромивка фільтрів проводиться очищеною водою, яка подається з РЧВ насосами для промивки фільтрів. Тривалість промивки 5-8 хвилин. Витрата води, яка подається на промивку фільтрів, контролюється витратоміром ОІА-10.\nПромивна води після фільтрів скидається в промканалізацію. Перед подачею фільтрованої води в РЧВ проводиться її повторне обеззараження і, за необхідністю, - фторування. Розчини хлорної води кремнефтористого натрію (амоній) подається в трубопровід перед РЧВ.\nІз змішувача №2 оброблена реагентами вода подається в трьохсекційний відстійник - освітлювачі блоку №2.\nКомбінований горизонтальний відстійник складається з приймальної камери і трьох секцій, кожна з яких складається з камери пластів це утворення і зони осаджування.\nВ комбінованому відстійнику освітлювачі блоку №2 вода надходить в приймальну камеру, звідки по відвідному трубопроводу подається в камери пластів це утворення. На відвідному трубопроводі встановлено дросель. Нормальне положення дроселя відкрите, за необхідністю повідомити зваженому осаду пульсуючий режим, дросель покривається на 80%, і рівень води в приймальній камері починає підвищуватись. При досягненні потрібного рівня (через 10-20 секунд) дросель відкривається, імпульс потрібного руху води передається в камеру пластів це утворення. Через деякий час цикл повторюється.\nКамера пластів це утворення вертикального типу. Оброблена реагентами вода розподіляється по площі камери через перфорован труби. Вихід води з камери пластів це утворення проводиться через затоплений водозлив у відстійну зону.\nУ відстійній зоні вода висвітлюється від крупнодисперстних речовин, збирається збірними зірчастими жолобами. В одному відстійнику встановлено шість жолобів. Із збірних жолобів висвітлена вода надходить в збірний канал, який відводить воду на швидкі фільтри з відстійників води.\nНакопичений у відстійнику осад періодично (по мір накопичення) скидається в промканалізацію. Усунення осаду проводиться під гідростатичним тиском через донні клапани.\nШвидкі фільтри являють собою прямокутні з/б резервуари, завантажені фільтруючим шаром з підтримуючим шаром гравію, під яким розташована ковпачкова дренажна система, яка служить для скидання фільтровано води і рівномірного розподілу промивної води. Завантаження фільтрів виконано з кварцевого піску, крупністю 0,5-2,0 мм, при висоті шару 1200 мм.\nПодача висвітленої води на фільтри проводиться зверху вниз. Пройшовши через фільтруючий шар, фільтрована вода збирається дренажем і по систем трубопроводів відводитися в РЧВ.\nПромивка фільтрів передбачена водоповітряна.\nПромивна вода подається насосами промивної води, які встановлені в насосній другого підйому. Стиснуте повітря подається від повітродувок, розташованих в приміщенні реагентного господарства.\nПромивка фільтрів проводиться в наступній послідовності:\n– розрихлення водою, на протязі 2-х хвилин від промивного насосу;\nпродувка фільтруючого шару стиснутим повітрям, яке подається повітродувкою на протязі 5 хв.;\n– промивка водою з РЧВ на протяз 5-6 хв.\nПромивна вода скидається в промканалізацію. Витрата води на промивку контролюється витратомірами.\nПеред подачею фільтрованої води в РЧВ проводиться повторне обеззаражування і фторувння (при необхідності). Розчини хлорної води кремнефтористого натрію (амонію) подаються в трубопровід перед РЧВ.\nЗ резервуару чистої води очищена вода, яка задовольняє вимоги ГОСТ 2874-82 "Вода питна", насосами другого підйому по водоводах подається в місто споживачам. Витрата питної води контролюється витратомірами ОІА-9. Резервуари між собою з'єднуються трубопроводами, а також можуть працювати окремо.\nКоагулянт (сірчанокислий алюміній АІ2(804)з 18НзО) постачається в реагентне господарство автосамоскидами і вивантажується в 4 зачинно-розчинних баки коагулянту, сюди ж підводиться сира вода для розчинення коагулянту.\nЄмність для розчину коагулянту являє собою з/б резервуар, розміром 4,5х4х2 м, мністю 31,5 мЗ. Над днищем розташована дерев'яна колосникова градка з прозорими 10-15 мм. Під градкою розміщені перфоровані труби для підводу повітря.\nІз затворних баків концентрований розчин коагулянту перекачується насосами поз. 32 в 4 баки сховища коагулянту поз. 33, які представляють собою з/б резервуари розміром 11х4х4,5 м, ємністю 220 мЗ кожний. Концентрація розчину в баках-сховищах - 15-28%.\nЗ баків-сховищ розчин коагулянту самопливом подається в 4 витратні баки, поз. 34, в який розчин води утворюється до робочої концентрації. Витратні баки являють собою з/б резервуари, розмір кожного 4,5 х 1,5 х 2 м, ємністю 10,2 мЗ поз. 36.\nЗ витратних баків робочий розчин коагулянту насосами-дозаторами дозується в трубопроводи перед змішувачем комплексу споруд №2.\nСтиснуте повітря для розчинення і розведення розчину подається від повітродувки реагентного господарства.\nЯк флокулянт застосовується активна кремнекислота (АК) в певні пори року.\nАК готується у витратних баках, розміщених в реагентному господарстві. Компонентом приготування АК є рідке скло сірчанокислий алюміній.\nВитратн баки флокулянту поз. 44 дві шт. Представляють з/б резервуар ємністю 2 х 3 х 2 м, корисний об'єм 10 мЗ. На дні бака вкладені перфоровані труби для подачі і розподілу стиснутого повітря при приготуванні АК.\nРідке скло доставляється автотранспортом в металевих бочках і зберігається на складі.\nДо витратного баку скло подається в бочці ручною талю, заливається в мірний бачок - розчинний бак, другим мірним бачком вимірюється доза сірчанокислого алюмінію 10%-го і заливається у витратний бак. Отриманий розчин перемішується за допомогою стиснутого повітря і доводиться рН розчину - 9, і через 1 годину розчин розбавляється до концентрації 0,5% та дозувальними насосами подається у водоводи перед змішувачем комплексу очисних споруд №2.\nВапнування вихідної води передбачене для підлужування при недостачі її лужного запасу.\nБудівельне вапно доставляється в реагентне господарство автотранспортом і зберігається в приміщенні реагентного господарства насипом.\nЗ місця зберігання вапно цебром навантажується в бункер, кожний ємністю 1,2 мЗ. З бункера вапно подається в вапногасилку, в якій проводиться приготування мірного вапняного молока.\nУ відділі є дві вапногасилки, продуктивністю півтори тони за годину за товарним вапном кожний.\nМісце вапняне молоко з вапногасилки самоплином по жолобах надходить до двох баків вапняного молока, в яких розводиться до робочо концентрації.\nБак вапняного молока являє собою з/б ємністю розмірами в плані 2 х 2 х 2,5 м = 7,2 м3.\nПеремішування молока проводиться стиснутим повітрям, яке подається з повітродувок.\nСклад зберігання обладнаний системою дегазації можливих витоків хлору з контейнерів, дві металеві ємності по 40 мЗ кожна для приготування дегазаційного 10%-го розчину гіпосульфіту натрія і кальцінованої соди. Ємності з'єднан трудами з дегазаційним приямком. Поруч з приямком встановлений футляр для аварійного контейнера. Під час аварійних випадків несправний контейнер занурюється у футляр, котрий герметичне зачиняється накривкою. На накривц встановлюється гвинт і манометр. До гвинта трубка, яка відводить газ-хлор в приямок де, проходячи через нейтралізуючий розчин, газ-хлор дегазується.\nЗ складу хлору контейнери автотранспортом доставляються в хлораторні водопровідної станції. В хлораторній комплексу №2 дві ваги: одна для працюючого контейнера. Інша - для резервного. З контейнера, встановленого на вазі, рідкий хлор надходить у випарювач, котрий представляє собою мність із змієвиком та тенами, заповненими водою. Температура води у випарювачі 40-70°С. Далі газоподібний хлор надходить у хлоратори первинного вторинного хлорування.\nВакуумо-бункери сталеві, ємністю 600 літрів кожний. Розпорядження в системі пневмотранспорту створюється вакуум-насосом. В бункер порошок реагенту через об'ємний дозатор подається у відповідний витратний бак для фтор-реагенту.\nМи проаналізували якість води в р. Південний Буг на відповідність гранично допустимим концентраціям (ГДК). Результати аналізу викладен в табл. 2.3., 2.4., 2.5. Аналіз води проводився по трьох створах (за 25 показниками), що знаходяться на р. Південний Буг: Створ №1-м. Вінниця, вул. Київська 173; Створ №2 – на 1 кілометр вище створу №1; Створ №3 – с. Стрижавка, Вінницького району.\nГДК* Фактично (сер. річне)\n1 Мутність, мг/л 1,5 8,4\n2 Кольоровість, градуси 35 37,5\n3 рН 8,5 8\n4 Жорсткість, мг-екв/л 7,0 5,6\n5 Хлориди, мг/л 350 25\n6 Залізо, мг/л 0,3 0,4\n7 Амоній сольовий, мг/л 0,5 0,6\nРозчинений О2, мгО2/л\n> 4 9,1\n10 Сухий залишок, мг/л 1000 327,5\n12 Кальцій, мг/л 180 4,4\n13 Магній, мг/л 50 1,6\n14 Алюміній, мг/л 0,5 0,03\n15 Фтор, мг/л 1,2 0,2\n16 Нітрити, мг/л 0,08 0,1\n17 Нітрати, мг/л 10,0 4,4\n18 Марганець, мг/л 0,1 0,2\n19 Фосфати, мг/л 3,5 0,04\n20 Цинк, мг/л 5,0 0,005\n21 Мідь, мг/л 1,0 0,02\n22 Свинець, мг/л 0,03 0,005\n23 Мишьяк, мг/л 0,05 0,01\n24 Молібден, мг/л 0,25 0,0025\n25 Запах, бали < 1 3\nЯк видно з таблиці, у р. Південний Буг в створі №1, виявлено перевищення ГДК по 7 показникам (мутність, кольоровість, залізо, амоній сольовий, марганець, нітрити, запах).\nТаблиця 2.4. Аналіз шкідливих речовин у воді річки Південний Буг, Створ №2\n1 Мутність, мг/л 1,5 4,2\n2 Кольоровість, градуси 35 32\n3 рН 8,5 8,1\n4 Жорсткість, мг-екв/л 7,0 5,2\n5 Хлориди, мг/л 350 24,8\n6 Залізо, мг/л 0,3 0,1\n7 Амоній сольовий, мг/л 0,5 0,5\n> 4 7,5\n10 Сухий залишок, мг/л 1000 33,3\n12 Кальцій, мг/л 180 75,5\n13 Магній, мг/л 50 21,1\n17 Нітрати, мг/л 10,0 2,1\n19 Фосфати, мг/л 3,5 0,03\n20 Цинк, мг/л 5,0 0,002\n21 Мідь, мг/л 1,0 0,005\n22 Свинець, мг/л 0,03 0,007\n23 Мишьяк, мг/л 0,05 не виявлено\n24 Молібден, мг/л 0,25 0,001\nЯк видно з таблиці, у р. Південний Буг в створі №2, виявлено перевищення ГДК по 3 показникам (мутність, нітрити, запах).\nТаблиця 2.5. Аналіз шкідливих речовин у воді річки Південний Буг, Створ №3\n1 Мутність, мг/л 1,5 2,3\n2 Кольоровість, градуси 35 27,5\n4 Жорсткість, мг-екв/л 7,0 6,4\n5 Хлориди, мг/л 350 27,5\n6 Залізо, мг/л 0,3 0,2\n7 Амоній сольовий, мг/л 0,5 0,3\n> 4 9,3\n10 Сухий залишок, мг/л 1000 385\n12 Кальцій, мг/л 180 89\n13 Магній, мг/л 50 26,5\n14 Алюміній, мг/л 0,5 0,1\n15 Фтор, мг/л 1,2 0,08\n17 Нітрати, мг/л 10,0 1,6\n18 Марганець, мг/л 0,1 0,01\n19 Фосфати, мг/л 3,5 0,2\n20 Цинк, мг/л 5,0 0,009\n21 Мідь, мг/л 1,0 0,002\n22 Свинець, мг/л 0,03 0,002\n25 Запах, бали < 1 1\nЯк видно з таблиці, у р. Південний Буг в створі №3, виявлено перевищення ГДК по 2 показникам (мутність, нітрити).\nОтже, проаналізувавши якість води в річці Південний Буг ми визначили, що якість води в річці Південний Буг залежить від відстан населеного пункту. Тому ми вважаємо за доцільно перенести водозабір, який проводить ВОКВП ВКГ “Вінницяводоканал» для водозабезпечення міста Вінниця вище русла ріки тим самим ми поліпшимо якість води та зменшимо затрати на очистку.\n2.3 Власні дослідження: якості води господарсько-питного водозабезпечення м. Вінниця\nНа початку 70х років минулого століття з ініціативи міської та обласно влади були виділені бюджетні кошти для вивчення проблеми водопостачання обласного центру з підземних джерел. Геологічне завдання на пошуки родовища підземних вод було видане Київській геофізичній експедиції тресту “Київгеологія». Враховуючи складні геолого-гідрологічні умови формування водоносного горизонтів в окрузі м. Вінниці був проведений аналіз попередніх гідрогеологічних досліджень та існуючих відомчих артезіанських свердловин. Встановили, що практично для водопостачання міста можливо тільки експлуатувати тільки основний водоносний горизонт в тріщинуватій зоні гранітів і магматитів нижнього протерозою. Спорадичні водоносні горизонти четвертинної системи і неогену не мали практичного значення. Але необхідно було враховувати прямий гідравлічний зв’язок між ними для попередження можливого забруднення основного водоносного горизонту в процесі господарської діяльності.\nПерспективного розвитку міста передбачалось досягти добового видобутку прісних підземних вод 150,0-200 тис. м3/добу. Гідрологічні роботи проводились на підряд Побужською геологічною експедицією по стадійно на вищевказаних ділянках. Науково-оцінювальні роботи не дали сподіваних наслідків і можливо було розрахувати тільки на 20-30% забезпечення розрахункових потреб. Результати досліджень показали практично рівноцінність розвіданих ділянок і запаси підземних вод по них становлять 10-15 тис. м3/добу по кожній.\n1 пр. 2 пр. 3 пр.\n1 Запах, бали 2 3 відс. відс.\n2 рН 6,5-8,5 7,27 7,11 7,0\n2,6 відс. відс. відс.\n3,3 0,002 0,001 0,001\n45,0 3,18 6,69 2,1\n0,5-6,5 5,27 7,63 6,3\n1,5-7 7,6 9,97 6,1\n8 Сульфати 250 532 101,4 9,0\n9 Хлориди 250 67,1 58,3 30\n10 Кальцій 180 107,8 65,5 8,0\n11 Магній 40 26,4 27,4 7,0\n3,5 0,023 0,005 0,002\n13 Гідрокарбонати не нор. 321 461 70\n1,0 0,1 0,2 н.ч.пр.\nВідповідно до таблиці, дослідження перших тринадцяти показників проводились спільно з Південно–Бузького БУВР, чотирнадцятий показник (загальна об’ємна активність бета-випромінювачів) визначався на баз лабораторії товарознавства продовольчих товарів Вінницького торгово-економічного інституту КНТЕУ. Виміри проводились радіометром “Бета» №11739, повірений 11.04.04 р. свідоцтво №2005/127.\nПрилад складається з електронного датчика, пластмасової кювети, алюмінієвої решітки та свинцевої камери. Перед вимірюванням активності бета-випромінювання, ми визначаємо ікс фонове (Хфо), в 5 режимі (100 с.). Дал відібрану пробу поміщаємо в кювету і визначаємо ікс фактичне (Хфа), в 5 режимі (100 с.). Для визначення активності бета-випромінювання (Аеф) ми застосували загально прийняту формулу:\nАеф (Кі/кг) = Х / 4,3 · 107\nде Х це різниця між Хфа та Хфо\nАле, для того щоб прорахувати радіоактивність в Бк/дм3 (згідно наказу Міністерства охорони здоров’я України) ми повинні змінити формулу. Наразі ми отримали наступну формулу:\nАеф (Бк/дм3) = Х · 860\nОтже для 1 проби Аеф ми отримали 0,1 Бк/дм3, для 2 проби Аеф становило 0,2 Бк/дм3 та Аеф для 3 проби Аеф було нижче чутливості приладу.\nЯк видно з таблиці 2.6. проба №1 (вода яка подається Вінницяводоканал» споживачам м. Вінниця) не відповідає нормі за трьома показниками це – запах, жорсткість, сульфати. Проба №2 (вода з артсвердловини, смт. Стрижака) не відповідала нормі лише за одним показником – жорсткість, а в пробі №3 вміст шкідливих речовин становив нижче нормативних показників.\nПитання забезпечення якісною прісною водою на сьогодні є актуальним та невирішеним в світі та Україні. Нестача прісної води спостерігається в Україні в таких областях як Херсонській, Дніпропетровській, Донецькій, Луганській, Запоріжській, Одеській та Автономній Республіці Крим. Водозабезпечення прісною водою в Україні переважно провадиться з поверхневих водойм басейнів наступних річок, як Дністер, Південний Буг, Дніпро. З кожним роком погіршується екологічний стан поверхневих водойм, тобто йде забруднення хімічними та іншими речовинами поверхневого горизонту водотоку. Останнім часом йде міграція сільського населення в місто і створюються урбанізовані територій з своїми особливими екологічними проблемами. Першою проблемою яка потребу негайного вирішення є централізоване забезпечення населення якісною прісною водою. Тому що вживання не якісної води призводить до різного ряду захворювань таких як: холера, дизентерія, черевний тиф, гастроентерит, лептоспіроз, туляремія, атеросклероз, гіпертонія, алергія шкіри, руйнування роговиці ока, рак та інші.\nВ результаті проведеної нами роботи встановлено, що водозабезпечення міста Вінниці проходить з річки Південний Буг. Екологічний стан даної річки не відповідає нормам, в місці водозабору, та погіршується з кожним роком. Нами було проаналізовано воду з централізованого водогону яка подається населенню Вінниці, воду з артсвердловини (смт. Стрижавка) та воду яка реалізується в торговельній мережі міста. Виявлено, що для споживання найбільш якісною є вода, яка реалізується в торговельній мережі міста. Але перед нами була поставлена задача централізованого водозабезпечення якісною питною водою Вінниці.\nДля централізованого водозабезпечення якісною водою ми пропонуємо подавати воду з підземних родовищ. Підземні родовища вказані нами вище забезпечать потреби міста в якісній воді тільки на 20-30%.\nМи пропонуємо два шляхи щодо поліпшення якості води, яка подається централізовано в місто Вінниця. Перший – це облаштування галерейного горизонтального водозабору в акваторії річки Південний Буг в районі нині діючого водозабору поверхневих вод для водопостачання міста. принципова схема водозабору в облаштуванні галерей в тріщинуватих кристалічних породах в акваторії річки з заповненням галерей фільтрувальним матеріалом, який забезпечить основний приток з основного водоносного горизонту кристалічних порід та додаткове підживлення з русла річки в період пікового водозабору, що унеможливить систематичне забруднення води. Другий шлях ми пропонуємо подачу води до будинків по двох водогонах. В одній трубі вода з низькими якостями (технічна), а в іншій вода яка подається з підземних джерел (Стрижавські, Деснянські та Вороновицьк підземні родовища прісної води).\nНа нашу думку запропоновані нами шляхи поліпшення якості води, яка подається водогонами населенню міста Вінниця є альтернативними та економічно вигідними.\n1. Дітер Гайнріх, Манфред Гергт. Екологія dtv-Atlas. Киїів.- Знання-Прес.- 2001 р.- 287 с.\n2. О.В. Мудрак. Основи загально екології. Вінниця. - ГІПАНІС. - 2001 р.-314 с.\n3. Білявський Г.О. та ін. Основи загально екології – 2-е вид., зі змінами. К.: Либідь, 1995.– 368 с.\n4. К.В. Корсак, О.В. Плахотнюк. Основи екології: Навч. Посібник. – К.: МАУП, 1998. – 228 с.\n5. Бейдик О.О., Падун М.М. Географія. К.: Либідь, 1995. – 304 с.\n6. С.І. Дорогунцов, К.Ф. Коценко, О.К. Аблова, Д.Я. Хусаїнов, Л.Г. Чук. Екологія: Навч.-метод. Посібник для самост. вивч. дисц. – К.: КНЕУ, 1999.– 152 с.\n7. В.М. Бровдій, О.О. Гаца. Екологічн проблеми України. К.: НПУ ім. М.П. Драгоманова 2000. – 111 с.\n8. Бачинський Г.О., Беренда Н.В., Бондаренко В.Д. та ін. Основи соціоекології: –К.: Вища школа. – 1995.\n9. Ю.А. Злобін. Основи екології. К.:- Видавництво “Либідь», ТОВ,- 1998,- 248 с.


Найбільша і найкраща платформа для розваг.\nГрайте, спілкуйтеся, творіть і багато іншого.\nІнсталюйте Steam сьогодні і починайте грати!\nТакож доступний для Mac OS і Linux.\nУ нас є тисячі ігор від бойовиків до інді, та все, що між ними. Насолоджуйтесь ексклюзивними пропозиціями, автоматичними оновленнями ігор та іншими чудовими перевагами.\nЗустрічайте нових людей, приєднуйтеся до груп, створюйте клани тощо! З понад 100 млн. вірогідних друзів (і ворогів) розваги не скінчаться ніколи.\n12,919,964\tзараз у мережі\n3,684,299\tу грі\nСтворюйте та діліться вмістом\nРобіть подарунки друзям, обмінюйтеся предметами і навіть створюйте новий вміст для ігор у майстерні Steam. Допомагайте формувати майбутнє ваших улюблених ігор.\nНезалежно від того, чим ви користуєтесь: Windows, Mac OS, Linux, мобільним чи навіть телевізором, ви все одно зможете отримати переваги від Steam. Розваги завжди з вами.\nSteam у вашому телевізорі\nЗавантажте мобільний клієнт Steam\nДоступний для Win, OS X і Linux\nМи пропонуємо широкий спектр ігор для Windows, Mac OS та Linux, чимало з яких підтримують Steam Play, тож ви маєте змогу заплатити лише раз і запускати на будь-якій системі з кросплатформною мережевою грою, щоби грати з друзями незалежно від того, якою ОС вони користуються\nЩе не користуєтеся Linux?\nUbuntu — це наш улюблений дистрибутив Linux. Зацікавлені? Ви можете встановити і запустити Ubuntu з Live CD чи USB флешки, або встановити її поруч з Windows.\nЗавантажте Ubuntu від Canonical і подивіться, на що вона здатна.\nТож на що ви в біса чекаєте?\nЗареєструйтеся в Steam і випробуйте всі ці та багато інших можливостей.\nWindows 7, 8, 8.1, 10 або новіше.\nIntel Mac, OS X версії 10.11 (El Capitan) або новіше.\nUbuntu Linux (останньої версії).\nНеобхідно підключення до Інтернету (бажано високошвидкісне)


Інша поезія - Ірина Вовк - "Душа запрагла свята…" - Поетичні майстерні\n""Новий рік" (дитяча пісня)"\nДата публікації 2017-12-31 11:44:27\n* Народний рейтинг 4.607 / 5.5 (4.943 / 5.55)\nСергій Гупало (М.К./М.К.) [ 2017-12-31 21:25:16 ]\nПрочитав - і мені аж захотілося в оте морозне середмістя Львова!\nІрина Вовк (М.К./М.К.) [ 2018-01-04 09:26:27 ]\n)))З Новим роком!З наступаючими святами - щастя-здоров'я, многая літа!\nУ Львові на свята навіть без снігу різдвяно)))!\nСергій Гупало (М.К./М.К.) [ 2018-01-04 11:23:11 ]\nДякую, Ірино! І Вам того самого! І навіть більше!\nНа Новий рік у мене за вікном, у тіні, було +11...


XXVIII Міжнародна агропромислова виставка «АГРО-2016»\nчас проведення: 08.06.2016 - 11.06.2016\nмісце проведення: Експоцентр України» (Україна, Київ, проспект Академіка Глушкова, 1)\nорганізатори: Міністерство аграрної політики та продовольства України\nконтактна інформація: http://www.agroexpo.in.ua/\nЗ 8 по 11 червня 2016 року на території Національного комплексу «Експоцентр України» (Україна, Київ, проспект Академіка Глушкова, 1) відбудеться XXVIII Міжнародна агропромислова виставка «АГРО-2016». Організатор – Міністерство аграрної політики та продовольства України.\nВиставка «Агро-2016» - це найбільша агропромислова виставка на теренах нашої держави, що виступає платформою для вдосконалення виробництва, впровадження новацій та розвитку усіх сфер АПК України; діловий захід, що відкриває можливості для співпраці з країнами – лідерами світового аграрного сектору. Це унікальна нагода для діалогу з Міністерством аграрної політики та продовольства України, українськими асоціаціями, малими і великими підприємствами, іноземними інвесторами. Саме на «Агро-2016» вирішується стратегія розвитку аграрного сектору на найближчі роки.\nБільше 25 тис. кв. м. експозиційної площі буде відведено під демонстрацію кращих виробів і технологій сотень вітчизняних та іноземних компаній-учасників. Традиційно у виставкових павільйонах Національного комплексу «Експоцентр України» розмістяться представники провідних аграрних компаній України та інших країн світу.\nЩорічно кількість відвідувачів «Агро» близько 40 000 осіб, серед яких – перші особи країни, представники великих сільськогосподарських холдингів, власники середніх та малих фермерських підприємств, фахівці підприємств машинобудування, спеціалісти харчової та переробної промисловості.\nЗначну частину виставки традиційно займуть найкращі зразки сучасної техніки: комбайни, трактори, навісне обладнання, обладнання для обробки і зберігання зерна, а також обладнання для будівництва агроспоруд і транспортування врожаю. Широкий асортимент дозволить підібрати найоптимальніші та найвигідніші варіанти, які підвищать рівень врожайності та якість виробництва. Для професіоналів «Агро - 2016» - це широка можливість обміну досвідом на діловому рівні, завдяки насиченій науковій програмі: інтерактивним брифінгам, семінарам, конференціям, круглим столам. Тут будуть підніматися актуальні питання сільського господарства, аналізу та прогнозування ринку сільгосппродукції, правові аспекти та проблеми аграрного сектору. Традиційно на «Агро» будуються довгострокові партнерські відносини з співпраці, спільного виробництва, підтримки і дотацій у сільське господарство, які стають серйозним поштовхом для розвитку вітчизняного агропромислового комплексу.\nУ рамках «Агро - 2016» пройдуть спеціалізовані виставки:\n•ExpoAgroTech - 2016 – сільськогосподарська техніка, обладнання і запасні частини;\n•Біопаливо - 2016 –відновлювальні джерела енергії;\n•Hi-Tech Агро - 2016 - автоматизація, керування альтернативною енергетикою, GPS і GIS-технології;\n•Organic - 2016 – органічні продукти і технології;\n•Animal'EX - 2016 – світські тварини, ветеринарія і продукти для тваринництва;\n•FishExpo - 2016 – рибне господарство і рибальство;\n•Рослинництво і агрохімія – агротехніка, агрохімія, екологічні продукти і технології, присадибне господарство, садівництво, городництво, рослинництво, теплиці.\n• Agro Build - Expo - 2016 - будівництво в аграрному секторі: техніка, БМЗ, будівельні матеріали.\nПрограма спеціалізованих виставок включає дегустацію та продаж екологічної продукції, виставку різних порід тварин і експозицію найпоширеніших промислових риб, яку можна буде спостерігати у відкритих басейнах. Виставка «Агро - 2016» - найважливіша подія агропромислового сектору України. Вона орієнтована на демонстрацію досягнень, налагодження зв’язків між виробниками та покупцями, відкриття українського ринку для зарубіжних компаній, а також на впровадження інноваційних рішень і технологій, які дозволять розвивати агропромисловий комплекс, мінімізуючи витрати і збільшуючи дохідність як великих так і малих аграрних підприємств.\nс 19.03.2016 Спеціалізована виставка-ярмарок «УКРАЇНА АГРАРНА – 2016»


Структурні зміни в Tankoa Yachts\nОренда і продаж яхт у Франції та Монако > Журнал про яхтинг > Новости > Структурні зміни в Tankoa Yachts\nВерф Tankoa Yachts об’єднує всі свої грандіозні справи, щоб досягти головної мети – стати конкурентом північноєвропейських верфей.\nОскільки Tankoa Yachts продовжує реалізацію плану розширення, сьогодні верф оголосила, що новим менеджером з продажу та розвитку бізнесу призначений колишній менеджер з продажу Mangusta Yachts – Джузеппе Мазза.\nПісля оголошення про те, що верф почне будівництво нестандартних суперяхт під час яхт-шоу в Монако в 2018 році, Tankoa погоджує свої дії, щоб досягти основної мети – стати серйозним конкурентом верфям в Північній Європі.\nПісля служби в Mangusta Yachts в якості менеджера з продажу Мазза вирішив приєднатися до компанії Tankoa, для того щоб підтримати верф на шляху її активного росту і розвитку.\n«Я дуже радий цій новій пригоді з компанією Tankoa. Нехай і молодий верфі, але з видатними навичками. І яка вже набула значного досвіду », – каже Мазза.\n«Я хочу привнести свій ентузіазм і ноу-хау, щоб допомогти верфі рости ще вище, втілювати в реальність захоплюючі ідеї і за короткий час отримати ще більше значення і вплив в індустрії суперяхт.\n«Моя роль полягає в тому, щоб надійно зміцнити позиції Tankoa на ринках, на яких ми вже працюємо і відомі. Проте, нам необхідно розвивати торговельні відносини з ринками ще ширше. Багато що ми ще зовсім не дослідили. Наприклад, такі ринки як США і Азіатсько-Тихоокеанський регіон », – продовжує Мазза.\n«Хоча це нелегке завдання, все ж я вважаю, що наша прихильність, наполегливість і професійні навички, і наші фантастичні яхти – дозволять нам досягти цієї бажаної мети».\nЗ моменту свого створення 10 років тому, верф була зосереджена, головним чином, на будівництві напів-нестандартних суперяхт, з яких вона вже завершила три (69,3 метрова Suerte, 49,9 метрова Vertige і 72 метрова Solo).\nОднак тепер Tankoa внесла істотні зміни в пропозицію верфей з концепцією нового спеціалізованого бізнес-підрозділу з повним індивідуальним замовленням на об’єкті, який, як пояснює верф, був результатом численних запитів від власників і брокерів.\nВерф підтвердила, що вже приступила до завершення своєї нової моделі S502 Elettra, яка незабаром дебютує на яхт-шоу в Монако в 2019 році. Корпус No3 також знаходиться на верфі з запланованою датою поставки на листопад 2020 року.\n10 новеньких пристаней для подорожуючих на супер’яхті\nОренда яхти в Європі тепер доступніша\nЗ літака на яхту – з яхти на вертоліт…\n15 найдорожчих вітрильників світу\nСтруктура індустрії яхтового брокеражу\n15 найдорожчих яхт, коли-небудь побудованих\nАльтернатива раю: кілька причалів для швартування


Одеса 3500 грн. Автодом, ООО 07.10.2016\nДніпро 4000 грн. Автосалон Автоград 07.10.2016\nДніпро 2200 грн. Автосалон Автоград 07.10.2016\nДніпро 4200 грн. Автосалон Автоград 07.10.2016\nДніпро 3800 грн. Автосалон Автоград 07.10.2016\nДніпро 3500 грн. Автосалон Автоград 07.10.2016\nТернопіль 3800 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nЧернігів 3800 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nЧернівці 3800 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nДонецьк 3800 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nТернопіль 4200 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nХерсон 4200 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nЧернівці 4200 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nТернопіль 2200 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nДонецьк 2200 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016\nЧернівці 2200 грн. Автосалон Максимум 07.10.2016


Будинок з льоду - розвага для киян наприкінці XIX сторіччя |\nБіля вокзалу в Києві утворився фонтан\nУ Києві чоловік підпалив себе у залі ігрових автоматів\nУ Київській області рятувальники зняли з відкритого вікна на дев’ятому поверсі двох дітей\nНачальник поліції Києва Крищенко видужав від коронавіруса\nУ Києві чоловік вдарив дівчинку, яка заважала йому запаркуватись\nБудинок з льоду – розвага для киян наприкінці XIX сторіччя\nЛіто в розпалі, температура повітря в Києві б`є історичні рекорди. Тож давайте згадаємо, одну розвагу, що була в парку Шато-де-Флер (зараз Маріїнський парк) наприкінці XIX сторіччя. Мова йде про Льодовий будинок.\nВ Києві такий оригінальний атракціон був збудований у 1889 році. Він працював з 22 січня до 7 березня. Будинок складався з трьох кімнат: передпокою, спальні та кабінету.\nУ спальні знаходилось ліжко з льоду. Постільна білизна була майстерно виконана з того самого матеріалу. Поряд стояли капці. Біля стіни стояв льодяний умивальник. Проте найбільше дивував камін з хмизом, що горів. Все це теж було виконано з льоду. Для того, що підпалити хмиз, його поливали нафтою.\nВ кабінеті стояв стіл з годинником та гральними картами. Стояли крісла, горіли свічки, було декілька статуй. Все це зроблено теж з льоду.\nВ цьому парку стояв Льодяний будинок\nСам будинок був побудований із плит прозорого льоду. З двох кінців дому височіли дві вежі. Ворота прикрашали льодяні дельфіни. А перед парканом стояли чотири льодяні гармати та дві мортири.\nВвечері будинок підсвічували бенгальськими вогнями. Виглядало все неймовірно та казково.\nОднак, варто зазначити, що ідея будинку з льоду належала не киянам. Це була своєрідна зменшена копія льодяного палацу, збудованого в 1740 році в Петербурзі. Тоді імператриця Анна Іоанівна наказала збудувати холодний палац спеціально на честь весілля її придворних блазнів. Підкоряючись владі імператриці, бідолахи всю ніч провели у льодяній спальні, ледь не змерзнувши до смерті.\nЛьодяний палац в Петербурзі\nАле, льодовий дім в Києві все ж був екзотичною розвагою для всіх бажаючих, а не насмішкою над людьми, як у Петербурзі.\nPosted in ІСТОРІЯ, КИЇВ, НОВИНИTagged #История #История Киева #Киев #Киев Информ #Киевские Новости #Київ #Київ Інформ #Київські Новини #Культура #льодовий будинок #Маріїнський парк #Новини #Новини Києва #Новости #Новости Киева\nНа урочистому засідання Громадської бюджетної комісії прийнято остаточне рішення із затвердження списку проектів-переможців Громадського бюджету-4. Переможцями стали 554 проекти на суму 160 млн грн. Загалом проголосували 191 712 осіб, які віддали 654 651 голос. Про це під час брифінгу повідомив перший заступник голови КМДА Микола Поворозник. За його словами, список проектів-переможців буде опубліковано […]\nУ київському аеропорту літак потрапив у аварію (ФОТО)\nВіктора Ляшка призначили на посаду міністра охорони здоров’я\nЕсли ухудшится погода, крупногабаритный транспорт не будут пускать в Киев, – КГГА\nДиректора комунального підприємства, яке хотіло придбати елітний позашляховик, звільнено, – Кличко\nНачальник відділу Нацгвардії влаштував ДТП з чотирма постраждалими – ДБР


Два тижні назад я вирішила приїхати до чоловіка на роботу і зробити йому сюрприз. Але те, що я побачила змінило моє життя назавжди. – Человек\nДва тижні назад я вирішила приїхати до чоловіка на роботу і зробити йому сюрприз. Але те, що я побачила змінило моє життя назавжди.\nАвтор Жанна СнiЧас читання 3 хв.Перегляди 12.6к.\nЗ Павлом ми познайомилися вісімнадцять років тому, два роки зустрічатися, а потім одружились. Я вважала, що мій чоловік ідеальний, він добрий, турботливий і щиро мене любить. У нас з ним троє дітей, старшій донечці десять років, середньому сину вісім років, а наймолодшій дитині три роки.\nЯ завжди вірила в чоловіка і підтримувала його, тому він має свою невелику меблеву фірму. Він зараз добре заробляє і ми маємо усе необхідне для щасливого життя.\nКоли молодшому сину було два роки я його віддала у садочок, а сама вийшла на роботу. Я працюю лікарем у міській лікарні. Після роботи я завжди спішу додому, бо потрібно забрати найменшого з дитячого садочка і старші діти мене чекають у квартирі.\nЯ завжди займалась спортом і була дуже худою, але після третьої дитини я набрала зайвих тридцять кілограмів. Я стараюсь схуднути, роблю ранкову гімнастику кожного дня, харчуюсь тільки корисними продуктами, але моя вага не змінюється.\nПісля того, як я стала товстішою мій чоловік почав мало приділяти мені уваги. Він пропадає на роботі, а ввечері коли приходить до мене, то не хоче мене обіймати. Я розумію, що колись я була набагато стрункішою, але я набрала вагу через те, що народила дитину і кожного дня стараюсь схуднути.\nДва тижні назад я вирішила приїхати до чоловіка на роботу і зробити йому сюрприз. Я одягнула свій найгарніший одяг, гарно нафарбувалась і зробила зачіску. Взяла з собою шоколадні цукерки і шампанське. Хотіла, щоб ми згадали молодість.\nКоли я підійшла до його кабінету і відкрила двері, то побачила, як мій чоловік обнімав свою секретарку і говорив їй:\n– Я сьогодні ввечері до тебе приїду, а своїй сл _онисі скажу, що маю важливе замовлення. Ми будемо увесь вечір разом і ніхто нам не буде заважати.\nПісля почутого я тихенько закрила двері, щоб вони мене не помітили. Вийшла з офісу і поїхала додому.\nМені було боляче і образливо. Мій чоловік також не був уже тим красенем з яким я колись познайомилась. У нього була зайва вага і сиве волосся, але я ніколи не думала про те, що потрібно шукати когось собі на стороні.\nМені дуже було неприємно коли він мене назвав “слонихою”. Невже у мене така велика вага? Зараз я не знаю, що мені робити, бо з чоловіком більше не хочу жити і розповісти про побачене йому не наважуюсь.