Про затвердження плану заходів щодо відзначення 70-ї річниці визволення міста Жовті Води, України від фашистських загарбників, 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні, вшанування пам’яті колишніх політичних в’язнів\nПро затвердження плану заходів щодо відзначення 70-ї річниці визволення міста Жовті Води, України від фашистських загарбників, 70-ї - nadoest.com ))\nРозпорядження смт. Любашівка >30. 01. 2013 року №31/Ад-2013 Про відзначення... 1 60.17kb.\nІнформація про відзначення у Волинській області в 2013 році 68-ї... 1 92.36kb.\nРозпорядження від 2012 р. № Про відзначення 70-річчя визволення м. 1 101.26kb.\nАдреса расположения платежных терминалов easypay 3 588.16kb.\nПро затвердження плану заходів щодо відзначення 70-ї річниці визволення міста Жовті - сторінка №1/1\n18.01.2013р. № 15/01 -08р -13\nПро затвердження плану заходів щодо відзначення 70-ї річниці визволення міста Жовті Води, України від фашистських загарбників, 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні, вшанування пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей\nНа виконання Закону України «Про увічнення Перемоги України у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років», Указу Президента України «Про заходи у зв’язку з відзначенням 70-ї річниці визволення України від фашистських загарбників та 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років», з метою увічнення безсмертного подвигу народу у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років, вшанування пам’яті полеглих у боротьбі за свободу Батьківщини, пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей, посилення соціального захисту ветеранів Великої Вітчизняної війни та продовження традицій шанобливого ставлення до ветеранів війни і пам’яті про Перемогу, належної підготовки та відзначення 9 травня 2015 року 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945, вважаю за необхідне:\n1. Затвердити склад оргкомітету з підготовки та відзначення 70-ї річниці визволення міста Жовті Води, України від фашистських загарбників та 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні, вшанування пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей (додаток 1).\n2. Затвердити план заходів з підготовки та відзначення в 2013 році 70-ї річниці визволення міста Жовті Води, в 2014 році визволення України від фашистських загарбників, в 2015 році 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні та заходів щодо вшанування пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей (додаток 2).\n3. Координацію роботи щодо виконання даного рішення покласти на секретаря Жовтоводської міської ради Малоок О.І., контроль залишаю за собою.\nвід 18.01.2013р. № 15/01 -08р -13\nоргкомітету з підготовки та відзначення в 2013 році 70-ї річниці визволення міста Жовті Води, в 2014 році визволення України від фашистських загарбників, в 2015 році 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні та заходів щодо вшанування пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей\nКузьменко А.В. - міський голова, голова оргкомітету\n2. Малоок О.І. - секретар Жовтоводської міської ради\n3. Кудрявцев О.Ф. - перший заступник міського голови\n4. Труш Л.П. - заступник міського голови\n5. Шмігель А.В. - заступник міського голови\n6. Воробей О.А. - секретар виконкому міської ради\n7. Сорокін О.Г - генеральний директор ДП « СхідГЗК» (за згодою)\n8. Кучер Л.В. - голова ради ветеранів\n9. Філіпов Б.М. - голова групкому Східної групової організації Атом профспілка\n10. Ядикін С.В. - начальник УПСЗН\n11. Пастух П.І. - начальник СМСЧ-9\n12. Костюк В.В. - начальника МВ УМВС України в Дніпропетровській області\n13. Шевяков А.І. - директор КП ВЖРЕО\n14. Лучка В.М. - начальник загального відділу\n15. Плечун С.В. - начальник організаційного відділу\n16. Пшенична С.В. - спеціаліст з питань внутрішньої політики та роботи з\n17. Левіна Л.В. - начальник відділу освіти\n18. Шкуренко Л.П. - в.о.начальника відділу у справах сім’ї та молоді\n19. Кузьмінська О.А. - начальник відділу культури\n20. Біленко Н.В. - начальник відділу економіки та споживчого ринку\n21. Комолікова А.О. - начальник відділу ЖКГ\n23. Мазніцин М.Г. - начальник відділу НС ЦЗН, ОтаМР\n24.Сіра Н.П. - головний редактор КП "Редакція газети "Жовтоводські вісті"\n25.Сандрацька Л.В. - директор ТРК "Степ"\nз підготовки та відзначення в 2013 році 70-ї річниці визволення міста Жовті Води, в 2014 році визволення України від фашистських загарбників, в 2015 році 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні та заходів щодо вшанування пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей\nЗаходи соціальної захищеності ветеранів.\nЗабезпечити виконання Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».\nПровести моніторинг забезпечення ветеранів війни:\nтехнічними засобами реабілітації та пересування (в т.ч. візками з електроприводом);\nпутівками санаторно-курортного лікування;\nпутівками до місцевого реабілітаційного центру;\nЗдійснити 100 відсоткове забезпечення ветеранів війни технічними засобами реабілітації та пересування\nПродовжити організацію приїзду бригади лікарів - ортопедів Дніпропетровського прощено-ортопедичного підприємства до м.Жовті Води для 100 відсоткового забезпечення ветеранів війни протезно-ортопедичними виробами.\nЗабезпечити проведення капітальних ремонтів квартир ветеранам війни згідно затвердженої черги та графіку проведення робіт.\nПрийняти активну участь в святкових заходах, присвячених Дню Перемоги, в місті в первинних ветеранських організаціях в вирішенні завдань поставлених урядом, керівництвом міста і області.\nЗабезпечити постійне висвітлення в засобах масової інформації змін до законодавчих актів щодо соціального захисту ветеранів війни.\nПровести «Дні здоров’я» для ветеранів війни у поліклініці і стаціонарах СМСЧ-9\nПровести уточнення списків інвалідів ВВВ, учасників Бойових дій, ветеранів ВВВ, вдів інвалідів ВВВ.\nСкласти списки ветеранів ВВВ похилого віку з втраченою здатністю самообслуговування для роботи медичної виїзної бригади.\nПровести виїзні медичні огляди на дому ветеранів війни, які втратили здатність самообслуговування з залученням терапевта, хірурга, невропатолога, клінічної лабораторії.\nЗабезпечити першочерговий прийом ветеранів ВВВ у всіх спеціалістів.\nПровести аналіз диспансеризації інвалідів ВВВ, скорегувати плани диспансеризації з метою їх виконання до кінця року та спланувати їх 100% виконання.\nПостійно до квітня щорічно\nПровести диспансерне обстеження ветеранів ВВВ на базі поліклініки з залученням головних спеціалістів, діагностичної бази стаціонару СМСЧ-9, приватних клінік «Здоров’я», «Камед» (при необхідності).\nПостійно до травня щорічно\nСМСЧ-9 клініки «Здоров’я» «Камед»\nКерівництво приватних клінік\nЗабезпечити пріоритетну госпіталізацію інвалідів війни та учасників бойових дій в палати для інвалідів війни стаціонару\nЗабезпечити пільгове обслуговування ветеранів ВВВ:\nЗа місцем розташування надання послуг\nОрганізувати пільгове торговельне обслуговування учасників бойових дій та інвалідів війни зі знижками на придбаний товар у роздрібній торговельній мережі.\nОрганізувати надання різного виду допомоги членам ветеранських організацій від підприємств, установ, організацій міста та приватних підприємств і підприємців.\nКерівники підприємств, установ, організацій міста всіх форм власності.\nЗаходи патріотичного виховання молоді, вшанування подвигу ветеранів війни, культурно-мистецького та спортивного спрямування\nПровести зустрічі учнів та студентів з ветеранами ВВВ; колишніми політичними в’язнями, репресованими та членами їх сімей\nОрганізувати виставки творів мистецтв, фотографій та плакатів воєнних років, документів та архівних матеріалів в шкільних музеях, мемуарної та історичної літератури в бібліотеках.\nПровести творчі зустрічі, концерти з виконанням пісень та хореографічних творів воєнної тематики за участю ветеранів ВВВ, представників міської ветеранської організації.\nПровести єдиний урок мужності за участю ветеранів ВВВ, представників міської ветеранської організації.\nПровести соціальні акції «Діти ветеранам», «Шана та повага ветеранам».\nОрганізувати випуск тематичних радіопередач за участю учнів ЗНЗ на міському радіо.\nОрганізувати відвідування історичних музеїв міста, області, України.\nОрганізувати перегляд фільмів про події ВВВ.\nПровести міський фестиваль патріотичної пісні «Це потрібно живим» з нагоди 70-ї річниці визволення м.Жовті Води від фашистських загарбників\nПровести міський фестиваль патріотичної пісні «Це потрібно живим» з нагоди 70-ї річниці визволення України від фашистських загарбників.\nПровести міський фестиваль патріотичної пісні «Це потрібно живим» з нагоди 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років.\nПровести конкурс учнівських презентацій, приуроченого 70-й річниці визволення м.Жовті Води від фашистських загарбників.\nПровести учнівську історичну конференцію, приурочену 70-й річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років.\nПровести конкурс на кращий відеоролик, приурочений 70-ї річниці визволення України від фашистських загарбників.\nПровести конкурс на кращий відеофільм, приурочений 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років.\nОрганізувати засідання історичного клубу «Пам’ять» СШ№10 в рамках спільного проекту з міським історичним музеєм ім.Ю.Пригожина «Пісенні історії Великої Вітчизняної».\nОрганізувати засідання історичного клубу «Пам’ять» СШ № 10 в рамках спільного проекту з міським історичним музеєм ім.Ю.Пригожина «Велика Вітчизняна в долі жовтоводців».\nОрганізувати засідання історичного клубу «Пам’ять» СШ№10 в рамках спільного проекту з міським історичним музеєм ім.Ю.Пригожина «Щоб пам’ятати – треба знати!».\nміський історичний музей ім.Ю.Пригожина\nОрганізувати он-лайн-засідання історичного клубу «Пам’ять» СШ№10 в рамках спільного проекту з міським історичним музеєм ім.Ю.Пригожина «А ми тую славу України збережемо!».\nЖовтень 2014 р\nОрганізувати он-лайн-засідання історичного клубу «Пам’ять» СШ№10 в рамках спільного проекту з міським історичним музеєм ім.Ю.Пригожина «Ювілей святої Перемоги над землею піснею дзвенить!».\nПровести конкурс літературних творів, приурочений 70-й річниці визволення України від фашистських загарбників, 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років.\nОрганізувати випуск літературної збірки (за матеріалами переможців конкурсу літературних творів, приуроченого 70-й річниці визволення України від фашистських загарбників, 70-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років).\nПровести міські змагання з воєнно-прикладного багатоборства серед учнівської молоді, приурочені річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років.\nПровести легкоатлетичну естафету з нагоди річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років.\nПровести міську учнівську конференцію „Сторінками Великої Вітчизняної війни„ (спільно з радою ветеранів)\nПровести вечір обеліск «То ж на віки в граніті могутнім, ваші подвиги й слава живуть».\nПровести вечір - пам’яті «Ти прийшла, Перемого, слідами війни. З-під заліза і попелу, цвітом весни».\nПровести радіо-презентацію книги «Україна в другій світовій війні: погляд з ХХІ сторіччя» присвячену вшануванню пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей.\nПровести годину історичної пам’яті щодо вшанування пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей.\nПровести день пам’яті «Салют і слава роковини, на віки пам’ятного дня»\nОрганізувати книжково - ілюстративні виставки «Війна ламала все – але не волю», «Хай лунає салют Перемоги».\nОрганізувати виставку пам’яті «Тих днів незмовкне слава» (до 70-річчя визволення Дніпропетровщини).\nПровести вечір-пам’яті «Полум’ям подвигу вашого наші горять серця!» (до 70-річчя визволення України від німецько-фашистських загарбників).\nПровести вечори пам’яті «Крокувала перемога по містам і селам», «Стоять обеліски, на славу багаті, вклонімося низько безсмертним солдатам».\nПровести годину пам’яті «Ні втоми, ні страху не знали відважні у тяжкім бою».\nОрганізувати книжково-ілюстративну виставку «Вклонися, мій травню, високим могилам…».\nПровести творчий вечір-спогад «Коли падали з неба розстріляні зорі, а пісня водила у бій батальйони».\nОрганізувати презентацію книжково-ілюстративної виставки «Ми йшли до тебе перемого».\nПровести вечір-обеліск «Славі не меркнути, подвигу жити» (до 70-річчя Великої Перемоги).\nПровести свято перемоги «У душі народжується пісня».\nПровести вечір –меморіал «Уклонімось вічно до землі, тим, хто в серці вічно буде жити».\nПровести музичний літопис «Пісні вогняних років».\nПровести слайд панораму «Вогонь вічних снів полум’яно горить».\nПровести вечір слави «Подвиг ваш безсмертний опалює душі і серця».\nПровести вахту пам’яті «В буденній праці і в святковий день той травень завжди в пам’яті людей».\nОрганізувати презентацію книжково-ілюстративної виставки щодо вшанування пам’яті колишніх політичних в’язнів, репресованих та членів їх сімей\nПровести зустрічі з ветеранами ВВВ, колишніми політичними в’язнями, репресованими та членами їх сімей в залах бойової слави з учнівською молоддю, студентами учбових закладів, трудовими колективами міста\nПровести зустрічі, літературно-музичні вечори за участю ветеранів ВВВ.\nПровести легкоатлетичну естафету, присвячену Дню Перемоги.\nПровести турніри сильніших гравців міста. Настільний теніс.\nПровести турнір ветеранів, присвячений Дню Перемоги. Теніс.\nПровести турнір юнацьких команд. Волейбол.\nПровести спортивні змагання з футболу на честь 70-річчя Перемоги.\nПровести урочистості та покладання квітів до монументу «Слави».\nКерівники підприємств, установ та організацій міста\nПровести святковий концерт в ЦНТКіД ДП «СхідГЗК».\nПровести святковий вечір відпочинку для ветеранів та мешканців міста. “Мужність залишається в віках” з залученням творчих колективів відділу культури, ЦНТКіД ДП «Схід ГЗК», загальноосвітніх шкіл, вищих навчальних закладів міста.\nОрганізувати тематичні виступи на міському радіо та цикл телепередач, репортажів по міському телебаченню.\nВзяти участь у Всеукраїнській акції «Естафета пам’яті», присвяченій 70-річчю визволення міста, області, України від фашистських загарбників.\nВисвітлювати проведення заходів в міських ЗМІ.\nДиректори ТРК, редактори ЗМІ\n3.Заходи з благоустрою міста, впорядкування території.\nЗдійснити прибирання кладовищ до поминального тижня.\nОчистити вулиці міста від змету:\nвул.Заводська, Богуна, Гагаріна, 8-го Березня, Горького, Кропоткіна, Хмельницького, Петровського, 50-річчя комсомолу, Радянська, Франка, Маяковського, пл.Леніна, парк Слави, Дитячий парк.\nВидалити аварійні та сухостійні дерева по вулицям міста, згідно графіка.\nБерезень -квітень 2013-2015рр.\nВиконати білування бордюр вулиць: Заводська, Гагаріна, Петровського, 50-річчя комсомолу, пл.Леніна.\nВисадити квіти біля меморіалу загиблим воїнам, у пам’ятника «Героям визволителям 1648-1654рр.», в зоні відпочинку по вул.Петровського, в парку 2 мкр.\nдо 01.05.2013 -2015рр.\nВиконати профілактичний ремонт двигуна фонтану в парку Слави.\nЗабезпечити завезення води в ємність фонтану.\nВиконати ремонт освітлення в парку Слави, в 2мкр, по вул.Хмельницького (вимити плафони, замінити розбиті, замінити електролампи).\nВиконати косметичний ремонт та фарбування історичних пам’ятників: Пушкіну, Хмельницькому.\nПривести в належний стан територію дитячого парку.\nПривести в належний стан прилеглу територію водоймища дитячого парку.\nВідновити розмітку на дорогах.\nВиконати ремонт лав в парку Слави, в зоні відпочинку по вул.Петровського, в парку


Активіст Антимайдану "Топаз" втік з-під домашнього арешту\nАктивіст Антимайдана Ігнат Кромський (відомий на прізвисько "Топаз") зрізав електронний браслет і втік з-під домашнього арешту, і, за інформацією очевидців, в понеділок вдень перебував у будівлі Харківської облдержадміністрації, захопленому проросійськими активістами.\nПро це повідомляє Дзеркало тижня з посиланням на прокурора Харкова Євгена Поповича.\n"Так, дійсно, виявили факт втечі. Він зрізав браслет і втік. Це ще раз підтверджує правильність наших доводів (в суді при обранні запобіжного заходу щодо Кромського). Але нас ніхто не почув", - сказав Попович в понеділок увечері.\nЗа його словами, зараз вживаються заходи до встановлення місця знаходження Кромського та його затримання.\n"Коли він буде затриманий, ми ще раз будемо клопотати про обрання запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою", - сказав Попович.\nПрокуратура подала апеляцію з вимогою визначити запобіжний захід у вигляді утримання під вартою.\nДерждеп США: За подіями в Україні простежується російське втручання\nРосіяни забирають свої заощадження з банків і конвертують їх у валюту


Бережний Василь Павлович Людина-маятник — C. 2 - Шкільні твори\nБережний Василь Павлович Людина-маятник — C. 2\nРозміщено Шкільні твори в 30 июня 2014\nАльбіна подивилася на лаборантку, як ото вчителька на учня-тупака, і це було неприємно Лаврові. Чому, ну чому такі нещирі люди?\n— Ці гени даються взнаки тоді, коли організм вибуває з еволюційної гри, — сказала Альбіна, — тобто коли зародкові клітини перестають ділитися, припиняють своє розмноження і поступово гинуть. А це починається, — Альбіна повернула голову до Флоріки, — в трохи старшому віці.\nФлоріка полегшено зітхнула, і це викликало ледь помітну посмішку в Альбіни.\n— Та-а-к… — Лавро поправив окуляри. — Просто і ясно Значить, Природа створює для того, щоб знищити?\n— Авжеж, відкинути все непотрібно, використане в еволюційному процесі, а що?\nЛавро сів за свій стіл, обіперся ліктями, сплівши докупи пальці обох рук.\n— «Еволюційна гра»… Ефектно, — сказав після деякої паузи. — Але це — генна міфологія, ми ж займаємось інженерією, генною інженерією. Ось так. А вашу гіпотезу запрограмованої смерті легко спростовує статистика довгожителів. Та якщо з царини міфів перейти до конкретної проблеми…\n— Якої ж саме? — прохопилась Альбіна, пожадливо бажаючи, щоб він знову почав про експеримент.\n— Здоров’я Флоріки. Рутинні методи не дають ефекту в лікуванні білокрів’я — спробуємо пересадку генів. Просто і ясно. Мені також потрібно посилити імунну систему, але назвімо цю операцію: «Здоров’я для Флоріки». Нехай вона так і ввійде в історію науки.\n— Та чи справа в назві? — не втерпіла Альбіна. Оте «флорікання» сиділо їй у печінках. — Ближче до діла.\nВ її уяві поставала картина операції. Тьмявий екран скануючого апарата. Несхибно ввести довгу голку шприца у мозок, у потрібну точку — не так-то легко. Тільки-но подумала про це, як відчула нервовий дрож в усьому тілі. Пусте, нема чого боятися. От тільки формальності обов’язково…\n— Ви добре володієте цитологічною технікою, фрагменти відповідних хромосом я приготував, отже діло за вами. — Лавро втупив очі в Альбіну. — Ну то як, ви згодні провести… цей експеримент?\nАльбіні раптом зробилося страшно. Збентежено опустила очі, обсмикнула сукню на коліні, в неї аж губи зворухнулись, щоб сказати: «Ні!» Але стрималась. Ще кілька секунд, і страх почав танути, наче крижина у теплій воді. Геть нерішучість і вагання! Хіба можна пропустити такий шанс? Але… Ніяких «але»! Carpe diem!\nІ вже в її мозку сформувалась модель такого жаданого майбутнього. Епохальне відкриття! Сам же доктор Лавро визнає…\n— Я от що думаю… — нарешті заговорила Альбіна. — А чи це можливо в умовах нашої лабораторії? Хто нам дозволить?\nЛавро зчепив і розчепив руки, ляснув долонями по столу.\n— Все це я беру на себе. Створимо тут медико-генетичний центр. Обладнаємо дві суміжні палати. Згода, Флоріко?\nЛаборантка якось в’яло, ніби знехотя, кивнула головою.\n— Ну, якщо так, — в голосі Альбіни вже не було вагання, — то напишете розписки, обоє.\n— Розписки? — закліпала очима Флоріка. — Навіщо?\n— Ну, мало чого… На всяк випадок. Інакше я за цей експеримент не візьмусь.\n— Добре! Добре! — повеселіло вигукнув Лавро. — Все оформимо як слід. Головне, що ми вам довіряємо, Альбіно!.\n«Якби ти міг зазирнути в майбутнє, — не без зловтіхи подумала Альбіна, — може б, так не радів…»\n— Отже, домовились — здоров’я для Флоріки! — Лавро бадьоро вийшов із-за столу. — Просто і ясно. Вище голови, дівчата, історія нас не забуде! II.\nДоктор Лавро повільно виринав зі сну і ніяк не міг прокинутись, — так знесилений плавець відчуває поверхню води, а прорвати тоненької плівки не може. Напнулася — і тримає. Та навколо все більше і більше світла, крізь повіки воно проймає сітківку, всотується в мозок. Ху-х… Очі розплющились, і він побачив матово-молочний екран. Лежачи на боці, він дивився на нього і перед операцією, аж доки не заснув. Але тоді екран світився, добре видно було гіпоталамус та й інші структури мозку. Навіть після анестезії він деякий час ще міг стежити, як рухалась довга голка шприца… Пальці в Альбіни не здригнулися, ніби вона робила цю операцію не вперше.\nТак, голова хоч і важка, але пам’ять не втрачена, це вже добре. А як там…\n— Ну от, знову… Тихіш-ше! Вона ще спить.\nЗашурхотів накрохмалений халат, і до кушетки підійшла Альбіна. Лавро вдихнув тонкий аромат її духів і остаточно проминувся.\n— Як самопочуття? — схилилась до нього Альбіна.\n— Та я наче нічого, тільки важкість у потилиці, а як там Флоріка?\n— Табло висвітлює — все в нормі. А що тут у вас? — Вона подалася до узголів’я, де світилася індикаторна панель, зачепила його полою халата. — Теж усе добре, тільки трохи підскочив тиск… Хочете встати? Зараз познімаю…\nЛегкими дотиками пальців Альбіна швидко позбирала датчики, що були прикріплені до тіла лейкопластирем.\nДоктор Лавро поволі підвівся, намацав ногами капці, несамохіть струснув головою, надів окуляри і, обережно ступаючи, пройшовся по палаті.\n— Ну, що ж, координація рухів не втрачена, я все пам’ятаю, голова хоч і не свіжа, та почуваюсь майже нормально, залишається виждати, як запрацюють пересаджені гени. Спасибі, Альбіно. Хоч наш академік і побоювався, експеримент «Здоров’я для Флоріки» почався нібито вдало. А як там вона сама?\n— Чого це ви, докторе, все «майже» та «нібито»? Ось погляньте на свою… підопічну — одразу переконаєтесь…\n— Гра відбулася, але…\n— Ніяких «але»! — посварилась пальчиком Альбіна.\nЛавро ще відчував себе її пацієнтом і говорив тихим, нерішучим голосом.\n— Але… Finis coronat opus.\nФлоріка спала здоровим сном, — докторові Лавру досить було одного погляду на осцилограф, щоб перекопатися в цьому. Зелена лінія альфа-ритму пульсувала з побільшеною амплітудою, піби виводила якусь плавну мелодію. Здавалося, Флоріка вві сні дослухається до тієї мелодії, і то з великою приємністю. Так, сон у неї здоровий. Уповільнене дихання, ледь розтулені порожевілі губи, зволожена слиною білизна зубів, і на щоках уже проступає легенький рум’янок. Доктор Лавро з якоюсь невиразною заздрістю дивився на лагідне, спокійне обличчя дівчини — разюча зміна! Де й дівся сірий, землистий колір, що так непокоїв його ще вчора.\n— Чудова реакція, — пошепки сказав Лавро.\nФлоріка раптом зворухнулась і розплющила очі. Не кліпала віями, а зосереджено дивилась на Лавра, ніби пізнаючи.\n— Як почуваєшся, Флоріко? — збентежився він.\n— Нічого… Добре… А ви? — В її голосі почулася тривога. — Ви наче постаріли років на десять!\nЛавро пішов до своєї палати, сів біля столика, підсунув до себе невелике овальне дзеркало на пластмасовій підставці. Так, обличчя посіріло й осунулось, на лобі пролягли дві зморшки. Справді, ніби постарів. І втома… Руки й ноги обважніли… Треба було таки обійтися без наркозу, але ж Альбіна…\n— Трохи є, — сказав, повернувшись у палату до Флоріки. Дівчина вже сиділа на ліжку в білому накрохмаленому халаті, Альбіна заповнювала «історію хвороби». — Але це, я гадаю, післяопераційне… Просто і ясно.\nАльбіна тільки поглянула скоса і продовжувала писати.\n— В кожному разі, я ще не почуваюсь дідом, — спробував посміхнутись Лавро, але замість посмішки на обличчі з’явилась болісна гримаса.\nТак, він ще не став дідом, але в глибині єства відчув: реле старіння ввімкнулося, процес наростатиме. І якщо тисячі процесів у нашому тілі проходять незалежно від нашої свідомості, то цей, без сумніву, викликаний ним самим. Вирішив, бач, погратися з Природою. Ну, що ж… Страху нема, тільки цікавість: що буде далі?\n— От що, Флоріко, — сказав спокійним голосом, ще й лагідно подивився на неї, — крім наукового щоденника, який веде Альбіна, ми мусимо завести і свої — треба записувати суб’єктивні спостереження: відчуття, думки, настрій.\n— Потім, опрацьовуючи увесь зібраний матеріал, ми зможемо краще, всебічно проаналізувати експеримент. Просто і ясно.\n«Оце витримка, — заздрісне почуття кольнуло Альбіну, — говорить, як про сторонніх. Але реакція несподівана: він марніє, а вона повниться силою. Наскільки він старший? Та ні, це не має значення». Уголос промовила:\n— Особисті щоденники — це прекрасно, доктор Лавро. І треба якомога детальніше фіксувати найменші порухи, все знадобиться.\n«Фіксувати» в основному випало на долю Лавра. Самопочуття Флоріки поліпшувалось з кожним днем, і вона коротко нотувала: «Настрій хороший, апетит є, аналізи кращають». Натомість доктор Лавро списував цілі сторінки, помічаючи, як підупадає, розладнується його здоров’я. Симптоми швидкого старіння не забарилися. Почали тремтіти руки, він впустив термометра; іншого разу не зміг налити реактив у мензурку; стало важко читати, літери попливли перед очима — довелось міняти окуляри; з’явилися сонливість, задишка, загальна втома. Десь через два місяці він почувався як восьмидесятилітній. Геть посивів і почав горбитись. Лягав охоче, вставав з великим трудом. Аж тепер зрозумів, чого постогнує його старенька мати: все тіло нило, наче побите.\n«Генна аномалія, — кволо посміхався Лавро на прийомі у терапевта.\nБережний Василь Павлович Людина-маятник — C. 2:\n« Нечуй-Левицький Іван Семенович Афонський пройдисвіт — C. 4\nВінграновський Микола Степанович «Будеш, мати, мене зимувати…» »


Бредлі Купер виступив на концерті Леді Гаги - ЗНАЙ ЮА\nБредлі Купер підлив масла у вогонь: між ними з Леді Гагою точно щось є\nНіжні погляди, обійми та поцілунки просто не залишили фанат вибору, сумнівів більше немає\nГоллівудський актор Бредлі Купер несподівано виступив на концерті свівачки Леді Гаги у Лас-Вегасі. Семиразовий номінант на премію "Оскар" виконав дуетом з нею пісню Shallow з фільму "Народження зірки".\nКоли Купер з'явився на сцені, вони з Леді Гагою міцно обійнялися. Співачка ніжно одягнула актору навушники й поцілувала у щоку. Коли Бредлі Купер співав, Лелі Гага вмостилася у нього на колінах. Вкінці виступу артисти й зовсім обіймалися, сидячи за роялем.\nБредлі Купер та Леді Гага зіграли головні ролі у фільмі "Народження зірки". У мюзиклі вони зіграли закохану пару, а після цього відразу почали ширитися чутки про роман зірок. Шанувальники легко повірили в чутки про те, що їхній екранні стосунки переросли у справжній.\nПри цього Леді Гага зараз перебуває у стосунках з Крістіаном Карина, а Бредлі живе у цивільному шлюбі з російською моделлю Іриною Шейк, від якої у нього є півторарічна дочка Лея. З'явилися навіть чутки про те, що Ірина Шейк незадоволена занадто близькою дружбою Купера зі співачкою і вирішила розлучитися з ним. Нібито вона стала відчувати себе зайвою, оскільки Бредлі і Леді Гага занадто зайняті один одним.\nФіль "Народження зірки" — американський музичний драматичний фільм 2018 року, продюсером і режисером якого став Бредлі Купер. Він став римейком фільму «Зірка народилася» 1937 року. Стрічка претендує на престижну премію "Оскар" відразу за кількома номінаціями – "Краща картина" і "Краща пісня".\nЯк повідомляв портал "Знай.ua", Леді Гага в гонитві за Оскаром не забула про кохання: Бредлі Купер - найкращий.\nТакож "Знай.ua" писав, Бредлі Купер покликав Леді Гагу хрещеною матір'ю для своєї донечки.\nТеги: Бредлі Купер Леді Гага концерт закохані


Концерт до Дня Незалежності, які гонорари отримають Могилевська, DZIDZIO та інші зірки: “Приємно про це говорити” — Про-Все\nКонцерт до Дня Незалежності, які гонорари отримають Могилевська, DZIDZIO та інші зірки: “Приємно про це говорити”\nУвечері 24 серпня в Києві на НСК «Олімпійський» відбудеться святковий концерт “незалежність в нашій ДНК. День незалежності країни”\nУ ньому візьмуть участь естрадні зірки, артисти опери та балету, а також симфонічний оркестр. Режисер шоу-сценарист і кліпмейкер Катя Царик поділилася деякими подробицями в інтерв’ю КП в Україні.\nНа День Незалежності перед українцями виступлять Сергій Бабкін, Ірина Білик, Олег Вінник, Воплі Відоплясова, бумбокс, Валентин Дитюк, Тіна Кароль, Ніна Матвієнко, Арсен Мірзоян, Наталя Могилевська, Людмила Монастирська, Океан Ельзи, Віктор Павлік, Тарас Петриненко, Оля Полякова, Олександр Пономарьов, Потап, Софія Ротару, Руслана, Скай, Скрябін, Христина Соловій, ТНМК, Brutto, Дорофєєвої, Dzidzio, Go_A, Jamala, KAZKA, Monatik, Mozgi, Tayanna, Verka Serduchka, Kyiv Symphony Orchestra, Національний академічний ансамбль ім. П. Вірського.\nРежисер шоу розповіла, що всі вони співають абсолютно безкоштовно.\n«У нас же благодійний концерт. Таким чином, і артисти, і люди, які прийдуть на свято, можуть взяти участь у благодійності. Всі гроші переведуть до фонду, який будуватиме Центр сучасного мистецтва – музей Івана Марчука», – зазначила Катя Царик.\nЗа її словами, деякі артисти навіть скасували свої оплачувані концерти в цей день, щоб виступити на святковому шоу.\n“Все ж розуміють, що це дійсно буде грандіозне свято, і погоджувалися. І нам приємно про це говорити, тому що це об’єднує навколо ідеї», – підкреслила вона.\nНагадаємо, міністр внутрішніх справ Денис Монастирський повідомляв, що під час святкування будуть посилені заходи безпеки. Так, будуть залучені підрозділи швидкого реагування, вибухотехніки, кінологи, Додаткові оперативно-слідчі групи.\nУ свою чергу в Міністерстві охорони здоров’я закликали не приходити на святкування тих, хто має симптоми ГРВІ або коронавірусного захворювання, і людей з груп ризику.\nТакож Українцям нагадали про важливість дотримання відомих правил: дотримуватися дистанції, носити маски, мити руки, уникати стовпотворінь і не вживати алкоголь.\n“Я сам допомагав діставати Віку”: день народження на пляжі під Харковом обернувся жах0м


Поліція встановила точне місце виникнення пожежі у Нотр-Дамі - Світ - TCH.ua\nСвіт 20 квітня, 18:10\nМісце займання було на даху неподалік знаменитого шпилю Собору.\nПаризькі слідчі встановили точне місце займання масштабної пожежі у Соборі Паризької Богоматері.\nПро це джерела у поліції розповіли виданню CNN.\nЧитайте також: Настоятель Нотр-Даму назвав нову ймовірну причину пожежі у будівлі\nЗа їхніми даними, пожежа розпочалась на даху неподалік славнозвісного шпилю Нотр-Даму. Наразі слідчі працюють над вивченням датчиків пожежної сигналізації, оскільки існує підозра, що вони не спрацювали належним чином.\nОхоронці Собору розповіли поліції, що помітили пожежу вже тоді, коли вогонь сягав трьох метрів заввишки. Слідчі розглядають дві можливі причини займання: проблеми із датчиками пожежної сигналізації та тимчасові ліфти, які були встановлені під час ремонту Нотр-Даму.\nЧитайте також: Із Нотр-Даму винесли всі вцілілі твори мистецтва\nВідеоІнтернет-шахраї намагаються нажитися на реконструкції Нотр-Даму\nВ одному з найпопулярніших світових Інтернет-магазинів з'явилися пропозиції залишків собору, коли він ще тлів. А от офіційні фонди, що збирають гроші на реконструкцію, закликають меценатів бути пильними і нічого не переказувати на сумнівні сайти. Про всі тонкощі реконструкції французької святині - у сюжеті.\nТСН. 19:30 18 квітня, 21:01


Електричні тримери для трави - купити електрокосу садову, ціни на електротример у Львові — TRUDOVIK\nЕлектричні тримери – для порядку на газоні\nЕлектрокоса або електричний тример дозволить прибрати газон, косити траву та взагалі підтримувати порядок. Такий садовий пристрій надає доступ до обмежених ділянок - навколо кущів, дерев та парканів, а також у місцях заглиблення. Йому під силу справлятися з високою травою. Конструкція пристрою загальна для багатьох моделей. Він складається з електричного двигуна, штанги, ручки з управляючим механізмом та голівки з ріжучим інструментом. Проте технічні параметри електричних тримерів мають значні відмінності, на яких потрібно розумітися аби обрати оптимальний варіант.\nВаріанти ріжучого механізму електричного тримера\nПрактичність та доступна ціна електрокоси робить її універсальним пристроєм для будь-якої ділянки. Цей пристрій можна використовувати у парі з газонокосаркою та окремо. Проте, перш за все, потрібно розібратися з технічними параметрами. Отже, існує два варіанти електротримерів в залежності від типу скошування:\nЗ ріжучим елементом у вигляді ліски. Такі електрокоси комплектуються котушкою з ліскою, яка обертається. Її товщина може бути в межах від 1,2 до 2,5 мм. Чим товща ліска, тим товщі рослини здатна скошувати травокосилка.\nРіжучий елемент у вигляді ножа. Він розширює можливості електротримера – можна прибирати зайві кущі, молоді деревця та суху траву. Ножі можуть мати 3 або 4 лопаті. Виготовляються вони з металу та пластику.\nНайкраще купити тример для трави з металевим ножем. Інший важливий параметр пристроїв – двигун, а саме його розташування. Він може знаходитись у верхній чи нижній частині. Від цього залежать особливості роботи, безпека та максимальна потужність. Електрокоса з нижнім двигуном часто має колеса. Вона зручніша та збалансованіша. Підходить для людей похилого віку та жінок через невелику вагу. Потужність електрокоси не перевищує 650 Вт, здебільшого комплектується тільки ліскою. Проте нижнє розташування двигуна накладає певні обов’язки – потрібно слідкувати за його засміченістю, не косити мокру траву. Така електрокоса малопотужна, тому варто робити перерви. Наприклад, вона 30 хвилин працює і стільки ж відпочиває. Електрокоса з нижнім двигуном має обмеження щодо товщини ліски. Не варто використовувати версію, товщина якої більша за вказану у технічному паспорті. Це призведе до нестабільної роботи чи несправності. Краще таку електрокосу застосовувати для невеликого газону без густих хащів.\nСередня потужність електротримера з верхнім двигуном складає 1,4 кВт. Цей пристрій справляється з густою та високою травою, малими кущами. Він комплектується ліскою та ножем. Така електрокоса знімає мокру траву. Її ціна дещо вища, однак виробнича потужність відповідна.\nТехнічні показники електрокоси – на що варто зважати\nРешта технічних параметрів не основні, проте й на них варто зважати. По-перше, вага, яка залежить від потужності пристрою, розміру, форми та матеріалу. Найбільш потужні електрокоси важать близько 5 кг. Найлегші версії – 1,4-1,8 кг. По-друге, потужність. У цьому випадку виникає проста залежність: чим потужніший двигун електрокоси, тим вища продуктивність. Обирати цей показник потрібно, зважаючи на власні потреби. Якщо ділянка, за якою планується доглядати, досить велика, а трава ній густа, потрібно обирати потужну електрокосу. Працювати з нею можна довгий час без перерв. Для скошування трави на невеликій ділянці можна замовити варіант з меншою потужністю.\nЩе один технічний параметр – форма та можливості штанги. Максимально потужні електрокоси мають прямі та нерозбірні штанги. Обертання двигуна передається на редуктор за допомогою металевого валу. Завдяки цьому підвищується продуктивність та довговічність інструменту, але і вага також. Робота електрокоси з вигнутою штангою дещо відрізняється – обертання передається на голівку через металевий тросик. Відповідно до цього, пристрій менше важить та володіє меншою потужністю. Штанга електрокоси також може бути розбірною. Це зручно, якщо її доведеться возити в машині.\nДосить корисною виявляється функція захисту від перегріву двигуна. Датчик вимикає мотор електрокоси, коли його температура досягає певного рівня. Деякі моделі мають гніздо на кінці штанги для зміни насадок. Це дозволяє отримувати мультифункціональну електрокосу.\nОсобливості придбання електрокоси – специфіка ділянки та частота користування\nЯкщо ви вирішили купити триммер у Львові, потрібно зважати не тільки на технічні параметри, а й на особливості ділянки. Якщо вона кам’яниста, варто надати перевагу пристрою з ліскою чи змінними насадками. Не розумно обирати дорогий варіант електрокоси з ножами, бо їх можуть пошкодити камені. Перекошені ножі негативно впливають на стабільність роботи та призводять до поломок. Якщо на ділянці є молоді деревця або трава на ній підстригається досить рідко, краще підійде електрокоса з металевим ножем. Очевидно, універсального варіанту не існує, тому, обираючи свій, потрібно враховувати усі моменти – технічні, природні, особисті.\nТример Oleo-Mac TR 92E (60049004A)\nТример електричний Makita UR2300\nТример електричний Tekhmann BCE 2014 B (847833)\nТример електричний Makita UR 3500\nТример електричний BOSCH ART 30 Combitrim (0600878D21)\nТример електричний BOSCH ART 35 (0600878M21)\nТример електричний BOSCH ART 23 Combitrim (0600878B00)\nТример електричний BOSCH ART 26 Combitrim (0600878C00)\nТример електричний Mega BL71\nТример Bosch ART 26 SL 06008A5100\nТример електричний BauMaster GT-3516\nТример електричний Енергомаш ГК-35180Д\nТример Gardena ProCut 800 (8851)\nТример Gardena ProCut 1000 (8852)\nТример електричний SADKO ETR -1400\nТример Gardena SmallCut 300 (8845)\nТример електричний Кентавр СК-1242Е (40303)


Астрономи виявили найдавнішу чорну діру | Новини України (UAZMI)\nАстрономи виявили найдавнішу чорну діру\nДзеркало Тижня 2017-12-07 11:57 2\nКвазар з'явився через 700 мільйонів років після Великого вибуху.\nМіжнародна група астрономів відкрила найдавнішу з відомих чорних дірок. Об'єкт розташовується на відстані 13 мільярдів світлових років від Землі і існував вже через 690 мільйонів років після Великого вибуху. Про своє відкриття дослідники повідомили в Astrophysical Journal Letters.\nУ ході дослідження вчені займалися пошуком найдавніших квазарів Всесвіту – найяскравіших джерел випромінювання в ядрах галактик. Вважається, що тут знаходяться надмасивні чорні діри, які активно поглинають речовину, утворюючи розпечений аккреційний диск, що світиться виключно потужно. Таку знахідку зробили і на цей раз в даних космічного ІЧ-телескопа WISE, а потім провівши спостереження на 6,5-метровому телескопі Magellan, розташованому в Чилі.\nЗа оцінкою вчених, яскравість квазара в 40 трильйонів разів перевершує сяйво Сонця, а маса – в 800 мільйонів разів більше сонячної. Такі об'єкти цікаві вченим відразу з багатьох сторін. Зокрема, вони є "природним рентгеном", випромінювання якого "просвічує" Всесвіт на колосальних відстанях. За характерними змінами у випромінюванні можна дізнатися про ті взаємодії, яких фотони зазнали за довгий час своєї подорожі.\nЯк відзначають вчені, такі квазари особливо важливі, оскільки можуть дати уявлення про ранні етапи існування Всесвіту – епохи реіонізації, яка проходила між 550 і 850 мільйонами років після Великого вибуху. До цього періоду відноситься і знайдений квазар. Судячи з його випромінювання, водень в околицях квазара існує ще в нейтральній формі і власне реіонізації – повторного відриву електронів від ядер водню – до того моменту ще не відбулося.\nЧитайте також: Астрономи розкрили таємницю походження джетів чорних дір\nЗа матеріалами: Naked Science / Помітили помилку?\n22:12 Будинок, біля якого підпалили шини, ніколи мені не належав - Ставицький\n21:12 До лютого весь наземний громадський транспорт Києва обладнають безкоштовним Wi-Fi - Київпастранс\n21:12 "Реал" другий рік поспіль виграв клубний чемпіонат світу\n20:12 У Києві таксист протаранив авто патрульних (видео) (фото)\n20:12 Заступник начальника Харківського університету Повітряних сил вийшов з СІЗО під заставу\n19:12 Молдова ратифікувала угоду про обмін нелегалами з Україною\n19:12 "Динамо" цікавиться півзахисником "Копенгагена" – ЗМІ (видео)\n19:12 Концерт Oxxxymiron у Києві: що репер говорив про Україну\n18:12 В зоні АТО терористи весь день обстрілювали з мінометів захисників Гнутово і Павлополя (видео)\n18:12 Справжній дипломат відчуває покликання представляти свій народ - Клімкін


За півроку аеропорт «Львів» прийняв майже мільйон пасажирів » Львівські новини від "МБ"\n03 лип 12:13Новини Львів / Ділові новини\nЗа півроку аеропорт «Львів» прийняв майже мільйон пасажирів\nЗа даними ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» у червні 2019 р. авіаперевезеннями скористалися 227,4 тис. пасажирів, що на 30,8% більше, ніж у червні 2018 р. (173,8 тис. пасажирів). Кількість здійснених рейсів — 1?798, що на 13,1% більше, ніж аналогічного періоду минулого року (1?590).\nЗагалом, у першому півріччі 2019 р. пасажиропотік зріс на 45,8% в порівнянні з показником аналогічного періоду минулого року (651,5 тис. пасажирів) і досяг позначки в 949,7 тис. пасажирів. Кількість рейсів зросла на 25,3%, з 6?879 до 8?618.\n«Минулого року пасажиропотік Львівського аеропорту становив 1,5 млн пасажирів. Цього року мільйонного пасажира вони очікують вже в липні, а двомільйонного — у листопаді-грудні. Звичайно, що це має буде позитивний вплив на туризм. Ми сьогодні аналізували піврічну статистику і бачимо, що кількість іноземців у Львові зростає, і зростає саме з тих напрямків, з якими ми маємо пряме авіасполучення. Бачимо ріст із Великобританії, бо звідти літають лоукости, та з Німеччини, звідки також маємо нові прямі рейси. Окрім того, для нас дуже важливою є промоція нашого міста власне авіакомпаніями. Кілька тижнів тому до Львова приїздив контент-менеджер компанії Ryanair. По завершенню своєї подорожі він написати 5 дуже позитивний статей-відгуків про Львів.\nЗараз ця інформація є у них на сайті і всі люди, які купують там квитки бачать інформацію про цікаві місця у Львові», – розповіла начальниця управління туризму ЛМР Ліна Остапчук.\nАеропорт «Львів» у березні отримав бум пасажироперевезеньЗа два місяці аеропорт Львів перевіз майже чверть мільйона пасажирівПасажиропотік аеропорту «Львів» зростає рекордними темпамиЗ початку року пасажиропотік Львівського аеропорту зріс на понад 45%Аеропорт "Львів" похвалився збільшенням пасажиропотоку та авіарейсів


Рахат-лукум — візитна картка Туреччини - Кулинарные рецепты на Food.ua\nГлавная › Статті › Рахат-лукум — візитна картка Туреччини\nЛукум, або локум (тур. rahat-lokum — «зручні шматочки») — солодощі з цукру (шакер-лукум) або борошна (рахат-лукум), з додаванням крохмалю і горіхів, наприклад, фісташок, мигдалю, кокосу та ін. Найбільш поширений рахат-лукум, який сьогодні називається просто «лукум».\nНазва «рахат лукум» походить від турецьких слів «раха(т)» — «задоволення» або «комфорт, зручність, щастя» і «локом» — «шматочки» (множина від «локма» — «шматочок». Походить назва від арабського «rahat al-hulqum» (راحة الحلقوم / rāḥatu’l-ḥulqūm), що можна перекласти як «задоволення для піднебіння».\nРахат-лукум — справжнє задоволення\nВ арабській мові рахат лукум зазвичай називаєтсья раха(т) (араб. راحة) без додавання слова локом. Закінчення «т» — німе, воно пишеться, але не вимовляється. Лукум є також традиційними ласощами на Балканському півострові.\nСолодощі, які готували з води, цукру і крохмалю, з додаванням есенції з пелюсток троянд, існують вже більше 500 років. У Стамбулі, наприкінці XVIII століття ці ласощі були належним чином оформлені і запропоновані султану придворним турецьким кондитером Алі Мухіддін Хаджі Бекіром. Хаджі Бекір створив кілька нових сортів лукума, додавши в нього горіхи.\nПроте за яких саме обставинах кондитер зробив солодкий подарунок султану точно невідомо. За однією з версій великий султан зламав зуб об твердий льодяник і в гніві вимагав м’які солодощі. Приготовлені м’які шматочки назвали рахат-лукум. Інша версія говорить, що султан хотів здивувати своїх численних дружин новим частуванням, тому зажадав, щоб кухарі приготували для нього щось особливе.\nТак чи інакше, султан і його кондитер ощасливили і всіх ласунів наступних століть. Адже ласощі вийшли надзвичайно ніжними, тягучими — саме втілення східної палацової розкоші. Хаджі Бекір став багатим і знаменитим, а його нащадки і по сьогоднішній день володіють лавкою солодощів в Стамбулі.\nНіжний лукум швидко завоював популярність в усьому світі\nУ 1897 році онук Хаджі Бекіра, Мехмед Мухіддін, представив рахат-лукум європейській публіці на Брюссельській виставці. Його солодощі отримали золоту медаль виставки. Мехмед Мухіддін уклав контракти на поставку рахат-лукума в Європу. Тепер, звичайно, не тільки нащадки Хаджі Бекіра продають рахат-лукум: ласощі переможно крокують по світу. Завезені в Європу, вони отримали назву «Turkish Delight» — «турецька насолода» і особливо припали до смаку британцям. На 20013 рік лукум виготовляли в більш ніж 50 країнах світу, в тому числі — в країнах Східної Азії, Європи (Україна, Росія, Білорусь і т.д.), Латинської та Північної Америки.\nІснує величезна кількість видів лукума, які залежать від доданих до нього начинок, а також від форми солодощів. В залежності від цього виділяють основні групи: за формою і розміром, за видом наповнювача.\nЗа формою і розміром розрізняють кубічний лукум (звичайний лукум у формі кубиків), дитячий лукум (лукум, з якого зроблені невеликі фігурки тварин, призначений для дітей), рулетний лукум, нарізний лукум, цілісний лукум, арабський лукум (великий лукум у формі паралелепіпеда, не розрізаний на маленькі шматочки), двошаровий лукум.\nЗараз існує дуже багато різновидів лукума\nЗа видом наповнювача розрізняють фруктовий лукум (лукум, при виробництві якого замість цукру, або разом з ним додають фруктовий сік, що надає солодощам специфічний смак і колір), горіховий лукум (лукум, при виробництві якого використовують горіхи, найчастіше фундук, арахіс або фісташки), лукум з пелюстками квітів, зокрема, троянд, білий лукум (при його виготовленні не використовується додаткових добавок: тільки цукор, крохмаль і вода), медовий лукум, інжировий лукум, лукум «Візир».\nГотується лукум з крохмалю, патоки і цукру, з додаванням горіхів або фруктових соків. Підготовлена для лукума маса настоюється два дні. Готовий лукум зберігається так, щоб уникнути контакту з повітрям. Зараз існує безліч варіантів і різновидів рахат-лукума, тому спробуйте і ви приготувати рахат-лукум в домашніх умовах, адже це зовсім нескладно.\nДля цього потрібно повільно нагріти два літри води. Нагріваючи, підмішайте 375 грамів кукурудзяного крохмалю, 2,5 кілограми цукру і 5 грамів лимонної кислоти. Варити масу потрібно на повільному вогні, безперервно розмішуючи. Довгий час приготування — єдина складність у приготуванні рахат-лукума. Готова основа повинна бути тягучою, а при охолодженні легко рватися.\nПриготувати витончений лукум вдома зовсім не важко\nДалі — простір дял вашої фантазії. Додавайте в ще не застиглу суміш що завгодно, наприклад, якщо додати трохи какао, то ваш лукум стане шоколадним. Також у масу можна додавати будь-які горішки, наприклад, волоські, фундук, фісташки. Їх можна додавати так, щоб вони склали до третини готової маси. Можна також додати в лукум і цукати. Приготовану суміш охолоджують, розрізають на шматочки, обвалюють у цукровій пудрі або кокосовій стружці.\nКористь лукума визначається багато в чому тими добавками, що присутні в його рецептурі. Шматочки апельсина або лимона допомагають зміцнити імунну систему і вберегти від простудних захворювань, мед якісно поліпшує склад крові, прискорює процес травлення і надає протизапальний ефект, фруктовий сік і ягоди насичують організм вітамінами і мінеральними речовинами. Але найголовніше — при вживанні рахат-лукума виділяється чимало «гормонів щастя» — ендорфінів, що дозволяють людині повною мірою відчути наповненість свого життя і помітити нарешті всі навколишні його яскраві фарби.\nЗа матеріалами Ru.Wikipedia.Org, Dish.1001chudo.Ru\nГоловне фото Ru.Turkrus.Com\nДата публикации: 06.02.15 - 04:06\n06.02.15 - 16:41\nНаче б то не складно, але все одно важко зважитись на приготування в домашніх умовах!\n27.10.16 - 19:41


Причини перемог і поразок у Великій Вітчизняній війні-Передісторія Великої Вітчизняної війни - Велика Вітчизняна Війна\nПричини перемог і поразок у Великій Вітчизняній війні-Передісторія Великої Вітчизняної війни\nГлавная - Про війну - Причини перемог і поразок у Великій Вітчизняній війні-Передісторія Великої Вітчизняної війни\nПричини перемог і поразок у Великій Вітчизняній війні\n"Більше доблесті в тому,\nщоб словами вбивати війни,\nчим залізом-людей.& quot;\nВелика Вітчизняна війна стала найбільшою соціальною катастрофою в історії Росії. Загальні втрати убитими і пораненими тільки військовослужбовців склали близько 30 млн. чоловік. Для порівняння: в усіх військових кампаніях XVIII і XIX віків загальні втрати склав і близько 1 млн. чоловік. І чисельно, і в процентному відношенні втрати у війні 1941-1945 рр. перевершили усі мислимі межі. Прогноз військового міністерства Росії (1900 р.) загальних втрат у війнах на усе XX століття склав всього 2 млн. чоловік. Перемога Радянського Союзу над Німеччиною має величезну ціну.\nУ 1940 р. в протистоянні Англії і Німеччини виникла патова ситуація: ні Англія, ні Німеччина не могли висадитися на ворожих територіях: у Англії не було сухопутної армії, а у Німеччини-флоту. Підготовка СРСР до війни з Німеччиною почалася літом 1940 р. одночасно з ухваленням рішення Гітлером про підготовку війни з СРСР. У лютому 1941 р. в СРСР був прийнятий мобілізаційний план МП-41, відповідно до якого до літа мало бути розгорнуті 30 армій (300 дивізій, у тому числі 60 танкових). План був в основному виконаний в строк. Згідно М П-41 планувалися загальні щорічні втрати 3,5 млн. чоловік, тому теза про плановану війну "малою кров'ю" насправді не підтверджується фактами. Відповідно до планованих втрат була розгорнута і відповідна інфраструктура (мережа військових училищ) для їх заповнення, що зіграло велику роль у війні.\nСталін встиг розгорнути величезну армію (302 дивізії-довідка Генштабу від 13 червня 1943), і небезпеку нехай не війни, але протистояння на два фронти для Німеччини стала реальністю. У 1941 р. і так величезний ризик німецької операції проти англійців без нейтралізації СРСР вже ставав надмірним.\nПісля розгрому Польщі і Франції Гітлер не сумнівався в перемозі над СРСР. За це, зокрема, свідчив і особистий бойовий досвід офіцерів і генералів вермахту, отриманий ними під час війни в Росії в 1914-1918 рр. Під час Першої світової війни російська армія не змогла успішно провести проти німців жодної великої наступальної операції, усі її перемоги були досягнуті над австрійськими військами. Фінська війна 1939-1940 рр. з її великими втратами для Червоної Армії і поганим управлінням військами, здавалося, підтвердила цю думку. Отже передбачувана логіка міркувань Гітлера мала достатню основу.\nВін разом зі своїми генералами не врахував тільки одного нового чинника-"чинника Сталіна", тобто створеної ним системи державного управління, яка істотно підвищила стійкість держави і забезпечила нечувані для старої Росії мобілізаційні і технічні можливості. Поєднання великих ресурсів з можливістю виграшу часу за рахунок превентивної мобілізації другого (і третього) ешелону армій, а також протяжності географічного простору, виявилося вирішальним чинником вирівнювання сил Німеччини і СРСР. Якби ці нові можливості можна було поєднувати із старим (царським) офіцерським корпусом, з його традиціями і системою проходження служби, то, ймовірно, нова російська армія із самого початку була б однією з кращих армій світу, а людські втрати Росії в Другій світовій війні істотно зменшилися б. Проте це поєднання історично суперечливо і, отже, було неможливо.\nА що ж Сталін? Які його резони? Програма-мінімум його відома-будь-яким способом він домагався контролю над Протоками і Болгарією, анексія Фінляндії. Звичайно, СРСР готувався, більше того, вже був готовий до війни (у рамках прийнятої моделі організації збройних сил). Крім того, "усі знали" без всякої розвідки, що війна з Гітлером неминуча. Чутки про прийдешню війну почали інтенсивно циркулювати по посольствах усіх країн починаючи з квітня 1941 р. Саме тоді в дипломатичних кругах (англійський військовий аташе в Італії) уперше була названа справжня дата початку нападу Німеччини на СРСР-22 червня. В цей час (квітень 1941-го) в усю йшло розгортання германських і радянських військ на межі, і приховати це було неможливо. Якщо в грудні 1940 р. на східному кордоні Німеччини знаходилися 34 дивізії, то з лютого по квітень німецьке угрупування збільшилося до 103 дивізій, в червні уздовж радянської межі було вже 153 німецьких дивізії, або 57 армійських корпусів, з них 11 моторизованих; німецькі піхотні і моторизовані корпуси мали наскрізну нумерацію з 1-го по 57-ій).\nВ цей же час почалися інтенсивні розвідувальні польоти німецьких літаків над територією СРСР на глибину до 150 км (тільки за квітень-80 прольотів, а в травні-180 прольотів). У відповідь на ноту радянської сторони німці наводили факти прольоту радянських літаків (СБ-2) над німецькою територією. Особливо скандальним був випадок посадки німецького літака під Рівне, на якому була виявлена фотоплівка, із зображенням знятих військових об'єктів. Причому і германська, і радянська сторони публічно мотивували свої дії як реакцію у відповідь на концентрацію військ партнера за договором про дружбу. При аналізі Великої Вітчизняної війни 1941-1945 рр. неминуче виникають три головні питання, на які треба дати ясні відповіді:\n1. Як Гітлеру вдалося обдурити недовірливого Сталіна в 1941 р.?\n2. Чому кадрова, добре технічно оснащена Червона Армія-зазнала нищівної поразки в червні 1941 р.?\n3. Як, врешті-решт, вдалося перемогти Німеччину?\nСталін вважав, що Гітлер на "два фронти" воювати не буде, а тому не нападе на СРСР, поки не покінчить з Великобританією. Правда, він, як і весь світ, чомусь не ставив собі питання про те, яким чином це можна зробити і чи можна зробити взагалі (настільки усі були заворожені блискучими успіхами Гітлера : вважалося, що для нього немає неможливого), тобто чи був взагалі "другий" фронт після вигнання німцями англійців з Балканського півострова (тобто з континенту Європа)? Донесення розвідки про підготовлюваний напад не укладалися в сталінську доктрину і тому не бралися їм до уваги, тим більше що ці донесення до 20 червня не носили документального характеру, а були переказом розмов і чуток. Відомо, що в питаннях війни і світу довіряти розвідці небезпечно-рішення приймаються на самому верху і навіть найдостовірніша інформація може швидко застаріти.\nЗ 10 лютого 1940 р. і до двох годин ночі 22 червня 1941 р. Сталін направив Гітлеру 1 500 000 тонн зерна. Що це-хитромудрий прийом або неймовірна, нечувана довіра хазяїна Кремля? Таким чином, Радянський Союз став головним постачальником зернових для Німеччини. Але по мостах через Буг в західному напрямі слідували не лише жито, овес і пшениця. За шістнадцять місяців дружби Сталін, строго відповідно до угод, поставив Німеччині близько 1000000 т нафтопродуктів, 2700 кілограмів платини і велика кількість марганцевої руди, хрому і баВВВни. На відміну від добросовісних росіян, німці, зі свого боку, із самого початку не проявляли прагнення наслідувати букву договору. Проте навіть і при такому розкладі Радянський Союз отримав з Німеччини товарів на суму 467000000 марок, включаючи і наполовину закінчений важкий крейсер "Люцов". На той момент, коли в 02.00 22 червня останній потяг із зерном перетнув Буг, Гітлер був повинен Сталіну 239000000 марок.\nКонцентрація німецьких військ на межі секретом не була, але концентрація-ще не війна. Починати бойові дії зі своєї ініціативи-величезний ризик. Сумніви у Сталіна, звичайно, були, але він був переконаний (по суті, такий погляд йому був вселений німцями через "достовірний" джерело інформації в Швеції), що Гітлер ще не прийняв рішення про напрям нападу (СРСР або Англія?) і що "ухвалення цього рішення залежить великою мірою від поведінки самого Сталіна". Інформація про те, що війни з СРСР в 1941 р. не буде (значить, буде війна з Англією), була німцями "продубльована" через Фінляндію, яка, знову ж таки поділилася нею зі Швецією. Звідси ця знаменита вказівка "не піддаватися на провокації", відсутність інформаційної підготовки до війни і, кінець кінцем, несподіванка цього нападу стала несподіванкою навіть для самого Сталіна.\nОкрім цього, сам Сталін в травні 1941 р. зробив політичне зондування германських правлячих кругів про наміри "quot, що мовчить&; Гітлера через довірчий канал Олександра Коллонтай (посол в Швеції)-МЗС Швеції (міністр закордонних справ)-МЗС Німеччини (статс-секретар Вейцзекер) і отримав "правдоподібний" відповідь-дезинформацію: "Розвиток стосунків з Росією залежить від поведінки Сталіна". Цьому він повірив. Німці здійснили вдалу дезинформаційну кампанію проти СРСР через дипломатичні канали, зокрема через Швецію, де радянським повпредом користується довірою шведської влади і... Сталіна Олександра Коллонтай. Не випадково вона була єдиним членом ЦК VI, що на той час залишився в живих, з'їзду партії : між нею і Сталіном були особливі стосунки з 1920-х рр., коли Сталін цінував усіх, що прийняли його сторону у боротьбі за владу. Саме Сталін, зробив її дипломатом, відправивши (на її прохання) послом в Норвегію в 1923 р. Очевидно, що ця довіра базувалася на достовірності інформації, що отримується з цього незалежного джерела впродовж багатьох років. Швидше за все, саме абвер виконав нескладну аналітичну роботу, зіставивши списки вцілілих соратників Сталіна і діючих радянських дипломатів.\nНімецька технологія дезинформації полягала у відсутності документальної інформації про підготовку до війни по каналах МЗС, контрольованих радянською розвідкою. НКВД вважав великим успіхом (свідоцтво Судоплатова) доступ до германської диппошти, не підозрюючи про можливу навмисність такого доступу з германського боку. Чи використовувався при цьому германський МЗС Гітлером "втемну", чи сам МЗС був активним гравцем (швидше, перше)-не так важливо. Питання в іншому-коли сам Сталін визнав би необхідним вступити у війну? Відома книга В. Суворова (Резуна) "Криголам" присвячена доказу тези, що Сталін збирався почати війну з Гітлером 6 липня 1941 року, причому напрям головного удару планувався на півдні. Потрібно відмітити, що підібрана ним аргументація на користь підготовки військових дій СРСР в 1941 році дійсно переконлива. Особливо це стосується таких фактів, як організація фронтових управлінь на базі військових округів і їх польових командних пунктів ще до початку війни в червні 1941 р., зосередження військових запасів нетривалого зберігання поблизу межі, формування Дунайської флотилії і тому подібне\nЗа період "мирного передиху" після підписання Пакту з Німеччиною в СРСР впродовж 1939-1941 рр. був виконаний фантастичний по своїх масштабах об'єм робіт по формуванню абсолютно нових з'єднань, військової інфраструктури (у 3-5 разів збільшено число військових училищ) і мобілізації військової промисловості. До червня 1941 р. Сталін був упевнений в достатності сил для віддзеркалення будь-якого удару, якщо він відбудеться. Занепокоєння у нього викликало тільки стан винищувальної авіації. Сталін приділяв великий час (не менше 30% свого робочого часу) суто технічним питанням авіації, чого не скажеш ні про флот, ні про інші пологи збройних сил (артилерія, танках і тому подібне), які майже не обговорювалися на нарадах. Наприклад, проблеми флоту обговорювалися у Сталіна усього один раз в 1941 р. до початку війни (проти 40 нарад по авіації!). Винищувальна авіація-ось де Сталін гостро відчував відставання від Німеччини, і тут він був правий. До цього часу основний радянський винищувач І-16 вже програвав німецькому швидкісному Ме-109, що проявилося ще в Іспанії.\nН.Н. Поликарпов разом з М.И. Гуревичем, що було у нього керівником проектного відділу, до 1939 р. спроектували два сучасні швидкісні літаки-І-18 і І-20, з яких вийшли відомі винищувачі Мить-3 і Ла-5 . Наради з питань авіації йдуть у Сталіна щодня: нарком Шахурин, головком ВПС Важелів, Маленков і інші. Обстановка розжарюється. У квітні 1941 р., шість самих передових підприємств авіаційної промисловості (ЦАРІ, два московські заводи-літаковий № 1 і моторний № 24, літаковий завод № 22 у Филях, рибінський № 26 і пермський № 19 моторних заводів) було показано делегації люфтваффе під керівництвом німецького військово-повітряного аташе Ашенбреннера з метою попередити Гітлера про небезпеку нападу на СРСР. Правда, як свідчить Ашенбреннер, Гітлер, дізнавшись про результати поїздки, вигукнув: "Тепер стало видно, як далеко зайшли ці люди. Треба починати негайно". Відомо, що Геринг взагалі не повірив звіту про поїздку, визнавши неймовірним створення сучасної авіаційної промисловості в Росії.\nКвітень, травень і червень 1941 р.-"авіаційні" місяці в роботі Сталіна. Та тут ще і безперешкодний проліт через систему ППО і посадка на Центральному аеродромі "Юнкерса-52". Після арештів керівництва ВПС Сталін 24 травня збирає нараду командувачів військовими округами, членів військових рад і начальників ВПС. У творах деяких істориків ця подія, подробиці якої не відомі, зв'язується з червневими майбутніми подіями (нібито планування превентивного удару). Проте більш ніж ймовірно, що згадана нарада пов'язана з подіями минулими-тільки що quot, що сталася &;зачисткою" ВПС. На нараді йшлося, швидше за все, про прискорення освоєння нової техніки і персональної відповідальності за аварійність. Якби йшлося про "превентивному ударі", те на нараді мали б бути присутніми начальники штабів округів. А їх не було. Такої ж пильної уваги, як до авіації, Сталін (на відміну від Гітлера) до військових оперативно-стратегічних питань до початку війни не проявляв. Це свідчить про те, що Сталін дійсно аж до початку війни працював в мирному режимі, не чекаючи нападу і політично не плануючи його сам.\nХарактерно, що сам Гітлер в останні місяці перед війною фактично зберігав мовчання (ніяк не коментував чутки про війну), щоб посилити невизначеність: відомо, що будь-яке висловлювання (навіть помилкове) інформативне при відповідному аналізі. Навіть при обговоренні ним російських питань тет-а-тет з Шуленбургом 28 квітня 1941 р. у Берліні йшлося про частковості, а не про стратегію, тобто не про прийдешню війну. Тому найбільш інформативним (що стало відомим постфактум) є лист Гітлера своєму "другу" Муссоліні від 21 червня 1941 р., в якому він після, нарешті, висловлюється цілком відверто.\nКомандування Червоної Армії (нарком маршал С. Тимошенко, нач. Генштабу генерал армії Мерецков) активно готувало її до війни з Німеччиною впродовж усього 1940 р. з урахуванням набутого досвіду боїв на Халхін-Голі і у Фінляндії, а також аналізу кампаній в Польщі і Франції. Підсумки цієї підготовки були підведені на відомій нараді комскладу в грудні 1940 р., де з основними доповідями виступали генерали армії Жуків (наступальна операція), Тюленев (оборонна операція), генерал-полковник Павлов (застосування мехкорпусов при настанні) і Важелів (завоювання переваги в повітрі). Протягом наради на початку січня 1941 р. були проведені дві стратегічних штабних гри на картах з метою вибору напряму майбутнього головного удару Червоної Армії. З постановки завдань цих ігор видно уявлення генштабу про загальну ситуацію.\nЗа умовами гри германські збройні сили 15 липня 1941 р. починають настання в двох напрямах: в основному напрямі на Україну від Любліна на Львів і Ковель (110-120 дивізій) і на допоміжному напрямі в Прибалтику від Східної Пруссії на Шауляй (50-60 дивізій) і впродовж приблизно десяти днів з боями здійснюють просування на глибину армійської зони оборони (приблизно 100 км). Як видно з умов завдання, загальна кількість німецьких військ у разі початку війни і дата початку військових дій були спрогнозовані досить точно. Та і напрями головних ударів були правильно вгадані ще осінню 1940 р. Сталін залишився задоволений і нагородив основних учасників гри (Д.Г. Павлов став генералом армії). Мабуть, гра підтвердила думку Сталіна про продуктивність південного напряму. В результаті цих ігор було прийнято рішення про підготовку напряму головного удару в смузі ЮЗФ в Сілезію через Польщу, а Г. До. Жуков на прохання Тимошенко незабаром був призначений начальником Генштабу (Мерецкова зняли з роботи: перемістили на посаду замнаркома по бойовій підготовці з подальшим арештом в червні 1941 р.).\nУ травні 1941 р. Тимошенко і Жуков представили Сталіну (нині широко відомі) наступні Міркування за планом стратегічного розгортання ("план Ватутина"), тобто можливості превентивних бойових дій проти Німеччини. Чому "план Ватутина"? Та тому, що це його стиль, стиль попереджуючих ударів, що проявився найяскравіше пізніше на Курській дузі. Ватутин в 1941 р. був першим заступником начальника Генштабу і в сенсі планування операцій значно більше грамотним штабістом, ніж його новий начальник Жуков. Досить сказати, що Ватутин був в числі першого випуску Академії Генштабу, відродженої в 1936 р. В цьому відбірному першому випуску окрім нього були і Атонов, і Баграмян, і Василевский, і Гастилович, і Маландин, що теж стали пізніше ключовими постатями великих військових операцій.\n"План Ватутина" травня 1941 р. : "...Найімовірніше, головні сили німецької армії в складі... до 100 дивізій будуть розгорнуто на південь від лінії Брест-Демблин для завдання удару в напрямі Ковель, Рівне, Київ. Одночасно потрібно чекати ударів на півночі зі Східної Пруссії на Вильно і Ригу, а також коротких, концентричних ударів з боку Сувалки і Бреста на Волковиск, Барановичі. Враховуючи, що Німеччина нині тримає свою армію такою, що відмобілізувала, з розгорнутими тилами, вона має можливість завдати раптового удару. Щоб запобігти цьому і розгромити німецьку армію, вважаю необхідним ні в якому разі не давати ініціативи дій германському Командуванню, попереджувати супротивника в розгортанні і атакувати германську армію у той момент, коли вона знаходитиметься у стадії розгортання і не встигне ще організувати фронт і взаємодію пологів військ. Головний удар силами Південно-західного фронту нанести в напрямі Краків, Катовице, відрізуючи Німеччину від її південних союзників; допоміжний удар лівим крилом Західного фронту нанести з метою сковування варшавського угрупування і сприяння Південно-західному фронту в розгромі люблинской угрупування супротивника; вести активну оборону проти Фінляндії, Східної Пруссії, Угорщини і Румунії і бути готовим до завдання удару проти Румунії при сприятливій обстановці.\nТаким чином, Червона Армія почне наступальні дії силами 152 дивізій проти 100 германських. Для того, щоб забезпечити виконання викладеного вище за задум, необхідно завчасно провести заходи, без яких неможливе завдання раптового удару по супротивникові як з повітря, так і на землі : приховане отмобилизование військ під виглядом учбових зборів; під виглядом виходу в табори зробити приховане зосередження військ ближче до західної межі; приховано перекинути авіацію на польові аеродроми з віддалених округів і тепер же почати розгортати авіаційний тил; поступово під виглядом учбових зборів і тилових навчань розгортати тил і госпітальну базу.\nУ резерві Головного командування мати 5 армій. Для того, щоб узабезпечити себе від можливого раптового удару супротивника, прикрити зосередження і розгортання наших військ і підготовку їх до переходу в настання, необхідно: організувати міцну оборону і прикриття держкордону, використовуючи для цього усі війська прикордонних округів і майже усю авіацію, призначену для розгортання на заході; розробити детальний план ППО країни і привести в повну готовність засобу ППО. З цих питань мною віддані розпорядження, і розробка планів оборони держкордону і ППО повністю закінчується до 1.6.41 р. Склад і угрупування військ прикриття-згідно з картою, що додається. Одночасно необхідно всемірно форсувати будівництво і озброєння укріплених районів, почати будівництво укріпрайонів на тиловому рубежі Осташков, Почеп і передбачити будівництво нових укріпрайонів на кордоні з Угорщиною, а також продовжувати будівництво укріпрайонів по лінії старого держкордону".\nЗ пропонованого плану фактично було реалізовано майже усе, окрім... превентивного удару. Судячи з усього, Сталін краще за Тимошенко і Жукова уявляв собі як військові, так і політичні риски превентивного удару без політичного прикриття проти такого сильного супротивника, як Германію. Крім того, оцінка німецьких танкових і моторизованих сил в смузі ЮЗФ, зроблена Жуковим, була завищеною більш ніж в два рази і, отже, ризик превентивного удару оцінювався ще вище (на щастя), ніж це виходило із співвідношення сил.\nВійськове зіткнення СРСР і Німеччини фактично почалося під час громадянської війни в Іспанії (1936-1939 рр.). Під час Чехословацької кризи почалося розгортання чотирьох армій вже на території СРСР в Київському окрузі з метою надання можливої допомоги Чехословаччини. Це не залишилося без уваги Гітлера. Тому при підготовці анексії Польщі в 1939 р. він вирішив зв'язати СРСР на Далекому Сході, перенацілив агресію Японії з Китаю (1937-1939 рр.) на СРСР (Халхін-Гол в травні-серпні 1939г.) і навіть на вбивство Сталіна (у Сочі). Нижче цитується з "Матеріалів Нюрнберзького процесу" донесення Ріббентропа про зустріч з японським послом Осимой, колишнім активним провідником політики зміцнення антикомінтернівського пакту і довіреною особою Гітлера на початку 1939 р.:\n"Сьогодні я відвідав генерала Осима. Розмова торкалася наступних тим:\n1. Мові фюрера, яка дуже сподобалася йому, особливо унаслідок того, що була духовно обгрунтована в кожному аспекті.\n2. Ми обговорили укладення Договору з метою консолідації трикутника Германію-Італія-Японія на міцнішій основі. Він розповів мені також, що разом з контррозвідкою абвер він розглядає довгострокові проекти, націлені на дезинтеграцію Росії і відділення Кавказу і України. Проте ця організація може стати ефективною тільки у разі війни.\n3. Далі він успішно здійснив засилання десяти росіян з бомбами через кавказький кордон. Ці росіяни послані з місією убити Сталіна. Додаткова група росіян, яку він послав, була застрелена на межі".\nНе вийшло: японці були розгромлені, хоч і дорогою ціною, якраз напередодні війни. Ще на початку цього конфлікту Сталін дав сигнал Гітлеру про можливість зміни зовнішньої політики СРСР-на дружню по відношенню до Німеччини: загрожуюча війна на два фронти з сильними супротивниками-справа ризикована. Коли стало ясно, що СРСР справляється з Японією, і зв'язати його Червону Армію в "критичні дні" польської кризи не вдасться, Гітлер і сам вирішив не ризикувати і погодився на Пакт про ненапад. Спочатку, проте, він розглядав його, як порожню формальність, сподіваючись обдурити Сталіна. Але Сталін не пішов на це: Гітлеру припало усе робити по-серйозному, включаючи підписання протоколу про сфери впливу і ратифікацію договору. Саме порушення цього юридично легітимного договору послужило згодом звинуваченням Гітлера в агресії проти СРСР на Нюрнберзькому процесі в 1946 р. Таким чином, халхин-гольские події мали важливе значення в "великій грі" перед офіційним початком Другої світової війни, створивши відповідний військово-політичний контекст того, що стався в серпні 1939 р. між СРСР і Німеччиною. Т. е. тут Сталін обіграв Гітлера.\nГоловна політична помилка Сталіна, проте, полягала в тому, що він не збирався ставати наркомом оборони і верховним головнокомандувачем під час прийдешньої війни з Німеччиною. В результаті він не цікавився питаннями оперативного керівництва Червоною Армією і у вирішальний період (липень 1941-квітень 1943) виявився не підготовлений до управління військовими діями. Його помилки привели до великих втрат людей і території, а також за інших рівних умов затягнули війну мінімум на рік-півтора. Гітлер, професійно поєднуючи політичне і військове керівництво, отримав тут фору, але не зміг піднятися до рівня Шлиффена і повністю реалізувати можливості, що представилися. Німцям не вистачило "запасу міцності" на компенсацію власних помилок : супротивники виявилися рівними. Радянські людські ресурси, військова промисловість плюс розмір території компенсували ефективність військової машини рейху. Несподіваною для німців виявилася і підвищена "в'язкість" радянського театру військових дій.\nСтратегія оборони червня 1941 року, розроблена радянським генеральним штабом, виявилася неспроможною під ударами вермахту. Чинниками німецького успіху стали несподіваність, концентрація сил і обумовлена цим рухливість танкових з'єднань. Рухливість же радянських з'єднань блокувалася авіацією люфтваффе. (Те ж саме з німцями дзеркально виконала Червона Армія літом 1944 р.) Одним з чинників німецького успіху у боротьбі з радянськими танковими з'єднаннями виявилося насичення протитанковою артилерією першої лінії з'єднань, що настають. У червні ще до початку війни німецьке командування отримало від інформатора (імовірно генерала Власова ) секретні відомості про нову тактику застосування радянських мехкорпусов (масажування).\nВпродовж десяти днів після початку війни, коли виявилось, що наркомат оборони в особі Тимошенко і Жукова не виконав доручення Політбюро про розгром германської армії, що вторглася, Сталіну довелося прийняти важке рішення-стати самому наркомом оборони, зваливши на себе окрім політичної і відповідальність за управління військовими діями, не маючи при цьому ніякого досвіду стратегічного і оперативного планування. Експериментувати ж з новими призначеннями на пост наркома оборони було небезпечно. У такій війні військові і політичні рішення стають взаємозв'язаними. Відповідно до прийнятої Сталіном практики, були покарані особи, що не забезпечили виконання доручення Політбюро. У липні 1941 року генерал армії Павлов Д.Г.-командувач Західним фронтом був викликаний в Москву і заарештований, усунений із займаної посади, позбавлений нагород і військового звання, звинувачений у боягузтві панікерстві, розвалі управління військами і здачі супротивникові без бою. Розстріляний в липні 1941 року разом з іншими командирами Західного Фронту начальником штабу-генерал-майором Климовских В. Е., начальником зв'язку-генерал-майором Григорьєвим А.Т. і командувачем 4-ою армією-Коробковим А.А., а Тимошенко і пізніше за Жуків фактично зняті зі своїх постів.\nЧи було це рішення (стати наркомом оборони і головнокомандувачем) правильним? Адже воно дорого обійшлося Червоній Армії, поки Сталін не освоїв технологію військового управління. Чи був би Тимошенко кращим військовим керівником в 1941-1942 рр.? На це питання немає відповіді, є лише історична проблема і міра історичної відповідальності за прийняте рішення. Професійна непідготовленість Сталіна до виконання перейнятої на себе військової ролі була наслідком його очевидної довоєнної політичної помилки : він не припускав такого розвитку подій (ставати військовим керівником). Так вийшло, що сам Сталін виявився не готовий до "великий" війні і Гітлер, професійно поєднуючи військове і політичне керівництво, отримав тут велику фору.\nЕфективність радянської авіації (виучка, зв'язок, тактика, техніка) виявилася істотно нижча люфтваффе. За критерієм відношення кількості бойових вильотів на один збитий літак люфтваффе показала ефективність в три рази вище. Інноваційним виявилося і застосування німцями пікіруючих бомбардувальників Ю-87, високоточної зброї Другої світової війни. Надзвичайна точність поразки і мобільність переміщення по фронту авіаційного корпусу пікірувальників Рихтгофена дозволила понизити вартість ураження цілей в рази і швидко дозволяти кризи оборони і настання. За оцінками експертів, до 50% людських втрат Червоної Армії обумовлене діями люфтваффе.\nСьогодні, знаючи історію Другої світової війни, у тому числі масштаб поразок Червоної Армії, ми ставимо питання, де знаходяться ті історичні точки ухвалення рішень, які за заданих несприятливих початкових умов (перевага вермахту над усіма арміями світу) привели до такого непередбачуваного результату, як перемога СРСР. Ці точки забезпечили втрату темпу вермахту, що дало виграш часу і стратегічних позицій для розгортання потенціалу СРСР, навчання генералів (що виявилося ключовим чинником) і, кінець кінцем, привело до перетворення спочатку нелінійної системи в лінійну (у кого більше ресурсів, той і переможець: ресурсів, як це не дивно, опинилося біля СРСР більше, ніж у усієї гітлерівської Європи разом з окупованою європейською частиною СРСР).\nГоловними воєнно-стратегічними помилками Гітлера були наступні: У березні 1941 р.-вибір напряму головного удару на південно-західному направленні фронтально з Польщі на Київ замість флангового з Румунії. Це привело до затягування операцій на півдні на три місяці. У вересні 1941 р.-розпиляло сил (на Ростов і Тихвин) при наступі на Москву («Тайфун») і тим самим послаблення танкового угрупування на 5 танкових дивізій на напрямі дій Гудериана (Тула, Кашира). У липні 1942 р.-знову розпиляло сил (перекидання 11-ої армії з Криму на Ленінград і ще 11 дивізій під Москву для проведення операції "Смерч"). Військове рішення кампанії з німецького боку "випарувалося" у битві під Москвою, а економічне-в Сталінградській битві і обороні Кавказу.\nВирішальну роль в прориві німецьких ліній оборони зіграла концентрація артилерії (200-300 стволів на 1 км) на вузьких ділянках фронту-загалом застаріла (зразка 1915 р.) технологія, що вимагала неймовірної кількості снарядів. Далі в прорив вводилися танкові армії, а блокування маневру резервами на комунікаціях рокад ближнього тилу супротивника здійснювалося штурмовою авіацією. Також одним з визначальних чинників успіху було забезпечення несподіваності. За таким типом були проведені усі успішні стратегічні операції Червоної Армії. Критерієм успіху може служити рівень безповоротних втрат (не більше 10%) при рішенні бойової задачі. З цієї точки зору найбільш успішними операціями є системно пов'язані операції "Багратион" і Ясско-кишинівська 1944 р., а також Звислий Одер 1945 р. Хочеться відмітити наступні ключові моменти, в яких вирішувалася доля війни і, отже, країни:\n1) 23 серпня 1939 р.-підписання підготовленого Сталіном пакту про ненапад з Німеччиною (виграш двох років);\n2) 27 березня 1941 р.-відкриття другого фронту на Балканах в результаті організації перевороту в Югославії (виграш одного місяця-чекали більше) за вказівкою Сталіна;\n3) 13 травня 1941 р.-наказ про розгортання Резервної групи армій на Дніпрі (виграш трьох місяців в найважчій активній фазі війни : липень-вересень 1941 р.);\n4) 17 вересня 1941 р.-фатальна помилка Гальдера (ОКХ-штаб сухопутних сил) в розрахунку потрібних сил при підготовці операції «Тайфун»: задіювання 1-ої танкової армії Клейста (три танкові дивізії) на ростовському і 39-го моторизованого корпусу (дві танкові дивізії)-на тихвинском, а не на московському напрямі спільно з Гудерианом-виграш стратегічної позиції (Москва) і часу (півроку). Як і в серпні 1914-го, і ОКХ, і особисто Гітлер в 1941 р. так і не засвоїли теорію свого військового генія Шлиффена, який говорив, що на стратегічному напрямі зайвої концентрації не буває (під час Берлінської операції Червона Армія цю помилку не зробила-на Берлін наступали чотири танкові армії);\n5) 24 липня 1942 р.-самостійне рішення Василевского (порушуючи наказ Сталіна) про введення у бій недоукомплектованих двох танкових армій, що затримали переправу німців на Доні під Калачем і що врятували Сталінград від заняття його з ходу (виграш стратегічної позиції і часу-один місяць);\n6) 15 вересня 1942 р.-відновлення з безнадійної ситуації в Сталінграді гвардійською дивізією А.И. Родимцева, що дало можливість продовжити його оборону до настання-виграш стратегічної позиції;\n7) 19 листопада 1942 р.-3 лютого 1943 р.-поразка німців під Воронежем і Сталінградом з полоненням близько 200 тис. чоловік. Відхід німців з Кавказу і з ржевського виступу. З цієї миті німці починають боротьбу лише за нічийний результат;\n8) 12 квітня 1943 р.-"впровадження" Василевским А.И. Атонова в найближче оточення Сталіна з метою корекції його некомпетентності і знаменитої наради (Сталін, Жуков, Василевский, Атонов) про зміну стратегії.


Реформи в Генпрокуратурі: начебто є, але насправді немає. Зміни потонули у бюрократичних нюансах — Тексти.org.ua\nГенпрокурор Юрій Луценко часто повторює, що він демонтував «пострадянську каральну систему ГПУ». Ми подивилися, як відбуваються системні реформи прокуратури. Короткий висновок: якщо вони подекуди й відбуваються, то завдяки тиску міжнародних партнерів. А інколи реформи взагалі йдуть у зворотній бік. Більшість правильних нововведень нівелюються бюрократичними заковиками, які блокують зміни.\nАвтор: Вілен Веремко\nЗлам командної вертикалі\nОдним зі своїх досягнень Юрій Луценко також називав «злам командної вертикально орієнтованої каральної системи». «На сьогоднішній день ні я, ні мої заступники не можуть нікого ні зняти, ні призначити», – запевняв він.\nДійсно, нині діє нова система добору прокурорів, призначення на адміністративні посади тощо. Втім, пов’язано це не з волею очільника ГПУ, а виключно із вимогами закону «Про прокуратуру».\nТак, раніше Генпрокурор, окрім іншого, призначав своїх заступників, керівників структурних підрозділів ГПУ, а також інших прокурорів до рівня міста чи району. Натомість, новий закон передбачає створення органу прокурорського самоврядування – Ради прокурорів, а також Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (КДКП).\nДо повноважень останньої належить: визначення рівня фахової підготовки кандидатів у прокурори, вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності, переведення та звільнення прокурорів з посад. Крім того, тепер керівник органу прокуратури (у тому числі Генеральної) призначає чи звільняє прокурора з посади не за власною ініціативою, а виконуючи рішення КДКП.\nЩоправда, на реалізацію відповідних положень знадобився час. І комісія була створена лише на початку червня 2017 року, а вже в липні почала виконувати обов’язки. Втім, одразу її члени почали говорити про недосконале законодавство, яке робить комісію надто залежною від ГПУ та зв’язує по руках і ногах.\n"Нова символіка для нової прокуратури"\nЗокрема, Дисциплінарна комісія складається з 11 членів, п’ять з яких обирає Всеукраїнська конференція прокурорів з-поміж діючих колег. При цьому, термін повноважень членів КДКП складає три роки. Після цього представники прокуратури повертаються на колишні робочі місця.\nСекретаріат дисциплінарної комісії малочисельний і залежить від Генпрокурора\nТобто, вони повинні притягувати до дисциплінарної відповідальності колег і керівників, з якими їм доведеться далі працювати після повернення до свого відомства. Тож логічно було б продовжити строк повноважень хоча б до шести років, як це встановлено для Генпрокурора.\nНа Комісію припадає чимало роботи. І навантаження передусім йде на секретаріат. Але положення про нього затверджує Генпрокурор, який визначив штатну чисельність апарату в 40 осіб. А працівники оформлені на роботі не в комісії, а в прокуратурі, й лише відряджені до КДКП. В комісії навіть іронізували, що це не секретаріат створений при них, а вони при секретаріаті.\nДля повноцінної роботи КДКП повинна мати підпорядкований собі, а не Луценку секретаріат. А його штат варто збільшити в рази. Для прикладу, Вища кваліфікаційна комісія суддів, яка донедавна мала схожі з КДКП функції, тільки щодо суддів, має секретаріат зі штатом у 240 осіб.\nІ фінансується КДКП з грошей ГПУ, що також робить її залежною. Відтак, в комісії вважають, що кошти на її діяльність треба, принаймні, прописувати окремим рядком у бюджеті Генпрокуратури, як це передбачено для Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.\nЗмінювати не поспішають\nВже на початку роботи КДКП стало очевидно, що для її ефективної роботи потрібні законодавчі зміни. Члени Комісії пропонували, щоб не вигадувати нового, просто скопіювати відповідні положення із закону «Про судоустрій і статус суддів» щодо організації роботи ВККС та Вищої ради правосуддя.\nКоли є бажання, то закони приймаються в один день, одразу ж підписуються президентом і набувають чинності\nВідповідний проект закону (№7165) народні депутати зареєстрували в парламенті 4 жовтня минулого року. Зокрема, він передбачає окреме від ГПУ фінансове, матеріально-технічне забезпечення комісії та створення власного секретаріату. Крім того, КДКП буде складати висновок про відповідність вимогам кандидата на посаду Генпрокурора. Лише за його наявності президент зможе вносити відповідне подання до Верховної Ради. Про необхідність такого висновку, зокрема, говорила Венеціанська комісія.\nПрофільний комітет розглянув проект лише 7 лютого цього року і рекомендував прийняти його за основу. Коли включать документ до порядку денного парламенту, чи знайдеться достатня кількість голосів депутатів на його підтримку, чи не забаряться народні обранці із другим читанням - наразі прогнозувати складно.\nУ щире бажання чинної влади забезпечити справжню незалежність контрольному органу віриться не дуже. З практики ми бачимо, що коли є політична воля, то закони приймаються в один день, одразу ж підписуються президентом і набувають чинності.\nЩе одним своїм досягненням Луценко називає створення Генеральної інспекції, яка покликана боротися з корупцією всередині прокуратури.\nСтворення Генеральної інспекції - вимога США\nЦе була вимога США, і створювалась Генінспекція за сприяння та під пильним оком наших іноземних союзників.\nЩе 30 листопада 2015 року тодішній генпрокурор Віктор Шокін затвердив структуру Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки, яку курував його заступник Давід Сакварелідзе. Однак, за тиждень останній заявив, що цей підрозділ «існує тільки на папері», бо для реального початку роботи цієї структури потрібно внести зміни до законодавства. Невдовзі Шокін попросив президента подати відповідний законопроект до парламенту.\nЗрештою, через півроку такий проект зареєстрували у ВР народні депутати. І вже наступного дня, 12 травня, парламент прийняв відповідний закон (№1355-VIII), який одразу ж підписав президент. Тепер в структурі ГПУ утворюються департаменти, управління та відділи, «а також Генеральна інспекція».\nВтім, такий «бліцкриг» пов'язаний зовсім не з Інспекцією. Мета - швидко провести іншу новацію, відповідно до якої кандидату на посаду генпрокурора вже не знадобиться вища юридична освіта. Того ж дня ВР підтримала подання президента на призначення на цю посаду Ю.Луценка.\nНовий очільник ГПУ підписав наказ про добір кадрів у Генінспекцію лише 8 серпня 2016 року. Конкурс на голову нового підрозділу теж відбувався нешвидко, зрештою, його призначено 30 листопада. Підрозділ очолив Володимир Уваров, що за часів міністра МВС Луценка працював начальником УМВС України в Миколаївській області.\nВже наприкінці травня 2017-го генпрокурор звітував у парламенті, що з початку року «Генінспекція звільнила 46 прокурорів за несумлінність та недостовірні дані в деклараціях». 1 грудня, на день працівників прокуратури, президент Петро Порошенко розповів, що за рік за згадані порушення звільнено понад 50 прокурорів «аж до рівня заступників обласних прокурорів». А в січні цього року Луценко говорив уже про «вражаючі результати» та про те, що «сотні понесли дисциплінарну відповідальність за невідповідність способу життя і декларації, виявлені десятки хабарників». Однак конкретних цифр не назвав.\nВтім, як зазначалось вище, з червня минулого року питаннями дисциплінарної відповідальності прокурорів, в тому числі звільненнями, займається КДКП, до якої звертається Генінспекція в разі виявлення порушень. Та розгляд комісією відповідних звернень дозволяє говорити про не дуже якісну роботу нового підрозділу.\nТак, у вересні 2017 року розглядалась дисциплінарна справа першого зампрокурора Донецької області Олександра Лівочка. Йому закидали, зокрема, невідображення в деклараціях за 2015, 2016 років помешкань, у яких він фактично проживав у Маріуполі. Крім того, йшлося про те, що прокурор використовував службовий автомобіль в особистих цілях, в тому числі у вихідні та святкові дні, чим завдав збитків державі на 55,8 тис. грн.\nЛівочка пояснив комісії, що йдеться про кімнату, в якій він жив у знайомого, та про однокімнатну квартиру, яку згодом знімав, і які в деклараціях зазначені як місце фактичного проживання. Що ж до авто, паливо на зазначену суму витрачалось також автомобілями інших співробітників прокуратури.\nКрім того, Лівочка розповів, що працівник Генінспекції Володимир Іванцов, який проводив розслідування, - його колишній підлеглий, з яким у нього були конфлікти на службі. Та щойно перейшовши на роботу до інспекції, той почав перевіряти колишнього керівника, щоб помститися.\nКДКП, крім іншого, запитала в представника Генінспекції, чому за фактом нанесення збитків не порушено кримінальну справу. І, не отримавши чіткої відповіді, відмовила у дисциплінарному стягненні.\nЗаконодавці не поспішають\nНеозброєним оком видно, що інспектор мав конфлікт інтересів, і це одразу могло поставити під сумнів його висновки. То чому ж на це не зважило його керівництво?\nЗагалом, поки успіхи Генінспекції не надто вражають. Певним чином це зумовлено тим, що наразі завдання і функції відомства затверджені наказами ГПУ. Натомість, для більшої її незалежності та гарантій професійної діяльності необхідно врегулювати ці питання в законі.\nВідповідний проект зареєстровано в парламенті ще в червні минулого року (№6553 від 07.06.2017). А у вересні його рекомендував прийняти в першому читанні профільний комітет. Зокрема, документ передбачає визначити статус, функції, повноваження, особливості діяльності та прозорі конкурсні засади добору прокурорів до цієї інспекції, додаткові гарантії захисту від можливого втручання в їхню діяльність. Однак, вочевидь, для прийняття проекту у правлячих політиків також бракує бажання.\nШтат скоротили за рахунок регіонів\nДосягненням у реформі прокуратури могло би стати скорочення кількості її працівників. Однак, у цьому питанні останнім часом система забуксувала. Закон «Про прокуратуру» встановив граничну чисельність працівників - не більше 15 тис. осіб. А з 1 січня 2018 року вона мала зменшитись до 10 тис. осіб.\nСкоротили передусім людей із районних прокуратур, і майже не чіпали центральний апарат\nДо набрання чинності законом у 2015 році таких працівників було понад 18 тис., тож довелось скоротити понад 3 тис. з них. Готувались і до чергового скорочення після початку нинішнього року. Станом на жовтень 2017 року, кількість прокурорсько-слідчих працівників становила вже 11 313 осіб.\nСкоротили передусім людей із районних прокуратур, і майже не чіпали центральний апарат. За даними, отриманими на інформаційний запит «Українських новин», за чотири останні роки кількість працівників ГПУ збільшилась на 285 осіб, в тому числі прокурорів та слідчих – на 351 особу. А за останній рік кількість працівників скоротилась лише на 13 осіб.\nПовернулись до старого\nА наприкінці минулого року до профільного закону внесли зміни (закон № 2232-VIII від 07.12.2017). Цими змінами граничну чисельність працівників прокуратури знову збільшили до 15 тис. осіб.\nАвтори цієї норми говорили про надмірне навантаження на прокурорів та слідчих, що призводить до затягування розслідувань кримінальних проваджень. Зокрема, навантаження на одного прокурора досягає: у місцевих прокуратурах м. Києва – до 600 проваджень на рік, у Броварській місцевій прокуратурі – понад 450, у місцевих прокуратурах м. Львова – понад 350.\nтам є посада «начальник відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління цивільного захисту протипожежної безпеки департаменту матеріально-технічного забезпечення та ІТ-технологій»\nАле не згадувалось навантаження в обласних прокуратурах та ГПУ. В самому прокурорському середовищі говорять, що сьогодні на одного працівника місцевої прокуратури припадає 1,3 контролера, тобто, працівника регіональної або Генеральної прокуратури. Зрештою, для порівняння, у 2004 році в ГПУ працювало всього 537 особи, з яких 370 прокурорів і слідчих. Причому, тоді у прокуратури був загальний нагляд та інші функції, яких зараз немає.\nНатомість, сьогодні там є посади, функцію яких важко зрозуміти. Для прикладу, одна з таких - «начальник відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління цивільного захисту протипожежної безпеки департаменту матеріально-технічного забезпечення та ІТ-технологій». Тож, вочевидь, реформа прокуратури має починатись, передусім, зі скорочення таких посад.\nТакий стан справ свідчить, що справжні реформи прокуратури, якщо й відбуваються в якійсь частині, то через тиск міжнародної спільноти. А громадськості це подається, як самостійні реформи. Проколи замовчуються.\nЧерез це дискусії щодо успіхів в оновленні прокуратури переводяться в політичну площину. Натомість, системні реформи гальмуються, передусім, через брак бажання докорінно змінювати суть відомства. Хоча навіть дещо вдосконаливши модель, яка сьогодні закладена в законі «Про прокуратуру», можна було б досягти суттєвого прогресу.\nСхожа ситуація була з реформою МВС. У нових законах було закладено багато правильних речей, але був один нюанс: невеличка "дірка" у законодавстві (яку правляча коаліція не поспішала виправляти) дозволяла міліціонерам, які не пройшли атестацію, відновлюватися на службі через суд. Більшість "мєнтів" нею і скористалися, що й похоронило реформу міліції/поліції (а це не тільки патрульна служба).\nТож приймати правильний закон і закладати в ньому, на перший погляд, малозачимі деталі для того, щоб все залишити без змін - тактика не нова.\nВідповідно до ст. 131-1. Конституції, на прокуратуру покладені функції:\nВідповідно до п.9 Перехідних положень Основного Закону, прокуратура здійснює досудове розслідування до початку роботи Державного бюро розслідувань (очікується – до кінця поточного року).\nСт.2 закону «Про прокуратуру» конкретизує положення Конституції. Зокрема, крім іншого, з метою реалізації своїх функцій прокуратура здійснює міжнародне співробітництво.\nРаніше Прокуратура здійснювала "загальний нагляд", тобто, могла сама порушувати кримінальні справи, на чому і "жило" чимало недоброчесних прокурорів. Після Революції Гідності, у жовтні 2014 року, ця функція скасована.