Наталія Оніпко, фонд «Запорука»: «Ми отримуємо зарплатню, бо ми — професійні благодійники» - ЗМІ для змін.\nЗасновниця і президентка благодійного фонду — про шлях від думки, що рак є хворобою дорослих, до щоденної допомоги онкохворим дітям.\nБлагодійний фонд «Запорука» підтримує родини онкохворих дітей і створює умови, аби сім’ї хворих на рак були разом під час лікування. З 2008 року фонд запрошує до Центру «Дача» родини, які лікують дітей у Національному інституті раку та «Охматдиті». «Запорука» забезпечує їх ліками та медичними витратними матеріалами, надає психологічну та реабілітаційну підтримку. Крім того, фонд опікується лікарнями та підтримує медичний персонал, аби діти мали вчасну та якісну медичну допомогу.\nДо Дня онкохворої дитини 15 лютого в «Мистецькому арсеналі» презентують документальну стрічку про проєкт-серце фонду «Запорука» — «Дачу». Його герої — діти, батьки, працівники фонду «Запорука», психологи та лікарі. Зйомки тривали майже три місяці. Цей фільм, кажуть творці, не про хворобу, а про життя. А з 16 лютого кожен та кожна зможе не лише побачити світлу історію про «Дачу», а й підтримати проєкт. Це можна буде зробити, придбавши благодійні квитки в мережі кінотеатрів «Планета Кіно» та на Megogo.\nГоворимо із засновницею та президенткою фонду «Запорука» Наталією Оніпко про розвиток благодійності в Україні, її шлях до створення власного фонду й допомогу онкохворим дітям та їхнім сім’ям, про стереотипи й упередження, які існують у суспільстві, а також проєкти, які йдуть пліч-о-пліч із першого дня заснування фонду й донині.\n— Наталіє, як ви прийшли в благодійність? Якою вона була у 2008 році?\n— Коли 16 років тому я вперше прийшла в Інститут раку як перекладачка з італійської мови, сама не знала, що на рак хворіють і діти. Тоді тема дитячої онкології була захована від людей. 16 років тому я думала, що рак — це хвороба дорослих. Ніколи не планувала працювати у благодійності, такої професії й не було. Ніхто про це не говорив, не було волонтерів, жодної громадської активності. І от коли я побачила в Інституті діток, то захотіла їм допомогти. Почала розповідати знайомим, що насправді на онкологію хворіють і діти, і навіть за зачиненими дверима хвороба все одно є. Я чула лише одну відповідь: «Воно нам потрібно? Давай не будемо про це говорити, це ж стільки негативу, давай про щось хороше». А я тоді була молодою мамою, в мене тільки-но народилась дитина і, звичайно, серце було відкрите до дітей. Не хотілося коли-небудь опинитись у такій ситуації, щоб замість допомогти почути «давай про веселе», щоб закрили очі й відвернулися.\nТоді я й звернулась до активістів з Італії, які приїхали до України допомагати дітям Чорнобиля. Я працювала в них перекладачкою. Поцікавилася, чи потрібна їм помічниця, чи можуть вони мене чогось навчити. І ми домовилися, що я стану їхнім містком між Італією й Україною, буду їм розповідати, що в нас відбувається. Інститут раку нас, на щастя, впустив. Ми прийшли, без грошей, кажемо: «Хочемо щось робити». Вони нам дали великий список ліків і обладнання.\n— Гроші маєте? — запитують.\n— Ні, — кажемо.\n— Чого ж ви сюди прийшли?\nЯ багато чого навчилася в тих молодих італійських активістів. Все ж вони приїхали з країни, де вже була культура благодійності, де було розуміння, що таке допомога і що допомога — це щодня.\n– З чого почалась ваша благодійність?\n– Ми почали з найпростішого. Напевно, без італійських колег я б до такого не додумалася. Вони сказали: «Ваші діти завжди в палатах, вони звідти не виходять. Треба зробити щось, щоб витягнути дітей зі світу виключно болі і страху». І так ми почали запрошувати до дітей клоунів. Це коштувало якихось копійок. Це навіть були не волонтери, бо тоді ще не було такого поняття. А коли ми з часом знайшли психологів, то за ними ще довго ходили люди з церкви, хрестили їх і примовляли, що лізти до людини в душу — то великий гріх. Зараз усе змінилося. Нині для відвідин відділень наші волонтери мають графік, щоб не приходили всі на один час.\n– Чи змінилося за ці роки ставлення громадян до благодійності? Які тенденції ви бачите?\n– Про те, що ставлення українців до благодійності змінилося, свідчить навіть статистика. Якщо не так багато років тому у світових рейтингах благодійності ми були поза сотнею перших, то, за даними звіту World Giving Index, який щороку укладає британська компанія Charities Aid Foundation, 2021 року в рейтингу благодійності Україна посідає двадцяте місце серед 114 країн світу. А за дослідженням Zagoriy Foundation, 70% українців декларують, що впродовж року жертвували на потреби нужденних.\nМи багато років росли в СРСР, де всім було добре, а людей, яким було погано, ми не бачили. І тому, коли я вперше потрапила за кордон, то думала, що щось із ними там не так, бо ж стільки людей з інвалідністю на вулицях. А це ж із нами щось було не так.\n– Чи можете ви сказати, що професійно займаєтеся благодійністю й це ваш фах?\n– Однозначно. Я вважаю, що коли ми започаткували фонд, то вже були професіоналами. Упродовж трьох років я і дехто з моєї сьогоднішньої команди були при одній міжнародній італійської організації як волонтери, як координатори їхньої роботи в Україні. Ми вчилися займатися благодійністю. Відкривати благодійний фонд, маючи лише бажання зробити щось добре, — неправильно. Благодійний фонд — це бізнес, який має приносити прибуток, що піде на благо людства. Бо, наприклад, сьогодні ми зібрали на лікування красивої дівчинки з блакитними очима сто тисяч євро і витратили ці гроші, але могли й не витрачати, якби були обізнані, що дитині могли в Україні допомогти безкоштовно: таке часто буває. А далі що? Один раз друзі допомогли й дали грошей, а наступного разу не дадуть. І все, фонд закривають. Я таких фондів знаю дуже багато.\n— Що варто знати, щоб ефективно керувати благодійним фондом?\n— Керувати благодійним фондом — це не просто збирати гроші. Це добре розумітися на проблематиці, бути експертом, мати партнерство, яке дозволить ефективно використовувати зібране. Я не проти прямої допомоги батькам, але коли люди жертвують професійним благодійникам, то в нас ліки на 40% дешевші, ніж в аптеці. Ефективності, звітності треба навчитися. Тому добре, коли люди спочатку навчаються, а потім уже створюють свій фонд.\n— Як ви формували команду фонду?\n— Я завжди говорю про наші цінності. Людяність, чесність і ефективність — речі, без яких я наш фонд не уявляю. Хтось прийшов, маючи персональну, не завжди щасливу історію, хтось хотів бути корисним, змінювати світ. Ті, що залишилися, розуміють: вони тут перш за все для дітей, для родин. Ми не феї, ми не волонтери. Ми отримуємо зарплатню, бо ми — професійні благодійники. Професійна благодійність в Україні ще молода й зелена. Фонди з історією можна перерахувати на пальцях. Часто сектор сам себе дискредитує, адже соромитися сказати, що ти отримуєш заробітну плату за роботу, — це ненормально.\nНаприклад, у Великій Британії всі фонди зобов’язані виставляти повний фінансовий звіт включно із зарплатами працівників. І це нормально. Саме так у суспільстві народжується розуміння, що це професіонали. Коли мене називають волонтеркою, мене прирівнюють до людини, яка поза основною роботою приділяє час іще чомусь. А моя основна робота — це фонд. Часто самі благодійники вдають фей, але треба це припиняти. Всі хочуть показувати, що допомагати просто, легко, весело. Але в житті це не просто, не легко і не весело. Це велика-велика праця.\nБлагодійність, як на мене, це також сектор, де працюють люди-оркестри. Адже ти повинен уміти все: організувати будь-яку подію, знати, як достукатися до будь-якої людини, вміти комунікувати, знайти потрібне за один день, змінити закони. Але це точно не про «у мене такий стан душі» чи «от я така хороша».\n— З яких проєктів починалася «Запорука»? І які є зараз?\n— Я пишаюсь тим, що жоден із проєктів, початих багато років тому, ми не закинули. Ми їх продовжуємо і вдосконалюємо. Дуже важливим є проєкт психологічної підтримки. У нас працюють професійні психологи, які отримують зарплату. І часто без їхньої підтримки лікування пішло б нанівець. Є багато випадків, коли в людей не було ресурсу, не було віри в одужання й навіть із хорошими прогнозами лікарів нічого не виходило. В одужанні є багато чинників, але те, що без віри одужати не можна, — це точно.\nТакож в Інституті раку в нас упродовж дванадцяти років є проєкт фізичної реабілітації. У фонду немає державної підтримки, але, наприклад, лікарня цінує наші проєкти настільки, що ми маємо в них два кабінети, де надаємо послуги з психологічної підтримки та фізичної реабілітації. До слова, найбільші суми ми збираємо на лікування, коли йдеться про ендопротезування. Ендопротез може коштувати і півтора, і два мільйони гривень. Іноді, коли після протезування немає реабілітаційного періоду, то толку з операції майже ніякого. Так, у дитини буде нога, її не ампутують, але вона не буде функціонувати.\nФонд працює й у Львові. Можу сміливо сказати, що ми змінили лікування діток в Україні, бо відкриваємо Клініку онкології та трансплантації кісткового мозку при Західноукраїнському спеціалізованому дитячому медичному центрі. Зараз в Україні трансплантацію кісткового мозку для дітей проводять «Охматдит» та Інститут раку. Обидві лікарні в Києві, туди їдуть діти з усієї України й тому там завжди черга. А західний регіон постійно збирає гроші на трансплантації за кордоном. Ми знайшли партнерів в Італії, — фонд Rosa Pristina, — які підтримали будівництво клініки. Вартість проєкту — пів мільйона євро. Ми збудували приміщення, закупили обладнання, возили лікарів на навчання до італійських колег у клініку в Павії, яка спеціалізується на трансплантації. Ми своїми силами збудували частину, де вже можна було проводити трансплантації, а місто, коли побачило, як усе запрацювало, — додало грошей. Зараз до двох збудованих нами блоків Львів добудовує ціле велике відділення, як у київському «Охматдиті». Це буде прорив у лікуванні.\nДо епідемії коронавірусної хвороби ми також щорічно спільно з Малою академією наук проводили в Пущі-Водиці «Табори переможців» для дітей, які одужали.\nА серце нашого фонду — проєкт «Дача». Це не найдорожчий наш проєкт, його утримання в рік нам обходиться у трохи більше ніж мільйон гривень. Між іншим, минулого року «Запорука» вклала у благодійність мільйон доларів. Це наш перший мільйон доларів, зібраний за рік. Та якби мені сказали, що заберуть усе, але один проєкт можна залишити, то я б залишила «Дачу».\n«Дача» — це орендований на благодійні пожертви будинок для дітей з онкологією та їхніх родин, де вони мешкають безкоштовно, поки лікуються в Києві. Наша місія — підтримувати родини. Ми ніколи не кажемо, що допомагаємо онкохворим дітям. Ми допомагаємо родинам онкохворих дітей. Я не вірю, що можна допомагати лише дитині. Коли хворіє дитина — хворіє вся родина.\nНе всі можуть весь час бути біля дитини, поки вона лікується, але всі хочуть. От, наприклад, мама поряд, а тато, братики, сестрички, бабусі та дідусі далеко. Але це «поряд» дає силу на боротьбу. І навіть якщо хворобу не вдається перемогти, то мати змогу побути зі свою дитиною принаймні ті місяці — дуже важливо. Є багато історій, коли мами, які втратили своїх дітей, телефонують і дякують, що були поряд із дитиною. І вони згадують цей дім, цю «Дачу».\n— Які історії «дачних» дітей найбільше вам запам’яталися?\n— На першій «Дачі» 12 років тому в нас жила дівчинка Соня, їй було чотири рочки. Її мама вирішила, що в майбутньому дочці не треба буде знати про онкологію в дитинстві, тому не розказувала про хворобу. Але Соня виросла, загуглила своє ім’я й побачила, як про неї свого часу писали всі ЗМІ. Почала розпитувати маму, й вона їй все розповіла. Соня знайшла, хто такі «Запорука», «Дача», «Табір переможців» і приїхала до нас на табір. І от журналісти запитують у неї: «Соню, що ти пам’ятаєш з періоду, коли хворіла?», а дитина каже: «Я не пам’ятаю, що хворіла, але пам’ятаю, що жила в Києві з мамою в дуже красивому будинку». Можу сто разів розповідати цю історію і в мене сто разів стане волосся дибки, тому що вона якраз про цінність проєкту «Дача»: що ми даємо дитинство. «Дача» залишає спогади про життя в гарному будинку, про друзів, а не як випадало волосся і як було боляче.\nЗвичайно, бувають і сумні історії, коли весь будинок плаче. Але дуже підтримує й те, що тут ми всі одна родина. Іноді буває, що мама залишається одна з дитиною і її сім’єю стають ті люди, з якими вона була під час лікування дитини. На жаль, люди бояться болю. І є таке, що ми відгороджуємо себе від болю. Часто буває, коли мама втрачає дитину, то з нею перестають спілкуватися, думають: «Не буду зачіпати». Саме тому зараз ми влаштовуємо групи підтримки. Мені здається, що для батьків справді важливо побути в колі таких же батьків і розуміти, що вони не одні.\n— Як народилася ідея «Дачі»? Скільки було орендованих будинків і як вирішили будувати власну «Дачу»?\n— Фонду 14 років. Перші два роки ми працювали в лікарні. І тоді, постійно спілкуючись із батьками, я спостерігала багато розлучень в сім’ях. Засуджувала тих умовних поганих чоловіків, які десь поїхали, закинули свою дитину, свою жінку. Засуджувала, доки психологи мені не пояснили: за сім місяців далеко одне від одного люди стають чужими. Це коли мама із хворою дитиною в лікарні, а тато — далеко; йому теж непросто і часто для, наприклад, іншої дитини чи дітей він стає і мамою. З часом приходить нерозуміння, конфлікти.\nЯкщо не брати до уваги робочі цінності, то для мене найціннішим є моя сім’я. І бачити, як у людей руйнуються сім’ї, я не хотіла. І ми з партнерами заговорили, що нам потрібне місце, де сім’ї могли б жити разом, поки дитину лікують. Адже лікарень, які надають можливість жити родиною, немає. Хвороба не має розлучати родини.\nПерший будинок ми винайняли в Новосілках у двадцяти кілометрах від Києва. То був гарний будинок із басейном. Власниця приходила щодня — на городі щось порпалась, біля дому, я думала, що їй болить город, переживає. Рік так ходила, все придивлялася. Ми їй подобались усе менше і менше. А коли закінчився договір, то вона без попередження прийшла й вимкнула всі рубильники. А потім ще й говорила, що рак заліз в її стіни й тепер усі її нащадки будуть інфікуватися цією хворобою.\nЦе був липень, спека. До того ж 12 років тому дитяча онкологія була не та, що зараз. Тоді всі ліки батьки возили з собою і тримали в холодильнику. Держава нічого не покривала. Тому батьки були шоковані: всі гроші лежали в тих холодильниках, у тих ліках було життя їхніх дітей. Це було дуже страшно. Ми десь із тиждень поборолись і мусили з’їхати, розселили родини куди могли.\nНаступний будинок знайшли за місяць. З часом ми дізналися, що він належав циганському барону, який погано закінчив, тому ніхто не хотів там жити. Ми там прожили два роки. Але коли власники побачили, що ніякий дух по будинку не ходить, що все добре, а їхня донька якраз виходила заміж, то попросили нас з’їжджати.\nІ ці два переїзди стали дзвіночком, що так не повинно бути і що ми точно маємо щось зробити, щоб нам не казали «з’їжджайте». Бо з’їжджати складно й одному, а коли в тебе стільки родин, то це страшніше. Так ми почали думати про власний будинок. Довго шукали готовий, але це було, по-перше, дорого, по-друге, не траплялося такого, яким би ми хотіли, щоб він був. І зрештою у 2011 році купили землю. Три роки проєктували, отримували дозволи. Дозвіл на початок будівельних робіт нам дали в лютому 2014 року. І коли я повідомила про це партнерів, то у відповідь отримала: «Ми не можемо інвестувати в країні, де така ситуація». Я сказала партнерам, що земля належить фонду, я її продавати не буду і що рано чи пізно ми знайдемо в собі сили відновити проєкт.\nЦе «рано чи пізно» настало аж у 2019 році. Час від часу ми, звісно, повертались до того, як хочеться збудувати свою «Дачу». І саме так про нас випадкового почула архітектурна компанія AIMM та Анна Іскіердо, нині головна архітекторка нашого проєкту. Вона запропонувала зробити нам проєкт безкоштовно. Це тисяча квадратних метрів краси.\n— Як виглядатиме ваша «Дача» мрії?\n— У будинку буде зала, де зі стелі звисатимуть таблички з іменами всіх долучених до проєкту: так ми будемо показувати дітям, скільки людей підтримує їх у боротьбі з раком. «Дача» буде повністю інклюзивним простором із ліфтами, комфортними санвузлами. Загалом у ній 14 кімнат, по сім для малюків та для підлітків. Ми їх навмисно розділили, щоб кожна дитина мала свій простір. Ідея про ще одну кімнату в нас виникла вже на етапі будівництва, ми її не планували. Якось хтось із батьків сказав, що добре було б мати кімнатку, де можна закритися від усіх. Ми пожертвували однією житловою кімнатою й обладнали звукоізольований простір. Щоб там можна було помедитувати, покричати, посміятися, послухати голосно музику, поплакати, виразити будь-які емоції. Також буде ігрова кімната для менших дітей та кімната для дозвілля підлітків.\nПлануємо також біля будинку висадити сад. Він особливий тим, що буде поділений на зони: спортивну, для релаксу, для малюків тощо. На «Дачі» ми будемо також продовжувати психологічну та фізичну реабілітацію дітей, які закінчили лікування в лікарні.\n— Як з’явилася назва Центру «Дача»?\n— Спочатку це був Центр для онкохворих дітей «Посмішка». Але десь через місяць після початку роботи до нас почали приїжджали діти із записками від лікарів зі скеруванням «на дачу». І з’ясувалося, що між собою батьки, діти, лікарі називали це місце дачею. Тому ми вирішили зробити ребрендинг. Діти самі обрали цю назву. У лікарні діти лікуються, а тут у нас — живуть. Навіть якщо ти в лікарні, навіть якщо ти хворий — життя ніхто не скасовував.\n— У березні 2021 року під час будівництва Центру сталася пожежа. З чим ви її пов’язуєте? І чим аргументують ваші сусіди своє небажання бачити поруч «Дачу»?\n— Сусід дізнався, що землю продали благодійному фонду, знайшов нас і запитав, що ми будуватимемо. Я натхненно розповідала про наш проєкт. Він це послухав і сказав приблизно таке: «Дєточка, ти не зрозуміла, куди ти попала? У нас елітний район. Ніякий центр ти там не збудуєш. Ми тебе згноїмо». І коли заїхала техніка й почалося будівництво, він тут же почав підіймати галас серед сусідів, що з нами треба щось робити, що ми тут лікарню будуємо, що вони не будуть дихати з нами й нашими дітьми одним повітрям, що він не хоче бачити з вікна цю смерть, чому його діти мають це бачити. До нас приходили перевірки, починаючи від управління землеустрою й закінчуючи архітектурно-будівельною інспекцією. Ми пройшли все. Але саме з ДАБІ було показово: у п’ятницю я отримала від них повідомлення, а в понеділок вони вже мали надати свій висновок. Нам у деяких документах треба було замінити дані, ми їх замінили, але в ДАБІ система не оновилась і зміни не підтягнула. І от у понеділок вони прийшли з думкою, що випишуть нам штраф, але я запропонувала їм оновити систему. Сказали: «З ДАБІ ще жодна людина не вийшла, не заплативши штрафу», на що я відповіла: «То я буду перша».\nНавесні, в ніч на день народження моєї доньки, зателефонувала моя колежанка Женя і сказала, що в нас на будівництві пожежа. Наш будинок був уже практично готовий. Нам підпалили вхідні двері, всередині було троє людей. На щастя, серед ночі один із будівельників захотів до вбиральні й так побачив пожежу. Вода ще не була проведена, мали лише свердловину у дворі, але оскільки перегоріла проводка, качати воду не було можливості, тому набирала руками й гасили відрами. Все це відбувалось о першій годині ночі. І в цей час наш сусід стояв на підвищенні за своїм парканом і за всім цим спостерігав. Він сам викликав пожежників, і поки рятувальники їхали, кинув нашим хлопцям шланг під ноги зі словами: «Хлопчики, може вам допомогти?». Але то був не прояв доброї волі, а швидше спроба принизити людей.\n— Звісно, ми написали заяву до поліції; розслідування триває. Звісно, всі камери навколо були вимкнені, ніхто нічого не бачив. Але більше наш сусід до нас діла не мав. Тоді нас дуже підтримали медіа. Я розповідала про цю ситуацію відверто, показувала дім сусіда. Знаю, що це зробив він, навіть якщо це не доведено. Найбільше ж у тій історії спрацювало те, нас підтримав Сергій Притула. Він показав усю нашу історію: хто в нас живе, як ми працюємо. Познайомив нас із народними дружинниками, хлопцями, які воювали. Вони сходили до сусіда в гості, пояснили, що ми тепер під їхнім захистом. Дуже сподіваюся, що він це почув і зрозумів.\n— Як ваш фонд взаємодіє зі ЗМІ? Що порадите іншим благодійним фондам, аби і їх підтримували медіа?\n— За щоденною роботою буває, що не встигаєш виділяти на це час, але коли є про що розповісти, то журналісти говорять про нас, люблять нас. Ми той продукт, який не треба рекламувати. Бо ми про правду. У нас одразу видно, що ми робимо і для кого.\n— Як правильно говорити про дітей, хворих на рак?\n— Головне — не маніпулювати болем і хворобою дитини. Так, це важка тема, не все так весело і просто. Але це життя. І завжди у важкому можна показати щось прекрасне. Дружбу між дітьми, силу дітей, які борються з хворобою. А чого лишень варті діти, які перемогли рак! Можна показати дитинку на хімії, а можна показати, як та дитинка одужала. І в цьому буде більший сенс. Треба показувати, що рак — це не вирок, що це важко, але ми всі можемо зробити так, щоб ці діти стали переможцями.\n— Як можна долучитися?\n— Благодійність — це відповідальність. Знайдіть професійний фонд, поцікавтеся не лише красивими картинками на сайті, а їхньою реальною допомогою. Краще допомагати на конкретні проєкти. У наш час бути благодійником дуже просто. Практично всі хороші фонди дають можливість зробити онлайн-пожертву. Але благодійність — це не лише гроші, а й волонтерство. Прийти й розділити свій час із дітьми дуже цінно. У нас є жінка, яка роками щотижня приносить дітям молоко, й сусідка, яка приходить до дітей із квітами.


Печінка: вироблення холестерину – коли і як утворюється\nЛюдське тіло є складним і неповторним механізмом, що іноді дивує своїми функціями. Біохімічні процеси часом настільки незвичайні, що іноді неможливо навіть уявити. Печінка є відповідальною за багато процесів в організмі, однією з яких є синтез холестеролу, від якого залежить вироблення статевих гормонів, вітаміну D, перенесення деяких з’єднань. Яким чином це працює? Як утворюється холестерин? Як з’являється і звідки береться холестерол, як він синтезується, і чим обертається його збій в організмі? Як здійснюється вироблення холестерину в печінці?\nУ разі запланованого мевалоната в ретикулуме клітин печінки, починається вироблення ізопентілпірофосфата. При фосфоліровке мевалоната, він передає свій фосфат деякі молекули АТФ, що доводиться стандартним енергійно сховищем.\nСинтез сквалена відбувається через конденсацію води. В даному випадку енергію для цього вона бере з НАДН, що є альтернативним джерелом.\nДля освіти холестеролу, печінки необхідно синтезувати ланостерин. Це відбувається шляхом видалення води, в такому випадку форма молекули стає циклічною. Джерелом енергії стає НАДФН.\nТрансформації ланостерин в холестерол виконується в мембранах ЕПР гепатоцитів. У молекулі першого з’єднання утворюється подвійний зв’язок. Дана реакція споживає багато енергії використовуючи НАДФН як донора. Після впливу різних ферментів-трансформаторів над ланостерин, з’являється холестерол.\nЯк організм використовує речовину\nЩо виробляється холестерол потрібен для багатьох функцій організму, наприклад для:\nсинтезу віт. D;\nЯк з’являються гормони\nДо стероїдів відносять: кортикостероїди, глюкокортикоїди, мінералкортікоіди, активні в-ва, статеві гормони. Вони синтезуються в надниркових залозах, а холестерол виявляється там завдяки циркуляції крові по кровоносних судинах.\nНадмірне кількість холестеролу призводить до серйозних нездужань і навіть до летального результату. Причинами цього є:\nКоли холестерол нагромаджується, то з’являються бляшки, що налипають на внутрішні стінки судин, синтезується багато жовчі, що не утилізуються своєчасно і утворює там камені. Серце і нервова система також під загрозою, а без лікування може з’явиться інфаркт або інсульт.\nВироблення холестеролу, що утворюється в печінці, є досить складним і енерговитратним процесом, що кожен день відбувається в клітинах печінки. Організм може виробляти самостійно ЛПВЩ, для попередження налипання холестеролових бляшок. У цьому випадку вони не зможуть утворитися. У разі збою цьогосинтезу, розвивається атеросклероз, утворюються бляшки в артеріях.\nХолестерол відповідальний за багато процесів в організмі: синтез гормонів, вітамінів, перенесення речовин, синтезу жовчних к-т. Збій в синтезі холестеролу становить небезпеку для людини, адже будь-яке відхилення викликає дефіцит вітамінів, збій гормонального фону і не засвоєння жирів, а при його надлишку – бляшки на стінках судин або камені в жовчному міхурі.\nПро що говорить відхилення від норми рівня еозинофілів\nВегето-судинна дистонія у підлітків: причини і симптоми ВСД пубертатного періоду


Депутат від «Слуги народу» засудив тиск влади на телеканал NewsOne з боку Нацради з телебачення і радіомовлення. Politeka\nДепутат від «Слуги народу» засудив тиск влади на телеканал NewsOne з боку Нацради з телебачення і радіомовлення\n6 вересня, 13:40\nНародний депутат, член фракції «Слуга народу» у Верховній Раді України, журналіст Олександр Дубінський не підтримує рішення Національної ради з питань телебачення і радіомовлення звернутися до суду з позовом про анулювання ліцензії телеканалу NewsOne\nПро це він заявив в відео, розміщеному на своєму ютуб-каналі DubinskyPro.\n«Я не вітаю цю історію абсолютно. Як журналіст, не вітаю, – зазначив він. – Тому що за редакційну політику, звичайно, можна позбавляти ліцензії канал … Але, мені здається, це грубий спосіб. Брутальний спосіб, який могли собі дозволити тільки ідіоти типу Порошенка і іже з ним, люди з його оточення».\nНардеп від «Слуги народу» жорстко розкритикував ініціативу Національної ради з питань телебачення і радіомовлення припинити мовлення телеканалу за слова, сказані в студії запрошеним експертом. «Нацрада приймає рішення позбавити NewsOne ліцензії за сказане депутатом Волошиним від «Опозиційної платформи – За життя», … що Донбас вимагає особливого статусу, регіональної мови, тощо – дивується Олександр Дубинський. – Такі речі у нас в країні заявляє кожен другий! Але ось на НьюсВане сказав – позбавлення ліцензії!»\nТакож журналіст і народний обранець нагадав, що це не перша спроба тиску на опозиційні телеканали з боку вищевказаного органу. «Одіозна Нацрада, яка при Порошенко була механізмом віджиму телеканалів у інших власників. На 1 + 1 наїжджав, в тому числі, на NewsOne і 112. Пам’ятаєте? … Тепер все знову. Все знову повторюється», – зазначив він.\nТеги: NewsOne Александр Дубинский


Протокол тестування 3\nПри ортопозиції на якому рівні проектується лівий купол діафрагми в нормі?\n·лівий купол діафрагми в нормі проектується на рівні VI-VII ребер (передня частка)\nСерцево-судинні порушення поширені при використанні\nЛікування якого стану є найперспективнішим і важливим з епідеміологічної точки зору?\n·Вперше діагностованого туберкульозу без деструкції\nХворий 56-ти років. Протягом 8-ми років хворіє на фіброзно-кавернозний туберкульоз легень. Останнім часом у хворого з'явилися набряки на нижніх кінцівках. В аналізі сечі визначаються: зростаюча протеїнурія, циліндрурія, гіпостенурія.\nЯка найвірогідніша причина змін в аналізі сечі?\nЯкий метод дослідження слід провести для підтвердження наявності бронхоектазів ?\nХворій 52 роки. 15 років хворіє на фіброзно-кавернозний туберкульоз легень. Лікувалася нерегулярно. Поступила до стаціонару зі скаргами на сильний біль в лівій половині грудної клітки під час дихання, задишку. Об'єктивно: стан хворої середнього ступеня тяжкості. Ліва половина грудної клітки відстає в акті дихання, при перкусії - тимпаніт, аускультативно дихання різко ослаблене.\nЯке дослідження потрібно першочергово призначити хворій для уточнення діагнозу?\n·Рентгенографію органів грудної клітки\nЯкі обов'язкові анатомічні структури формують поняття сегмент легені?\n·сегментарний бронх і артерія\nВ яких випадках проявляються крепитуючі хрипи?\n·при накопиченні ексудату в альвеолах\nДихання Чейн-Стокса характеризується:\n·апноє, зміненим гіперпноє\nЯке захворювання має найяскравішу аускультативну картину?\nУ яких випадках може спостерігатись тотальне затемнення легенів?\n· При всіх зазначених\nМаксимальна концентрація рифампіцину в крові виникає за:\nПри яких захворюваннях найбільш часто спостерігається слизово-гнійне харкотиння?\nЯкі найхарактерніші зміни сечі при туберкульозі легенів, що перебігає із вираженими явищами інтоксикації?\n·Помірна лейкоцитурія, одиничні еритроцити\nЯкий тип порушення ФЗД характерний для пневмоконiозу I стадiї?\nНазвіть проекцію верхньої частки правої легені на реберний каркас:\n·права верхня частка починається від верхівки плеври до нижнього краю передньої частки IV-го ребра і доходить позаду до заднього відрізку IV ребра, а попереду - до переднього відрізку цього ж ребра\nУ хворого на фоні хіміотерапії появились розлади сну, депресія, поліневрит. Це пов’язано з прийомом\nЗбільшення вентиляційно-перфузійного відношення означає:\n·надмірна вентиляція альвеол по відношенню до кровотоку\nОсновний метод лікування в комплексній терапії легенево-туберкульозних хворих\nВкажіть правильну характеристику кровохаркання:\n·домішок крові в мокроті\nЯкий найвірогідніший характер харкотиння при неускладненому туберкульозі легенів?\nХворому 40 років. Поступив до протитуберкульозного диспансеру зі скаргами на слабість, підвищення температури до 38,0°С, кашель з харкотинням, задишку. Об'єктивно: відмічається дифузний ціаноз, тахіпное - 25 за хвилину, частота серцевих скорочень - 120 ударів за хвилину, артеріальний тиск - 150/70 мм рт.ст. При перкусії та аускультації змін у легенях не виявлено. Рентгенологічної впродовж легеневих полів наявні тіні діаметром 1-2 мм, малої інтенсивності, з нечіткими контурами. Діагноз: міліарний туберкульоз легень, порожнини розпаду немає, бактеріовиділення немає.\nЯка причина дифузного ціанозу у хворого ?\n·Порушення дифузії газів через аерогематичний бар'єр\nУ хворого визначається "вилочковий" симптом. Про які патологічні зміни слід думати?\nЯкі прояви переважають в клініці спонтанного пневмотораксу на фоні часткової облітерації плевральної порожнини?\n·Симптоми дихальної недостатності\nЯкі клітини виділяють лімфокіни?\nЖиттєва ємкість легень різко знижується у хворого:\nОзнаками імунологічної недостатності по загальному аналізу крові є:\nЯк впливає фізичне навантаження у здорової людини на дифузійну властивість легень (ДВЛ)?\nХіміопрепарати, які володіють переважно внутріклітинною антибактеріальною активнстю


Купити Направляющая клапана PREMIUM (480-1003023) для Chery Amulet (A11-A15) за ціною 37 грн.\nІнтернет-магазин «Автокитай» пропонує Вам купити Направляющая клапана PREMIUM (480-1003023) на автомобіль Чері Амулет (А11-А15). У нашому каталозі зібрані якісні і недорогі запчастини оригінальні та виготовлені за ліцензією запчастини для китайських автомобілів.\nЗверніть увагу! Неправильна заміна або установка запчастини може зменшити її термін служби або навіть вивести з ладу, а також призводить до неполадок роботи автомобіля в цілому. Тому настійно рекомендуємо проводити заміну Направляющая клапана PREMIUM в спеціалізованих СТО.\nМи будемо вдячні, якщо Ви залишите відгук про товар Направляющая клапана PREMIUM. Ваш досвід покупки, ремонту або заміни цієї деталі буде корисним для інших покупців запчастин.


темат.контр.роб.адм.-проц.пр. | DocsArchive.net: архив документов\nстудентам заочної форми навчання ННІФЕБП\nз курсу: "Адміністративно-процесуальне право"\nОбговорено та схвалено на засіданні кафедри адміністративного права та адміністративної діяльності ОВС\n"31" серпня 2011 р.\nВ кінці роботи повинен бути наведений перелік літератури і нормативних актів, на які посилалися в тексті. Робота в обов’язковому порядку підписується виконавцем.\nПри наявності труднощів слухач може звернутися за консультацією до викладача при проведенні лекційних, семінарських та практичних занять, в часи консультації та в інший вільний час.\nКонтрольні роботи, виконані з порушенням зазначеного порядку не рецензуються і не зараховуються.\nПоняття, сутність, правова база та особливість адміністративно-процесуального права.\nХарактеристика паспортно-реєстраційного провадження.\nЗадача №. 1.\nПідготуйте макет адміністративної справи по розглянутій скарзі громадянина.\nПоняття, види та класифікація адміністративних проваджень.\nОбласна Рада народних депутатів прийняла рішення, яке передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил торгівлі на колгоспних ринках м. Одеси і встановила застосування за такі порушення штрафу, платне вилучення та конфіскацію предмета, який став об'єктом адміністративного правопорушення.\nПроаналізуйте рішення обласної Ради.\nВизначте, які повноваження мають обласні Ради щодо прийняття рішень, за порушення яких передбачена адміністративна відповідальність.\nІнспектор ДПС хотів оштрафувати Лукова за перехід вулиці у невстановленому місці. Луков платити штраф відмовився, заявивши, що він солдат, знаходиться у відпустці, тому і одягнутий у цивільний одяг. Командир їм пояснював, що вони несуть відповідальність тільки по Дисциплінарному статуту. Інспектор ДПС Іванов пояснив, що до порушення дорожнього руху це не стосується. Крім того, Луков в даний момент не виконує військовий обв'язок, а значить повинен нести відповідальність на загальних підставах.\nХто з них має рацію? Як у таких випадках вирішується питання про підвідомчість?\nПідготуйте макет адміністративної справи по розглянутій колективній заяві громадян.\nХарактеристика дозвільно-реєстраційних проваджень.\nПовертаючись на автомобілі "Жигулі" з дачі, Іванов не вправився з кермом. Від різкого гальмування машину занесло не ліве узбіччя, а Іванова викинуло зовні. При паданні він вдарив головою об камінь та втратив свідомість. Аварію побачили рибалки, які підбігли до Іванова, поспіх перев'язали багаточисельні порізи від розбитого скла та поклали постраждалого на заднє сидіння. Один з рибалок (Мороз), який був у середньому стані сп'яніння, сів за кермо і поїхав до міста. При в'їзді до подвір'я лікарні він зачіпився за обмежувальний стовп, розбив фару та пошкодив крило машини. Начальник ДАІ розглянув справу та виписав Морозу штраф по ст. 130 КУпАП.\nЯка Ваша думка про цю справу? Чи є тут порушення норм адміністративного закону?\nКваліфікуйте дії Костіна?\nЯкі особливості накладання адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень?\nПідготуйте макет адміністративної справи про скоєння корупційного діяння.\nПоняття сутність та характеристика доказів в адміністративному процесі.\nКласифікація актів управління та порядок їх відпрацювання та прийняття.\nОкуньов та Карасик були притягнуті рибінспекцією до адміністративної відповідальності за порушення правил рибальства. Окуньов незаконним шляхом (сіткою) ловив рибу у річці, а Карасик ловив в озері карасів, які вирощував колгосп. Прокурор опротестував постанову, яку виніс відносно до Карасика, вважаючи, що він повинен нести відповідальність за дрібне розкрадання.\nЧи правий прокурор? Назвіть об'єкти даних проступків?\n1 грудня інспектор ДАІ затримав Макаренка, який керував автомобілем, не маючи прав на керування. При оформленні матеріалів справи було встановлено, що Макаренко після звільнення з дійсної військової служби, на облік не ставав, живе без реєстрації в гуртожитку заводу "Продмаш", де його брат виконує обов'язки коменданта, працює слюсарем на автобазі № 3. 1 грудня пісня роботи він їхав до своєї знайомої в приміське селище.\nХто і за скоення яких правопорушень може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.\nПідготуйте макет адміністративної справи про видачу громадянину дозволу на придбання вогнепальної зброї.\nПорядок та проблеми виконання рішень про накладення стягнень за скоєння адміністративних проступків.\nПоняття, правова база та особливості адміністративного процесу.\nПідготуйте макет адміністративної справи про направлення особи на примусове лікування від наркоманії.\nгеологія інд.роб, сам.роб\nКонтр. роб. ОПП\nконтр. роб. 2 клас\nУгол.проц. (особ.ч.) КСР\nМетодичка К.проц студенти.2012\n← МУ контр раб ПЗ и ИС Контр.Роб.№2.DOC →


Вакцина CoronaVac вже в Україні\nВакцина CoronaVac вже в Україні: що відомо про китайський препарат і коли почнеться щеплення\nВакцинація цим препаратом може стартувати вже через 10 днів\nВчора, 25 березня, в Україну завезли другу вакцину - CoronaVac китайської фармкомпанії Sinovac. Це була перша партія з 215 тисяч доз. Всього до нас обіцяють привезти 1,9 млн доз.\nЩо з себе являє китайська вакцина і коли нею почнуть робити щеплення українцям, розібрався Odesa Live.\nЧитайте також: Раптова смерть військовослужбовиці під Одесою: чи могла вакцина стати причиною трагедії\nУкраїна уклала контракт на постачання 1,9 мільйона доз вакцини від Sinovac Biotech ще наприкінці минулого року, але зареєструвала вакцину лише 9 березня. Держбюджету покупка обійшлася у 964,3 млн грн - по 504 гривні за дозу.\nВласне, сам препарат повинен був потрапити до нашої держави ще у лютому, однак терміни були зірвані, після чого МОЗ ухвалив рішення купити індійський препарат Covishield.\nCoronaVac наразі перебуває на розгляді Всесвітньої організації охорони здоров'я. Очікується, що на початку квітня ВООЗ оголосить своє рішення - схвалити її до використання чи ні.\nЕфективність і властивості\nВакцину Sinovac закупили для щеплень у Туреччині, Малайзії, Індонезії, Філіппінах. Також нею вакцинували вже кілька мільйонів людей у Китаї. Відносно її ефективності, інформація відрізняється: за попередніми даними досліджень, ефективність CoronaVac становить 78%. Проте результати випробування препарату у Бразилії показали, що ефективність вакцини - 50,3%.\nНа початку березня фармацевтична компанія "Лекхім", яка постачає вакцину в Україну і є представником компанії Sinovac Biotech, повідомила, що вакцина успішно завершила третю фазу клінічних випробувань у Туреччині, а її ефективність склала 83,5%.\nЩо стосується побічних ефектів: організм реагує на вакцину і вибудовує захист, тому після вакцинації може підвищитися температура, з'явитися озноб, головний біль чи втома. На місці щеплення може бути біль та набряк.\nНа думку фахівців, це звичайне явище після щеплення, яке зустрічається не тільки при вакцинації від COVID-19.\nБезцінна перевага препарату - умови зберігання. Його можна тримати при температурі +2 до +8 градусів за Цельсієм, при тому що інші вакцини мають зберігатися при надзвичайно низьких температурах (-80 °C).\nЧитайте також: Коли є антитіла - вакцина Covishield працює значно швидше - дослідження\nЗ урахуванням того, що Індія призупинила поставку вакцини Covishield, виникло резонне питання: а чи можна змішувати індійський препарат з китайським? Наприклад, українці, які отримали першу дозу Covishield і потребують другої.\nЛікарка-інфекціоністка Світлана Гук зазначила, що наразі невідомо, чи можна замінити вакцину Covishield на CoronaVac під час введення другої дози, якщо першої не вистачить.\n"Зараз у світі тільки проводять дослідження вакцинації та ревакцинації першої та другої дози вакцин. Ніхто не може сказати, що так можна робити, а з іншого боку, ніхто не скаже, що не можна", – сказала Гук.\nЯк розповів заступник міністра охорони здоров'я та головний державний санітарний лікар України Віктор Ляшко, протягом 10 днів буде проходити перевірка препарату. У разі позитивного вердикту, вакцину почнуть поширювати по регіонам.\n“Зараз вакцина пройде десятиденний лабораторний контроль. Якщо після цього її допустять, вона буде використовуватися. Але будуть використовувати чітко ті 215 тисяч доз на два щеплення. Спочатку зроблять перше щеплення, а потім через 24 дні - друге. Щодо того, чому прийшло тільки 215 тисяч доз, то це - питання до компанії, яка її поставляє. За несвоєчасні поставки ця компанія платить штрафні санкції. Але ми сподіваємося, що найближчим часом буде виконаний контракт, а це - 1,9 млн доз вакцини”, - зазначив Ляшко.\nСпочатку планувалося, що першими вакцинацію проведуть медикам, однак прийнято рішення прищеплювати людей похилого віку.\n"Ми будемо використовувати її першочергово на тих платформах і для тих категорій населення, які унеможливлять в подальшому розлив. Зокрема в пріоритеті буде маломобільна група населення похилого віку. Щоб наші мобільні бригади приїжджали по місцях проживання і вакцинували маломобільних людей та їхніх опікунів", – резюмував Ляшко.\nТож тепер, окрім вакцини індійського виробництва Covishield, Україна має й китайську CoronaVac. Її ефективність на міжнародному рівні ще доводять, однак у п’ятьох країнах нею успішно вакцинують людей. Досі про серйозні побічні явища після щеплення ніде не повідомлялося і це вигідно відрізняє CoronaVac від деяких аналогів.\nСтаном на ранок 26 березня в Одесі та області зареєстрували 1 545 нових випадків захворювання на COVID-19. Загалом, від початку пандемії у регіоні лабораторно підтвердили наявність вірусу у 103 328 місцевих мешканців.\nУ дитячому будинку “Перлинка” у Маячному провулку, 3 лабораторно підтвердили випадки COVID-19 у чотирьох дітей. Наразі вони перебувають на самоізоляції.\n26.03.2021 Автор:Дмитро Туканов\nЛікарі з Одеси “скинулися” на “кисень”, а на митницях масові відсторонення: головні події України та світу 5 квітня


Як правильно підібрати колір для вашої кухні-поради від Solgaz\nЯк правильно підібрати колір для вашої кухні?\nЦе запитання стосується не тільки кольору стін, а й меблів, підлоги, аксесуарів, стелі і ін. Фірма Solgaz підготувала інформацію для вас – як зробити вашу кухню затишною і в той же час ефектною і красивою.\nПерш за все, Вам потрібно представити який домінуючий колір ви хочете бачити на своїй кухні – яскравий чи ніжний, тонізуючий чи спокійний, стильний чи модний. Психологи запевняють, що наш настрій напряму залежить від кольору кухні: неправильно підібраний колір стін чи гарнітури може сприяти погіршенню самопочуття і зниженню апетиту. Тому саме з вибору кольору стін і кухонних меблів варто починати проект вашої кухні.\nПідбір кольорової гамми для всієї кухні\nНасамперед, при підборі кольорів враховуються габаритність і освітленість кухні. Якщо ваша кухня знаходиться на сонячній стороні, то рекомендовано використовувати холодні насичені кольори. При погано освітленому приміщенні краще підійдуть теплі і світлі кольори. Крім того темні кольори візуально зменшують простір, при цьому роблячи кухню більш домашньою і затишною. Світлі кольори, навпаки, збільшують візуально простір і віддаляють предмети.\nКольорова гамма відтінків\nДля правильного підбору кольорів рекомендуємо використовувати кольорове коло Іттена.\nВсередині кола ви бачите три основні кольори, які при змішуванні дають похідні вторинні і третинні кольори. Ці кольори гармонійно поєднуються один з одним.\nДекілька порад при виборі кольорів для кухні від Solgaz\nПо-перше, на кухні не рекомендується використовувати більше двох кольорів.\nПо-друге, колір верхніх кухонних шаф повинен бути по кольору світлішим ніж нижніх.\nПо-третє, якщо кухня різних кольорів – кольори повинні гармоніювати між собою.\nПо-четверте, однотонна кухня краще виглядає у маленькому приміщенні .\nНарешті, велика кухня стане більш затишною, якщо світлі меблі доповнити яскравими акцентами / аксесуарами.\nДуже темний колір гарнітура може зробити навіть велику кухню пригніченою.\nТеплі кольори – збільшують апетит, холодні – зменшують. Саме тому важливо розуміти і пам’ятати, що більш теплим або більш холодним може бути будь-який колір – синій, фіолетовий або червоний, і підбирати потрібно в кожному випадку відтінок індивідуально. В процентному співвідношенні слід заповнити кухню лише відсотків на 30 темними тонами, а решта 70 віддати світлим відтінкам.\nЦе газова плита Solgaz\nІнколи так буває, що у магазині чи журналі вам подобається вибраний вами колір, а дома він зовсім не такий має відтінок, не так виглядає як би вам хотілось. Щоб впевнитись чи підійде вашій кухні той чи інший колір, розмалюйте лист паперу А4 тим кольором. Повішайте на стіну кухні та подивіться як міняється відтінок протягом дня при різному освітленні. Таким самим способом ви можете провірити меблі, підлогу і ін.\nЗагальний стиль інтер’єру, освітленість, величина приміщення і висота стелі – все це потрібно враховувати при виборі кольору стін. За рекомендаціями психологів стіни потрібно малювати у світлі відтінки, особливо, якщо ви проводити на кухні багато часу.\nЯкщо у вас уже є меблі – наприклад, білі кухонні меблі добре поєднується з червоними, зеленими, бордовими, персиковими, жовтими, синіми стінами. Класичні меблі коричневих відтінків добре виглядають на тлі персикових, бежевих або білих стін. Якщо вам хочеться зробити акцент саме на гарнітурі, то стіни повинні бути ніжні і світлі. Тобто без орнаментів, що кидаються в очі. Натомість у вас буде можливість вибрати стильну сучасну кухонну техніку, яка доповнить і оновить дизайн кухні. Один із таких варіантів вам точно підійде – це варильні поверхні – газ під склом від польської фірми Solgaz, різної величини. Аналогічно, якщо у вас меблі прості і однотонні світлі, тоді прийдеться яскравіше виділити стіни. Ще добавити декоративні елементи з розстановкою доречних аксесуарів.\nЯкщо приміщення невелике, то можна пофарбувати стіни в спокійні, стримані кольори, прикрасивши яскравою великою картиною.\nВ цілому ж рекомендується дотримуватися найближчих по тону кольорів. М’які, теплі кольори стін однаково гармонійно виглядають як з меблями світлих відтінків, так і темних.\nЗверніть увагу на дизайн меблів. Якщо вони в сільському стилі, стіни краще залишити світлими з яскравими контрастними смужками цегляних відтінків.\nДля інтер’єру в класичному стилі підійдуть більш солідні і соковиті відтінки – холодно-рожевий, строго-блакитний, бежевий.\nУніверсальними кольорами для кухні вважаються білий, чорний і сірий, які гармонійно поєднуються з будь-яким іншим.\nЗвичайно ж популярними кольорами для кухні вважаються білий, відтінки червоного, коричневий і відтінки зеленого.


Прощавай, кохана! — Реймонд Чандлер, читати повністю текст твору українською мовою онлайн\nБібліотекаЧандлер РеймондПрощавай, кохана!\nБібліотека зарубіжної літератури > Ч > Чандлер Реймонд > Прощавай, кохана! — повний текст твору\nПерекладач: Наталія Бойко\nЦе був один із змішаних кварталів поблизу Центральної авеню, де мешкали і негри й білі. Я щойно підійшов до маленької, всього на три крісла, чоловічої перукарні, де за даними бюро найму мав працювати Димитріос Алейдіс. Саме тут бюро надавало безробітним перукарям роботу на час відпустку чи хвороби когось із постійних працівників.\nМене привела сюди одна, дрібна справа. Жінка Димитріоса була згодна витратити певну суму грошей, аби повернути чоловіка додому. Але я його досі ще не розшукав, і місіс Алейдіс так і не заплатила ні цента.\nСтояв теплий день — один з останніх днів березня. Я стовбичив біля перукарні, розглядаючи неонову вивіску двоповерхового кафе під назвою "Флоріан". Те саме робив ще один чоловік. Він оглядав брудні вікна кафе з якимось надмірно збудженим захопленням, наче імігрант зі Східної Європи, що вперше бачить статую Свободи. Це був здоровенний чолов'яга, на зріст не менше як шість футів і п'ять дюймів, круглий, як пивна діжка. Він стояв неподалік од мене, футів за десять, руки опущені, у великих пальцях димилася сигара, про яку він наче забув.\nСтрункі мовчазні негри проходили вулицею, скоса позираючи в його бік. На цього паруб'ягу варто було подивитися. Ворсистий фетровий капелюх, сірий, спортивного крою піджак з білими ґудзиками завбільшки з м'ячик для гольфу, коричнева сорочка, яскраво-жовта краватка, гофровані сірі шкарпетки, черевики з крокодилячої шкіри, з білими візерунками на носках. З нагрудної кишеньки стирчала хусточка — також яскраво-жовта, як і краватка. Навіть на Центральній авеню, де люди вдягаються аж ніяк не скромніше, ніж будь-де у світі, він виглядав, мов тарантул на білосніжному торті.\nОбличчя бліде й неголене. Не голився, мабуть, давно. Чорне кучеряве волосся, кошлаті брови, що зрослися на переніссі. Вуха надто маленькі, як для людини такого зросту, а очі блискучі, вологі, як часто буває у сірооких. Він довго стояв нерухомо, потім усміхнувся.\nПовільно наблизився до подвійних дверей, що вели до сходів на другий поверх, штовхнув їх, окинув холодним поглядом вулицю і зайшов у кафе. Аби не його вайлуватість і яскраве вбрання, я б не сумнівався, що він має намір пограбувати кафе. Але ж не в такому одязі.\nДвері мало не злетіли із завісів. Не встигли вони завмерти, як знову із силою розчахнулися. Якесь людське тіло перелетіло через тротуар і гепнулося між двома машинами, що проїжджали вулицею. Чоловік рачкував на асфальті, жалібно скиглив, як загнане у куток цуценя. Повільно звівся на ноги, насунув капелюха і подибав на тротуар. Це був худорлявий вузькоплечий, темношкірий хлопець, з прилизаним чорним волоссям, у ліловому костюмі з гвоздикою у петельці. Він трохи поскиглив, не закриваючи рота. Тоді ще глибше насунув капелюха і, тримаючись за стіну, мовчки кривобоко зашкутильгав геть.\nЗапала тиша. Її порушив гуркіт моторів, машини знову рушили вулицею. Я підійшов до дверей і зупинився. Тепер двері були нерухомі, не вагаючись, бо те, що сталося, мене не обходило, я відчинив їх і зазирнув усередину. З темряви виринула долоня, на якій я міг би зручно вмоститися, і схопила моє плече. Потім втягла за двері і недбало поставила на сходинку. Переді мною майнуло обличчя, яке я щойно бачив. Глибокий, м'який голос тихо мовив:\nРеймонд Чандлер — Олівець\nРеймонд Чандлер — Завіса\nРеймонд Чандлер — Золоті рибки\nБіографія Реймонда Чандлера\n— Чорнопикі тут, чи що? Треба ж таке.\nБуло тихо. Темно. Згори долинали ледь чутні звуки, але на сходах ми були самі. Здоровань переможно дивився на мене і далі стискав моє плече.\n— До мене сунувся якийсь чорнопикий,— сказав він.— Я його турнув. Ти бачив?\nВін відпустив моє плече. Кістка начебто була ціла, але рука заніміла.\n— Це негритянське кафе,— сказав я, потираючи плече.— На що ти сподівався?\n— Не кажи так, друже,— м'яко промуркотів здоровань, мов тигр після обіду.— Тут працювала Вельма. Маленька Вельма.\nІ знову ухопив мене за плече. Я спробував вивернутися, але він був спритний, як кіт. І знову почав тиснути своїми залізними пальцями мої м'язи.\n— Так,— сказав він,— маленька Вельма. Я не бачив її вісім, років. Кажеш, тут збіговисько чорнопиких?\nЯ ствердно кивнув головою.\nВін підняв мене ще на дві сходинки. Я вирвався і спробував ухилитися. Пістолета у мене не було. Для розшуку Димитріоса Алейдіса він мені й не потрібен був. Навіть аби він був зі мною, то цей здоровань все одно б забрав його.\n— Піднімайся й сам подивись,— кинув я, намагаючись голосом не виказувати болю.\nВін якось зречено подивився на мене своїми сірими очима.\n— У мене чудовий настрій,— сумно мовив він.— І я не хочу, щоб хтось псував його. Краще ходімо разом і пропустимо по кілька чарок.\n— Тебе ніхто не обслуговуватиме. Це кафе не для білих.\n— Я не бачив Вельму вісім років,— сумно повторив він.— Вісім довгих років, як я попрощався з нею. Шість довгих років я не мав жодного листа від неї. Їй доведеться це пояснити. Вона тут працювала. Ходімо нагору, га?\n— Гаразд,— простогнав я.— Краще я йтиму сам. Я здоровий, дорослий, сам умиваюсь й таке інше. Облиш, не тягни мене.\n— Маленька Вельма колись працювала тут,— м'яко промовив він, зовсім не слухаючи мене.\nМи рушили сходами. Він дав мені змогу йти самому. Плече моє нило. Потилиця упріла.\nЩе одні подвійні двері виходили на горішні сходи. Здоровань недбало, одним пальцем, розчахнув їх, і ми увійшли в зал. Це було велике вузьке приміщення не дуже чисте, не дуже світле і не дуже веселе. У кутку за гральним столиком купка негрів гомоніла й співала. Праворуч біля стіни — бар. Решту залу займали невеликі круглі столики. За ними сиділо кілька негрів — чоловіків та жінок.\nСпів біля грального столика раптом урвався, світло над ним згасло. Запала важка тиша, як у затонулому пароплаві. На нас дивилися каштанові очі, обличчя від сірого кольору до зовсім чорного. Голови повільно поверталися, очі виблискували і дивилися на чужаків у мертвій ворожій тиші.\nКінець стойки стояв, спершись на лікті, рослий негр, без піджака, з рожевими резинками, які підтримували рукави сорочки, і з рожево-білими шлейками, перехрещеними на широкій спині. На обличчі написано, що це викидайло. Він поволі опустив підняту ногу, неквапом обернувсь, облизнув широкі губи і, широко розставивши ноги, вп'явся у нас очима. Обличчя його було спотворене шрамами, рубцями. Здавалося, по ньому не били хіба що ковшем екскаватора. Певно, йому перепало усього, що тільки можна собі уявити. Сивина ледь торкнулася його кучерявого, коротко стриженого волосся. На одному вусі — обірвано мочку.\nКремезний, важкий, з могутніми куцими ногами, що не властиво неграм. Він ще раз облизнув губи, усміхнувся і попрямував до нас ходою хлопця, який звик давати волю кулакам. Здоровань чекав мовчки.\nНегр з рожевими резинками на рукавах поклав масивну руку на його груди. Долоня була схожа на лопату. Здоровань навіть не ворухнувся. Викидайло лагідно усміхнувся.\n— Білих не обслуговуємо, друже. Тільки темношкірих. Пробач.\nСірі сумні очі оглянули зал. До обличчя прилинула кров.\n— Весела місцина,— невдоволено промимрив собі під ніс.— Де Вельма? — спитав він, підвищивши голос.\nВикидайло ледь стримував посмішку. Він оглядав здорованя, його коричневу сорочку, яскраво-жовту краватку, грубий сірий піджак з білими ґудзиками. Зміряв його з голови до черевиків з крокодилячої шкіри. Хмикнув. Здавалося, це його розважало. Мені навіть стало його жаль. Він неголосно заговорив:\n— Вельма, кажеш? Нема тут ніякої Вельми. Ані випивки, ані дівчат, нікого. Давай звідси, білий, ушивайся.\n— Вельма працювала тут,— сказав здоровань. Говорив він якось замріяно, наче він сам блукав десь у лісі, збираючи фіалки. Я вийняв носовичка, витер потилицю.\nВикидайло несподівано розреготався. Кинувши швидкий погляд на відвідувачів, мовив:\n— Працювала, але більше не працює. Звільнилася.\n— Забери свою брудну лапу з моєї сорочки,— сказав здоровань.\nВикидайло насупився. Він не звик, щоб із ним так розмовляли. Руку він забрав, стис у кулак, який розміром і кольором скидався на великий баклажан. Йому доводилося думати про свою репутацію викидайла, про свою роботу, свій престиж. Він якусь мить вагався, і це була його помилка. Різко звівши лікоть, він завдав здорованю короткого сильного удару в щелепу. Зал немов зітхнув. Удар був добрячий, з підстраховкою плечем, із поворотом корпуса. Відчувалося, що людина добре зналася на цьому ділі. Тим часом голова здорованя подалася лише на дюйм. Блокувати удар він навіть не спробував. Витримав його, неголосно пихкнув і схопив викидайла за горлянку.\nТой хотів був ударити його коліном у пахвину. Здоровань трохи підняв негра і, ковзнувши по лінолеуму своїми чудернацькими черевиками, розставив ноги. Повернув негра спиною до себе і ухопив правою рукою за пояс. Ремінь тріснув, мов надрізана мотузка. Здоровань притис свою велетенську долоню до спини викидайла, підняв його і швиргонув. Той полетів через увесь зал, крутився, сіпався, розмахував руками. Троє відвідувачів відскочили вбік. Перекинувши столика, викидайло гепнувся об стінку з таким гуркотом, ще, певно, чути було в Денвері. Ноги йому сіпнулися. Потім він застиг.\n— Дехто,— промовив здоровань,— погано собі уявляє, коли можна, а коли й не слід нахабніти.\nВін обернувся до мене і запросив:\n— Ну що ж, давай хильнемо по чарці.\nМи підійшли до стойки. Відвідувачі, мов тіні, нечутно проходили залом і по одному, по двоє, по троє зникали за дверима на сходах. Навіть двері не рипіли.\nМи сперлися об стойку.\n— Віскі з лимонним соком,— замовив здоровань.— Кажи, що тобі.\n— Те саме,— відповів я.\nЗдоровань недбало вилив у горлянку віскі з товстої низенької склянки. Похмуро глянув на бармена — худорлявого переляканого негра в білій куртці, який рухався так, наче в нього були хворі ноги.\n— А ти знаєш, де Вельма?\n— Ви сказали, Вельма? — заскавучав бармен.— Останнім часом я її тут не бачив. Давно вже не бачив, сер.\n— А сам тут давно?\n— Зараз згадаю,— бармен відклав рушника і почав загинати пальці, морщачи лоба.— Місяців десять, напевно. Майже рік. Десь отак.\n— Поворуши звивинами,— звелів здоровань.\nБармен хихотнув, борлак йому засіпався, мов у курки, в якої тільки-но відрубали голову.\n— Давно тут кафе для темношкірих? — грубо спитав здоровань. Він стис кулака, склянка з-під віскі сховалася в ньому.\n— Десь років із п'ять,— сказав я.— Цей хлопець не знає про білу дівчину, яку звуть Вельма.\nПостріли в ресторані Сірано\nУбивство під час дощу\nСторінку згенеровано за 0.037384 сек.


Манікюр на кожен день (69 фото) | "Я красуня!"\nДоглянуті ручки зі стильним манікюром – це не обов’язково щось яскраве і засипане блискітками. Це, насамперед місткість і універсальність. Вже кілька років у моді природність і природність, і манікюр не виняток. Майстри nail-арту навчилися поєднувати в покриттях кілька технік при цьому, не вдаючись до химерності і помітності.\nЕлегантність і простота – ось секрети повсякденного манікюру.\nПастельна палітра – повсякденне чарівність\nНюанси світлого покриття\nЯк урізноманітнити повсякденний манікюр\nПідбірка фото-ідей манікюру на кожен день\nВ щоденній рутині нас завжди виручать пастельні тони. Їх м’якість і практичність у поєднанні з різними техніками не може не радувати. І вони далеко неоднообразны, як можуть сказати деякі рецензенти. Пропонуємо невелику порівняльну характеристику пастельного ряду.\nБісквітний — теплий бежевий, ідеальний для основи під френч або місячний манікюр.\nМаунтбэттен – особливе поєднання рожевого, бузкового та сірого кольорів.\nЛані – теплий бежево-коричневий відтінок.\nСталевий блакитний – холодна суміш бірюзи з небесно — блакитним тоном.\nБлакитний – холодний, але в той же час ніжний лілово — фіолетова гама.\nАспарагус – приглушений сіро-зелений колір з домішками блакитного.\nПанг – дуже світла суміш блакитного і зеленого.\nРожевий кварц – один з найбільш модних відтінків в манікюрі.\nІндійський червоний – теплий сіро-рожевий відтінок.\nЦе найпопулярніші і незвичайні кольори, які використовуються в nail-арті і, скуштувавши їх,ви точно не залишитеся осторонь модних тенденцій. Але у світлого покриття є кілька нюансів як позитивних так і не дуже. Почнемо з хороших: широка палітра і непомітні кольори дають можливість розглянути не тільки ваші руки, але і гардероб. Використовуючи пару дизайнерських матеріалів його легко трансформувати для святкового вечора. Нейтральні кольори чудово поєднуються з макіяжем і одягом різного колірного спектру.\nПогані – варто наносити багатошаровість і стежити за розтіканням, також варто проводити запиливание нігтьової пластини, щоб приховати дефекти. Також це дуже мазке покриття особливо в матовому варіанті.\nАле, незважаючи на всі мінуси, це покриття можна легко зробити в домашніх умовах. Достатньо мати впевненість і нашу добірку фото з надихаючими ідеями!\nВ цьому розділі все залежить від майстра і ваших ідей. Варто звернути увагу на нюдовый варіант манікюру в техніках френч і місячний. Це дуже незвичайні колірні рішення. Також гарні геометрія і вензелі – легкі у виконанні і прекрасні в шкарпетці. Фольга, камифубуки, гліттер і стрази – чудово підкреслять нюдовый колір, і додасть манікюру колоритності. Все це можна подивитися нижче і втілити у життя свої нігтики. Гарного вам манікюру!


Проміжний підсумок. Чотири абзаци про перше коло чемпіонату України\nУ суботу, 13 жовтня, ЛНЗ-Лебедин вдома переміг кропивницький Олімпік 7:1. Цей матч став останнім у першому колі чемпіонату України серед аматорів. Як команда впоралася зі стартом у дебютному турнірі такого рівня? Ось так:\n10 перемог і нічия\nПісля першого кола ЛНЗ-Лебедин – найкраща команда не тільки в своїй групі, а й в усій Україні. В 11-ти матчах лебединці здобули 10 перемог і раз зіграли внічию з Вікторією. Жодної поразки. Такого показника немає ні в кого серед 34 учасників. Найбільш наближена команда – Таврія (Новотроїцьке, група 3): 8 перемог і 3 нічиї.\nПеремоги кувались завдяки забитим голам. Не дивно, але приємно, що ЛНЗ – найрезультативніша команда в усій Україні. 30 голів – стільки підопічні Василя Гречаного набили суперникам в 11-ти матчах. Окремо постраждали Авангард К (6:0) і Олімпік (7:1). Найбільш наближена до показника ЛНЗ – Вікторія (Миколаївка, група 2)): 26 голів.\nГрицай минулоріч в чемпіонаті області та Кубку України встановив високу планку індивідуальних досягнень, ставши найкращим у вищеназваних змаганнях за кількістю забитих голів. Цьогоріч до першої сходинки в рейтингу бомбардирів серед футболістів ЛНЗ найближче перебуває Качур Руслан, але відстає від лідера на три голи і посідає третю сходинку з шістьма м’ячами в активі. Підтягуються до нього Вакуленко Антон і Литовчак Мар’ян (по 5 голів).\nОкрім календарних матчів ЧУ, ЛНЗ блиснув у Кубку України серед професіоналів. У першому раунді лебединці здолали житомирське Полісся 0:0 (4:2 пен.), але потім припинили боротьбу, поступившись криворізькому Гірнику 1:1 (2:4 пен.). Такого не досягала жодна аматорська команда з Черкаської області. У Кубку серед аматорів шполяни дісталися 1/4 фіналу.\nУ 2018 році ЛНЗ-Лебедин проведе ще три матчі другого кола ЧУ і матчі 1/4 фіналу КУ серед аматорів проти ФК Дніпро.\nТурніра таблиця чемпіонату України після 11 турів


Дата народження: 15.11.1981\nДата загибелі: 26.06.2016\nСім'я: Брат, син (2007 р.н.)\nСолдат-гранатометник 2-го взводу 2-ї роти 122-го окремого аеромобільного батальйону 81-ї ОАЕМБр.\nЗакінчив професійно-технічне училище №9, де здобув професію електромонтажника. Працював електромонтером з експлуатації електролічильників 3 групи кваліфікації ПАТ «Київобленерго».\nМобілізований 12 серпня 2015 року.\nЗагинув близько 23:30 у ніч на 27 червня 2016 року в результаті мінометного обстрілу промзони міста Авдіївка (Донецька область).\nПохований на Алеї Слави Сухоярського кладовища м. Біла Церква.\nнаш товариш, Герой Андрій Попов


Як кинути пити алкоголь самостійно: поради чоловікам - МОЄ ЗДОРОВ'Я\nМільйони людей намагаються виплутатися з тенет алкоголізму, перемогти його. Адже хвороба ця серйозна верб страшна. Вона забирає здоров’я, веде кВ деградації верб руйнує сім’ю. Як кинути пити алкоголь самостійно? Чи можливо це чи потрібна серйозна допомога, щоб позбутися від шкідливої звички?\nОсоба зеленого змія\nСоціальна розбещеність або хвороба?\nТерапевтична доза верб коли буває ломка?\nЯк побороти залежність?\nСам впорався св проблемою!\nЩоденна звичка пропускати по чарочці для настрою після трудового дня, щоб позбутися від втоми, стає стійкою верб переростає ВВ згубну пристрасть. Людина перестає св собою справлятися: пити нібито не хоче, аВ п’є для впевненості. Поступово алкоголь набуває статус основного продукту ВВ людському тілі, він стає важливим розповсюджувачем енергії. ІВ на цій стадії кинути пити самостійно вже дуже важко. Вилікувати можна при дотриманні ряду умов.\nЗ’являється алкогольна залежність (простіше позбутися раніше).\nРозвивається вона ВВ першу чергу ВВ стовбурових структурах мозку верб діє на всю НС, лікування зачіпає органи верб системи.\nХвороба захоплює обмінні процеси.\nПечінка починає виробляти надмірну кількість ферментів, що розщеплюють алкоголь.\nВажливо знати! Якщо печінка ВВ нормі, вона сама здатна виробляти алкоголь внутрішнього типу. Саме він діє на рецептори, що синтезують гормони настрою. При постійних запої внутрішній алкоголь ВВ достатніх кількостях не виробляється, аВ потім цей процес згасає зовсім.\nТут-то верб настає повна залежність від чарки, верб кинути пити самостійно стає складно, так як спроба зануритися ВВ тверезе життя верб позбутися запоїв миттєво викликає нудьгу. Приходить депресивний стан, верб хворий знову заглядає ВВ стакан. Якщо ферменти розщеплення алкоголю організмом не виробляються верб вони не надходять ззовні, ВВ мозок йде дзвінок, що треба випити! Тому кинути пити самостійно чоловік не може вже по чисто фізіологічних причин.\nУ певний момент людина починає втрачати здатність до соціальної адаптації.\nВелика частина наших співгромадян бачать ВВ алкоголізмі розбещене поведінка. Це не правильно. Природа алкоголізмаВ — це справжнє лихо, від якого самостійно позбавитися верб кинути питна складно. Які симптоми алкоголізму? Для алкоголізму, як для хронічного захворювання, характерні фази загострень, на зміну яким приходить ремісія. Критерії сформувалася залежності:\nПатологічний потяг кВ спиртного.\nНеобхідність приймати алкоголь додатково (похмелитися).\nВпевненість ВВ тому, що св ранку слід трохи випити для гарного самопочуття, верб позбутися цієї думки важко.\nАлкоголіки мало їдять, ВВ запійні дні відмовляються від їжі. Їм вистачає енергії від спирту. Однак організм бідує за частиною білків верб жирів, мікроелементів верб вітамінів. Це викликає порушення практично всіх систем верб органів, вилікувати які дуже складно, У отже, складно собі допомогти самостійно.\nІноді опохмеление медики вважають життєво необхідним. Відсутність інших засобів, щоб зняти порушення метаболізму, позбутися від токсинів, змушує застосувати трохи алкоголю. Інакше людина може опинитися на межі.\nНайбільш часте захворювання алкоголіків — цироз печінки — здатне привести до летального результату.\nНа останній стадії алкоголізму порушуються функції печінки, розвивається цироз, також страждає підшлункова залоза верб серцевий м’яз. Вилікувати їх верб відновити функції неможливо. Сильна інтоксикація призводить кВ психічних розладів (білій гарячці, обманного сприйняття верб галюцинацій). ОВ тому, щоб самостійно кинути пити, не може бути верб мови.\nПостійно отримуючи етанол ВВ великій кількості ззовні, організм змушений самостійно перебудувати обмін веществв на спирт. Як тільки припиняє надходити алкогольВ і людина припиняє пити, обмін речовин начінаетсяВ процес нормалізації. Відбувається це повільно, по крупицях, але надзвичайно болісно. Яскраво виражені фізичні верб психічні страждання. Мало хто виносить такий стан. Щоб позбутися від мук, набагато простіше для алкоголіка влити чергову дозу.\nМеханізм алкогольної залежності схожий св наркотичної. Жага сп’яніння породжує тягу кВ завтрашньої дозі, аВ при скасуванні починається неприємний стан — ломка. Вилікувати це можливо при самостійному бажанні кинути пити.\nНа наступних етапах будується будь-яке лікування. Це обов’язкові умови успішного лікувального процесу позбавлення від алкоголізму.\nДуже важливо, щоб рідні підтримували алкоголіка в прагненні кинути пити.\nЄ надійні верб перевірені способи:\nАлкоголік повинен визнати наявність проблеми.\nВін повинен захотіти позбутися згубної пиття.\nВажливий союз хворого верб його рідних.\nЗараз можна вилікувати хворобу і кинути питна св допомогою медикаментозного впливу. Є чимало препаратовВ — блокаторів рецепторів. Людина після їх прийому випиває спиртне, але стан радості верб блаженства не настає. Йому стає погано, так втрачається сенс випивки. Щоб перемогти зеленого змія, потрібно боротися не тільки самостійно, В лікування також передбачає препарати-антидепресанти верб транквілізатори, аВ при гострому прояві агресивності показані верб нейролептики. Серйозним недоліком лікарського методу є симптоматичне дію препаратів верб побічні ефекти від їх застосування.\nІснують також різного роду кодування, щоб позбутися від недуги. Цей захист від алкоголізму створюється штучно, тобто ВВ процеси організму вторгаються ззовні.\nВажливо нормалізувати харчування і повністю змінити спосіб життя. Включити в режим дня фізичні вправи і піші прогулянки.\nТака теза наркологи обговорюють досить часто. ІВ відповідь однозначна: алкоголік може самостійно позбавитися від проблеми верб кинути пити. Тільки хай не складеться УВ читачів хибне враження, що скинути св себе тягар пияцтва просто. Самостійне лікування пов’язано св гостро вираженим верб болючим фізичним станом (підвищений артеріальний тиск, болі ВВ серце верб в шлунку). Може дошкуляти депресія. Тому самостійно кинути пити алкоголь виходить не ув всіх.\nПам’ятайте! Тверезе життя означає повну відмову від будь-якого спиртного, верб від безалкогольного теж. Його запах верб смак, вигляд пляшки збуджує, людина може навіть відчути легке уявне сп’яніння, аВ це наближає зрив, верб вилікувати недугу стає складніше. Варто уточнити, що самостійне лікування не йде врозріз св медикаментозним. Навпаки, воно необхідне при зверненні кВ нарколога.\nЄ практичні поради від реальних людей, верб основа основ ВВ ніхВ — це бачення верб розуміння справжнього ворога. Ненавидьте його верб полюбите себе. Намалюйте подумки картину своїх реальних досягнень до захворювання.\nЯк самостійно кинути пити верб перемогти:\nВажливо провести чистку крові верб всього організму від В «зеленихВ» токсинів (етанолу верб його метаболітів) ВВ домашніх умовах. Організм, звичайно, буде самостійно їх виводити, але на це піде багато часу. Допоможіть йому вилікуватися, способів багато. Добре вживати вівсяний відвар (3- 5 склянок). Перед цим зробіть хоча б 2 клізми за добу.\nБезжально знищіть будь-які матеріальні нагадування верб атрибути алкоголю (склянки, банки, порожні пляшки, пивні верб винні коробки). Ретельно промийте всю домашню посуд св препаратами хлору. ВВ домашніх умовах це зробити неважко.\nРозірвіть будь-які стосунки св собутильнікаміВ — це шлях кВ тому, щоб кинути пити самостійно.\nЧи не нюхайте спиртне, не варто палити, це послаблює лікування.\nЧи не заглядайте ВВ місця продажу алкоголю.\nСтрого дотримуйтесь законів дієтичного харчування, не перевантажуйте печінку верб ШКТ.\nПошукайте улюблене верб цікаве заняття (спорт, плавання, лижні верб велосипедні прогулянки верб ін.).\nЗнайдіть однодумців! Можна використовувати групу анонімних алкоголіків.\nУсвідомте, що потрібно себе налаштувати, потерпіти. Використовуйте методики постійного самонавіювання ВВ домашніх умовах. Всіма силами відкиньте спокуси, навівають думки Прово алкоголь.\nНаслідки алкоголізму жахливі, тому дуже важливо кинути пити якомога раніше.\nКоли повертається тяга кВ випивки верб долає хворого:\nДобре допомагає дихальна гімнастика (в мозок надійде кисень верб притупить гостроту нападу алкогольного бажання).\nБоріться св хворобою щодня, не втрачайте будь-яких можливостей вилікувати себе.\nПотрібно переконати, що УВ вас є потужний внутрішній стрижень, він стримає будь-яким спробам випити, верб лікування буде успішним. Це допоможе самостійно кинути пити алкоголь!\nВливання ВВ здорове життя проводити не ривком, аВ поступово, але неухильно. Так лікування буде продуктивніше, верб кинути пити зовсім самостійно вийде верб в домашніх умовах. Не завадять часті походи ВВ баню св парилкою. Після лазні добре попити чайку, краще св медом!\nЗапам’ятайте! Кинути пити найкраще самостійно ВВ домашніх умовах, інші методики — це допоміжні засоби.\nНе дивіться, що перераховані правила прості верб доступні ВВ домашніх умовах. Доведеться попітніти, але таке лікування обов’язково дасть результати місяців через п’ять-шість. Впевненість прийде не раніше, ніж через рік! Тяга кВ спирту пропаде, відмова від алкоголю стане реальністю.\nФіналгон проти простатиту — показання до застосування і властивості\nТрансуретральна резекція аденоми простати (тур): що потрібно знати?\nРозшифровка спермограми: як зрозуміти тонкощі результатів аналізу\nПорвалася вуздечка: що робити (лікування і наслідки розриву)\nКоротка вуздечка у чоловіків: причини, симптоми, діагностика та лікування\nБілий наліт на голівці у чоловіків: причини і лікування


Децентралізація на Херсонщині: між двох ОТГ - Центр журналістських розслідувань\nГоловна » Децентралізація на Херсонщині: між двох ОТГ\n15 листопада Херсонська обласна рада нарешті ухвалила оновлений перспективний план формування об’єднаних територіальних громад, який включає 57 громад, що покривають всю Херсонську область. До 29 листопада розробка проектів об'єднання громад має бути завершена. Проте не всі населені пункти Херсонської області поспішають завершувати процес децентралізації. Наприклад, село Новокаїри Бериславського району досі не визначилося, у складі якої об’єднаної територіальної громади воно має бути. Точніше, сільрада визначається в один бік, а мешканці села - в інший.\n«Коли виникло питання про приєднання, депутати не розглядали альтернативи приєднання до Милового, одразу – до Новорайська. Це викликало обурення людей – чому людям не дають права вибору, чому проголосували, не спитавши людей, не зібравши підписи?» – обурюється Наталія Мороз.\nФельдшерка ФАП в селі Республіканець, Світлана Фелюк, була серед ініціаторів збору підписів. Їй не сподобалося, що сільський голова все вирішив самостійно, не провівши ані зборів, ані громадських слухань – тому вона й вирішила, що варто все ж таки почути думку людей:\n«І Новорайськ непогано, і Милове, але по тому, де в нас ближче і на роботу їздити, і довідку отримати – через степ можна дійти – то це Милове. Воно ближче до нас, нам більш знайоме. Вибачте, але ми не отара баранів», – каже вона.\nПроте голова сільради Новокаїр Віктор Горбань говорить, що ці дії були проведені всупереч законодавству України, і це ініціатива зовсім не мешканців сіл: «Так по закону України ніхто не робить. Це не люди ходили, це ходили працівники ПП милівського, працівники деяких установ – вони збирали підписи».\n«Я не знав, що є ініціювання голови Новокаїр щодо приєднання до Новорайська. Звернулися до мене мешканці з питанням, чому представники Милового не приїжджають до них, адже вони хочуть у Милівську ОТГ. Після цього я змушений був офіційно звернутися до голови Новокаїрської сільської ради і попросив надати нам право зустрітися з мешканцями, щоб розказати їм про нашу громаду і запропонувати їм приєднатися до Милівської ОТГ», – каже Яхненко.\n“Їздить і вимагає – такого немає. Я просто висловив свою думку, що буде набагато зручніше для мешканців села Новокаїри приєднатися до Милівської ОТГ. Тому що я працюю сьогодні в селі Новокаїри, і дуже багато людей, які працюють в мене, мешкають в Миловому. І навпаки. Ще наведу приклад: два вчителя з Новокаїр працюють в школі села Милового, і я час від часу їх підводжу на роботу. Ці села пов’язані між собою навіть географічно — якщо відкрити карту, Милове і Новокаїри знаходяться на одному півострові”, – каже Ігор Йосипенко.\nЗа картою, від Новокаїр по трасі до Милового та до повороту на Новорайськ однакова відстань – близько 6 км, і від траси до центру Новорайська – також близько 6 км.\nОксана Силюкова нагадує селянам, що вони можуть оскаржити дії сільського голови й сільради в суді: “Ми мали прикрі випадки, коли проти волі людей голова і депутатський корпус голосували за інші формати об’єднання, приєднання, але в людей завжди є інструмент, яким вони можуть скористатися – це судовий позов в тому випадку, якщо їхня думка не береться до уваги”.\n“Відповідно до процедури, прописаної в законі про добровільне об’єднання громад, Новокаїрська рада зобов’язана зібрати людей, розповісти про ініціативу громади, яка ініціює добровільне приєднання. Тому тут ми вбачаємо пряме порушення законодавства: є ініціювання – обов’язково має бути відповідь, і громадські слухання обов’язково мають бути призначені”, – пояснює керівниця регіонального офісу програми “U-LEAD з Європою”, – каже Оксана Силюкова.\nТож питання, для кого на Херсонщині проходить реформа, що має поліпшити умови життя – для людей чи чиновників на місцях, – залишається відкритим.\nТеги: Бериславський район, децентралізація, громадські слухання, ОТГ, Херсонська область


Зони карантину в Харківській області: що зміниться з понеділка (оновлюється) - Накипіло\nЗ 2 листопада в Україні почне діяти нове зонування.\nУ Харківській області в «червоній» зоні залишаться Харків, а також Богодухівський та Золочівський райони. А місто Люботин, Лозівський та Первомайський райони опустяться в «помаранчеву». Про це повідомив міністр Кабміну Олег Немчінов.\nІнші райони області — також у «помаранчевої» зоні: Балаклійський, Барвінківський, Близнюківський, Боровський, Валківський, Великобурлуцький, Вовчанський, Дворічанський, Дергачівський, Зачепилівський, Зміївський, Ізюмський, Кегичівський, Коломацький, Красноградський, Краснокутський, Куп'янський, Нововодолазький, Печенізький, Сахновщинський, Харківський, Чугуївський та Шевченківський.\nА що зі школами?\nЗ 2 листопада учні 1—4 класів підуть у школи за умови дотримання всіх необхідних карантинних обмежень. Усі інші учні будуть займатися дистанційно. Прохання обладміністрації підтримала Державна КТЕБ та НС, відзначили в пресслужбі ХОДА.\n«Ми всі школи переводимо на дистанційне навчання, навіть там, де є «помаранчева» зона в районах. Але діти 1—4 класів — це ті діти, які ще не можуть повною мірою самостійно користуватися комп'ютерною технікою, сама методика навчання інша», — прокоментував заступник голови обладміністрації Тарас Пастух.\nUPD 1. Такі правила роботи шкіл діють для «червоної» зони. У регіонах «помаранчевої» зони рішення про те, як працюватимуть школи, можуть приймати комісії з надзвичайних ситуацій на місцях. Інформацію уточнила глава управління інформполітики департаменту масових комунікацій ХОДА Ксенія Ярікова.\nUPD 2. «У понеділок у (харківські — ред.) школи повернуться учні 1—4 класів. А класні керівники середніх та старших класів зателефонують батькам та нададуть необхідну інформацію про навчання їхніх дітей», — повідомила глава департаменту освіти Харківської міськради Ольга Деменко.\nЯкі обмеження діють у «червоній» зоні?\nЗабороняється приймати відвідувачів установам культури, працювати спортивним центрам та фітнес-клубам, відвідувати установи соціальної або реабілітаційної допомоги (крім тих, які надають екстрені послуги).\nПасажири можуть їздити в транспорті тільки в масках і тільки на місцях для сидіння. Також дозволені перевезення в приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному транспорті.\nКафе та ресторани, заклади торгового й побутового обслуговування, ТРЦ можуть працювати з 7:00 до 20:00 (без обмеження в часі можуть працювати відділи, які продають продукти, пальне, ліки, засоби гігієни, автотовари).\nМожуть працювати банки та страхові компанії, дозволена медична й ветеринарна практика, обслуговування автомобілів, ремонт комп'ютерів та побутових приладів, робота операторів поштового зв'язку.\nКінотеатри можуть приймати глядачів тільки в масках та не більше ніж на 50% місць.\nТакож дозволені тренування спортсменів збірних команд України.\nкарантин Харьков UKкоронавирус в Украине UKкоронавирус в Харькове UKшколы UK\nДо Харкова повернулись більше півмільйона людей: Олег Синєгубов


У Бердянську застрелили відомого активіста і учасника АТО — Високий Замок\nУ Бердянську застрелили відомого активіста і учасника АТО\nУ вівторок, 31 липня, у Бердянську застрелили активіста Віталія «Сармата» Олешка. Чоловік воював в АТО та був відомим за позивним «Сармат».\nПро це повідомив активіст Семен Кабакаєв у Facebook.\n«Тільки що вбили Віталія Сармата, колишнього бійця батальйону Донбас. Сармат мешканець Бердянська, коли повернувся з війни, боровся з місцевою владою і депутатом регіоналом Пономарьовим, який по факту контролює Бердянськ», — написав Семен Кабакаєв.\nУ Нацполіції повідомили, що з метою затримання зловмисника у місті, на території Запорізької та Донецької областей ввели оперативний план «Сирена».\n«31 липня до поліції Запорізької області надійшло повідомлення про те, що близько 12:30 по вулиці Східній в місті Бердянськ невідомий вистрелив у 43-річного місцевого мешканця, після чого зник з місця події. Від отриманого тілесного ушкодження потерпілий помер. За попередньою інформацією, загиблий є громадським активістом та учасником антитерористичної операції на сході України», — йдеться в повідомленні.\nПовідомляється, що за наказом першого заступника Голови Національної поліції України В'ячеслава Аброськіна на території Запорізької і Донецької областей введено в дію оперативний план «Сирена». Правоохоронці вживають заходів для встановлення та затримання особи, причетної до скоєння злочину.\nЯк написав у Facebook журналіст Юрій Бутусов Віталія «Сармата» застрелили у дворі у Бердянську з мисливської рушниці на очах у його дружини та друга. «У Бердянську був застрелений Віталій Олешко, позивний „Сармат“, доброволець батальйону НГУ „Донбас“, учасник самооборони Бердянська, кавалер ордена „За мужність“ 3-го ступеня, учасник боїв за Іловайськ, який пройшов російський полон. Посеред білого дня у двір маленького готелю, яку побудував Віталій Сармат, зайшов убивця з мисливською рушницею і вистрелив „Сармату“ в спину. Поруч з Віталієм знаходилися його дружина і друг — також учасник війни Андрій Манжаров, все це відбулося у них на очах», — написав журналіст.\nБердянськ вбивство активіст Віталій Сармат учасник АТО


Нарік мерія Вінниці візьметься за реставрацію музею Коцюбинського | iVin новини\nНарік мерія Вінниці візьметься за реставрацію музею Коцюбинського\nНаразі готують проектно-кошторисну документацію.\nУ 2018 році музей садибу Михайла Коцюбинського у Вінниці відреставрують. Принаймні, такі плани будує Вінницька мерія. 14-го вересня виконком міської ради ухвалив рішення про виділення коштів на розробку проектно-кошторисної документації.\n– Після виготовлення проекту ми зрозуміємо кошторис, і тоді вже наступного року міська влада буде закладати у бюджеті кошти на сам ремонт. Цей музей не є пам’яткою архітектури, але це – пам’ятка історії, тому музей-садиба входить до об’єктів культурної спадщини, – прокоментував директор департаменту архітектури та містобудування Олександр Рекута.\nОднак рішення виконкому має ще погодити сесія міської ради. Якщо депутати дадуть добро, то архітектори проектуватимуть ремонт самої будівлі музею, споруд на території, загальний благоустрій.\nНагадаємо, національний музей-садиба Миколи Пирогова у Винниці відзначив 70-річчя з часу заснування.


Ангулем — Вікіпедія\nАнгуле́м (фр. Angoulême) — місто та муніципалітет у Франції, у регіоні Нова Аквітанія, адміністративний центр департаменту Шаранта. Населення — 41 776 осіб (2011).\nКантон ест, нор, уест\nКод INSEE 16015\nПоштові індекси 16000\nКоординати 45°38′56″ пн. ш. 0°09′39″ сх. д.H G O\nВисота 27 - 130 м.н.р.м.\nНаселення 41 776 (2011-01-01)\nГустота 1911,95 ос./км²\nМандат Xavier Bonnefont\nМуніципалітет розташований на відстані близько 400 км на південний захід від Парижа, 105 км на південь від Пуатьє.\nУ місті проводиться найбільший в Європі щорічний фестиваль коміксів.\nАнгулем стоїть на місці давньої Inculisma в Аквітанії. З 379 року ця колонія була місцем перебуванням єпископа, а згодом перейменована в Ecolisma або Encolisma. Хлодвіг в 507 відняв її у вестготів і заклав кафедральний собор. Вже в той час це було досить значне місто, а в наступні століття Ангулем грав важливу роль у військовій історії. У IX столітті місто розграбували нормани.\nМісцевість, в якій розташований Ангулем, називалася спершу Ангумуа і за старих часів, c IX століття, була графством . Чоловіча гілка графів Ангумуа обірвалася в 1218 році зі смертю Емара Тайльфера; графство через спадкоємицю по жіночій лінії, Ізабеллу (другу дружину Іоанна Безземельного), перейшло до дому Лузіньян.\nУ 1302 році, коли Гуго XIII Лузіньян помер без спадкоємців по чоловічій лінії, Філіп Красивий приєднав це графство до своїх володінь, і з тих пір воно становило спадок з графським титулом для членів королівського дому (за винятком періоду 1360—1373, коли місто належало англійцям). C 1394 Ангулем належить герцогам Орлеанським, молодшій гілці династії. Так, молодший син Людовика Орлеанського, Жан, був графом Ангулемським, а його онук вступив на престол під ім'ям Франциска I. Останній у 1515 році перейменував це графство в герцогство і віддав його в долю матері, Луїзі Савойській. До того часу «герцогство», яке контролювалося королем, залишалося таким лише номінально.\nТитул герцога Ангулемського носив третій син Франциска I, Карл (помер у 1545), якому як зятеві Карла V випало на долю укласти мир між Францією та Іспанією. Карл IX до свого сходження на престол також носив титул герцога Ангулемського. Останнім герцогом Ангулемським став Луї-Антуан (1775—1844), який в 1830 кілька хвилин правив під ім'ям Людовіка XIX. Карта міста 1914\nЗ XIV століття в місті процвітали паперові мануфактури, а згодом і друкарні — завдяки наявності чистої води практично постійної температури, що надходить з підземних річок. До кінця XIX століття в Ангулемі була "21 велика паперова фабрика, заводи винокурні, шкіряні і збройові. Торгівля, зосереджена в передмісті Гумо, велася переважно папером, хлібом, вином, горілкою, коноплею, льоном, трюфелями, каштанами, милом, сіллю, корками, дошками для бочок, залізними та мідними товарами. Неподалік від міста розташований Теруатський пороховий завод з 17 майстернями, а в Туврській долині, за 6 км від Ангулема, — великий гарматно-ливарний завод, заснований в 1750 р., який міг постачати щорічно до 680 гармат.\nУ 1903 році, під час автогонки Париж — Мадрид, під Ангулема загинув Марсель Рено — один із засновників Renault . У XX столітті місто було відоме своїми автоперегонами; кільцева траса Ангулемськими бульварами, що розбиті на місці колишніх фортечних валів.\nУ 1940 році, після капітуляції Франції, Ангулем виявився на захід від кордону між вішистською Францією і окупованими територіями. У 1944 році, під час десантування, залізнична станція Ангулем (лінія Бордо — Пуатьє) зазнала масованих бомбардувань.\nАнгулемський собор, основні будівлі якого датовані початком XII століття, перебудований в XIX столітті під керівництвом Поля Абаді.\nБудівля мерії, також побудована Абаді, що має у своєму складі дві башти, які збереглися від середньовічної фортеці герцогів Ангулемських.\nНа місці фортечних укріплень Ангулема розбите кільце бульварів. Велика частина старого міста добре збереглася.\nЧоловіки 19 486 3209 3403 5637 4443 2480 314\nЖінки 22 597 3221 3298 5877 5250 4172 779\n2010 року серед 27 646 осіб працездатного віку (15—64 років) 19 475 були активними, 8171 — неактивною (показник активності 70,4%, у 1999 році було 69,5%). З 19 475 активних мешканців працювало 15 479 осіб (7933 чоловіки та 7546 жінок), безробітними було 3996 (2004 чоловіки та 1992 жінки). Серед 8171 неактивної 3472 особи були учнями чи студентами, 1987 — пенсіонерами, 2712 були неактивними з інших причин.\nУ 2010 році в муніципалітеті числилось 20032 оподатковані домогосподарства, у яких проживали 38591,5 особи, медіана доходів виносила 16 309 євро на одного особоспоживача\nАдріен Сілва (*1989) — відомий португальський футболіст, півзахисник.\nМішель Монтіньяк (1944—2010)— французький дієтолог.\nВаллєн Деламот, Жан-Батіст-Мішель (1729—1800), архітектор\nҐійом Фай — французький журналіст та письменник, ідеолог та теоретик французького ультраправого руху\nЛа-Рошель 120 km Париж 435 km\nПуатьє 110 km\nНіор 110 km Монлюсон 236 km\nГере 170 km\nКонфолан 50 km\nКоньяк 40 km\nСент 70 km\nРуаян 100 km 𝒩 Лімож 100 km\n𝒲 Ангулем ℰ\nБордо 120 km Лібурн 100 km\nБержерак 110 km Періге 80 km\nОфіційний сайт міста Ангулем\nТуристичне бюро муніципалітету Ангулем\nРозташування муніципалітету Ангулем на мапі Франції та сусідні муніципалітети\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Ангулем&oldid=31911202\nОстаннє редагування: 22 травня 2021, 14:10


Об’єднання територіальних громад: де межа між добровільністю і фасадністю? – Центр підтримки громадських і культурних ініціатив "Тамариск"\nОб’єднання територіальних громад: де межа між добровільністю і фасадністю?\nПрийняття Закону «Про добровільне об’єднання територіальних громад» дало можливість здійснювати конкретні заходи з реформування місцевого самоврядування. Чи виправдає очікуванням суспільства таке об’єднання громад, чи буде воно за своїм змістом насправді добровільним, чи стануть ці громади самодостатніми та ефективними?\nНайближчим часом пересвідчимось. Ризиків у цій царині більш ніж достатньо, – від кабінетного розуміння сутності реформ до їх буквального несприйняття самими громадами.\nЗакон України «Про добровільне об’єднання територіальних громад» опубліковано на початку березня цього року. Його первинний зміст (законопроект № 0915), запропонований Кабміном, у порівнянні з внесеним до другого читання від 2 лютого 2015 р. зазнав значних змін і покращень – більше половина тексту викладена по-іншому.\nВтілення цього закону в життя територіальних громад є завданням не з простих. Таке об’єднання не повинно перетворитись у кабінетне і фасадне утворення штучних «громад», не стати панацеєю — мусимо всіх об’єднати, а коли добровільно не захочуть, то ми їх через перспективні плани все одно зведемо в одне ціле.\nЧиновники чомусь вважають, що лише їхнє бачення «спроможних територіальних громад» та «перспективні плани» об’єднання здатні спонукати сільські, селищні і міські громади усвідомити, що влада хоче як краще.\nЗрештою, а коли влада хоче щось погане для людей? Уважають, що найбільше гальмують ці реформи безпосередньо сільські, селищні і міські голови через нерозуміння і небажання їх проводити, відчуття страху. Цікаво, а хтось взагалі запитував цих людей про потрібність таких об’єднань?\nПерш, ніж розпочинати реальні процеси добровільного, а не штучного об’єднання, потрібно вирішити ряд концептуальних питань застосування відповідного закону. Звернемо увагу на деякі із них.\nПо-перше, однією із умов об’єднання є «якість та доступність публічних послуг», яка не може бути нижчою, ніж до об’єднання. Так, за даними опитування, проведеного Фондом «Демократичні ініціативи імені Ілька Кучеріва» з 19 по 24 грудня 2014 р. на замовлення Центру політико-правових реформ, якість надання адміністративних послуг в Україні загалом позитивно оцінюють лише 5 відсотків населення. Про яку ж якість тоді йдеться? Хто б мав визначати якість і доступність цих послуг? Які критерії та процедура оцінки наявного стану адміністративних послуг?\nОтже, важливо не цементувати проблеми неякісного надання відповідних послуг чи примітивно змінювати вивіски державних реєстраторів, а паралельно діагностувати цю якість і покращувати її через практичну передачу повноважень (децентралізацію) органам місцевої влади.\nПо-друге, одним із ініціаторів об’єднання можуть бути члени територіальної громади уформі місцевої ініціативи. Так, але зважаючи на те, що за оцінками різних експертів заледве 10-15 відсотків територіальних громад України мають Статути, процедура місцевих ініціатив врегулювана у ще меншій кількості громад. У деяких із них вона є майже нереальна.\nТак, у місті Херсон суб’єктом місцевої ініціативи може бути ініціативна група членів територіальної громади чисельністю не менше 500 громадян, а в місті Рівне — не менше 1000 осіб. Загалом, ініціативні групи мають зібрати на підтримку місцевих ініціатив від 5 до 25 тис. підписів громадян.\nЗрештою, чи достатньо у нас прикладів (історій успіху) стосовно ініціювання і реалізації місцевих ініціатив загалом? З іншого боку, як можна говорити про ініціювання відповідного об’єднання органами самоорганізації населення, коли їхня діяльність на законодавчому рівні суттєво гальмується, не створено передумов на місцевому рівні для їх ефективного розвитку.\nДля цього потрібно активізувати на рівні територіальних громад процедури внесення місцевих ініціатив, зокрема, тих, що стосуються питань об’єднання. Такі місцеві ініціативи мають бути максимально реалістичними, доступними і демократичними. Окрім цього, має ефективно розвиватись і функціонувати самоорганізація населення – діяльність будинкових, вуличних, квартальних і районних комітетів.\nПо-третє, законодавець вводить в обіг термін «громадські обговорення», зазначаючи що порядок їх проведення має визначатись відповідною радою. Відповідні громадські обговорення, як визначено у Законі, можуть відбуватись у формі громадських слухань, зборів громадян чи інших форм консультацій з громадськістю.\nЯк провести громадські слухання, коли у переважній більшості громад їх практично майже ніколи не проводять? А якщо проводять, то наскільки ретельно враховують їх результати? Як організувати збори громадян, коли відсутній законодавчий порядок їх проведення? Якщо йдеться про консультації з громадськістю, то у якій формі вони мають проводитись – публічного громадського обговорення чи вивчення громадської думки? Або чи достатньо провести конференцію, форум, теле- або радіо дебати, інтернет-конференцію, електронні консультації, соціологічне дослідження та спостереження, щоб належно обговорити ініціативу із об’єднання територіальних громад?\nНеобхідно розробити взірцеві (модельні) проекти положень про порядок проведення громадських обговорень із розгляду питань добровільних об’єднань територіальних громад. Ці проекти мають максимально детально і чітко визначити послідовність розгляду ініціативи із такого об’єднання, а також внесення і врахування відповідних пропозицій.\nПо-четверте, як має працювати і приймати рішення щодо підготовки проекту про об’єднання спільна робоча група? Який кількісний склад оптимальний для її ефективної роботи? Чи обов’язковим є протоколювання засідань цієї робочої групи?\nВарто виробити рекомендації щодо регламенту роботи, процедур прийняття рішень і типових документів, необхідних для діяльності спільних робочих груп щодо добровільних об’єднань.\nПо-п’яте, рішення про підтримку об’єднання громад, окрім місцевих рад можуть бути прийняті на місцевому референдумі. Як реалізувати це право громади, коли щонайменше у ВРУ відсутній законопроект про місцевий референдум? А що робити, коли рада відмовиться приймати рішення і захоче винести це питання на референдум? Глухий кут.\nЗа таких обставин для створення повноцінних умов об’єднань громад важливим є внесення та прийняття Закону «Про місцеві референдуми».\nПо-шосте, ОДА отримали нове повноваження – надавати висновки щодо відповідності проекту рішення про добровільні об’єднання вимогам Конституції та законам України. Ці висновки мають бути затверджені розпорядженнями голів відповідних обладміністрацій. Чи передбачатиме таке додаткове повноваження введення у структуру ОДА нових працівників на штатних посадах, які б займалися підготовкою таких висновків?\nПо-сьоме, даним законом введено ще одну виборну посаду – сільського, селищногостаросту. Він буде діяти відповідно до положення, яке має бути затверджене радою об’єднаної територіальної громади. Що б мало визначати відповідне положення? Оскільки за своїм статусом він буде посадовою особою місцевого самоврядування, варто чітко визначити його функціональні обов’язки та можливості для вирішення проблем конкретної громади.\nОтже, для проведення насправді добровільного об’єднання територіальних громад недостатньо пробувати зверху нав’язувати методики або плани. Адже такий радянський підхід до примусової колективізації не забезпечить якісних реформ. Першочергово потрібно активізувати і реанімовувати механізми місцевої демократії та самоорганізації населення.\nБез можливості затвердження відповідного рішення самими людьми на місцевих референдумах чи безпосередньої участі населення в ініціювання та обговоренні цих питань такі об’єднання залишатимуться черговою фасадною реформою, яка не приживеться до сільських, селищних і міських громад.\nІПЦ «НАШЕ ПРАВО»