«ЦАРІ НЕ ВБИЛИ НАШИХ ДУШ…» - Українська газета Плюс\n16 лютого цього року виповнилося 90 років з часу проголошення Кубанської Народної Республіки.\nЦе подія про як, за радянських часів, не прийнято було згадувати. Оминають її й сучасні кубанські та російські політики, історики й краєзнавці. Сьогодні в Росії часто можна почути вислів «Кубань – жемчужина России». Але замовчують, що переважно саме українські козаки і селяни своєю працею перетворили з кінця XVIII століття цю незаселену і неосвоєну територію в квітучий край.\nУ 1792-1794 роках за наказом Катерини ІІ в північно-західну частину Прикубанської низовини, яка згодом отрималаназву Чорноморії, було переселено 25 тисяч осіб Чорноморського козацького війська разом з родинами, де вони й розселилися 40 куренями.\nЗгодом до Чорноморії було переселено близько 7 тисяч осіб Катеринославського, 662 особи Усть-Дунайського Буджацького; 6000 осіб Азовського козацького війська та 162 козака Задунайської Січі. У першій половині ХІХ століття відбулося декілька масових переселень українських козаків із Полтавської, Чернігівської та Харківської губерній на Кубань. Так, у 1809-1811 роках було переселено 41635 козаків і членів їхніх родин, в 1821-1825 роках 48392 українських козаки з родинами і у 1848-1849 роках – 14227 козаків. Загалом з 1792 до 1861 року на Кубань російським урядом було переселено більше 160 тисяч українських козаків з родинами.\nУ другій проловині ХІХ – на початку ХХ століття, під час вільного переселення різко збільшився потік українських козаків і селян на Кубань. За всеросійським переписом населення1897 року українці становили на Кубані 60% населення краю. У зв’язку з тим, що з 1870 року російський уряд заборонив приймати переселенців, або, як їх називали на Кубані – «городовиків»чи «іногородніх» – до козацького стану, поступово почало виникати напруження між козаками-українцями, які мали землю і служили за це війську, та іногородніми, які теж були переважно українцями, але не мали землі і змушені були її орендувати. На початку ХХ століття чисельність іногородніх стала перевищувати чисельність кубанських козаків, а протиріччя між ними досягли крайньої межі.\nПісля Лютневої революції і особливо після жовтневого більшовицького перевороту раніше накопичені протиріччя між козаками та іногородніми перейшли у відкриту конфронтацію. Національно свідомі українці Кубані такі, як Микола Рябовол, Кузьма Безкровний, Федір Щербина, Степан Манжула, Лука Бич, Кіндрат Бардіж, Василь Іванис, брати Захар, Іван і Петро Макаренки, Павло Сулятицький та ін., добре розуміли всю небезпеку і протиприродність такого протистояння між українцями Кубані і тому робили все можливе для розв’язання цієї гострої проблеми. Ними з українських козаків та іногородніх була сформована «чорноморська» або «самостійницька» політична течія, яка виступала за вільну Кубанську республіку в тісному зв’язку з Україною. Визначним лідером цієї течії був Микола Рябовол, який у вересні 1917 року був обраний головою Кубанської військової ради.\nВітаючи на засіданні військової ради 24 вересня 1917 року представників України М. Рябовол говорив: «Дорогі гості! Мачуха-доля відірвала наших дідів-запорожців від лона і закинула їх на Кубань. Більше ста літ жили ми тут сиротами по степах, по плавнях, по горах без матірного догляду… Царі робили все, щоб вибити з наших голів, із наших душ пам’ять про Україну і любов до матері. Царі хотіли зробити з нас душогубів, хотіли, щоб ми, коли прийде слушний час, час визволення України, своїми руками задушили ту волю, щоб ми свої шаблі пополоскали в крові Матері (голоси з місць: «Не діждали б, не діждали б!»). Так ,не діждали б цього ніколи! Хоч царі понівечили наші душі, та не вбили. І ми, діти, руки на матір не підняли б… Та минула лиха година … прийшла воля і ми ожили. Ожили і, як вірні діти своєї Матері, йдемо тим шляхом, який указала вона, йдемо туди, де зорить уже любов між людьми, де жде і нас вільний союз вільних народів. Йдемо, і нас не звернуть на свої стежки централісти всяких проб, ні авантюрники всяких марок, ні спасителів ітчизни від волі… Не звернуть, бо нам із ними не по дорозі…» (Іванис В. Боротьба Кубані за незалежність. – Мюнхен, 1968. – С. 24-25.).\nПід керівництвом Рябовола Військова рада у вересні 1917 року змінила свою назву на Кубанську крайову раду, проголосила Кубанську республіку під назвою «Кубанський край» і прийняла першу кубанську конституцію («Тимчасові положення про вищі органи влади в Кубанському краю»). Згідно з нею, вищим законодавчим органом ставала Законодавча рада, головою якої знову було обрано М. Рябовола, виконавчою владою – Кубанський крайовий уряд і військовий отаман, який мав президентські повноваження.\nСпираючись на досвід проголошення 22 січня 1918 року ІV Універсалом Українською Центральною Радою незалежності Української Народної Республіки, Кубанська Законодавча рада у складі 46 козаків, 46 іногородніх та 8 горців під керівництвом М. Рябовола проголосила Кубанську Народну Республіку у складі майбутньої демократичної Російської федеративної республіки. Однак, зважаючи на швидке поширення й посилення більшовизму, Законодавча рада проголосила 16 лютого 1918 року вже самостійну Кубанську Народну Республіку, не пов’язану з Росією, і стала орієнтуватися на союз з Україною.\nСамостійна політика кубанцівдуже несподобалася як більшовикам, так і єдинонєділимцям, які з різних боків докладали всіх зусиль, аби знищити незалежну козацьку республіку. Денікінці, як згодом і більшовики, нищили лідерів українського руху на Кубані, страчували кобзарів, активістів місцевих Українських громад. 14 червня 1919 року в Ростові-на-Дону денікінські спецслужби вбили видатного кубанського політика Миколу Рябовола.\n7 листопада 1919 року білогвардійці повісили священика, прибічника незалежної Кубані Олексія Калабухова, а десятьох найбільш активних політичних діячів Кубанської Народної Республіки вислали пароплавом до Туреччини.\nЦе викликало обурення більшості населення Кубані. Було здобуто зворотний ефект. Залякати кубанських козаків не вдалося, вони масово почали покидати армію генерала Денікіна, яка на 75% складалася саме з кубанців. Знищивши незалежну Кубанську Народну Республіку і плеяду її видатних діячів, денікінці втратили підтримку кубанських козаків і незабаром самі зазнали поразки від більшовиків.\nзаступник директора Українського козацького інституту,


Як правильно варити пшоняну кашу: кращі рецепти. Каша пшоняна на молоці і на воді з гарбузом, м'ясом, тушкованим м'ясом, куркою, родзинками, рисом, картоплею, курагою, яблуками, кабачком, сухофруктами, чорносливом, сиром, овочами, сиром, салом і цибулею,\nСтаття пропонує вам цікаві і прості рецепти приготування пшона.\nПшоняна каша на воді, молоці: співвідношення, пропорції пшона і на літр молока, води для каші\nЯк зварити смачну розсипчасту пшоняну кашу на воді?\nКаша пшоняна на молоці: рецепт в мультиварці\nКаша пшоняна з гарбузом на молоці: рецепт в мультиварці\nПшоняна каша в горщику: рецепт в духовці\nПшоняна каша з куркою: рецепт\nПшоняна каша «гарбузовая» з гарбузом пісна на воді: рецепт\nПшоняна каша з м'ясом: рецепт страви тушкованого\nПшоняна каша з тушонкою: рецепт\nПшоняна каша з рисом: незвичайний рецепт\nПшоняна каша «зливна» з картоплею: рецепт\nПшоняна каша з яблуками: рецепт солодкої каші\nПшоняна каша з сухофруктами, курагою, чорносливом, родзинками: рецепт\nПшоняна каша з сиром: рецепт незвичайної солодкої каші\nПшоняна каша з сиром: рецепт «мамалиги»\nПшоняна каша з салом і цибулею: «український» рецепт\nПшоняна каша з бананом: рецепт солодкої каші\nПшоняна каша для схуднення: як варити?\nПшоняна каша для дітей: правила приготування\nПшоняна каша армійська, солдатська, з горохом: як приготувати?\nПшоняна каша при діабеті 2 типу: особливості приготування\nЯк прибрати гіркоту від пшона?\nЧи потрібно і як замочувати пшоно для каші, скільки вариться пшоняна каша?\nВідео: «Пишна пшонка на воді»\nПшоно – не тільки корисна їжа, але до того ж і дуже смачна. Крупа легко стане доповненням раціону дітей і дорослих, солодка або солона, пряна, з додаванням м'яса, овочів або фруктів. Смак готового блюда безпосередньо залежить від способу приготування пшона, адже необхідно чітко дотримуватися пропорції сухої частини і рідини.\nВАЖЛИВО: У даній статті використовується позначення «1 частина», що найчастіше має «1 стакан», тим не менш, пропорції можуть бути зменшені або збільшені кількості (в залежності від ваших уподобань).\nПропорції при варінні пшона:\n0,5 склянки зерна – 1 стакан води або молока\n1 склянку зерна – 2 склянки води або молока\n2 склянки зерна – 1 літр води або молока\nЗерно (пшонка) – 1 ст. (обов'язково яскравого жовтого матового кольору, шліфоване, гарне зерно).\nВода – 2 ст. (можна замінити на молоко будь-якої жирності)\nСіль – кілька маленьких дрібок за своїм уподобанням\nВАЖЛИВО: По своєму смаку ви можете додати в таку кашу цукор і будь-які ароматні спеції (кориця, наприклад, або ванілін).\nВисипте зерно в чашу або миску\nНалийте холодної води\nРуками промийте зерно, злийте воду\nЗалийте свіжу воду і дайте пшону постояти 10-15 хвилин\nЗлийте воду, поставте каструльку на вогонь з 2 ст. чистої води\nЗакип'ятіть її і тільки в киплячу кидайте пшоно\nВаріть кашу 5-7 хвилин, не перестаючи помішувати її (це дозволить їй не розваритися і залишитися розсипчастою).\nВсипте сіль і спеції за пару хвилин до кінця приготування\nЗакрийте кришкою, вимкнути вогонь\nВ такому стані каша повинна постояти деякий час, щоб запариться.\nПеред подачею в неї можна додати масло (будь-яке)\nРозсипчаста пшонка: секрети варіння каші\nВізьміть 1 частину пшона і промийте її, переберіть від зіпсованих ядерець.\nЗасипте промите зерно в чашу мультиварки\nЗалийте зерно 2 частинами молока (ви можете брати молоко будь-якої жирності).\nДодайте декілька ст. л. цукру і всього 1-2 маленькі щіпки солі.\nУвімкніть режим «Гречка» і варіть 20-15 хвилин\nПісля чого вимкніть режим дайте каші просто настоятися під закритою кришкою мультиварки (від 5 до 10 хвилин).\nПодавати таку страву можна з шматочком вершкового масла\nУдосконалити рецепт молочної пшоняної каші можна за допомогою додавання гарбуза. Її м'якоть володіє приємним пряним і одночасно свіжим ароматом, має легку насолоду.\nВізьміть 1 частину пшона (переберіть ядерця і промийте зерно, можна попередньо замочити).\nЗасипте промите зерно в каструлю, заливши 2 частинами молока будь-якої жирності.\nУвімкніть режим «Гречка» і варіть 10-15 хвилин\nЧерез це час додайте дрібно терту м'якоть гарбуза (близько 100 гр, але кількість можна вирішувати самостійно як вам більше подобається).\nПісля чого продовжуйте варіння в тому ж режимі ще близько 7 хвилин.\nПісля варіння каші потрібно настоятися під закритою кришкою мультиварки, додайте шматочок вершкового масла (якщо бажаєте).\nМолочна пшонка з гарбузом\nСтрави, приготовлені в духовці, завжди відрізняються своєю корисністю і приємним смаком. Горщик допомагає зробити кашку з пшона розсипчастою і гарною, м'якою, без гіркоти, як кажуть, «зернятко до зернятка». В горщику запарювати пшонку и можете на воді або молоці, зі спеціями, маслом, м'ясом та іншими інгредієнтами.\nЩо потрібно (пропорції для одного горщика):\nЗерно – 1 частина (хорошої якості: яскраве, жовте, шліфоване).\nМолоко (або вода) – 2 частини\nВершкове масло (жирне, гарної якості) – шматочок у 30-40 р.\nЦукор – кілька ст. л. (як вам подобається)\nПара пучок солі (за своїм смакам)\nВізьміть зерно і ретельно промийте його проточною водою\nДайте пшону полежати в холодній воді ще 10 хвилин\nЗлийте воду і пересипте зерно в горщик\nДодайте в нього стільки цукру і солі, скільки вважаєте за потрібне\nЗалийте крупу молоком і відправте в духовку горщик\nУвімкніть середні температури 180, 190 і 200 градусів\nТримайте горщик в духовці 45 хвилин\nЧерез це час дістаньте покладіть шматочок масла\nПоверніть ще на 10 хвилин у духовку\nПшонка в горщику\nТаке блюдо відрізняється не тільки ситні, але і приємним смаком. Додавати в кашу можна обсмажену свіжу курку або тушковану.\nВам потрібно буде мати:\nКрупа шліфована – 1 частина (перебрати і промити заздалегідь, потримати 5 хвилин у воді).\nВода – 3 частини (приблизно 700-750 мл)\nФіле куряче – до 0,5 кг. (можна замінити на іншу частину курки).\nЦибулина – 1 шт. (невелика)\nМорква – 1 шт. (невелика)\nСпеції на вибір\nПшонку слід промити і замочити не більше ніж на 5 хвилин у воді.\nПісля цього поставте крупу на вогонь, залив їх водою і включивши помірний вогонь.\nВ цей час з цибулини і моркви (дрібно тертої) зробіть просту піджарку, додавши будь-які спеції.\nВаріть Кашу з сіллю\nКурку слід нарізати невеликими шматочками і додати в піджарку і довести до готовності.\nДодати піджарку в кашу за 5-10 хвилин до готовності і потушкуйте, присмачивши шматочком вершкового масла.\nПшонка з куркою: варіант приготування і подачі\nКрупа – 1 частина (відібрана і заздалегідь промита, замоченная на 5 хвилин в холодній воді).\nМ'якоть гарбуза – 100-150 гр. (моно поєднувати або замінювати тертою морквою).\nРодзинки солодкий – 50 гр. (сорти «Кишмиш»)\nЦукор – трохи по своєму смаку (гарбуз і родзинки вже додають солодкість).\nЩіпка солі (вона підкреслить смак каші та її солодкість)\nЗамочене зерно зсипте в каструльку (відразу в окріп або залийте окропом).\nДодайте сіль і цукор, варити кашу слід, не перестаючи помішувати, це дозволить їй бути більш розсипчастою.\nРодзинки обдайте окропом (окремо, це допоможе змити з нього пил і бруд).\nДодайте в процесі варіння в каструльку родзинки і дрібно терту гарбуз (не різану, а саме терту).\nВаріть ще кілька хвилин, а потім влийте трохи ст. л. рослинного масла і під закритою кришкою дайте страві набрякнути і настоятися.\nПісна «гарбузовая» каша на пшоні\nМ'ясо (яловичина або свинина) – 500 гр. (з будь-якої частини, можна з жиром).\nПшоно – 1-1,5 ст. (як вам більше подобається: гущі чи ні).\nЦибулина – 1 шт. (велика)\nМорква – 1 шт. (середня чи велика)\nУ сковороді зробіть піджарку з дрібно нарізаної цибулі з тертою морквою (важливо довести до напівготовності і не засмажити сильно).\nВ піджарку додайте м'ясо, нарізане шматочками. Спершу підсмажте його до скоринки, а потім налийте трохи води і тушкуйте під кришкою.\nПоки м'ясо гаситься пшоно промити і замочити на 5 хвилин.\nПотім поставте варити в каструльки і тримайте в окропі -7 хвилин.\nДо вареної пшону додайте піджарку з м'ясом, додатково масло додавати не потрібно, так як жиру в піджарки вже досить.\nВсе ретельно перемішайте, потримайте на маленькому вогні ще кілька хвилин, накрийте кришкою і запарте під нею ще протягом 5 хвилин перед подачею (подавати добре з густо посипаної свіжою зеленню).\nМ'ясна тушкована пшонка\nТушковане м'ясо дозволить вам швидше і простіше приготувати кашу. Використовувати можна тушонку з будь-якого м'яса і додавати будь-які овочі в піджарку (або взагалі її виключити).\nКрупа – 2 частини (промита і замоченная)\nБанку тушонки – 1 шт. (будь-яка)\nЦибулина – 1 шт. (бажано побільше)\nМорква – 1 шт. (будь-яка)\nУ сковороду (велику і з глибокими бортиками) зсипте покришену цибулю і натерту моркву, додайте жир з тушонки і доведіть піджарку до готовності.\nДодайте тушонку в піджарку і тримайте її до тих пір, поки не розтане весь жир, м'ясо можна лопаткою розламати на дрібні шматочки.\nПоки тушкуйте м'ясо, зваріть пшонку до напівготовності і додайте її прямо в сковороду.\nВлийте 1 склянку води і все ретельно перемішайте, тушкуйте до готовності каші вона повинна розбухнути і рідина повинна піти).\nЗа 5 хв до готовності можна додати в блюдо улюблені спеції і зелень.\n«Водяниста» пшонка з тушкованим м'ясом (тушонкою)\nПшонка – 0,5 частини (заздалегідь промитої)\nРис – 0,5 частини (круглий)\nМолоко (жирна) – 1 частина (можна домашнє або магазинне).\nВода – 2 частини\nСіль-цукор – за своїм уподобанням\nШматочок масла для подачі\nПромиті крупи зсипте воду і почніть варити (після закипання на малому вогні – 7-10 хвилин).\nДодайте цукор і сіль в тій кількості, яка вам подобається.\nЗакип'ятіть молоко і додайте його через 10 хвилин варіння, все перемішайте і варіть ще 7-10 хвилин.\nПісля варіння потримайте під кришкою для запарювання і подавайте з шматочком масла.\nПшоно-солодка рисова молочна каша\nЦе незвичайний рецепт пісного і ситного страви.\nКрупу – 1 частина (промити і замочити в холодній воді заздалегідь).\nКартопля – 3-4 шт. (не маленькі)\nПідготуйте картоплю: її потрібно очистити і нарізати дрібними кубиками (не більше 1 см).\nНарубаєте цибулю теж не крупно\nЗсипте цибулю і картоплю в каструлю, залийте водою і почніть варити. Покладіть в каструльку всі улюблені спеції.\nПісля того, як вода в каструлі закипить, в неї всипається пшоно і починається процес варіння страви, який займає від 15 до 20 хвилин\nВесь час ретельно заважайте страву, а за 5 хвилин до кінця варіння додайте пару ст. л. рослинного масла.\nСолодкі яблука ідеально доповнювати м'який смак пшона і разом стануть ароматним солодким блюдом для ідеального сніданку.\nКрупа – 1 частина (промита і замоченная в холодній воді).\nЯблуко солодке – 1-2 шт. (залежить від розмірів яблука).\nРодзинки – 50-70 р. (за своїм бажанням, можете навіть не додавати).\nЦукор – кількість за своїми уподобаннями\nЗамочене пшоно слід залити 2 частинами окропу\nДодайте за смаком цукор і сіль (а так само ті спеції, які вважаєте потрібними: ваніль, наприклад, або корицю).\nРодзинки прополосніте окропом (щоб змити залишки пилу і бруду).\nЯблуко слід очистити від насіннєвої коробочки і порізати дрібними шматочками (шкірку можна залишити або видалити за бажанням).\nУ закипевшее пшоно додайте родзинки і через 5 хвилин яблуко. У загальній складності варіть пшоно після закипання 10 хвилин.\nЯблучна пшоняна каша\nПшоняна каша з морквою і кабачком, овочами: рецепт\nКрупа – 1 частина\nКабачок – 100-150 г м'якоті\nВода – 3 частини (можна замінити на овочевий або м'ясний бульйон).\nВАЖЛИВО: Удосконалити даний рецепт можна додавши будь-які овочі за своїми уподобаннями (цибуля, часник, картопля, баклажани, цукіні, перець та інші).\nКабачок і морквина ріжуться дуже дрібними кубиками і обсмажують в олії до напівготовності.\nДо них додається сире, але промите і заздалегідь замочене пшоно, а так само ст. л. томатної пасти і спеції.\nВсе мішається і заливається водою.\nНа повільному вогні тушкуйте страва до 20 хвилин, коли пшонка розбухне, вимкніть вогонь і накрийте кришкою кашу для запарювання.\nПшоно з овочами (на будь-який смак)\nЦе не тільки дуже смачна, але і надзвичайно корисне блюдо, насичене вітамінами та поживними речовинами.\nПшоно – 1 частина (промите і замочене)\nЦукор – кілька ст. л. за смаком\nРодзинки – 50 гр. (солодкого сорту)\nБудь-які сухофрукти за смаком – 50-70 р. (курага, інжир, фініки, чорнослив).\nСпеції на вибір (можна додати трохи кориці або ваніліну).\nЗакип'ятіть в каструлі 2 частини води і висипте в неї замочене пшоно.\nДодайте спеції і цукор (щіпка солі допоможе підкреслити смак крупи).\nСухофрукти заздалегідь обдайте окропом, щоб змити з них пил і дрібно наріжте.\nДодайте сухофрукти в каструльку і, все помішуючи, варіть блюдо 10 хвилин.\nПотім накрийте кришкою і запарте на 5 хвилин, подавайте зі шматочком масла.\nПшонка з сухофруктами (якими на вибір)\nКрупа – 1 частина (промита і замоченная)\nМолоко – 2 частини (магазинне або домашнє)\nСир будь-якої жирності – 300 р. (чим жирніше буде сир, тим смачніше буде страва).\nВанілін – пара пучок\nЦукор – на ваш розсуд\nВАЖЛИВО: Ця страва може дієтичним, достатньо лише вибрати маложирное молоко і сир, а так само не додавати цукор.\nЗакип'ятіть молоко і розчиніть у ньому цукор з ваніліном.\nЗаздалегідь замочене зерно слід всипати лише в кипляче молоко.\nВаріть кашу близько 10 хвилин до тих пір, поки вона не розбухне.\nПісля 10 хвилин всипте сир, все ретельно перемішайте, закрийте кришкою і дайте постояти ще 30 хвилин перед подачею. Подавайте з медом і фруктами.\nПшонка з сиром на молоці\nТонкий аромат плавленого вершкового сиру чудово підкреслить пшоно і разом створить насичене по відчуттях, ситне і смачне блюдо.\nВам потрібно мати:\nМолоко – 1 частина (будь-якої жирності, домашнє або магазинне).\nСир жирний (легкоплавкий) – 100 р. (будь-якого сорту).\nШматочок вершкового масла для подачі\nЗамочене пшоно залийте киплячим молоком (або ж насипте пшоно в кипляче молоко).\nЗа бажанням ви можете всипати будь-які спеції, як солодкі, так і солоні.\nСир натріть на крупній тертці\nВаріть пшоно 10 хвилин, весь час заважайте, щоб воно не могло пригоріти.\nВсипте за 5 хвилин до готовності сир, потім накрийте кришкою, дайте страві постояти 5 хвилин і потім його можна подавати з шматочком масла.\nЦе жирне і калорійне блюдо дуже ситне і смачне.\nПшоно – 1 частина (промите і замочене в холодній воді).\nСало – 100 р. (будь-яке, з прошарком або без)\nМорква – 1 маленька шт.\nЗамочіть пшоно і поки воно «відмокає» зробіть піджарку з лука і моркви на тонко нарізаному салі.\nДодайте в піджарку спеції\nВсипте туди замочене пшоно і влийте 2 склянки води (можна робити не на сковороді, а в каструльці).\nТушкуйте до розбухання пшона, можна подавати зі свіжими овочами і посипанням з зелені.\nПшонка з салом\nКрупа – 1 частина (заздалегідь промита і замоченная)\nМолоко – 2 частини (будь-якої жирності)\nБанан – 1 великий солодкий плід\nРодзинки – 50 р. (солодкого сорту)\nШматочок масла для подачі (можна не додавати)\nУ кипляче молоко додайте крупу (можна всипати цукор і ванілін, корицю якщо бажаєте).\nРодзинки обдайте окропом, щоб змити пил\nКашу варити 5-7 хвилин, потім всипте родзинки і дрібно нарізаний банан (або ж кільцями).\nПісля додавання банана варіть кілька хвилин, потім вимкніть вогонь, додайте шматочок масла і тримайте під кришкою 5 хвилин.\nПшонка з бананом\nПшоно вважається калорійним, навіть незважаючи на те, що в процесі варіння воно втрачає близько 30-40% своїх калорій. Тим не менш, слід дотримуватися певних правил варіння:\nВаріть тільки на чистій воді без солі і цукру\nНе додавайте масло в кашу\nНе додавайте сухофрукти в кашу (вони підвищують калорійність).\nНе слід їсти кашу більше допустимої норми (100-150 гр).\nНе їжте кашу на вечерю\nКаша з пшона – найкращий сніданок\nПшоно – поживна і корисна їжа для зростаючого організму, приготувати її потрібно так, щоб вона була максимально корисною дитині.\n1 частину пшона промийте і залийте водою\nЗакип'ятіть 2 склянки молока\nУ кипляче молоко всипте пшоно\nОбдайте окропом родзинки і чорнослив (по 30-50 р.)\nДодайте в киплячу кашу сухофрукти (можна додати і свіжі фрукти).\nДля аромату в кашу можна додати корицю і трохи ванілі\nВаріть 10 хв і запарюйте 5 хв, подавайте посипавши цукром і поклавши тарілочку шматочок масла.\nЯк зварити пшонку для дитини?\nТаку кашу не рідко називають «куліш», зварити її можна на природі в казанку або будинку в каструльці.\nКрупа – 1 частина (промита і заздалегідь замоченная)\nГорох колотий (жовтий або зелений) – 2/3 скл. (промитий і замочений на ніч).\nМ'ясо – 200 р. (будь-який: грудка або вирізка)\nВода – 5-6 частин\nЦибулина – 1 велика головка\nМорква – 1 велика\nЗамочений горох поставте варити і тримайте його на вогні до тих пір, поки він не стане м'яким.\nВ м'який горох всипте замочене пшоно і варіть кашу на повільному вогні.\nВ цей час підготуйте овочеву піджарку зі спеціями з додаванням м'яса (тушонки, як варіант).\nВ м'яку кашу додайте піджарку і все перемішайте. Перед подачею запарте кашу під кришкою.\nПшонка з горохом\nПшоно, незважаючи на свою калорійність, вважається дієтичним блюдом і дозволених для вживання діабетикам:\nУ процесі варіння крупа втрачає вагому частину калорій\nПшоно не підвищує цукор в крові та бореться з холестерином.\nДіабетикам слід вживати пшоно без додаткового цукру, а лише з дрібкою солі.\nВарити пшоно можна на молоці або воді (але молоко в рази підвищує калорійність страв, як і доданий масло).\nЄ пшоно рекомендується в першій половині дня\nУ крупи злегка відчутна гірчинка, яка часто присутня в тому пшоні, у якого закінчується термін придатності (зберігається зерно не більше року). Зверніть увагу на колір крупи, свіже пшоно завжди яскраво жовте, а не свіже – блякле і біле.\nПрибрати гірчинку можна шляхом:\nЗамочувати пшоно перед варінням зовсім не обов'язково, цей процес просто спрощує вам процес приготування крупи і робить кашу розсипчастою. А ось промивати пшоно слід завжди, так як на ядерцях може зберігатися пил і бруд.\nПшоняна каша на воді, молоці, з гарбузом: калорійність\nБлюдо Білок (р.) Жири (р.) Вуглеводи (р.) 100 г (ккал)\nПшоно на воді 2,1 3,3 43,1 125\nПшоно на молоці 3,2 5,1 15,4 250\nПшоно з м'ясом 5,2 5,5 13,2 180\nПшоно з гарбузом 1,0 0,5 0,2 83\nПшоно з овочами 1,5 1 8,2 120\nЯк правильно і скільки варити пшоно на воді, молоці, на\nСтаття розповість вам секрети приготування пшона для різних страв. Зміст Як правильно і смачно\nКаша рисова на молоці: кращі рецепти. Як смачно зварити\nУ статті ви знайдете способи, секрети, поради та рецепти приготування смачної молочної рисової\nЯк смачно приготувати пшеничну кашу з фруктами, овочами,\nЯк приготувати пшеничну кашу? Як пшенична каша впливає на організм і які наслідки від щоденного\nЯк смачно приготувати гречку з тушонкою на сковороді, в\nЗ цієї статті ви дізнаєтеся, якими способами можна приготувати гречану кашу з тушонкою. Зміст Як\nЯк приготувати пшоно для риболовлі на коропа, карася для\nСтаття розповість вам про те, як можна приготувати прикормку для риби з пшона. Зміст Як правильно\nЯк смачно і правильно приготувати сочевицю на гарнір, пюре?\nСтаття розповість вам про те, як варити сочевицю і які страви можна з неї приготувати. Зміст Треба


ДЮФЛУ: СДЮШОР "Карпати" U-14 – "Шахтар" U-14 – 0:1 - Новини спорту Львів Футбол\nДЮФЛУ: СДЮШОР "Карпати" U-14 – "Шахтар" U-14 – 0:1\n23 червня 12:38\nУ другій грі групового етапу фінальної частини першості Дитячо-юнацької футбольної ліги України сезону-2014/2015 серед команд, сформованих з юних гравців, які народилися не раніше 1-го січня 2001 року, 14-річні вихованці СДЮШОР «Карпати» з рахунком 0:1 програли своїм одноліткам з донецького «Шахтаря».\nСДЮШОР «Карпати» U-14 (Львів) –\n«Шахтар» U-14 (Донецьк) – 0:1 (0:0)\n22 червня. Початок – 18:00. смт Щасливе. «Лафорт-Арена». Сонячно. +21°С\nСДЮШОР «КАРПАТИ» U-14: Гарапа, Береза, Григоращук, Труш, Попович, Івановський, Дмуховський (Храмов, 35), Іванюк, Гірний (Вовк, 37), Бекеша (Кіт, 50), Кудь.\nСтарший тренер – Віталій Шумський.\n«ШАХТАР» U-14: Трубін, Біблик, Харченко, Ауссі, Проха, Бодня, Бабенко, Пелипак (Дубко, 59), Снісар (Кабрель, 40) Морозов (Зорило, 39), Голік (Майсурадзе, 59).\nСтарший тренер – Олександр Ладейко.\nГол: Бодня (57).\nУ першому турі і «Карпати», і «Шахтар» свого суперника – «Чорноморець» і «Дніпро» відповідно – обіграли з однаковим рахунком 4:0. Тож виходячи на очне протистояння і «леви», і «гірники», чудово розуміли, що перемога на 99 відсотків гарантує перше місце в групі, яке дозволить зіграти у фінальному матчі. Напевне, саме відповідальність за результат в значній мірі позначилася на діях обох команд: ризикувати ніхто не хотів, бо ціна помилки була дуже високою.\nКоли аналізувати гру загалом, то треба сказати, що перевага була на боці «Шахтаря». Щоправда, донеччани мали територіальну перевагу, причому це було обумовлено в значній мірі тим, що «Карпати» самі її віддали супернику, зробивши ставку на контратаки. При цьому підопічні Віталія Шумського і Андрія Грінера дуже надійно зіграли в обороні, перекривши усі підступи до своїх воріт. Як не намагалися «помаранчево-чорні», а за великим рахунком жодного по-справжньому гольового моменту створити їм так і не вдалося. Було кілька напівмоментів, виключно після стандартів, але в кожному з тих епізодів надійно зіграла карпатівська оборона та голкіпер Олександр Гарапа, який вдало діяв на виходах.\nНатомість «зелено-білим», проводячи швидкі контратаки, кілька разів вдалося доволі відчутно підняти градус напруги у карному майданчику команди Олександра Ладейка. Зокрема у першому таймі центрфорвард Тарас Кудь заробив два потенційно небезпечних штрафних удари. Олег Береза в обох випадках подавав дуже небезпечно, але воротар «Шахтаря» Анатолій Трубін, як і його візаві з «Карпат» Олександр Гарапа, грав безпомилково. А по перерві кілька небезпечних рейдів до воріт донецької команди зробили Олексій Вовк та Нікіта Храмов, які вийшли на заміну вже по ходу другого тайму, але довести зусилля нападників до взяття воріт суперника їхнім партнерам не вдалося.\nВсе ніби йшло до цілком закономірної «сухої» нічиєї. І раптом за три хвилини до фінального свистка півзахисник «Шахтаря» Роман Бодня в ситуації, яка не несла «Карпатам» жодної загрози, відважився на дальній удар метрів з 25-ти – 26-ти. Удар у «гірника» вийшов дійсно хороший, але Олександр Гарапа мав відвести загрозу. Однак у момент відштовхування від газону воротар «левів» трішечки послизнувся і в підсумку не дістав м’яча, який залетів до сітки.\nНа те, аби врятувати нічию, у «зелено-білих» було три хвилини плюс компенсований арбітром час. І за цей зовсім невеличкий ігровий проміжок наші хлопці встигли розіграти хорошу комбінацію, змусивши донеччан порушити правила і заробити штрафний удар з цілком забійної позиції. Шкода, але непоганою нагодою, щоб відіграти пропущений м’яч, скористатися юним «левам» не судилося. Максим Іванюк здорово пробив прямим ударом зі штрафного, однак сфера пройшла в лічених сантиметрах над поперечиною.\nВ іншому матчі групи «В» дніпропетровський «Дніпро» з рахунком 4:1 взяв гору над одеським «Чорноморцем». Саме з дніпрянами карпатівці у середу в очному протистоянні розіграють путівку у «бронзовий» фінал. Зазначимо, що нашу команду у цій зустрічі влаштовує і нічия.


Новини за сьогодні, 25 вересня 2021, субота (05:50)\nУжгородка Оксана Василян – одна з тих, до кого жінки звертаються, коли хочуть придбати оригінальну сукню або знайти неймовірний наряд для фотосесії. Вона не вважає себе дизайнеркою, хоча робить це, мабуть, зі скромності, бо насправді саме дизайнеркою і є. Її сукні не раз демонстрували на різних модних показах, її вбрання та аксесуари ручної роботи купують для весіль, конкурсів, фотосесій, різноманітних цікавих проєктів.\nСаме Оксана Василян є тією невидимою феєю, котра щороку одягає ужгородські міні-скульптурки до свят і заходів, причому робить це на ентузіазмі, просто тому, що це їй подобається.\nОксано, у нашій рубриці «Стиль життя» ми традиційно розпитуємо у цікавих співрозмовників, яким є їхній стиль життя. То що скажете про свій?\n– Мені важко його якось конкретно описати. Мабуть, мій теперішній стиль життя полягає у свободі жити і працювати так, як мені хочеться. Бо надто довго я не могла собі цього дозволити.\nВ одному з ваших я інтерв’ю я почула, що ви багато років працювали бухгалтером і не були в захваті від цієї професії.\n– Саме це я і маю на увазі. Я ніколи до цього часу не обирала сама, ким і як хочу працювати. Ми з батьками проживали в Душанбе, коли вони мені сказали, що після школи я буду навчатися в Києві, у технікумі готельного господарства. Я погодилася, але більше через те, що хотіла в Києві пожити. До України мене відправили, бо батько в мене родом із Полтави. Отже, закінчила я технікум, трохи попрацювала в ресторані, потім вступила на філологічний факультет університету, а після закінчення навчання повернулася до Душанбе і працювала там у школі вчителькою російської мови та літератури.\nТо ви ще і вчителькою були?\n– Так, але недовго, десь 5 років. Взагалі у таджицькій школі працювати добре, для тамтешніх дітей учитель – великий авторитет. Може, я би й далі там працювала, якби не розвал СРСР. На той час мої батьки вже жили в Ужгороді, тому ми з сім’єю теж вирішили приїхати сюди.\nА як батьки тут опинилися?\n– Це дивна історія. В Душанбе у мого батька була висока посада, ми дуже гарно жили. І мої батьки щороку кудись їздили відпочивати. У 1980-му вони приїхали на Закарпаття в гості до батькової сестри – і так закохалися в Ужгород, що вирішили сюди переїхати. Тоді Ужгород був справді особливий: закритий, зелений, гарний. Батьки переселилися, хоча й знали, що тут доведеться все починати спочатку. Батько працював на заводі «Електродвигун», а потім, у 1991-му, вирішив створити власну фірму. Тоді й сказав, аби я йшла до нього працювати бухгалтером (бо російська мова у школах тут вже нікому не була потрібна). Це була робота, яку я ненавиділа. І відтоді собі пообіцяла, що ніколи нічого не нав’язуватиму своїм дітям.\nІ все ж бухгалтером ви працювали довго.\n– Ой, дуже довго, більше 20-ти років! Я звільнилася лише у 2016-му.\nЯк відбувся цей перехід від бухгалтера до дизайнера одягу?\n– Ще десь у 2012 році, мабуть, я почала цікавитися рукоділлям. Почалося все з виготовлення квітів та аксесуарів. Потім була колаборація з кількома російськими дизайнерками одягу. А коли вибухнула мода на українське, на цій патріотичній хвилі я почала працювати над створенням аксесуарів та суконь в етнічному стилі. Не народних, бо народні костюми – в музеях, а таких повсякденних, які можна одягати на свята і просто на прогулянки. Сукні у мене теж з’явилися якось випадково, бо часто мої аксесуари не було під що вдягнути. Тому я якось пішла навпаки – почала створювати сукні під аксесуари.\nВ якийсь момент це хобі почало переростати у щось більше. Був період, коли основна робота вже почала заважати моєму захопленню, а захоплення – роботі. Тому, коли моя фірма призупинила діяльність, а потім повністю закрилася, я сприйняла це за знак і вирішила, що більше не повернуся до бухгалтерії.\nПам’ятаєте перший показ створених вами костюмів?\n– Так, це був показ, організований спільно зі школою моделей «A’Star» у 2015 році. Потім ми з командою керівниці школи Анни Феєр працювали ще не раз, зокрема на показах «Ukraïnian Fashion Bazaar».\nВас легко вмовити на участь у якомусь заході?\n– Дуже легко. Я – людина з серії: «А давай…». Тобто мені досить сказати: «Оксан, а давай зробимо таке і таке», і я вже ночами не буду спати, думаючи, як би це зробити. Так було з дуже багатьма проєктами, в яких брала участь. Я взагалі стараюся багато їздити Україною, показувати свої роботи. Навіть, якщо заходи, на які мене запрошують, стають провальними, на них можна зустріти однодумців, з якими вийде гарно попрацювати на наступному заході. Таке неодноразово вже бувало.\nЗнаю, що ви і в Італії побували зі своєю колекцією.\n– Так, у 2019 році я їздила з українською командою на фестиваль «Aics Danze Culture Internazionali – World Folk Vision Italia», але участі у показах не брала, лише представляла свої вироби на виставці. Якщо вийде, дуже хотіла би поїхати і цього року.\nА розкажіть про найуспішнішу вашу роботу.\n– Мабуть, це одяг, створений спеціально для проєктів «Роксолана» і «Спадщина». Це були грантові проєкти, які я втілювала у співпраці з модельною школою «A’Star». Для них були створені повноцінні колекції, дорогі і дуже красиві. Такі творчі проєкти мені дуже подобаються.\nУсі ці проєкти ви втілюєте під своїм прізвищем чи під маркою «O-Vas»?\n– O-Vas – це скорочення від Оксани Василян. Потім уже народився слоган «З любов’ю для вас і про вас» (російською – «для вас і O-Vas»), в якому я це обігрую. Це мені більше подобається, ніж просто моє прізвище. Тож на показах я використовую і своє прізвище, і логотип «O-Vas».\nЯк би ви описали те, чим займаєтеся?\n– Дизайнер – це, мабуть, дуже серйозне слово для мене. Мені важко сказати, хто я. Зараз я працюю у майстерні більше як швачка, бо у майстерні ми прив’язані до вартості оренди, тобто маємо спершу на неї заробити, а вже потім займатися творчістю. Тому у майстерні я працюю, а вдома – творю. Ужгород мені дуже подобається, це чудове місто, незважаючи на ті маленькі внутрішні проблеми, які ми маємо. Мені комфортно тут жити, але разом із тим і тісно, бо в маленькому місті, звісно, нема великого попиту на мої вироби. Доводиться працювати з клієнтами онлайн, а це теж не дуже зручно, бо шити на людину, яку ти не бачиш і не обміряв власноруч – певний ризик.\nВ одному інтерв’ю ви також згадували, що етніка потроху виходить з моди. Якщо це станеться, в якому стилі ви продовжите працювати?\n– Мені дуже подобається працювати над одягом в українському стилі, хоча я відчуваю, що вже потроху себе вичерпую. І мода справді трохи згасає. Тому я поступово переключаюся на стиль бохо, останнім часом маю доволі багато замовлень на сукні в цьому цікавому стилі, бо знайти їх у магазинах майже неможливо. Мої замовниці – найчастіше жительки інших регіонів, жінки старшого віку, з нестандартною фігурою.\nОксано, але ви у нас дизайнер одягу не лише для людей, а й для міні-скульптурок. Кожного року одягаєте їх до свят у тематичний одяг, робите це тихо, без реклами, знову-таки на власному ентузіазмі. Чому?\n– Ідея ця належала ужгородці Надії Попадюк, саме вона запропонувала мені вперше одягнути міні-скульптурки. Це було свято Миколая, я за ніч зробила костюмчики, ми їх одягли, пофотографували і залишили. Звісно, довго ці костюмчики не простояли, їх швидко розікрали. Потім я попросила свою колегу, майстриню Ірину Лукашенко, щоб вона мені допомагала. Разом ми робили цілі колекції для міні-скульптурок: до цвітіння сакури, до Параду наречених тощо. Багато хто нам казав, що це дуже мило, тому ми продовжували. Минулого року одягли на наші міні-скульптурки захисні маски, а цьогоріч на Різдво вбрали їх у плащі, бо надворі зовсім не по-зимовому дощило.\nЯ сподіваюся, ви продовжите традицію, бо це справді дуже мило.\n– Так, але це досить важко, все тримається на нашому з Іриною ентузіазмі.\nНевже усі костюми, в які ви одягали міні-скульптурки, потім вкрали?\n– Можна сказати, моментально. Здається, найдовше одного разу тримався одяг Свободки – два дні, якщо не помиляюся. Потім теж зник.\nА вас не ображає, що мало хто знає, що це робите саме ви?\n– Я – людина не настільки амбіційна, щоб через це переживати. Тому що я отримую задоволення від процесу, а не під похвали.\nЗараз – літо, пора фотосесій, конкурсів та заходів. Що новенького напланували?\n– У серпні я, точніше мої сукні в українському стилі, братимуть участь у зйомці в Києві. Є ще інші задумки, але боюся наврочити, тому всього поки розповідати не буду.


Гайтана влаштувала новорічну фотосесію з однорічною донькою - glamurchik.tochka.net\nГайтана влаштувала новорічну фотосесію з однорічною донькою\nГайтана про фотосесію: "Диво триває"\n9 грудня 2018, 10:54\nГайтана влаштувала новорічну фотосесію з однорічною донькою © instagram.com/gaitanamama\nСпівачка Гайтана знялася у новорічній фотосесії з однорічною донькою, кадрами якої поділилася у своєму мікроблозі.\nГайтана позувала перед камерою у розкішній білій сукні з мереживом і шифоновими рукавами. Маленька Сапфір-Ніколь теж була одягнена у білосніжну сукню. Волосся дівчинки зіркова мама зав'язала у хвостик, який прикрасила білим бантом.\nЯ вдячна всьому, що відбувалося зі мною в житті ... Адже все це готувало мене до зустрічі з тобою\nзворушливо підписала фото Гайтана.\nДо слова, наряд артистки і її дочки виставлять на благодійному аукціоні, а кошти від продажу передадуть для оснащення палати в дитячому відділенні Національного інституту раку.\nЗазначимо, що 2017-й виявився для Гайтани одним з найщасливіших - саме в цьому році вона вперше стала мамою, народивши дочку Сапфір-Ніколь. Свою вагітність перші місяці співачка ретельно приховувала від публіки, проте коли животик було неможливо приховати, артистка відверто в усьому зізналася. З тих пір в її блозі стали часто з'являтися знімки у цікавому положенні. А незабаром Гайтана показала і перше фото новонародженої дочки.\nНагадаємо про те, що Влад Топалов забрав Регіну Тодоренко з пологового будинку. Подробиці читай, перейшовши за посиланням.\nА ти вже почала підготовку до новорічних свят?\n9 грудня 2018, 17:00\nСвято наближається: Дженніфер Лопес показала, як прикрасила новорічну ялинку\n19 серпня 2018, 13:03\nГайтана опублікувала рідкісне фото з підрослою донькою та чоловіком


Камилавка — Вікіпедія\nКамила́вка (грец. кαμιλαύκα, καμηλαύκιον, καλυμμαύχιον, καλιμαυι від κάμηλος — «верблюд») — головний убір у Православній церкві фіолетового або чорного кольору у вигляді дедалі ширшого догори циліндра. Вона є нагородою для священиків.\nПредставники чорного духівництва замість камилавки носять клобук — камилавку з наміткою. Камилавки білого та пурпурного кольору носять єпископи та патріархи.\nКамилавка походить від шапок з вовни верблюда (грец. κάμηλος), які носили в країнах Близького Сходу для захисту від сонця. Схожий головний убір, скіадій (від грец. σκιά — «тінь») носили візантійський імператор та його сановники. Ставши головним убором священослужителів, камилавка набула характерної форми (циліндр без крисів, розширений доверху). В Елладській православні церкві камилавку вручають всім священнослужителям при рукопокладенні, а в Російський церкві її дають священикам лише як нагороду.\nГрецька камилавка має невеличкі криси нагорі циліндра, камилавки Східної Європи крисів не мають. Балканські (сербські й болгарські) камилавки відрізняються від східноєвропейських меншою висотою і діаметром (нижня крайка розташована нижче вух).\nСимволічно камилавка означає терновий вінок Ісуса Христа і умертвіння плоті[джерело?].\nСтарообрядці називають «камилавкою» інший головний убір — скуфію.\nКамауро — головний убір папи римського, червона шерстяна або оксамитова шапочка, назва якої походить від лат. camelaucum — латинської адаптації грецького καμηλαύκιον («камилавка»).\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Камилавка\nBishop Bestowing Kamilavka on Priest [Архівовано 22 травня 2016 у Wayback Machine.]\nA detailed picture of Greek kamilavkion [Архівовано 21 березня 2019 у Wayback Machine.]\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Камилавка&oldid=36260187\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 20:06, 19 червня 2022.


Розмова з "Учителем року": мотивація, курйози та мрії філологині з Мени\n- Ми її на ланцюзі до себе потягнемо\n- А ми її тут прив’яжемо.\nФото Управління освіти і науки Чернігівської ОДА\nТакий був діалог між учнями Блистівської та Менської шкіл. Виявилося, діти жартома ділили вчительку української мови та літератури Яну Олексенко. Вона кілька років працювала в селі, а потім переїхала до районного центру.\nОдні учні не хотіли її відпускати, інші – віддавати.\nРозв’язку історії молода вчителька згадує з усмішкою.\n«Потім на своєму робочому столі побачила каблучку, з фольги звісно. Учні сказали, що таким чином роблять мені пропозицію, «щоб я вже точно була їх». Каблучку зберігаю досі».\nЦьогоріч вчителька української мови та літератури Менської ОЗЗСО І-ІІІ ступенів імені Т.Г.Шевченка Яна Олексенко стала переможницею обласного етапу Всеукраїнського конкурсу «Учитель року» (у своїй номінації).\nНа правах давньої знайомої (однокурсниці) прошу про інтерв’ю.\nЯно, насправді я зовсім не здивована і переконана, що це лише старт твоїх педагогічних здобутків. Адже з чималенького потоку філфаку 2009 року ти вирізнялася рівнем знань, жагою до їх здобуття, творчим підходом та надзвичайною самодисципліною.\nТи мала чудові бали зі ЗНО (нагадай, будь ласка, які). Відтак, чимало вишів готові були взяти таку абітурієнтку. Що спонукало обрати професію вчителя та ЧНПУ (тепер Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка)?\nЯ складала ЗНО 2009 року з двох предметів – української мови та літератури (199 балів) та історії України (196,5). Знаючи про такий результат, багато знайомих пророчили мені навчання на юридичних факультетах у Києві чи Харкові. Однак я з дитинства хотіла бути вчителькою початкових класів (одягала завеликі мамині туфлі на підборах, креслила якийсь журнал, вписувала прізвиська своїх іграшок-учнів і вчила їх).\nУ 5-му класі я познайомилася зі своєю вчителькою української мови та літератури Лазаренко Ніною Олександрівною і відтоді бачила себе лише вчителькою рідної мови та літератури.\nНа час мого вступу українське відділення чернігівського філфаку було досить молоде, тож радили Ніжин (туди теж подавалася, але як запасний варіант).\nУ результаті таки пішла за мрією: філологічний саме у ЧНПУ імені Т.Г. Шевченка і жодного разу не шкодувала.\nПісля навчання в універі тебе чекав розподіл, бо навчалася на державному замовленні. Не виникало бажання якось уникнути цього розподілу? Здається ж, довелося їхати в село. Можливо, були пропозиції працювати не в школі. Розкажи трішки про своє перше робоче місце: які виклики були? Що тобі дав цей досвід?\nТак, я навчалася на держзамовленні, але направлення в мене не було, бо його видавали тільки молоді із села, а я народилася і жила в Мені. Хвилювань через це було багато: заїхати казна-куди у віддалені райони Чернігівської області не хотілося; направлення, яке б гарантувало мені працевлаштування хоча б у Менському районі, також не було, а чернігівські школи кадрами були забезпечені. Але я твердо вирішила для себе попрацювати в школі, «закріпити» диплом, випробувати себе і зрозуміти, чи підходить мені професія вчителя.\nЗгодом у Блистові (село за 30 км від Мени) з’явилася вакансія учителя української мови та літератури. От на неї й погодилася.\nАвтобус з району до села щодня не ходив, тож довелося оселитися в чужому селі. На щастя, мала компаньйонку: жила разом з новою вчителькою математики Анею Миколаївною.\nРазом вели домашні справи, навчилися топити грубку, без крику реагувати на появу миші, косити у дворі (правильніше так – скубти траву тупою косою (сміється).\nЗначно ускладнювала роботу відсутність нормального Інтернету. Втім, ми впоралися. Зокрема завдяки дружній атмосфері у вчительському колективі.\nЗвісно, не оминув мене процес «притирання» з учнями.\nПам’ятаю, коли попросила п’ятикласників писати старанно, виводити букви, то відповів мені: «У кожної людини свій почерк – і його треба розуміти». Коли я запропонувала йому прочитати твір, написаний ним же, то він відповів, що нічого там не розбере.\nЧерез місяць після початку роботи я стала класним керівником у 7 класі. Тут тісно познайомилася з особливостями підліткового віку на практиці. Ті сім учнів багато чого мене навчили, і, зрештою, стали дуже рідними.\nЗа чотири роки роботи в Блистовій мені вдалося побути вчителем української мови та літератури, головою методичного об’єднання вчителів суспільно-гуманітарного циклу, класним керівником, завідувачем кабінету української мови та літератури, секретарем (працювати з документацією), але у підсумку це стало для мене гарною базою, чудовим досвідом.\nНа все життя залишаться теплі спогади про перше робоче місце.\nНаразі ти працюєш вчителем Менського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені Т.Г. Шевченка. Як далася зміна робочого місця (зміна колективу; мабуть, і кількості дітей в класі)?\nМенський ОЗЗСО І-ІІІ ступенів імені Т.Г. Шевченка – це моя рідна школа, тому зміна робочого місця далася легко, оскільки більшість моїх теперішніх колег – це мої вчителі\nЯкщо у Блистівському закладі працювала у класах, де було 3-10 учнів, то в перший рік роботи в Мені мала 31 учня в одному класі. До того ж це був 10 профільний клас. Але, мабуть, завдяки тому, що бачилися з ними на уроках 9-10 разів на тиждень, ми швидко звикли один до одного і налагодили контакт. Мені з ними дуже подобалося працювати, вони висловлювали цікаві думки.\nЗ ким працювати тобі цікавіше: з п’ятикласниками чи старшокласниками?\nТут мені важко сказати, адже в кожного віку є свої переваги. Мабуть, мені цікавіше працювати із старшими учнями, адже вони більш зібрані, уважні, дисципліновані, сміливіше висловлюють свої думки. Але найкращий варіант, коли ти з учнями працюєш із 5-го класу, навчаєш їх, бачиш, як вони прогресують, як використовують те, чого ти їх навчив протягом років. І тоді у 9-11 класі можна справді насолоджуватися плодами своєї роботи.\nЗараз я працюю із 5-6 класами і мені це подобається, адже в цих учнях стільки дитячої безпосередності, наївності, інтересу до всього нового. Це чудово!\nЯк оцінюєш вимушений перехід до формату дистанційного навчання? Як це вплинуло на твій робочий графік? На успішність та зацікавленість учнів?\nДистанційне навчання – це виклик для всіх. Коли навесні минулого року зрозуміла, що швидкого повернення за парти можна не чекати, то сама почала активно вчитися.\nДистанційні курси на різних платформах стали для мене справжньою знахідкою, особливо продуктивними були ті тренінги та марафони, які відбувалися в змішаному форматі – онлайн та оффлайн. Для себе я зробила висновок, що дистанційно можна не тільки навчАтися, а й навчИтися чогось корисного. Саме знання, здобуті на таких курсах, принесли мені перемогу в зональному та обласному «Учителеві року 2021». Але є кілька умов успіху на таких курсах: мотивація, активність, старанність, самостійність.\nОднак робота та інтенсивне навчання всадили мене за монітор від ранку до пізнього вечора.\nДля дітей такий формат роботи дається важко. В учнів почасти відсутнє технічне забезпечення, Інтернет, тому дистанційне навчання в онлайн-режимі для них не доступне. У багатьох слабка мотивація до навчання взагалі, а посилити її дистанційно – надзавдання.\nЩо стимулювало тебе взяти участь у конкурсі «Учитель року»? Яке завдання виявилося для тебе найскладнішим?\nЯкщо чесно, то сама б я навряд чи проявила ініціативу брати участь у конкурсі, бо в мене в голові було стереотипне уявлення: «Учитель року» - це масштабні олімпійські ігри для вчителів, це змагання досвідчених титанів педагогічної науки. Куди там мені? Що мені там робити? Адже я тільки 7-й рік у школі працюю. Але методисти Центру професійного розвитку педагогічних працівників запропонували саме мені взяти участь. Подумавши, порадившись, погодилася.\nЗрештою, гірше ж мені від цього не буде (сміється).\nНа обласному етапі найважчим випробуванням був «Аналіз поетичного твору», оскільки це був останній конкурс, за нього можна було отримати 0-30 балів. Це могло кардинально вплинути на розподіл місць. Коли після двох конкурсів я зрозуміла, що вже не п’ята, а третя у рейтингу, то настільки сильно захотіла закріпитися на третьому місці, а не посунутися нижче, що увечері перед останнім випробування наважилася на рішучий для себе крок (або пан або пропав): відкинула перевірений у роботі план для аналізу поезії, та поекспериментувала і видозмінила його, щоб твердо знати, що я зробила все, що від мене залежало. Я взагалі не прихильник того, щоб у такій ситуації ризикувати. Тому коли в мене тільки ідея виникла, я її відкинула. Але все-таки наважилася. «Сміливі завжди мають щастя», - каже героїня мого улюбленого роману «Тигролови». І саме це доленосне рішення принесло мені перемогу.\nА найважчим в усіх випробуваннях обласного етапу були украй несприятливі погодні умови, коли у будь-яку хвилину від пориву вітру можна залишитися без електроенергії та інтернету. І на цьому все, адже ти не зможеш ні урок дистанційний провести і записати, ні презентувати аналіз поетичного твору.\nНаступний щабель – Всеукраїнський конкурс. Як готуєшся?\nПереглядаю курси онлайн, вивчаю досвід колег у фейсбук-спільнотах, цікавлюся новинками. Інтернет дає для цього широкі можливості.\nЯкби до тебе звернувся за порадою учень, який стоїть перед вибором майбутньої професії. Серед варіантів – учитель української мови і літератури. Що б ти сказала?\nПо-перше, я б не відмовляла, адже вибір кожен має зробити сам. У професії вчителя української мови та літератури (як і в будь-якій іншій) є і «плюси», і «мінуси». Це можливість займатися працею, яка близька по духу, якщо насправді цікавишся філологією та любиш працювати з дітьми, але варто пам’ятати, що вдома робочий день продовжиться, адже на тебе чекатиме підготовка до наступного дня. Безкінечна перевірка зошитів потребує часу. Але влітку на тебе винагорода – 56-денна відпустка.\nЧи залишається час на захоплення? Чим займаєшся у вільну хвилину?\nТакого часу майже немає. У вільну хвилину люблю читати, вишивати нитками та бісером, але, мабуть, не скоро я завершу розпочаті роботи. Із задоволенням готую щось смачненьке для своїх рідних, як правило, це щось із випічки. Інколи дивлюся фільми.\nПро що мріє молода, розумна і красива дівчина – Яна Олексенко?\nУ мріях можна ні в чому собі не відмовляти. Інколи вони можуть ставати реальністю.\nЯ мрію створити власну сім’ю; бажаю, щоб мої рідні та близькі завжди були здоровими, щоб у мене було більше вільного часу на свої захоплення.\nМрію, що настане той щасливий для всіх українців день, коли закінчиться війна, коли мине пандемія.\nОскільки робота зараз займає більшу частину мого часу, то тут не можна не помріяти, що колись у моєму освітньому закладі у кожного вчителя буде власний кабінет із різноманітною технікою або всі класи обладнають інтерактивними дошками. А ще сподіваюся, що інформаційні технології сягнуть такого рівня, що якийсь винахідник створить спеціальну машину для перевірки зошитів – це буде щастя для всіх учителів (сміється).\nЧого тобі і бажаю.\nА ще не можу не скористатися можливістю публічно висловити подяку людям, що допомогли і допомагають у моїй роботі.\nЩиро вдячна вчительці української мови та літератури Лазаренко Ніні Олександрівні, яка заклала міцний фундамент знань та інтерес до філології;\nпрекрасним викладачам Чернігівського педуніверситету, які майстерно готували мене до вчительської праці;\nКУ «Центр професійного розвитку педагогічних працівників Менської міської ради» на чолі з Оленою Биковою, за ефективні консультації, допомогу та постійну моральну підтримку.\nБезмежно вдячна своїм рідним, близьким та друзям, усім колегам та наставникам, які постійно з потрібним словом були поряд.\nОкрема величезна подяка організаторам конкурсу, які у зв’язку з пандемією не перервали цю багаторічну традицію проведення конкурсу, продумали все до найменших дрібниць, чітко прописали для учасників кожен крок, щоб зробити змагання максимально комфортним.\nЩиро дякую членам журі за їх привітні обличчя та теплі усмішки, з якими вони зустрічали нас під час конкурсу, за толерантне ставлення до наших робіт, помилок, за ті безкінечно добрі слова, які вони для нас знаходили.\nІ, звісно, моїм учням. Без них не було б мене як вчителя.\nСпілкувалася Наталія Іващенко\nФото з архіву Яни Олексенко\n14.04.Двоє дітей випали з вікна: поліція закликає пильнувати\nЖИТТЯ Головна Всі новини Блоги ФОТОНОВИНИ ВІДЕО ЖИТТЯ АНАЛІТИКА Економіка Контакти ЄС і Україна сьогодні


Вчені назвали основні риси конспірологів — останні новини / НВ\nПеревірте сусідів. Дослідники назвали основні риси людей, які вірять у теорії змов\n19 січня 2021, 12:52\nУ дослідженні взяли участь 1927 чоловік, пише PsyPost. Вони оцінювали різні особистісні характеристики, інтелектуальної смиренності і психопатології. Дослідники також включили кілька критеріїв конспіративного мислення. Крім того, учасники дослідження повинні були оцінити, наскільки вони згодні з певними ідеями і думками.\nБлизько ¾ учасників працювали з конкретними твердженнями на кшталт «Американські агентства навмисно створили епідемію СНІДу і поширили її серед чорношкірих і геїв в 1970-х роках» та «Вбивство Джона Ф. Кеннеді не було скоєно одиноким злочинцем Лі Харві Освальдом — це було організованою змовою з метою вбивства Президента».\nРешта розбиралися з більш загальними формулюваннями, такими як «нові і передові технології, які можуть завдати шкоди існуючій галузі, придушуються».\nБоуес зазначає, що це не стартер-пак конспіролога — очевидно, що не у всіх, хто вірить у теорії змов, обов’язково повинна бути депресія. Але вона впевнена, що особистісний портрет людини, яка може піддатися такій інформації, важливий для того, щоб розуміти, як в майбутньому можна буде протистояти поширенню конспірології.\nВчені з’ясували, чому дехто з людей чує голоси мертвих. Ні, це не зовсім шизофренія\nТеги: Дослідження Вчені Теория заговора Конспирология


Матеріал, який вчитель може використовувати на уроках фізики для зацікавлення учнів, підвищення пізнавальної активності учнів.\n«Фізика проти нудьги»\nОдним із напрямків роботи по реформуванню освіти є вироблення в учнів умінь та навичок самостійного набуття знань і, головне, навчання школярів застосовувати набуті знання на практиці.\nПри формуванні таких умінь і навичок важливу роль відіграють не тільки уроки, а й позакласні заняття з предмета.\nПозакласна робота з фізики сприяє розвитку творчих здібностей учнів, підвищує інтерес до вивчення курсу, привчає їх до самостійного пізнання й творчої активності.\nІнтерес до предмета підвищує увагу, полегшує розуміння й, відповідно, сприяє більш свідомому і ґрунтовнішому засвоєнню.\nГоловна мета «цікавої фізики» - збудити діяльність наукового уявлення, привчити учня мислити в дусі фізичної науки і створити в його пам′яті численні асоціації фізичних знань з найрізноманітнішими явищами життя, з усім тим, з чим він зазвичай входить у контакт.\nВчитель, в свою чергу, може краще дізнатися про індивідуальні здібності учнів, їх інтереси і всіляко розвивати їх.\nЄдність класних і позакласних форм роботи збагачує урок, наповнює його новим змістом, робить більш цікавим і емоційним.\nСлід сказати, що форми позакласної роботи з плином часу, розвитком цивілізації урізноманітнюються і вдосконалюються.\nСучасна школа має в своєму арсеналі чимало форм позакласної роботи. Це найбільш уживані: підготовка учнями рефератів та доповідей, виготовлення саморобних приладів, таблиць, схем; підготовка та участь у проведенні тематичних вечорів, конференцій, тижнів науки і техніки, участь у гуртках, розгляд строкатого ряду головоломок, хитромудрих питань, цікавих оповідань,\nцікавих задач, парадоксів.\nІІ. Цікаві розповіді про видатних фізиків.\nВсі ви знайомими з багатьма відомими фізиками. Вони булим геніальними людьми, але водночас скромними, привабливими, мали хороше почуття гумору, іноді навіть здавалися чудними, розсіяними , траплялися в їхньому житті анекдотичні випадки, різні цікаві історії, про них складали легенди. Але це ніяк не зменшувало їх видатних заслуг. Поведінка геніїв була неординарною, мислення оригінальним, а результати – надзвичайними. Фізика і гумор абсолютно сумісні. Фізики вміли і вміють жартувати. Наприклад, видатний учений Резерфорд говорив, що всі науки « діляться на фізику і колекціонування марок».\nА. Гілберт говорив, що він став поетом, бо для заняття фізикою у нього було замало уяви. Академік Арцимович гумористично запевняв, що «найважливіше для генія – це своєчасно народитися».\nОдин репортер запитав Альберта Ейнштейна, чи записує він свої думки, якщо записує, то куди: в блокнот, записну книжку чи в спеціальну картотеку. Ейнштейн подивився на громіздкий блокнот репортера і сказав: « Милий мій, справжні думки так рідко приходять в голову, що їх не важко і запам′ятати».\nФелікс Кривін в книзі «Несерйозні Архімеди» наводить діалог, який нібито був між знаменитим англійським фізиком І. Ньютоном і його сусідом:\nПослухайте, Ньютон, як ви зробили це своє відкриття про яке стільки говорять?\nТа так, звичайно. Просто стукнуло в голову.\nЩо стукнуло в голову?\nЯблуко. Я сидів, а воно впало з гілки.\nЗізнайтесь, Ньютон, це яблуко було з мого саду. Ось бачите, гілка нахиляється до вас на подвір′я, а ви маєте звичку тут сидіти.\nЧесне слово, не пам′ятаю, що то було за яблуко.\nНа другий день, коли Ньютон прийшов на своє улюблене місце, гілки яблуні тут вже не було. Гілка була зрізана, сонце безжально палило, і Ньютону нічого не залишалось, як зайнятись вивченням світлових явищ.\nА ось ще одна історія про Ньютона.\nУ вченого була люблена кішка. Кожен раз, коли він починав працювати, вона просилась вийти з кімнати або зайти. Це відволікало Ньютона від роботи.\nВін довго думав як цьому зарадити. Нарешті придумав. Він прорізав у дверях отвір, такий, щоб кішка сама могла виходити і заходити, коли їй потрібно. З часом у кішки з′явилися котенята. Тоді вчений зробив у дверях отвори для кожного котеняти. Хтось з його знайомих побачив це і сказав, навіщо так багато отворів, адже котенята можуть виходити в той самий отвір, що й кішка.\nЦікава легенда пов′язана з янтарним веретеном дочки знаменитого філософа давності Фалеса Мілейського. Дочка Фалеса пряла вовну цим веретеном. Якось вона впустила його у воду. Дівчина стала витирати краєм свого хітона і помітила, що до веретена прилипло кілька шерстин. Думаючи, що вони пристали через вологість, вона стала витирати його дужче. І що ж? Чим більше вона його натирала, тим більше прилипало шерстинок. Дівчина звернулася за поясненням до батька. Фалес зрозумів, що причина в янтарі. Він на фінікійському кораблі закупив масу дрібничок з янтаря і переконався, що всі вони, натерті шерстю, притягують до себе легенькі предмети.\nНаступна історія. Застудившись, дружина професора анатомії болонського університету Луїджі Гальвані потребувала турботи і уваги. Лікарі приписали їй бульйон із жаб′ячих лапок. Готуючи жабки для бульйону, Гальвані і відкрив відому «живу електрику» - електричний струм!\nЦікава історія, що стосується іншого вченого. Видатний німецький фізик Вільгельм Кондрат Рентген одержав лист з проханням прислати … кілька рентгенівських променів з вказівкою, як ними користуватися. Виявляється, що у автора листа в грудній клітці застрягла револьверна куля, але для поїздки до Рентгена у нього не знайшлося часу.\nРентген був чоловік з гумором і відповів так: «На жаль, в даний момент в мене немає Х-променів, до того ж пересилка їх – справа складна. Вважаю, що можемо поступити простіше: пришліть мені вашу грудну клітку.»\nА ось послухайте. Один з грудневих днів 1812 року Сер Гем фрі Деві щойно закінчив читати досить дивний лист. Якийсь юнак – учень палітурника, що підписався нікому на той час невідомим прізвищем Фарадей, повідомляв у листі, що він старанно відвідував курс популярних лекцій Деві в Королівському інституті. Він писав про своє палке бажання присвятити себе науковій діяльності. До листа були додані записи прослуханих лекцій, ретельно переписаних і оправлених автором листа.\n- Ось лист одного юнака, на прізвище Фарадей; він слухав мої лекції і просить дати йому місце в інституті. Що мені з ним робити? – звернувся Деві до інститутського товариша Піпіса, який був під час читання листа.\n- Що робити? Накажи йому мити пляшки, - відповів Піпіс. – Якщо він погодиться, то з нього будуть люди, а якщо ні, то з нього не буде пуття.\nУ березні 1813 року на прохання Деві Фарадей дістає місце асистента в лабораторії Королівського інституту. Тут були виконані всі праці Фарадея.\nА ось розповідь самого Архімеда. Народився в 287р. до н.е. в Сицилії, у Сіракузах. Мій батько був наближеним до царя Гієрона, що правив Сіракузами. І ось одного разу, коли цар Гієрон заказав ювеліру виготовити золоту корону, він не повірив в його чесність. Йому здавалося, що той замінив частину золота сріблом. Його величність Гієрон поручив мені вияснити, чи є там срібло.\nМаса корони і маса золота, яке дав цар, були однакові, як же мені визначити, чи є там срібло?\nО, скільки днів і ночей я працював … Став думати й про смерть ганебну, перед якою вирішив помитися. Намилився золою і став залазити у ванну, дивлюся – вода піднімається, сів – вода ще більше піднялася, став – опустилася. О, еврика! Це ж її рівень залежить від об′єму зануреного тіла. О, то це ж можна встановити, який об′єм води витисне золото, а який – срібло тієї самої маси! Ось так, любі мої, я розв′язав задачу – через один щасливий випадок.\nВи не раз бачили портрет Галілео Галілея – дідуся з великою бородою. Дійсно, він жив довго (1564-1642), 78 років. Але перше велике відкриття у фізиці він зробив в 1583 році, коли йому було ще 19 років. Спостерігаючи за коливанням люстри в храмі і порівнюючи період коливання з биттям власного пульсу, він встановив, що період коливання не залежить від амплітуди. (закон ізохронності маятника).\niiі. Фізика в прислів′ях\nОдним із прийомів пізнавальної діяльності учнів, які я використовую на уроках фізики, є незвичайне домашнє завдання, пов′язане з відшуканням приказок, прислів′їв про явища, які вивчались на уроці.\nДавно відомо: «Пословица недаром молвится». Але серед великої кількості приказок, прислів′їв слід відібрати лише ті, на яких можна пояснити фізичний зміст, хоч їх життєве тлумачення може бути значно багатшим і різноманітнішим.\nПри підготовці домашнього завдання учні ділять аркуш зошита на дві колонки. В першу записують приказки (прислів′я), в другу – її фізичну суть.\n1. «Йде, як по маслу». Змащення зменшує силу тертя.\n2. «Не змастиш – не поїдеш».\n3. «Слизький, як в′юн». Риба мокра – зменшується сила тертя.\n4. «Висковзне, як риба з рук».\n5. «Коси, коса, поки роса, роса спаде – Роль змазки виконує роса.\n1. «Ходить по лезу ножа». Площа опори мала, тиск - великий.\nТема «Теплові явища».\n1. «Доки сонце зійде, роса очі виїсть». Конденсація пари відбувається під\nранок, а як зійде сонце, то температура буде підвищуватися,\nроса почне випаровуватися.\n2. «Куй залізо, доки гаряче». При збільшенні температури легше\nзмінити форму твердого тіла, так як\nзменшуються молекулярні сили\n3. «Поле з снігом, амбари з хлібом». Сніг, маючи низьку теплопровідність,\nзахищає озимі від вимерзання.\nТема «Прості механізми».\n1. «Проти лому немає прийому». Ломом в даній поговірці називають\nВажіль. А за допомогою важеля, навіть при малій силі, можна отримати велику силу дії, головне, щоб було відповідне плече сили.\n2. «Щоб води напитися, журавель Тут «журавель» є важіль.\n3. «Клин клином вибивають». Клин відноситься до простих\nмеханізмів, за допомогою якого ми,\nдіючи малою силою на тильну\nповерхню, значно збільшуємо дію на\nсторони розколюваної деревини.\n«Скільки б не скакав, а до землі Дія сили тяжіння на всі тіла.\n2. «Гуртом і слона можна подолати». Рівнодійна сила дорівнює геомет-\nричній сумі всіх прикладених сил.\nПерелічені вище прислів′я і приказки – це лише частина відтвореної учнями мудрості нашого народу, який на основі життєвих спостережень так вміло використовував фізичні явища.\nЗначення вище описаного прийому:\nПовторення навчального матеріалу відбувається невимушено; активізується мислитель на діяльність учнів, особливо слабо встигаючих та учнів з рисами тривожності, розкривається глибина народної мудрості, єдність теорії і практики.\nIV. Фізика на службі у детективів.\nЗазвичай діти люблять читати детективи, не залишаються байдужими до розслідувань Мегре, лейтенанта Коломбо, і, звичайно, Шерлока Холмса. Дивуються його спостережливості і вмінню, аналізуючи, зробити правильні висновки. Сьогодні я хочу запропонувати задачі Шерлока Холмса, пов′язані з фізикою.\nБула зима. Шерлок Холмс зайшов до кімнати з вулиці. Крізь замерзлі вікна було видно лише край дороги. «Господарка квартири неекономна», - подумав він. Чому Шерлок Холмс зробив такий висновок?\n(Вікна в квартирі замерзли. Значить, в простір між рамами проникло з кімнати тепле вологе повітря і, дотикаючись до холодного скла замерзло на ньому. Тобто вікна не заклеєні.)\nШерлок Холмс ввійшов у квартиру і почав бесіду із господарями, через 1хв.\nсказав: «Шановна господиня, у вас на кухні кипить чайник». Як він це визначив, якщо знаходився в кімнаті, з якої не видно кухні?\n( Коли чайник кипить, то кришка побрязкує, в чайнику завдяки утвореній парі тиск збільшується, піднімає кришку, при цьому пара виходить, тиск зменшується, кришка опускається. Виникає звук при ударі.)\nГосподарка дому, де був Холмс, підійшла до дверей і впустила кицьку.\nПодивившись на кицьку, Шерлок Холмс сказав: « Погода на вулиці холодна.» Як він це визначив?\n( При холодній погоді хутро кицьки стає особливо пухким, щоб у проміжках між ворсинками було більше повітря – поганого провідника тепла ).\nЩоб швидше остудити каструлю з молоком, господарка дому поставила її на лід. Холмс подивився і подумав «А з фізикою господарка не дружить».\nЧому у нього виникла така думка?\n( В цьому випадку лише нижня частина молока охолоджуватиметься за рахунок теплопровідності ).\nА ось пригоди інспектора Варнике.\n1. – Цікава історія! – сказав інспектор Варнике, послухавши фрау Пепприх, у котрої нещодавно вкрали двох гусей. – Доведеться ближче познайомитися он з тим молодим мотоциклістом.\n- Я нічого не чув і не бачив. Я тут щойно зупинився. В мене щось трапилось з мотоциклом. Мабуть, зіпсувалась свічка. – Заявив мотоцикліст, тримаючи свічку в руках.\n- У вашому поясненні, юначе, дещо не відповідає дійсності, - сказав інспектор\nЧому інспектор запідозрив мотоцикліста в пограбуванні?\n(Інспектор звернув увагу на невідповідність між словом і ділом мотоцикліста. Свічка не могла так швидко схолонути, щоб її можна було тримати голою рукою. А мотоцикліст демонстративно показує її інспектору. Отже, він обманює.)\n- Зникло дві тисячі п′ятдесят шість марок.\nКого ви підозрюєте в злочині?\nЧесно кажучи, не знаю, - відповів касир. – Я перераховував гроші. Несподівано в кімнаті стало темно. Погасла лампа. Я поставив на стіл стілець, зліз на нього і взявся за лампу. Від сильного опіку я похитнувся і впав на підлогу. Деякий час я був непритомний, а отямившись, побачив, що гроші зникли.\nЯ звинувачую вас в пограбуванні грошей! Все розказане вами – суцільна вигадка, тому що …\nЩо сказав інспектор Варнике касиру?\n(В кімнаті була люмінесцентна лампа. Мабуть, касир ніколи не торкався її, інакше він знав би, що люмінесцентні лампи – лампи холодного світла і не нагріваються вище температури 40 -450С.)\nВосени сім′я Вимер залишила дачу і повернулась в свою міську квартиру. Вони домовилися з сусідом по дачі, щоб вин наглядав за їхнім подвір′ям. Через певний час сусід зателефонував до Вимер і повідомив, що дача пограбована.\nІнспектор Варнике відразу почав розслідування і негайно допитав сусіда. Той розповів наступне: «Якось вночі я почув підозрілий шум. Не дивлячись на сильний мороз, я відразу піднявся і пішов до дачі Вимера. Я зазирнув в вікно, але всі вікна замерзли і я нічого не зміг побачити. Тоді я продихав невелику шпарочку, і присвітив кишеньковим ліхтариком. В кімнаті був безлад.»\nЗрозуміло, - рішучим голосом сказав інспектор Варнике. – прошу вас пройти зі мною.\nЧому інспектор Варнике запідозрив сусіда в пограбуванні?\n(Віконні шибки знадвору не замерзають. Продихати знадвору шпаринку неможливо. Ясно, що таке незнання законів фізики викликало підозру інспектора Варнике.)\nЯ.И.Перельман. Занимательная фізика. М., Наука., 1991.\nМ.І.Блудов. Бесіди з фізики., К., Рад. Школа., 1989.\nВсе для вчителя № 7-8, 2004.\nВсе для вчителя № 7-8, 2005.\nБібліотечка «Все для вчителя» № 3, 2004.\nВ.Н.Болховитинов. Твое свободное время., М., Детская литература., 1975.\nФетіщева Лариса Анатоліїівна 13.05.2019 в 22:26


Ви тут:: Нагальне Християнин і військова мобілізація Чи може християнин служити у війську?\nЧи може християнин служити у війську?\tСереда, 06 серпня 2014, 13:18\tAlexandr Ch\tХристиянин-військовослужбовець... Поєднання цих понять часто стає приводом до появи різних точок зору й навіть суперечок. Деякі християни переконані, що вони повиннібути пацифістами й виключають зі сфери не тільки свого особистого, але навіть і суспільного життя все те, що пов’язано з військовою службою. Інші ж віруючі стверджують, що використання сили дозволяється у випадках національної і міжнародної безпеки, але не у стосунках між окремими людьми. Хто правий? Кожен має право на особисту думку. Але що з цього приводу говорить Бог? >>ЧИТАТИ ДАЛІ>>\n>>ЗАВАНТАЖИТИ МАТЕРІАЛ У ДРУКОВАННОМУ ВІГЛЯДІ>>


Зустріч на березі дитинства | РАТНІВЩИНА\n22/07/2016 З редакційної пошти Прокоментуй!\nЗустріч на березі дитинства\nРоки, неначе хвилі, то підпливають до берега, то котять свої хвилі ген далеко. Все у цьому житті підвласне часові. А він стрімко біжить вперед. Через тридцять років ми, колишні випускники Річицької школи, приїхали зустрітися на берег дитинства. Рідна школа привітно зустріла нас ошатними коридорами, посміхнулася голубінню Річицького озера.\nШкола над озером дитинства,\nСтаренький затишний клас,\nМаленькі зелені парти –\nЗгадую в котрий раз\nШколу свою на «Камчатці».\nРозлетілися з шкільного гніздечка\nГен за обрій, мов ті лелеки…\nШколо рідна, ти озвешся?\nЧерез 30 вертаюсь здалека.\nПосиди біля нас, рідненька,\nРозкажи за прожиті роки,\nОльга Дмитрівна, шкільна ненька,\nПерша вчителька, скільки мороки!\nІ директор, і завуч нас стріли,\nВчителі, сивина на скронях,\nВи любов’ю серця нам зігріли,\nВсе прожите, як на долонях.\nПомолились у храмі святому\nЗа здоров’я шкільного дому...\nШколо рідна, не вір нікому –\nМи в дитинство вертаємось знову.\nПіднімаємо келих врочисто\nЗа Учителя – скільки прожито!\nНа душі незбагненно чисто.\nвипускниця 1986 року Річицької школи\nПрикмети та повір'я українського народу - 12,139 переглядів\nУ РАТНІВСЬКІЙ ШКОЛІ №1-ГІМНАЗІЇ ПРАЦЮВАЛА ВОЛОНТЕРКА З ТУРЕЧЧИНИ - 9,238 переглядів\nРеклама та оголошення - 6,362 переглядів\nСВЯТО ДЛЯ ВОЇНІВ АТО - 6,065 переглядів\nФірма «POLKO» і ТОВ «Волиньфрукт» організовують - 6,005 переглядів


Закарпаття хоче подружитися з Коломойським » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\nЕкономіка 25-гру-2014, 12:150498\nЗадля збереження Боржавської вузькоколійки Громадська рада при ОДА пропонує укласти угоду про співпрацю з Дніпропетровською областю. Цю пропозицію підтримала постійна комісія з питань транскордонного співробітництва, розвитку туризму та рекреацій.\nЗа ініціативи члена комісії, голови Громадської ради при облдержадміністрації Федора Харути депутати обговорили пропозицію співрпці з Дніпропетровщино. Пропонується укладення угоди про партнерство та співробітництво між обласними радами, обласними державними адміністраціями та громадськими радами при ОДА Дніпропетровської та Закарпатської областей із реалізації проекту «Розробка методів організації туристичних перевезень залізничним транспортом в Україні».\nПрограму туристичних перевезень залізничним транспортом в Україні ініціювали дніпропетровські науковці. Цей проект має стати відправним пунктом програми. Укладання угоди сприятиме об’єднанню зусиль двох регіонів у залученні інвестицій не тільки для збереженням Боржавської вузькоколійки, а й реалізації інших проектів у соціальній та економічній сфері, повідомляє прес-служба обласної ради.\nКомісія рекомендувала голові обласної ради та облдержадміністрації звернутися до керівництва Дніпропетровської області з пропозицією підтримати ініціативу.\nНа туризм закарпатські депутати хочуть зібрати більше, ніж виділити


Ф І Л І П І Н И\nГоловна Реферати українською Розміщення продуктивних сил Ф І Л І П І Н И\nРеспубліка Філіпіни, країна на архіпелазі в східній частині Тихого океану і заході Південно-Китайського моря; площа 300 тис. кв. км; столиця Маніла (на о. Лузою); рельєф: складається з 7 тис. островів, вулканічні гори проходять з півночі на південь, 50% території покрито лісами. Самими великими островами є Лузою 108172 кв. км і Мінданао 94227 кв. км, інші - Самар, Негрос, Палаван, Паней, Миндоро, Лийте, Цебу і група Сулу; глава держави й уряду Фідель Рамос з 1992; політична система - демократія, що розвивається; експорт: цукор, копра (найбільший виробник у світі), кокосова олія; деревина, концентрат міді, електроніка, одяг; населення 66647 тис. (1990) (малазійці 93%); мови: тагалог (філіппінська державна), англійська, іспанська; недавня історія: незалежність від США отримана в 1946. Президент Фердинанд Мазку був скинутий Рухом народної влади Корасон Акіно в 1986; з 1987 по 1990 було 7 спроб переворотів, алі президент Акіно залишалася при владі до 1992. У 1991 сенат відмовив США в поновленні прав на оренду морської бази в затоці Сабік.\nКлімат: на Філіппінах 3 чітко виражених сезони: жаркий і сухий - з березня по травень, у деяких районах температура піднімається до 32 С, з червня по жовтень - сезон дощів, з листопада по лютий - оксамитний сезон, температура коливається від 22 до 28 С.\nНаселення: населення Філіппін сосотавляет 78 млн.чоловік. Філіпінці належать до Малайської раси, є вихідці з Іспанії, Китаю, США й азіатських країн.\nМова: національна мова филиппинцев - Филипино, існує більш 60 діалектів. Англійська мова широко розповсюджена.\nВалюта: грошова одиниця Філіппін - філіппінське песо, 1 долар США приблизно дорівнює 57 філіппінським песо. В усіх великих установах приймаються до оплати кредитні карти: Visa, MasterCard і American Express. Банки відкриті з 9 годин ранку до 3 годин дня з понеділка по п'ятницю без перерв.\nМитне регулювання: безмитно може бути завезено: спиртних напоїв - 2 пляшки, сигарет - 400 шт, чи сигар - 50 шт, чи тютюну - 250 м, продуктів харчування, предметів і речей домашнього побуту - у межах особистих потреб. Заборонено увіз вогнепальної зброї, предметів, його імітуючих, вибухових речовин, боєприпасів; написаних чи надрукованих матеріалів антидержавного чи негуманного характеру; матеріалів, фотографій, гравюр і ін. зображень порнографічного характеру; будь-яких наркотиків і їхніх компонентів. Заборонено вивіз антикваріату, картин, виробів із золота, дерева, слоновой кісти. Дозволено вивіз сигарет - 200 шт, чи сигар - 50 шт, чи тютюну - 500 м; спиртних напоїв - 0,95 л.\nРелігія: більше 80 % населення Філіппін - католики. Іслам, в основному, сповідають жителі острова Мінданао.\nРозваги: Филиппинци відомі по усьому світі своєю музикальністю. У Манілі і Себу, і навіть на цілих островах, з ранку до ночі не змовкає музика. Фешенебельні нічні клуби, різноманітні дискотеки і диско-бари, а також відкриті танцмайданчики і пляжні вечірки. Якщо Ви азартні, то будете приємно здивовані багатим вибором казино й ігрових залів у більшості основних туристичних крапок Філіппінського архіпелагу. На Філіппінах, як прийнято вважати, кращий гольф в Азії. Гольфи-клуби і курси гри в гольф розташовані в найкрасивіших місцях Філіппін: в оточенні озер, історичних пам'ятників, чи вулканів на тропічних островах.\nФіліппіни - це тропічний архіпелаг, що складається з більш ніж 7000 невеликих островів, омиваних теплими водами Південно-Китайськ моря і Тихого океану.\nФіліппінський архіпелаг наніс на карту світу знаменитий португальський дослідник Фердинанд Магеллан. Пізніше Філіппіни були захоплені іспанцями, що бороли з Португалією за колонізацію світу. Архіпелаг був названий Felipinas на честь короля Іспанії Пилипа II і включив у себе 7107 островів і острівців, що простираються на 1854 кілометрів з півночі на південь. Філіппіни як би стали вікном у Новий Світ, простираючи від Китаю на півночі до Індонезійського архіпелагу на півдні.\nІспанське панування продовжувалося з XVI по XIX століття.\nРеферат на тему: Ф І Л І П І Н И


Стандарт освіти та його структура\nНазвание работы: Стандарт освіти та його структура\nОписание: Забезпечення мотивації і прийняття учнями мети навчальнопізнавальної діяльності актуалізація опорних знань і умінь. Готовність учнів до активної навчальнопізнавальної діяльності на основі опорних знань. Засвоєння нових знань і способів дій. Забезпечення сприйняття осмислення і первинного запам'ятовування знань і способів дій зв'язків і стосунків в об'єкті вивчення.\n1.Стандарт освіти та його структура.\nстандарт освіти - це система забезпечення та моніторингу якості дошкільної, загальної середньої, професійно-технічної та вищої освіти у навчальних закладах комунальної форми власності відповідно до світових освітніх стандартів .\nСтруктура стандарту освіти :\nДидактична характеристика основних структурних елементів уроку.\n1. Організація початку уроку. Підготовка учнів до роботи на уроці. Повна готовність класу і устаткування, швидке включення учнів в діловий ритм.\n2. Перевірка виконання домашнього завдання. Встановлення правильності і усвідомленості виконання домашнього завдання всіма учнями, виявлення прогалин та їх корекція. Оптимальність поєднання контролю, самоконтролю і взаємоконтролю для встановлення правильності виконання завдання і корекції прогалин.\n3. Підготовка до основного етапу заняття. Забезпечення мотивації і прийняття учнями мети, навчально-пізнавальної діяльності, актуалізація опорних знань і умінь. Готовність учнів до активної навчально-пізнавальної діяльності на основі опорних знань.\n3.Суть та завдання педагогічного підходу до навчання\n— методи організації і самоорганізації навчально-пізнавальної діяльності,(у класифікації виділяються методи: словесні, наочні, практичні, роботи з книгою, відеометод.);— методи стимулювання і мотивації учіння;— методи контролю і самоконтролю у навчанні (Це означає, що контроль не повинен відокремлюватися від навчального процесу, а бути компонентом, який виконує навчальні, виховні, розвиваючі, спонукаючі функції.)-бінарні методи навчання ( застосування методів на інформаційному (або догматичному) рівні словесна форма набуває бінарного характеру словесно-інформаційного методу; на проблемному (або аналітичному) рівні словесна форма набуває бінарного характеру словесно-проблемного методу; на евристичному (пошуковому) рівні словесна форма набуває бінарного характеру словесно-евристичного методу; на дослідницькому рівні словесна форма набуває характеру словесно-дослідницького методу.


Кран термостатичний кутовий Valtec VT.031.N\nТермостатичний кутовий кран Valtec можна регулювати самостійно, в автоматичному режимі. Можна також вибирати витрата теплоносія з температурним обмеженням до 110 градусів Цельсія і тиском до 1,0МПа безпосередньо через сам пристрій для обігріву. Крім води, можна розглядати інші, нейтральні до матері..\nКран термостатичний кутовий з додатковим ущільненням Valtec VT.031.NR\nКран термостатичний кутовий з додатковим ущільненням VT.031.NR призначений для установки на термостатичних клапанах і радіаторах, що має різьбу M30 × 1,5. Має компактні розміри і підійде для установки навіть в самих маленьких приміщеннях і важкодоступних місцях. Передбачається використання термо..\nКран термостатичний підвищеної пропускної здатності кутовий Valtec VT.033.N\nУ нас в магазині Ремарматура можна знайти і придбати якісний кран термостатичний підвищеної пропускної здатності кутовий Valtec VT.033.N як 1/2 ", так і 3/4" розмірів. Будь-який з обраних варіантів підійде для " ленінградки " і буде працездатним при високих температурах (до 120 градусів). Мат..\nТерморегулятор радіаторний кутовий Valtec VT.047.N\nРемонтнопригодні терморегулятор радіаторний кутовий Valtec VT.047.N здатний підтримувати зафіксований температурний показник в будь-якому приміщенні і буде працездатним, якщо максимальна робоча температура не буде перевищувати 120 градусів і тиск 10 бар. Товар прослужить вам вірою і правдою протяго..\nТерморегулятор радіаторний прямий Valtec VT.048.N\nТерморегулятор радіаторний прямий VT.048.N - дуже корисна річ для тих, хто постійно регулює витрата за допомогою опалювального приладу. У комплекті також передбачена термостатичні головка із зовнішнім різьбленням. Терморегулятор, середній термін служби якого 30 років, має полусгон завдяки чому..


Фільм-лекція «Король Річард: Виховуючи чемпіонок» (2021) — відгуки глядачів, рецензії кінокритиків, рейтинг | Планета Кіно\nФільм-лекція «Король Річард: Виховуючи чемпіонок» (16+)\nФільм-лекція «King Richard»\nУ Львові «жовта зона» карантину. Щоб потрапити на сеанс, візьми з собою один з наступних документів у будь-якій формі:\nГості віком до 18 років цих документів не потребують.\n17 січня, о 19:00 – спецпоказ біографічної драми про тенісисток Вільямс та їхнього батька у виконанні Вілла Сміта з вступною лекцію Станіслава Тарасенка. «Король Річард: Виховуючи чемпіонок» – історія становлення легендарної тренерсько-гравецької родини, яка стала відомою на увесь світ. Ким створено це кіно, про що воно, які піднімає теми, чи претендує на «Оскари» – про все це дізнаєтесь на лекції.\nОпис фільму: «Річард Вільямс (Вілл Сміт) вперше приводив своїх донечок на тренування щойно їм виповнювалося чотири з половиною роки. Тренер з тенісу, він поставив собі за мету виховати чемпіонок і це йому вдалося. Серена (Демі Сінглетон) та Венера (Санійя Сідні) Вільямс на сьогодні відомі як найуспішніші тенісистки світу. Сестри на двох вибороли 4 олімпійські золоті медалі та 30 нагород Турнірів Великого шолому».\nВілл Сміт, Демі Сінглетон, Санійя Сідні, Джон Бернтал, Джудіт Чепман\nФільм-лекція «Король Річард: Виховуючи чемпіонок» (1970) — розклад сеансів і продаж квитків на фільм у кінотеатрах Планета Кіно: Київ, Харків, Одеса, Львів, Суми.\nДата виходу Фільм-лекція «Король Річард: Виховуючи чемпіонок» в Україні — з 01 січня 1970, орієнтовно до 01 січня 1970. В головних ролях знялися актори — Вілл Сміт. Розклад сеансів (афіша) Фільм-лекція «Король Річард: Виховуючи чемпіонок» буде оновлена в середу, за тиждень до прем'єри фільму. Трейлер фільму Фільм-лекція «Король Річард: Виховуючи чемпіонок» вже доступний для ознайомлення.\nФільм-лекція «Король Річард: Виховуючи чемпіонок»


ISTIL Group вийшла зі складу акціонерів Поверхности - Korrespondent.net\nISTIL Group вийшла зі складу акціонерів Поверхности\n20 серпня 2010, 12:13\nISTIL Group вийшла зі складу акціонерів групи компаній Поверхность, продавши свої 55% акцій другому співвласнику і президента групи Віктору Самойленку.\nЦю інформацію підтвердив голова правління ISTIL Group Мохаммад Захур: "Ми більше не є акціонером Поверхности. Ми просто готові побажати Віктору Самойленку знайти сили розібратися зі справами компанії, в бізнес якої ми колись вірили, і все-таки знайти нового інвестора, який йому повірить".\nРік тому ISTIL оформила власність на 40% акцій Поверхности з опціоном на контрольний пакет. Угода, яка оцінювалася у 60 мільйонів доларів, передбачала конвертацію раніше наданого кредиту в акціонерний капітал групи. Як і було заплановано, в квітні 2010 року ISTIL збільшила свою частку в Поверхности до 55%, при цьому операційний контроль і керування залишилися за Віктором Самойленком, якому належали решта 45% акцій.\nЗа інформацією видання Телекритика, угоду про вихід ISTIL Group зі складу акціонерів було підписано 9 липня. Джерела, наближені до угоди, пояснюють її тим, що Поверхность була збитковою: групі не вдавалося виконати заявлений бізнес-план, зокрема з приросту абонентської бази DTH-платформи Поверхность +. За оцінкою видавця галузевого журналу MediaSat Олександра Глущенка, поки кількість абонентів супутникового оператора складає близько 5 000.\nЗа даними джерел, наближених до Поверхности, група накопичила заборгованість близько 20 мільйонів доларів. ISTIL Group домовилася з кредиторами Поверхности "про реструктуризацію боргу під її гарантії, за умови, що ISTIL Group викупить 95% акцій Поверхности і візьме кермо правління в свої руки", - свідчить джерело. Проте другий співвласник відмовився, тому ISTIL Group вирішила вийти зі складу акціонерів шляхом продажу своєї частки.\nЗараз Поверхность шукає нового інвестора, побічно підтвердив у своєму коментарі Мохаммад Захур, побажавши Віктору Самойленку все ж його знайти. Серед тих, з ким ведуться переговори, джерела Телекритики називають Володимира Гусинського - засновника першого російського супутникового оператора НТВ-Плюс, що нині належить Газпром-медіа.\nНагадаємо, 16 серпня супутникова платформа Поверхность + призупинила мовлення каналів свого пакета і повідомила у зв'язку з цим не нараховувати абонплату за серпень. У Поверхности це пояснюють технічними проблемами на супутнику Eutelsat W4. Однак, за даними джерел Телекритики, компанія Eutelsat Communications вимкнула транспондери Поверхности через заборгованість.\nНагадаємо також, у липні у Поверхности пройшли скорочення працівників. За словами Віктора Самойленка, були скорочені всього 50 чоловік з 350-ти. За неофіційною інформацією, скорочення торкнулися більшої частини штату.


Концерн Airbus розробляє винищувач нового покоління | podrobnosti.ua\nКонцерн Airbus розробляє винищувач нового покоління [ Редактировать ]\n12 июня 2017 18:35 по материалам: Подробности-ТВ\nНа півночі Японії відбулися навчання з цивільної безпеки. Їхня мета - підвищити готовність до ймовірних ракетних атак з боку Північної Кореї. За сценарієм, місцеві жителі займалися буденними справами, як от: працювали в полі чи в будинку, і після звуку сирени мали припинити роботу та знайти найближче місце для схованки. Упродовж року КНДР, попри засудження та санкції з боку міжнародної спільноти, вже провела близько десяти випробувань, запустивши 16 ракет. Деякі з них впали у Японському морі - у виключній економічній зоні Японії.\nСенат США цього тижня планує схвалити закон про посилення санкцій проти Росії. Законопроект, що не дозволить президенту США Дональду Трампу послабити економічні обмеження проти Кремля, проштовхують у Конгресі демократи. За словами сенатора Ліндсі Грема, Москва має заплатити за втручання в американські президентські вибори 2016-го року та підтримку терористів по всьому світу. Грем заявив - у разі, якщо Трамп відхилить законопроект, його право вето буде відхилене.\nВинищувач нового покоління розробляють у Європейському авіабудівельному концерні Airbus. Новітній виріб назвали Future Combat Air System - "Бойова повітряна система майбутнього". За словами глави військового підрозділу Airbus Фернандо Алонсо, новий літак поєднає у собі характеристики бойового літака, безпілотника, супутника та командного центру. І згодом замінить винищувачі Eurofighter Typhoon і Tornado.\nУ передмісті Парижа невідомий закинув коктейль Молотова до одного із ресторанів. П'ятиповерхова будівля спалахнула. 12-ро людей отримали опіки. Трьох у критичному стані доправили до лікарні вертольотом. Серед постраждалих - шестеро поліцейських. Із вогнем боролися 50 пожежників. Ресторан згорів вщент. Мотиви нападу поки що невідомі, та місцева преса припускає, що це було невдале пограбування.\n22 марта 2021 16:39 Американцы испытывают ужасающее "гиперзвуковое оружие" на скорости 24 тыс км/ч\nРакета AGM-183A в случае успешных испытаний станет первым гиперзвуковым оружием в арсенале США


Людина дня: феномен Стасюка - Всеукраїнський незалежний медійний простір "Сіверщина"\nЛюдина дня: феномен Стасюка\n15-Груд-10 1277 5.0 0\nПротягом віків існували клани людей які володіли надлюдською фізичною силою і неймовірною витривалістю. Ці знання були втаємничені і до наших часів не збереглися. Сучасною людиною це сприймається як легенда. А сьогодні стає реальністю.\n15 грудня 2010 року о 14-30 в інформагенції УНІАН, повідомляє Народний оглядач , відбудеться зустріч відомого рекордсмена, цілителя Костянтина Стасюка з журналістами і представниками спортивних кіл з приводу відродженого мистецтва характерницького бігу. Будуть демонструватися унікальні документальні відеоматеріали.\nКонстянтин Васильович Стасюк дослідник, реабілітолог. Розробив власну систему координованого бігу, яка змінює всі уявлення про можливості людини під час бігу.\nНадможливості людини під час бігу за методикою Стасюка, відбуваються за рахунок досконалої роботи опорно-рухливого апарату, що дозволяє в динаміці руху зменшувати вагу тіла відносно землі. А це призводить: до зменшення тиску на м`язи і суглоби; підвищується рухливість; швидкість і прискорення тіла значно зростає. Зменшення навантаження на організм призводить до гармонізації сердцево-судинної системи. Всі ці перетворення ведуть до мінімізації енергозатрат організму. Підвищена швидкість тіла і кінцівок, при умові значно меншого тиску у контакті ноги з землею, зменшує ризик травматизму. Подібні технології використовувалися легендарними козаками-характерниками і японськими ніндзя…\nБудуть показані знамениті гравітаційні кросівки…\n01001, Київ 1, вул. Хрещатик, 4\n15 грудня 2010 року о 14-30\nПовідомляйте про участь 050-505-36-63\nТеги:біг, козаки, людина-феномен, Костянтин Стасюк, гравітаційні кросівки, характерник, ніндзя\nЛюдина-феномен: незвичайний біг Стастюка\nКозаки:" Ми обираємо Європу, а не середньовіччя!"\nВода, куліш і шабля -- Водохреща в Чернігові