«СПАДКОВІ ЗАХВОРЮВАННЯ ЛЮДИНИ »\n« Б » класу ліцею № 34 м Костроми\n2. Предмет і методи антропогенетики та медичної генетики.\n3. Організація спадкового апарату клітин людини (рівні організації: генний, хромосомний, геномний).\n4. Мутаційний процес і спадкові захворювання людини: а) механізм генних мутацій. Хвороби обміну речовин і молекулярні хвороби людини. Спадкування генних аномалій; б) хромосомні мутації, їх різноманітність і прояв у формі синдромів; в) геномні мутації та їх наслідки.\n5. Чинники, що викликають мутації спадкового апарату.\n6. Значення діагностики і лікування від спадкових хвороб.\n7. Медико-генетичне консультування в профілактиці спадкових захворювань.\nЗазираючи в майбутнє, можна з упевненістю сказати про по істині фантастичних перспективах перетворення живих організмів на основі знань закономірності спадковості.\nГенетика в основі своїй - наука про спадковість. Вона має справу з явищами спадковості, які були пояснені Менделем і його найближчими послідовниками. Дуже важливою проблемою є вивчення законів, за якими успадковуються хвороби і різні дефекти у людини. В деяких випадках елементарні знання в галузі генетики допомагають людям розібратися, чи мають вони справу з успадкованими дефектами. Знання основ генетики дає впевненість людям, страждаючим недугами, не передаються у спадок, що їхні діти не будуть відчувати аналогічних страждань.\nРозвиток генетики для вивчення проблем людини пов'язана з її загальними науковими успіхами і з тим, що ці успіхи починають займати велике місце у що йде науково-технічної революції. Розвиток генетики має важливе значення для пізнання явищ життя і в тому числі для медицини. Генетика\n- це фундамент медицини. Завдання полягає в тому, щоб генетична програма кожної людини була б повноцінною і високоактивної у всіх клітинах людини. Найважливішою є і проблема генетичної інформації людей. Генетична інформація людей - це найдорогоцінніше природне надбання країни, яке потрібно берегти незрівнянно більшою мірою, ніж нафта, руди, газ, кам'яне вугілля та інші ресурси. У Росії розробляється система генетичної служби, яка дозволить стежити за процесами, що йдуть в спадковості людей, прогнозувати ці процеси.\nЦя робота виконується в Інституті загальної генетики Академії наук Російської\nВ даному рефераті поставлена ??мета проаналізувати роботи, присвячені дослідженню спадкових захворювань людини.\nВраховуючи, що дана проблема широко досліджується в сучасній науці і стосується дуже багатьох питань, в рефераті поставлені такі завдання:\n. Визначення предмета і методів антропогенетики та медичної генетики.\n. Дослідження організації спадкового апарату клітин людини\n(рівнів організації: генного, хромосомного, геномного).\n. Вивчення мутаційних процесів і спадкових захворювань людини.\n. З'ясування факторів, що викликають мутації спадкового апарату.\n. Визначення значення діагностики спадкових захворювань і ролі медико-генетичних консультацій в профілактиці спадкових захворювань.\n2.Предмет і методи антропогенетики та медичної генетики.\nФормування, еволюція і становлення виду Homo sapiens відбувалися, як і у всіх мешканців нашої планети, під впливом звичайних чинників мікроеволюції, при провідному участі природного відбору, що діє на елементарний еволюційний матеріал - мутації та їх комбінації.\nСпадковість людини підкоряється тим же біологічним закономірностям, що і спадковість всіх живих істот. У людини, як і у інших організмів, що розмножуються статевим шляхом, зустрічаються домінуючі і рецесивні ознаки. У формуванні кожного фенотипического властивості чи ознаки людини також бере участь як спадковість, так і середу.\nСпадковість людини вивчає наука антропогенетика (від грец. Антропосе - людина). Частина антропогенетики, що займається вивченням спадкових хвороб, нормальних і патологічних властивостей крові, поряд з генетикою патогенних мікроорганізмів продуцентів антибіотиків входить до складу медичної генетики.\nСучасна антропогенетика озброєна поруч методів, що дозволяють простежити деякі закономірності передачі ознак у спадок. Це сприяє встановленню діагнозу, дозволяє боротися з хворобливими станами і дає можливість справити генетичну консультацію особам, які її потребують.\nІснують різноманітні методи, вивчаючи спадковість людини.\nЦе генеалогічний, близнюковий і популярно-статичний методи, запропоновані в кінці минулого сторіччя Ф. Гальтоном. У наші дні користуються так само цитологическими, онтогенетичними, дерматогліфічний, молекулярно-генетичними, а також іншими методами.\nГенеалогічний метод дозволяє подолати складнощі, що виникають у зв'язку з неможливістю схрещування і малоплідністю людини. Якщо є родовідні, то можна, використовуючи сумарні дані по кільком сім'ям визначити тип спадкування (домінантний, рецесивний, зчеплених зі статтю, аутосомний) ознаки, а також його моногенних або полігенно.\nТак, домінантний ознака «габсбургська губа» (товста випнута нижня губа) простежується в династії Габсбургів, починаючи з XV в. Аналогічне успадкування легко виявляється для ознаки брахидактилия або короткопалость, внаслідок недорозвинення (зрощення) кінцевих фаланг. За домінантним типом наслідуючи такий дефект, як ахондроплазия - карликовість, пов'язана з різким укороченням кінцівок і ін.\nБлизнюковий метод використовується для з'ясування ступеня спадкової обумовленості досліджуваних ознак. Явище поліембріонії відомо у деяких тварин. Воно характеризується появою кількох ідентичних, або однояйцевих близнюків (ПРО) - многозіготних близнюків. Поряд з такими\nОБ існують разнояйцовие близнюки (РБ), що народжуються при заплідненні одночасно дозріваючих яйцеклітин. Якщо ОБ як результат кланового розмноження однієї заплідненої яйцеклітини завжди ідентичні за статтю і дуже схожі, часто практично невиразні, то РБ можуть мати як однаковий, так і різний підлогу. Зустрічаються РБ, сильно різняться за зовнішніми ознаками, як розрізняються особини, що виникли в результаті самостійних випадків запліднення. В цьому випадку РБ представляють результат розщеплення при схрещуванні.\nБлизнюковий метод заснований на трьох положеннях:\n1. ОБ мають ідентичні генотипи, а РБ різні генотипи.\n2. середу, в якій розвиваються близнюки і під дією якої з'являються відмінності ознак у ОБ, може бути однаковою і неоднаковою для однієї і тієї ж пари ОБ.\n3. Всі властивості організму визначаються взаємодією тільки двох факторів: генотипу і середовища.\nОБ і РБ зазвичай порівнюють по ряду показників на великому матеріалі. На основі отриманих даних обчислюють показники конкордантности (частоти подібності) і дискордантности (частоти розходжень).\nЦитогенетический метод. Досить велике число важко відмітних один від одного (в межах груп) хромосом створювали труднощі у застосуванні цитологічного методу і в розвитку цитогенетики людини. Розробка методів диференціальної забарвлення спростила проблему ідентифікації всіх хромосом людини. Завдяки культивуванню клітин людини в vitro можна отримувати досить великий матеріал для опису цитологічних особливостей досліджуваного індивідуума. Для цього зазвичай використовують короткочасну культуру лейкоцитів периферичної крові.\nЦитологічний метод придбав велике значення у зв'язку з можливостями, які відкрила гібридизація соматичних клітин. Отримання гібридів між соматичними клітинами людини і миші дозволяє значною мірою подолати проблеми, пов'язані з неможливістю схрещувань і картировать багато генів, що контролюють метаболізм клітини.\nПопуляційний метод, або методи генетики популяцій широко застосовуються в дослідженнях людини. Він дає інформацію про ступінь гетерозиготності і поліморфізму людських популяцій, виявляє відмінності частот алей між різними популяціями. Так, добре вивчено поширення алей системи груп крові АВО. Різну концентрацію конкретних алей локусу 1 пов'язують з відомими даними про чутливість різних генотипів до інфекційних хвороб. Це допомагає зрозуміти напрямок еволюції і відбору, що діяв у різних регіонах, в історії людства.\nПопуляційний метод дозволяє визначити адаптивну цінність конкретних генотипів. Багато ознак і відповідно зумовлюють їх гени адаптивно нейтральні і виявляються як природний поліморфізм людських популяцій (наприклад, багато морфологічні ознаки: колір очей, волосся, форма вух і т.д.). Інші ознаки виникли як адаптивні по відношенню до певних умов існування; наприклад, темна пігментація шкіри негрів охороняє від дії сонячної радіації.\nВідомі приклади умовно адаптивних алелів. До їх числа відноситься така генетична аномалія, як серповидноклеточная анемія. Рецессивная аллель, що викликає в гомозиготномустані це спадкове захворювання, виражається в заміні всього одного амінокислотного залишку?-ланцюга молекули гемоглобіну.\nУ популяціях людини так само, як і в популяціях інших організмів, в гетерозиготному стані міститься значний генетичний вантаж, т. Е. Рецесивні аллели, що призводять до розвитку різних спадкових хвороб. Підвищення ступеня інбридингу в популяціях повинно призводити до підвищення частоти гомозіготаціі рецесивних алелів. Ця закономірність повинна застерігати від укладення близькоспоріднених шлюбів.\nВелика питома вага у вирішенні проблем генетики людини та медичної генетики має онтогенетический метод, за яким розвиток нормальних і патологічних ознак розглядається в ході індивідуального розвитку.\nВивчення і можливий запобігання наслідків генетичних дефектів людини - предмет медичної генетики.\nГен - ділянка ДНК, що кодує синтез одного поліпептидного ланцюга амінокислот (однієї молекули білка) розміри гена визначаються числом пар нуклеотидів. Є гени розміром в 59 пар нуклеотидів (п. Н.) - У фага Т-4,\n4 - у кілька тисяч п. Н. (Більшість генів людини). Вчені вважають, що в генотипі людини налічується близько 1 мільйона генів.\nХромосома - (в перекладі - «забарвлене тільце» ) складне утворення всередині ядра, складається з: ДНК, білків, РНК, ліпідів, вуглеводів. В одній хромосомі розміщається (локалізується) багато генів. Хромосоми мають різну форму. Форма хромосоми визначається положенням центромери (первинної перетяжки, до якої приєднуються нитки веретена поділу в


Хто стоїть за подіями в Туреччині? - іноземні ЗМІ - BBC News Україна\nХто стоїть за подіями в Туреччині? - іноземні ЗМІ\nImage caption Спроба військового перевороту в Туреччині виявилась невдалою\nІноземна преса пише про причини й обставини невдалого заколоту в Туреччині та пояснює, чому Франція настільки вразлива до терактів.\nФранцузька газета Figaro вражена масштабом подій і динамікою, з якою минулої ночі вони розгорталися в Туреччині. "Неймовірна і надзвичайно заплутана ситуація: складно знайти влучні слова аби описати ніч, яку пережила Туреччина", - пише видання.\nЗа останні 50 років в країні відбулося декілька путчів, під час яких проливалася кров, відзначає Figaro. Однак жоден з них не був схожий на те, що можна було спостерігати протягом останніх 10 годин.\n"Бомби, скинуті з літаків на будівлю парламенту та поряд з президентським палацом в Анкарі, гелікоптери заколотників, які стріляють в натовп невдоволених людей, винищувачі F-16, які уряд застосував для знищення цих гелікоптерів (щонайменше один гелікоптер "Сікорський" було збито в Анкарі)", - перераховує видання невичерпний список того, що відбулося в Туреччині.\nСеред натовпу, який зранку вітав президента Реджепа Таїпа Ердогана в стамбульському аеропорту, був Мурат Зан, якого Figaro описує як не надто палкого прихильника голови турецької держави. "... ми забагато страждали через заколоти в армії. В демократичній країні ті, хто прийшов через скриньки для голосування, мають піти тим самим шляхом. Якщо, звісно, все це не сплановано самим Ердоганом", - цитує Figaro місцевого жителя.\nІнше французьке видання Liberation також пише історію очевидця подій.\n27-річний Матьє приїхав до Стамбула на п'ять днів і став свідком подій.\nЗа його словами, вночі біля площі Таксим в центрі міста постійно гули сирени, було чутно стрілянину та гелікоптери. "Дуже важко зрозуміти, це люди, які захищають президента Ердогана і виступають проти військового заколоту, чи навпаки ті, хто вийшов на вулицю, аби підтримати армію. По телевізору показують суперечливі репортажі", - поділився враженнями Матьє.\nВ інтерв'ю Liberation він сказав, що не планує спати допоки не зрозуміє, чим закінчиться переворот. "Ми не знаємо, в якій Туреччині прокинемося завтра", - цитує його газета.\nВидання називає події цієї ночі "ніччю хаосу" і нагадує, що схожі заколоти відбулися в 1960, 1971, 1980 та 1997 роках. Тоді армія втручалася в політичні питання, жителі країни знають про це лише з розповідей батьків.\n"Я згадала, як батьки розповідали мені про це, а я їм не вірила, це не могло бути правдою", - поділилася враженнями від побаченого 29-річна Гюлькан, яка живе в азіатській частині Стамбула. За її словами, вночі три танки проїхали під її балконом.\n"Для жителів міста ніч виявилася короткою і минула під заглушливі звуки бойових літаків, які літали над містом на наднизькій висоті", - додає Liberation.\nБританська Guardian роз'яснює читачам, ким є Фетхуллах Ґюлен - "людина, яку турецький президент звинуватив у спробі заколоту".\nПроповідник, який живе в Пенсильванії, очолює рух Гізмет, є критиком пана Ердогана і впливовою фігурою в турецькій політиці - так коротко можна описати пана Ґюлена. Звинувачення на його адресу Guardian називає "частиною звичної риторики (президента Ердогана. - Ред.) і давнього протистояння".\nВважається, що у Туреччині його підтримують приблизно 10% населення країни.\nФетхуллах Ґюлен звинувачував прихильників Ердогана в поліції та судах у причетності до антикорупційних справ у 2013 році. Тоді звинувачення лунали на адресу, зокрема, сина президента - Білаля. Звинувачення були сприйняті як відплата за спроби турецького президента обмежити вплив шкіл ґюлентістів, додає газета.\n"Ворожнеча досягла піку, коли почалися чистки так званих ґюленістів, зокрема серед високих офіцерських чинів в армії та поліції, а також працівників медіа, яких звинувачували у зв'язках з рухом", - підкреслює видання.\nУчора американські послідовники руху Ґюлена спростувало будь-яку причетність руху до спроби захоплення влади в Туреччині.\n"То де ж правда?" - запитує Guardian.\nКритики вказують на відео, що з'явилося в 1999 році. На відео Ґюлен нібито закликає своїх прихильників непомітно "проникати" до державних інституцій і чекати зручного моменту. Сам Ґюлен стверджує, що відео підроблене, пише газета.\nТим часом Daily Telegraph аналізує причини трагедії в Ніцці, де загинули понад 80 людей.\nImage caption У ніч проти п'ятниці на набережній Ніцци вантажівка в'їхала в натовп на великій швидкості. Загинули 84 людини.\nВидання пише, що вразливість Франції до ісламістів пояснюється кількома факторами.\nУ Франція проживає найбільше мусульман в Європі. При цьому соціальний розрив між деякими мусульманськими громадами та більшістю населення може бути більшим, ніж в інших європейських країнах.\nІншим важливим показником є те, що до так званого угруповання "Ісламська Держава" в Сирії приєдналось більше вихідців з Франції, ніж з будь-якої іншої країни Європи, наголошує газета.\nПроблем додає і те, що Франція є частиною Шенгенської зони, тож не може повністю проконтролювати рух людей через кордон. А спецслужби, ймовірно, перевантажені, адже мають стежити за "тисячами підозрюваних", пише видання.\nЮрій Мартиненко, Служба моніторингу BBC\nВідео Нічні бої в Анкарі:танки, авіація, стрілянина\nУ Туреччині провели масові арешти\nЕрдоган закликає турків вийти на вулиці\n"ІД" заявило, що напад у Ніцці вчинив їхній послідовник\nНапад в Ніцці "має ознаки терористичних атак джихадистів" - прокурор Франції\nВідео Шок і жах: фото з Ніцци


Щорічно можна забезпечувати житлом від 3 до 5 тисяч переселенців - експерт\nРекомендовані Голова Всеукраїнської асоціації переселенців 32-річний Руслан Калінін.\nДержава досі не запропонувала жодної програми, яка допомогла б вирішити житлову проблему переселенців. Їх зараз офіційно зареєстровано майже півтори мільйони. 66% живуть в орендованих помешканнях, 22% - у родичів, 9% - у колективних центрах. Ті, хто змогли купити собі житло, займають 1%.\nПро це в інтерв'ю Gazeta.ua розповідає голова Всеукраїнської асоціації переселенців 32-річний Руслан Калінін.\n- Зараз питання житла актуальніше, ніж три з половиною роки тому. Коли почався військовий конфлікт і хлинула хвиля переселенців, більшість не знімали житло, а старалися виїхати до родичів чи друзів. Потім почався реабілітаційний період. Люди почали шукати житло і роботу. Частина повернулася на Донбас, інші облаштувалися на нових місцях. Лише зараз вони задумалися про власне житло, - розповідає Руслан Калінін.\n- Який перший крок у вирішенні житлової проблеми?\n- Для початку потрібно зрозуміти, яка насправді в Україні кількість переселенців. Для цього запустити електронний реєстр, де буде інформація про роботу, житло, необхідність в отриманні медикаментів, дитячих товарів тощо. Також варто провести перереєстрацію. Видати пластикові посвідчення, які будуть виконувати функцію соціальної карточки. Наприклад, великі мережі магазинів і сервіси даватимуть власникам цих карт знижку. Переселенці зможуть економити на продуктах, медикаментах без фінансових витрат з боку держави.\nТак, по-перше, ми побачимо реальну кількість переселенців. Впевнений, вона буде меншою, ніж зараз. Деякі отримували довідки не заради виплат. А, наприклад, щоб піти в лікарню. Після цього могли поїхати на окуповану територію або закордон. У Донецькій та Луганській областях поширений "пенсійний туризм". Коли люди, щоб отримувати пенсії, прописуються у родичів на українській території. Але, насправді, місце проживання не змінюють.\nПо-друге, зрозуміємо потреби ВПО. У нас є категорії соціально незахищених переселенців - самотні матері, багатодітні сім'ї. Вони не мають грошей навіть на найнижчу кредитну ставку. Таким житло потрібно купувати, - каже Руслан Калінін. - Найкраще скористатися прикладом Грузії, де кожній сім'ї присвоюється коефіцієнт вразливості. Тобто кожна родина має отримати певну кількість балів залежно від складу сім'ї, наявності дитини, члена родини з інвалідністю, або такого, який загинув чи служить в АТО. Залежно від цих балів визначається, яка житлова програма необхідна для конкретної родини — іпотека чи безкоштовна квартира.\n- Чи може вирішити проблему нещодавно запущена програма "Доступне житло"?\n- Це перша вдала і потрібна програма, яку прийняли. За нею держава компенсує 50 відсотків вартості житла, придбаного переселенцем. Мінус у тому, що не всі мають кошти навіть на часткову оплату житла. За умовами програми, переселенець повинен внести 50 відсотків вартості квартири за 15 днів. Інакше черга перейде далі. Тому, коли дійде до справи, багато людей відсіються.\nТакож потрібно буде переглянути розподілення коштів. Зараз гроші на програму по областях розділяють за квотним принципом — залежно від кількості переселенців. Лідером по зареєстрованим ВПО є Донецька та Луганська області. Тому на Донецьку область виділені понад 6 мільйона гривень, а на Київську - лише 3 мільйона гривень.\n- Як активно переселенці долучаються до програми?\n- Зараз виник великий ажіотаж по деяких областях. У Києві подали понад 3 тисячі заявок на участь у програмі. При цьому у Донецькій області зареєструвалися лише 3 сім'ї. Одні не хочуть купувати там квартири через наближеність до військових дій. Для інших - не дуже вигідні умови купівлі. Наприклад, у Слов'янську можна придбати квартиру у новобудові за 9 тисяч гривень за квадратний метр. А вартість вторинного житла - 6 тисяч гривень за квадратний метр. Відповідно, переселенцю простіше купити квартиру уже з ремонтом, ніж у новобудові. При цьому в другому випадку доведеться прочекати до року, поки її збудують, а потім за свої гроші зробити ремонт.\n- Яка реальна кількість переселенців може розраховувати на відшкодування?\nУ бюджеті на теперішній і наступний рік закладені 130 мільйонів гривень. На ці кошти можна забезпечити житлом до 350 сімей. Якщо долучаться місцеві обласні бюджети, то вдвічі більше. Наша Асоціація проситиме виділення на програму "Доступне житло" 1 мільярда гривень.\n- Що робити з тими, хто не може скористатися програмою?\nПотрібно надати можливість приватизувати житло переселенцям, які мешкають у державних гуртожитках. Таких, за нашими підрахунками, до 5 тисяч. Для малозабезпечених - придбати житло за рахунок держави.\n- Розкажіть про досвід Грузії, де проблему вирішили за допомогою модульних містечок? Чи можливо скористатися цим в Україні?\n- Модульні містечка в Україні - це по суті провальний проект. У нас їх близько семи. Я був у кількох, особливо запам'яталося поселення у Кривому Розі. Це містечко знаходиться за межами міста. На території дуже погана інфраструктура. Є одна школа, але не має роботи. Люди, які там живуть - неблагополучні або багатодітні сім'ї, які не можуть або не хочуть платити за оренду житла. Багато циган, процвітає алкоголізм і наркоманія, були випадки педофілії. Люди живуть відокремлено і не інтегруються в громаду.\nБудинки у грузинських модульних містечках даються у власність переселенців, чого не має в Україні.\nМістечка були задумані, як тимчасові, але люди живуть там уже не один рік. Також не був продуманий механізм оплати. Це лягло на місцеві бюджети. Вони змушені витрачати великі кошти за комунальні, замість того, щоб використати їх ефективно\nЯ також був у такому містечку в Грузії. Будинки там, хоч і передбачені як тимчасові, зроблені не з модулів, а з цегли. На відміну від українських, грузинські помешкання даються у власність переселенців. Вони можуть робити з ними все, що завгодно. Наприклад, добудувати ще одну кімнату, або продати і купити житло в іншому місті. У найбільшому такому місті живе понад 7 тисяч людей. У ньому є школа, два дитсадки, пивний і паперовий заводи, банк. Переселенців стимулюють займатися дрібним бізнесом. Залучають міжнародні організації, які видають їм міні-гранти. Таким чином там на 50 відсотків вирішене питання безробіття.\n- Де взяти кошти на житлові програми?\n- Ми пропонуємо переглянути виплати для переселенців. Держава щорічно витрачає на це 118 мільйонів доларів. Цим заганяє себе в кут, бо не вкладає ці гроші в реальний сектор економіки і не вирішує житлову проблему. Самі переселенці не можуть на ці виплати навіть орендувати квартиру. Варто виплачувати кошти лише найбільш нужденним: одиноким матерям, людям з інвалідністю. Натомість, урізати їх для — 30 відсотків, які є платоспроможними. Зможемо вивільнити біля 1 мільярду гривень для житлових програм. 50 відсотків цієї суми пустити на фінансування програми "Доступне житло", ще 50 відсотків на придбання квартир для малозабезпечених. Таким чином щорічно забезпечимо від 3 до 5 тисяч людей житлом.\nТих, кому буде видана квартира, потрібно позбавити статусу переселенця. Вони фактично стають місцевими жителями і втрачають соціальні виплати. Це також зекономить певну частину коштів, яку можна пустити в загальний бюджет житлових програм.\nНеобхідно залучати закордонні донорські кошти. Але у держави має бути єдина стратегія вирішення проблем. Спонсори не готові фінансувати повітря. У Грузії, після того як розробили концепцію допомоги, за рахунок пожертв запустили 90 відсотків житлових програм. У нас фактично не запустили жодної.\nДетальніше в цій категорії: « Переселенці не можуть отримати тимчасове та соціальне житло через застарілий перелік документів Грошей на футбольні поля виділили більше, ніж на допомогу переселенцям »


ярмарку » Газета "Вільне життя"\nЯрмарок «Буковинська осінь» вшосте проведено на Кіцманщині\nМасштабне і велелюдне свято зібрало минулої неділі, 25 вересня, на території кінноспортивного клубу «Буковинська Троя» в с.Реваківці багато людей з усієї області й інших куточків України. Тут уже вшосте відбувся традиційний агропромисловий ярмарок\nНа Петрівському ярмарку збирали кошти для допомоги воїнам АТО\nПетрівський ярмарок, який відбувся минулої неділі в Чернівцях, був рекордним за кількістю учасників та гостей. Окрім традиційного ярмаркування, цьогоріч також відбувався збір коштів для допомоги воякам. Виготовлені власноруч\nНа ярмарку «Кіцманська осінь-2014»\nВосени, із завершенням осінньо-польових робіт і збором урожаю, ми поповнюємо наші комори різним збіжжям і плодами. Ось і нині настав час для підведення підсумків сільськогосподарського року. Для аграріїв доброю нагодою представити свою продукцію є участь у


Ангели і Демони Кращі сайти в Римі та Ватикані - BlazeTrip\nHomepage / uk / Italy / Ангели і Демони Кращі сайти в Римі та Ватикані\nBy FaishalPosted on May 21, 2020\nДе побачити місця в книгу і фільм Ангели і Демони\nАнгели і Демони , фільм заснований на книзі Дена Брауна, знаходиться в Римі та Ватикані. Ось головні місця , які ви побачите у фільмі. Ви можете відвідати ці місця самостійно в наступний раз , коли ви знаходитесь в Римі.\nПлоща Святого Петра і Базиліка\nВатикан є крихітною суверенною незалежною державою і домом для тата. Базиліка Святого Петра, один з найбільших в світі церков і площі величезного Святого Петра у Ватикані домінують і займає чільне місце в фільмі. Вхід в собор Святого Петра є безкоштовним, але для відвідування Ватикану розкопки, некрополь під базилікою Святого Петра, де частина фільму має місце, ви повинні зарезервувати заздалегідь на екскурсію з гідом.\nКастель Сант-Анджело і Passetto\nКастель Сант-Анджело, побудований як гробниця для імператора Адріана в другому столітті, використовувалися в якості фортеці, поки вона не стала папською резиденцією в 14-м століття. Секретний прохід, то Passetto, з’єднує його з Ватиканом. У фільмі це таємниця стародавнього ілюмінати пляма використовується в кінці розповіді. Сьогодні Кастель Сант-Анджело проводяться літні концерти. Passetto, в’язниця, і приватні кімнати Климента VII також можна відвідати.\nПьяцца Навона і фонтан Чотирьох рік\nПьяцца Навон є живим квадратом оточеного високого класу кафе і бароковими палацами. Зірки овальної форми площі три розкішні барокові фонтани. Центральний фонтан, фонтан з річок або Fontana Dei Fiumi, являє собою воду на Шляху Просвітлення в історії. Створений Берніні в 1650-х роках, фонтан зображує чотири ріки – Дунай, Ганг, Ніл і Ріо-де-ла-Плата.\nСанта-Марія-дель-Пополо і Пьяцца дель Пополо\nСанта-Марія-дель-Пополо, Пьяцца дель Пополо, була одна з перших церков епохи Відродження в Римі. У Кіджі Chapel, створений Рафаелем, стельові мозаїки і піраміди, як гробниці, а також статуї Берніні. Кіджі Каплиця являє Землю на Шляху Просвітлення в фільмі і книзі.\nСанта-Марія-делла-Вітторія є церква в стилі бароко на Via XX Settembre. Церква має знаменитий Екстаз Святої Терези Берніні, який представляє Вогонь на Шляху Просвітлення.\nРима Пантеон, древній храм усіх богів, був побудований між 118-125 н.е. імператором Адріаном. Його купол був найбільшим куполом коли-небудь, поки купол Брунеллески в соборі Флоренції був побудований в 1420-36. У 7-му столітті, це було зроблено в церкви перших християн, але це як і раніше найкраще збережена будівля стародавнього Риму. Сьогодні оточений приємною і жвавій площі, гарне місце, щоб посидіти ввечері і насолодитися улюбленим напоєм. Прийом в Пантеоні безкоштовно.\nСикстинська капела, побудована з 1473-1481, є як приватна каплиця Папи і місце для обрання нового Папи кардинали. Мікеланджело розписував знаменитий фресками стеля, з центральними сценами, які зображують створення і історію Ноя. Він також прикрасив вівтарну стіну Страшного суду і є твори кілька інших відомих художників. Каплиця є частиною музеїв Ватикану.\nОбов’язково купити квитки або забронювати тур заздалегідь , щоб уникнути довгих черг. Виберіть Італія, американська компанія продає Vatican Museums квитки і невеликої групи (6 осіб) тури Ватикану і Сікстинська капела онлайн. Для того, щоб насолоджуватися Сікстинської капелою без великих натовпів, розгляне До або після годин Сікстинської капели і музеї Ватикану тур.\nКазерта Королівський палац\nКазерта Королівський палац був набір для зйомок багатьох сцен ангелів і демонів, які мають місце в Ватикані, так як зйомки у Ватикані було заборонено. Казерта Королівський палац або Reggia ді Казерта, на північний схід від Неаполя, є екстравагантним Bourbon палац 18-го століття, який часто використовується в якості знімального майданчика. Ви могли б визнати палац з інших фільмів, включаючи Зоряні війни Епізод I і II і Місія нездійсненна III, де він замінений на Ватикан.\nPrevious post Jimbaran Нічний життя – Кращі місця піти вночі в Джімбаране\nКерівництво для мандрівника японської валюти: Ієна\nТокіо Діснейленд: Діснейленд Токіо Керівництво курорту\nТоп 5 порад для Насолоджуючись Париж Musee d’Orsay\nДізнайтеся про балик Пулау Пенанге, Малайзія\nЧому ви повинні відвідати Бордо на французькому атлантичному узбережжі\nВсе про мечеті Кристал в Теренггану Малайзії


Як швидко і смачно приготувати окрошку на кефірі, вісім покрокових рецептів з фото на будь-який смак\nОригінальні рецепти смачної окрошки на кефірі з овочами, ковбасою, куркою, смаженим м’ясом і окостом. А так само цікава казка про Окрошку.\nВаріант 1: Овочева окрошка на кефірі\nЛюбителям легких холодних супів сьогодні пропоную свій улюблений варіант окрошки – овочева окрошка на кефірі. Не всі люди їдять м’ясо і м’ясні продукти, і це далеко не привід відмовляти собі в задоволенні, покуштувати те або інше блюдо, так, наприклад, окрошку багато воліють з ковбасою або яловичиною, куркою, але і просто овочевий варіант виходить неймовірно смачним.\nПропоную використовувати традиційний овочевий набір – свіжі огірочки, редис, картопля, додамо куряче яйце і зелень, для заправки візьмемо легкий кефір і нежирну сметану. Також ви можете приготувати ще більш цікавий варіант – зробити окрошку також, тільки виключити картопля, бульби необхідно буде запекти в духовці, подавати до столу потрібно холодну окрошку і печена гарячий картопля – це дуже цікаво й незвичайно смачно, так що, якщо всіма руками за експерименти, пробуйте!\nзелена цибуля, кріп – 15-20 г;\nкефір 1% – 0,5 л;\nсметана нежирна – 4-5 ст. л.;\nсік лимона, сіль, перець – за смаком;\nмінеральна вода – за бажанням.\nКуряче яйце заздалегідь відварити круто – 8-10 хвилин в підсоленій воді, після яйце очистити і нарізати дрібними кубиками. Картоплю відварити 15 хвилин, почистити і нарізати.\nВимити добре молодий редис і свіжі ароматні огірочки, овочі просушити, після дрібно нарізати кубиками.\nВсі підготовлені інгредієнти скласти в глибоку об’ємну миску. Свіжу зелень кропу і зелений лук сполоснути, просушити, дрібно накришити. Додати зелень в миску до інгредієнтів.\nВвести порцію сметани, також присмачити майбутню окрошку сіллю і перцем за смаком.\nВлити в миску холодний кефір, додати трохи соку лимона і зняти пробу, при потребі смак відрегулювати на кислоту і сіль.\nОкрошку можна настояти додатково або відразу подавати до столу.\nВаріант 2: Швидке приготування окрошки на кефірі з ковбасою\nСама ніжна на смак і швидка по часу виходить окрошка на кефірі з ковбасою. Вибирайте молочну ковбасу з сиром, докторську або чайну. А так само заготовте овочі, які не потрібно варити. В рецепті вказані овочі середніх розмірів.\n10 гілок зелені;\n1∕ 2 моркви;\nЗ редиски, моркви і огірків зріжте хвостики.\nНатерти овочі на тертці.\nЗелену цибулю, петрушку, м’яту і кріп нашаткуйте.\nВсі інгредієнти підсоліть і розмішайте.\nПомістіть шматочки ковбаси на хвилину в мікрохвильовку. (Так ковбаса в окрошці буде смачніше.)\nТепер змішайте овочі і зелень з ковбасою, потім залийте кефіром. Замість м’яти візьміть два листки меліси або щіпку розмарину. Освіжаючий страва готова!\nВаріант 3: Збірна окрошка на кефірі, з смаженим м’ясом і окостом\nХолодний літній суп зручно є рідким, а домашній кефір часом виходить дуже густим для окрошки. Спробуйте розбавити його сироваткою, а краще мінеральною водою.\nПодібну окрошку на кефірі з мінералкою готують у місцевості, де є природні джерела. Замість ковбаси візьміть, як в народних рецептах, збір з м’ясних продуктів: копчений окіст, яловичину та свинину.\n3,0 л кефіру;\n0,33 л мінеральної води;\n150 гр. нежирної свинини;\n140 гр. копченого окосту;\n320 гр. огірків;\n85 гр. моркви;\n370 гр. картоплі;\n10 гр. готової гірчиці;\nМ’якоть свинини і яловичини наріжте на маленькі прямокутники.\nМ’ясо будемо спочатку маринувати, а потім смажити. Для цього розріжте головку цибулі на великі шматки.\nСкладіть м’ясо в чашку, залийте лимонним соком і перемішайте з шматками лука. Солити не потрібно. Якщо під рукою не виявилося лимона, то можна маринувати в кефірі або в мінеральній воді.\nПоки м’ясо маринується в холодильнику, відваріть картоплю і моркву. Перед цим овочі вимити щіткою, а шкірку не знімайте.\nЗелень переберіть і залийте холодною водою. Так ви позбавитеся від непотрібного сміття: пісок опуститься на дно ємності з водою, а комахи спливуть.\nНе забудьте зварити яйця круто. (8-10 хвилин після закипання).\nМариноване м’ясо (без цибулі) швидко обсмажте. Перекладіть на окрему тарілку, щоб м’ясо не просочилося жиром зі сковороди.\nВарені овочі вийміть з каструлі. Почекайте, поки вони охолонуть, потім зніміть з них шкірку.\nНаріжте однаковими кубиками картоплю, моркву, огірки, яйця і шматок окосту.\nСкладіть в одну каструлю всі продукти: м’ясо, овочі та зелень.\nРозбавте кефір мінеральною водою.\nПропорції мінералки і кефіру вказано приблизно. Можна взяти тільки мінералку, а кефіру додати для додання апетитного молочного кольору.\nПідготовлену рідина налийте в каструлю з подрібненими продуктами. Для смаку додайте в окрошку на кефірі щіпку цукру, солі і столової гірчиці.\nВаріант 4: Окрошка на кефірі з мінералкою в якості подарунка\nВарто тільки почати цікавитися рецептами окрошки на кефірі з ковбасою, як знайомі відразу ж намагаються допомогти і поділитися своїми шедеврами.\nЦей рецепт складений на основі чудової окрошки, якою пригостив мою доньку добрий молодий чоловік Данило Р. Він вважає, що кожна людина на землі має спробувати окрошку.\nЗаодно і я оцінила подарунок, а потім постаралася відтворити цікавий рецепт. Овочі та зелень використані в рівній кількості, мінералки приблизно півтори частини від загальної маси подрібнених продуктів і трохи сметани або кефіру.\n1 ч. вареної ковбаси без жиру;\n0,5 ч. яєць;\n1 ч. картоплі;\n1 ч. різної зелені (кріп, петрушка, зелена цибуля, селера);\n2 ч. мінеральної води;\n0, 5 ч. кефіру або сметани.\nКовбасу наріжте квадратиками по 1,5 див.\nСелера наріжте кружечками.\nКріп, зелену цибулю і петрушку наріжте.\nЯйця з варіть.\nКартоплю відваріть в мундирі.\nОчищений картопля, яйця, редиску і огірки натріть на тертці.\nІнгредієнти акуратно перемішайте і залийте мінералкою.\nДодайте за смаком сіль, перець, кефір або сметану.\nВаріант 5: Казка про окрошку на кефірі з квасом\nРозкажіть дитині що-небудь цікаве, щоб він заслухався, заспокоївся і почав їсти. Мої діти самі здивували мене ось такий казкою: «Жили були принцеса Олів’є і принц Квасок.\nЇх любові позаздрила зла чаклунка і забрала принцесу в далекі країни. Але принц не здавався і розшукав кохану. Коли він її зустрів, то радісно вигукнув: «О! Крихітка!»\nНа честь радісної події вони влаштували бенкет у своєму палаці. А гостей пригощали новим блюдом, яке назвали окрошкою.»\n320 гр. вареної ковбаси;\n2 л світлого домашнього квасу;\n5 стрілок зеленого цибулі.\nВізьміть три каструлі, щоб окремо відварити яйця, картоплю і моркву. У цих продуктів різне час приготування.\nУ воду для картоплі покладіть спеції.\nЯйця повинні варитися десять хвилин після закипання. Потім опустіть їх у холодну воду, щоб шкаралупа легко відділялася при чищенні.\nВарені овочі не тримайте довго в окропі, інакше вони стануть водянистими і несмачними. Моркву і картоплю перекладіть на суху тарілку або обробну дошку. Як тільки вони охолонуть, зніміть з них тонку шкірку.\nВсі компоненти наріжте квадратиками, складіть в одну глибоку посуд і перемішайте. Перевірте наявність склад: картопля, морква, огірки, горошок, ковбаса, зелень.\nДомашній квас процідити через тканинну серветку або подвійну марлю, щоб хлібні крихти не потрапили в окрошку.\nКласичну окрошку на кефірі і квасі можна подати урочисто. Перекладіть «олів’є» в порцелянову супницю або кришталеву вазу, а потім залийте квасом. Поставте блюдо в центр обіднього столу, а поруч соусниці з вершками, кефіром і сметаною. Стане в нагоді так само мелений перець і гірчиця.\nВаріант 6: Овочева окрошка на кефірі з мінералкою\nВам знадобиться різноманітний список овочів, щоб окрошка без м’яса вийшла ще смачніше.\n50 гр. свіжого горошку;\n60 гр. огірків;\n600 мл мінералки;\n100 гр. домашньої сметани.\nЦвітну капусту розділите на качанчики, залийте водою, підсолити і варіть хвилин десять.\nВийміть горошок з зелених стручків. Залийте водою. Варіть протягом п’яти хвилин після закипання.\nОкремо відваріть моркву.\nПідготуйте яйця. Вони повинні бути зварені круто.\nОгірки вимити щіткою. Якщо шкірка тверда і гірка, то її краще зрізати.\nРедиску, огірки і моркву натріть на крупну тертку.\nЯйця і зелень покришіть.\nКапусту розділити на дрібні суцвіття, а тверді частини видаліть.\nУ кефір додати густу домашню сметану і розмішайте.\nСкладіть в одну чашу всі подрібнені компоненти: редис, огірки, яйця, цвітну капусту, горошок, моркву і зелень.\nЗалийте суміш з подрібнених продуктів мінеральною водою.\nПодавайте окрошку в глибоких піалах. За смаком додайте сметану, розведену кефіром.\nВаріант 7: Окрошка на кефірі, приготовлена за допомогою мультиварки\n0,9 л кефіру;\n70 гр. густий сметани;\nКефір зі сметаною розмішайте і поставте в тепле місце.\nМожна скористатися мультиварка. Налийте в чашу або в спеціальні баночки кефір зі сметаною і включіть і програму «Йогурт».\nГотовий кисломолочний продукт поставте в холодильник.\nЯйця відваріть на звичайній плиті.\nКурячу грудку вимити, натерти спеціями, розріжте на чотири частини і покладіть в чашу мультиварки.\nКартоплю і моркву потрібно почистити і нарізати квадратиками по 2-3 сантиметри.\nВикладіть овочі на контейнер для приготування на пару. Встановіть програму на 25 хвилин.\nПодрібніть яйця і редис.\nВідварену грудинку покришіть.\nСкладіть разом покришені продукти: біле м’ясо, морква, картопля, яйця, редиску, зелень.\nПоставте суміш з продуктів в холодильник.\nЗаправляйте окрошку перед їжею. Для цього вам знадобиться охолоджений курячий бульйон, кефір зі сметаною або мінеральна вода.\nВаріант 8: Солодка окрошка на кефірі\nЦе рецепт солодкої окрошки. Список продуктів ви можете доповнити своїми улюбленими фруктами і ягодами.\n160 гр. яблук;\n120 гр. малини;\n0,5 гр. кориці.\nЯблука і груші помийте. Видаліть хвостики і насіннєві коробочки.\nФрукти покришіть. Посипте їх цукром і корицею.\nУ каструлю з фруктами влийте трохи води і тушкуйте на слабкому вогні.\nУ кефір, додайте сметану і цукор.\nВ охолоджені фрукти покладіть ягоди малини.\nДодайте кефір зі сметаною.\nУ рецепті можна використовувати персики, сливи, абрикоси, чорниці та вишні без кісточок. Кефір можна розмішати не тільки зі сметаною, але і з йогуртом або вершками.\nВаріант 9: Рецепт окрошки на кефірі з курячим філе\nПобачила в інтернеті опис класичної окрошки на кефірі з ковбасою. Ну звідки в позаминулому столітті докторська ковбаса? Цей делікатес був винайдений в 1930 році, та й був спочатку на прилавках великих міст.\nЗгадка про холодний суп з подрібненим м’ясом і овочами є в кулінарній книзі, виданій в 17 столітті. А першу окрошку, за твердженням істориків, приготували тисячу років тому. Так що пропоную використовувати відварене м’ясо, а не ковбасу і сосиски.\n700 гр. кефіру;\nПокроковий рецепт класичної окрошки на кефірі\nОпустіть яйце в кухлик, залийте холодною водою і поставте на вогонь. Засічіть десять хвилин після закипання.\nЗамініть окріп в ковшике на холодну воду, через пару хвилин шкаралупу можна легко зняти.\nЯйце розріжте на чотири частини.\nВізьміть огірки. Перевірте на смак шкірку, якщо вона гірка або товста, то її краще зрізати. Наріжте овочі квадратиками не більше 2 див.\nЦибулю, петрушку і кріп переберіть, видалите сухі і жовті листочки. Залийте водою, а через хвилин п’ять нашаткуйте.\nВідварене філе теж наріжте квадратиками.\nПокладіть в одну ємність нашатковану зелень, цибулю і огірки.\nПродукти підсоліть і перемішайте.\nНасипте в порційну тарілку дві або три ложки подрібнених продуктів і залийте склянкою кислого молока. Зверху покладіть четвертинку яйця.\nПри бажанні влийте в тарілку трохи і холодного курячого бульйону. Подавайте з сухариками, натертими часником.


М’ята перцева та петрушка зменшують грудне молоко\nКОРМЛЕННЯ грудьмиперіод є дуже важливим періодом для розвитку та загального стану здоров'я як матері, так і дитини. Можливість пройти цей період без проблем також робить багато внесків для матері та дитини. Фахівець з питань охорони здоров’я та захворювань дітей Узм. Доктор. Йознур Їлмаз Гондал розповів, що слід знати про грудне вигодовування ...\nВода: Вода посідає перше місце серед продуктів, що підтримують вироблення грудного молока. Оскільки більша частина грудного молока складається з води. Тому годуючі матері повинні споживати більше води, ніж зазвичай, під час годування груддю. Окрім води, також можна віддати перевагу таким напоям, як трав’яний чай, компот без цукру або айран.\nМорква: матері повинні часто їсти моркву, щоб збільшити грудне молоко. Оскільки морква містить фітоестрогени, які підтримують утворення молока і діють як естроген.\nФенхель: згідно з дослідженнями, кріп та кріп стимулюють вироблення естрогену та пролактину, необхідних для грудного молока. Тому його слід вживати матерям.\nБобові: будучи сильним джерелом заліза, бобові збільшують кількість молока матері та підвищують якість.\nТемно-зелені листові овочі: Мамам слід звернутися до споживання темно-зелених листових овочів, таких як шпинат та капуста, щоб збільшити кількість молока. Ці овочі; Оскільки він багатий залізом, кальцієм, вітаміном А та фолатами, він забезпечує якісний вміст молока для дитини.\nВолоські горіхи, фундук та мигдаль: волоські горіхи, фундук та мигдаль класу олійних культур; Його повинні вживати матері, які годують груддю.\nДАЛЬШЕ ІХ, ДУРУЛ\nОкрім їжі, яку матері повинні вживати під час годування груддю, є також продукти харчування, яких слід уникати. Овочі, такі як м’ята та петрушка, є основними. Оскільки споживання м’яти та петрушки під час годування груддю негативно позначається на якості молока. Крім того, запах м’яти та петрушки може проникати в грудне молоко, через що дитина відмовляється від молока. Окрім них, до інших продуктів харчування, що негативно впливають на виробництво грудного молока, належать продукти, виготовлені з крохмальним борошном, ячменем та борошном, кукурудзою та цукровою сумішшю. Надмірне вживання солі, ріпи, розсолу та солінь, лимонного соку та оцту також може зменшити грудне молоко.


Костел Святого Юрія (Георгія), Ужгород — фото, опис, адреса\nУ центрі Ужгорода можна побачити найдавніший римо-католицький храм цього міста – костел Святого Юрія (Георгія). Ця чудова білосніжна необарокова споруда із годинником на вежі притягує своєю простотою та величчю. Ще більше вражає храм усередині, де збереглися давні розписи стін та майстерно виконаний іконостас. А в дворі костелу можна побачити відреставровану після подій Другої світової війни статую Матері Божої, таку ж давню, як і сам храм.\nІсторія костелу Святого Юрія\nКостел Святого Юрія (або ще його називають костелом Георгія) вирішив побудувати ужгородський володар Юрій Другет 1610 року, прийнявши католицьку віру. Проте закінчити спорудження святині він не встиг, бо місто перейшло до іншого власника, який не захотів добудовувати храм. Тому свого остаточного вигляду костел набув лише 1766 року, більше ніж за століття після старту будівельних робіт.\n1820 року на костелі встановили годинник. На жаль, до наших днів він не зберігся через пожежу. За деякий час поставили другий, який теж довго не протримався – зупинився. Зараз на вежі костелу уже третій за рахунком годинник, який показує точний час із 1904 року.\nКостел Святого Юрія кілька разів реставрували: вперше – 1830 року, пізніше в 1881-му і в 1910 роках. Під час останньої реконструкції, котра закінчилася 2001 року, у дворі костелу відновили скульптуру Діви Марії. Її було зруйновано у період Другої світової війни.\nБудівлю костелу Святого Юрія створено на стику двох стилів – бароко і необароко. У 18 столітті її перебудував і дещо змінив архітектурне оформлення спадкоємець міського управління Берчені, який був видатним майстром прикладного мистецтва. Саме його розписи прикрашають інтер'єр костелу. Також усередині зберігся давній іконостас, який гармоніює із мармуровими стінами і кольоровими вітражами.\nДістатися до костелу Святого Юрія (Георгія) можна із залізничного вокзалу Ужгорода маршрутками №5 і №9. Виходити потрібно на зупинці «Поштова площа», далі трохи пройти до вулиці Волошина.\n10 найкращих ресторанів і кафе Ужгорода\nЯк краще доїхати до Костел Святого Юрія (Георгія) з:\nКостел Святого Юрія (Георгія), Ужгород на карті\nВсі Костьоли Ужгород


Евгения Мальцева|14:51 Июл 06, 2018 |Статьи0\nГлаукома — це хронічне захворювання. Вона відбувається через збій відтоку внутрішньоочної рідини і підвищення внутрішньоочного тиску, яке веде до поразки зорового нерва і зниження зорової функції аж до сліпоти.\nГлаукома виникає через: вузького кута передньої камери, підвищеній секреції внутрішньоочної рідини і звуження склеральний вен. Хвороба може бути вродженою чи набутою в перебігу життя після сорока років. Глаукома супроводжується вираженим симптомом підвищення тиску в очах. У нормі очний тиск становить 17 — 26 міліметрів ртутного стовпа. Значно знижується функція очі. Вона проявляється в: зниженні полів зору, зниження зору і знижується адаптація очі з темряви до світла або навпаки. Є зміни на очному дні, наприклад, відбувається часткова атрофія або зоровий нерв повністю атрофується. Детальніше дізнавайтеся на www.tarus.ua/lechenie-glaucomy/.\nГлаукома протікає в чотирьох фазах: початкова, розвинена, далеко-яка зайшла і термінальна. У початковій фазі внутрішньоочний тиск 27 мм. і всі функції очі в нормі. У розвинутій фазі відзначається підвищення усередині очного тиску 28 — 29 мм. і поля зору звужені більше 15 градусів з боку носа. У цій стадії гострота зору знижена від 0.9 — 0.1.\nУ далеко-зайшла фазі внутрішньоочний тиск більше 33 мм. В цьому випадку поля зору звужені, менше 15 градусів з боку носа. У далеко-зайшла фазі гострота зору дуже слабке від 0.1 до 0.01 і відбувається часткове омертвіння зорового нерва. Термінальна фаза являє собою критичний стан очі. Вона проявляється: особливо підвищеним внутрішньоочним тиском понад 35 мм, гострота зору на нулі, показники поля зору на нулі і повне омертвіння зорового нерва.


Опубліковано: 19 Вересня 2019 о 16:17\nТернопільські полiцейськi опитують молодих людей, якi певним чином були пов'язaнi з pектоpом чи екс-зaступником мiського голови, aбо знaходилися неподaлiк дому ректора ТНЕУ Андрія Крисоватого.\nПiд пiдозpу потpaпили i тi теpнополяни, мобiльнi телефони яких зaфiксувaли в paйонi вибухiв, aбо ж неподaлiк мiсця скоєння зaмaху нa Aндpiя Кpисовaтого. Пpо це повiдомляє сaйт «20 хвилин». Пpaвоохоpонцi, зa словaми теpнополян, покaзують зaпис iз кaмеpи вiдеоспостеpеження, нa якому зaфiксовaно пiдозpiлого чоловiкa, який вештaвся неподaлiк будинку pектоpa незaдовго до вибуху.\n- Ми пpоводимо слiдчi дiї i опитуємо людей, якi могли бути пpичетними до скоєння злочину, aбо щось бaчили-чули, – pозповiдaє Сеpгiй Кpетa. – У слiдчих - свої кpитеpiї вiдбоpу молодих людей. Вiдповiдно до Конституцiї, можнa вiдмовитися вiд дaчi свiдчень. Людей опитують в piзних мiкpоpaйонaх мiстa.\nНагадаємо, що внаслідок вибуху, що пролунав вранці 4 вересня у передмісті Тернополя, селі Петриків на приватному подвір’ї, постраждали ректор Тернопільського національного економічного університету Андрій Крисоватий і його дружина.\nмісто, опитують, ректор, розшук, свідки, тернопіль, тернопільські новини


Із приходом на імператорський престіл царя Миколи І почалася доба т. зв. "чорної реакції", яка жорстоко відбилася на процесі українського національного відродження. Тоді як його брат принаймні на початку свого царювання виявляв нахил до більш ліберальної політики, Микола І був цілком реакційним. Через деякий час в Україні не стало жодних політичних організацій, але скритий опозиційний рух до царської автократії існував далі.\nУ 1828-1829 pp. Росія провадила чергову війну з Туреччиною, як допомогу Греції за визволення з-під турецького ярма, на ділі ж за доступ до Чорного моря. Ця війна також коштувала Україні великих жертв у людях і майні, але закінчилася корисно для Росії мирним договором в Адріянополі 2 (14) вересня 1829 р. На підставі того договору Російська імперія дістала від Туреччини гирло Дунаю, східне побережжя Чорного моря та право вести торгівлю на Чорному та Середземному морях. Крім того, Греція була звільнена з-під влади Туреччини, а Сербія, Молдавія та Валахія дістали автономію.\nДо поразки Туреччини у деякій мірі причинився і кошовий Задунайських козаків.\nЗа господарсько-економічним розвитком губернії України поділялися на три основні райони: Лівобережжя, Правобережжя і Південь. На Лівобережній Україні, до якої входили Полтавська, Харківська й Чернігівська губернії, поруч з зерновими, вирощували також тютюн, коноплі й частково цукрові буряки. До Правобережжя входили губернії Київська. Волинська й Подільська, де спеціалізувалися на вирощуванні озимої пшениці й цукрових буряків. На Південній Україні, яка охоплювала Катеринославську, Херсонську й материкові повіти Таврійської губернії, переважали культура пшениці на експорт й тонкорунне вівчарство.\nУ той час селяни України розподілялися на три основні групи: а) поміщицькі, б) державні, в) вільні селяни й козаки. На Правобережжі, яке раніше було під Польщею, панщизняно-кріпосна система існувала здавна й там закріпачені селяни, згідно зі статистичними даними з 1838 p., становили 4 200 000, або 58% загальної кількості населення. На Лівобережжі, де кріпосне право запровадила остаточно цариця Катерина II, у 80-х роках XVIII ст. кількість поміщицьких селян становила 38%, на Південній Україні — 25% всього населення. В цілому поміщицькі селяни-кріпаки становили 40% населення України під російською окупацією.\nПротягом першої половини XIX ст., після побудови й відкриття порту Одеси на Чорному морі, зокрема з 30-х років, в Україні почав зростати попит на пшеницю та інші хлібні продукти, які йшли на експорт до Західної Європи. З уваги на це великі землевласники намагалися випродукувати якнайбільше товарного хліба й посилювали панщину. Одночасно вони почали розширювати площі коштом селянських наділів. Великі землевласники часто давали свої землі в оренду й орендарі, якими звичайно були поляки або жиди, намагалися визискувати селян-кріпаків, чим доводили селян до відчаю.\nУ XIX ст. селянин-кріпак був перетворений в раба, власність дідича, який міг робити з ним, що йому подобалося. Скаржитися не було кому, бо той дідич був одночасно і суддею, який міг позбавити землі, продати, або заслати на Сибір. Дідич міг одружити кріпака з ким хотів, міг забрати від нього його дітей, або перевести на іншу службу у своєму дворі чи в іншого пана. Коротко кажучи, пани мали право на життя кріпака.\nЧоловіки й жінки мусіли відробляти панщину, яка не була всюди однакова. На Лівобережній Україні вона становила 3-4 дні на тиждень, а на Правобережній доходила до шести днів. У Південній Україні спочатку не було панщини, її запровадив там щойно цар Павло І у 1796 р. Оскільки там недоставало кріпаків, то панщина була легша і кріпаки мусіли працювати для пана не більше як два дні на тиждень. Царський указ від 5 квітня 1797 р. установляв три дні панщини, яка неоднаково практикувалася у різних часах і місцевостях. День праці не визначався днем, але розміром виконаної праці, наприклад, у жнива він дорівнював вижаттю 5 кіп снопів за три дні. Багато поміщиків поводилося дуже жорстоко зі своїми кріпаками і трактували їх як худобу.\nНаселення бунтувалося й доходило до збройних виступів. У вересні 1813 р. мешканці села Олександрівка Слов'яносербського повіту вбили свого поміщика князя Шахматова за його жорстоку поведінку з ними. У вбивстві було замішано 70 чоловіків і жінок, ба навіть і дітей. Змова була підготовлена всіма селянами, і що цікаве, в порозумінні з княгинею Шахматовою, дружиною вбитого князя. Для самого слідства поліція заарештувала 90 осіб, бо убивці і співучасники змови не тікали, але спокійно чекали прибуття суду. У березні 1815 р. князь Кочубей, власник сіл Жукове і Стасівці Полтавської губернії, продав своїх селян поміщикові Кирьякову, який намагався перевести їх до Херсонської губернії на отримані там землі, які він був зобов'язаний заселити. Селяни спротивилися цьому і дійшло до сутички поміж військом і селянами. У висліді цього 10 селян затнуло, а 12 поранено, і з них один помер від ран, крім того, заарештовано 67 чоловіків та 10 жінок. Згоріло також п'ять селянських хат. У вересні 1817 р. мешканці села Христинівки на Уманщині звернулися з проханням до царя Олександра, щоб він їх оборонив перед знущанням поміщика Яна Стахурського. За це Стахурський наказав бити деяких кріпаків, внаслідок чого один чоловік і одна жінка померли від побиття негайно, а інші померли пізніше. Подібна історія повторилася в селі Рубежівці Київського повіту.\nБували випадки, коли повставали відразу десятки сіл. Невпинно вибухали повстання на Слобідській, а то й на Лівобережній Україні. Але найбільшої сили вони досягли в губерніях Київській, Волинській, а особливо в Подільській. На Поділлі повстанським ватажком став Устим Кармелюк, який протягом 25 років керував повстанням й кілька разів був засланий на Сибір, але завжди втікав і повертався додому. Він грабував поміщицькі маєтки, а здобич роздавав бідним і тому його ім'я вкрилося славою месника за народні кривди. У 1835 р. його вбили, до суду притягнено 2 700 його спільників1.\nНа нелюдяне трактування кріпаків звернула увагу навіть місцева російська адміністрація на чолі з князем Миколою Рєпніним, який у 1816-1834 pp. був "малоросійським" губернатором. Він пробував дещо злагіднити панщизняний режим, чим здобув собі приязнь і популярність серед українського дворянства. Але за те Рєпніна обвинувачено також в українському сепаратизмі і цар звільнив його з посади й на те місце призначив сатрапа ген. Дмитра Бібікова, завзятого реакціонера, ворога будь-якої ліберальної думки. Але ще перед призначенням Бібікова уряд наказав провести ревізію прав на дворянство правобережної шляхти. Для цього була створена окрема комісія, яка працювала під безпосереднім проводом Бібікова. їх праця закінчилася тим, що 64 тисячі дрібної шляхти, яка не могла доказати своїх прав на дворянство, позбавлено тих прав і включено до скарбових селян або до міщан. Згодом ця колишня шляхта злилася з українським населенням, засвоївши його спосіб життя, мову й звичаї2. Так само на пропозицію Бібікова припинено роздачу в оренду сконфіскованих в 1831 р. панських земель і їх роздано селянам. Завдяки цьому частину селян звільнено від кріпаччини.\nНа початку червня 1847 року уряд затвердив опрацьовані згаданою комісією т. зв. Інвентарні Правила для теренів, захоплених від Польщі, які точно визначали характер та розмір повинностей селян — три дні на тиждень для чоловіків й один день для жінки. Заборонялося відробляти панщину в неділі і свята та залучати жінок до тяжкої праці. Дідич мав право замінити панщину на працю в фабриці, але не мав права переводити селян на службу в дворах, обмежено панську сваволю щодо шлюбів, віддавання селян у рекрути й засилання на Сибір3. У 1852 р. Бібіков уступив і його наслідником став князь Васильчиков, людина культурна і ліберальна. Але дідичі-поляки не могли погодитися з обмеженням їхніх прав на кріпаків і постійно вносили скарги до генерал-губернатора. Князь Васильчиков видав доповнення до "Інвентарних правил" Бібікова, що відносилися до Київської, Волинської та Подільської губерній, це переважали поміщики-дідичі поляки. Ці доповнення значно погіршили становище селян. Практичне значення доповнень до "Інвентарних правил" було дуже мале, бо, як писав історик Михайло Корнилович, "ніколи утиски над селянами не були такі сильні, як саме в цей час". Вони справжнього контролю над поміщиками не завели й не тільки збільшували панщину, але і зменшували наділи селянських земель. Безпосередньо після введення "Інвентарних правил" на Правобережжі вибухло 55 бунтів, а з самої Київщини втекло на південь України бл. ЗО тисяч селян.\nПольський письменник граф Станіслав Старженський у своїх споминах писав, що на Правобережжі "ледве один на сто тутешніх великих землевласників ставиться до селянина як до людини; інші трактують його гірше як худобу. Майже ніде робота не означена так, щоб селянин міг знати, що є його обов'язком. Майже в кожнім селі роботи й завдання визначаються довільно. Тут працює селянин на пана три дні на тиждень, але властиво панщина триває без перерви, бо свята, кепська погода враховується на некористь селянина. Селянин розуміє дуже добре, що його нелюдськи гнобить російський уряд солдатською повинністю, примусом квартирування, але жорстоке кріпацтво, оброки та незчисленні знущання, так само як нелюдську поведінку й ганебні насильства, селянин кладе на рахунок панів". Цей автор наводить декілька прикладів того нелюдського знущання польських панів над українським селянином.\nНе кращим виглядало становище і в "Новоросійському Краю", де генерал-губернатором був граф Строганов. До нього напливали скарги з різних сторін, зокрема з військових поселень. Наприклад, з Тирасполя, Херсонської губернії повідомляли, що поміщиця А. Клопотовська для збільшення своїх власних прибутків постійно примушувала селян відвозити поміщицький хліб до Одеси або до Тирасполя. З цією ж метою вона продавала жінок віком від 15 до 25 років. У грудні 1857 р. вона засікла на смерть одного селянина і 16-літнього хлопця. Слідча комісія, підкуплена Клопотовською, ствердила, що вбитий помер від гарячки. Селянина, який виступав проти висновків комісії, жахливо побили й закували в кайдани.\nІнформації про знущання над селянами надходили з усіх губерній й тому було ясно, що "Інвентарні правила" не виконали сподіваних завдань і силою обставин не могли задовольнити селян.\nВід 1826 до 1854 року в Україні відбулося 126 селянських повстань, які були найкращим доказом того, що кріпацька система тріщить у своїх основах. Крім селянських виступів, в цей період зростало число випадків убивства поміщиків, підпалів їх маєтків та масових утеч. Характерною рисою, що проявилася у русі 50-х років, було наростання недовір'я селян не тільки до місцевих, але й до центральних органів влади. Однак лише цар в уяві селян ще виступав як носій справедливості.\nОпублікований урядовий маніфест 29 січня 1855 р. про створення державного ополчення у зв'язку з Кримською війною викликав знову грізний селянський рух, що охопив у якійсь мірі 16 губерній імперії, в тому числі дві в Україні, Київську і Чернігівську. Особливо великого розмаху набрав він у Київській губернії, вилившись у т. зв. "Київську козаччину". Селянські заворушення 1855 р. у Київській губернії були порівняно з заворушеннями 1830-40 pp. більш масовими. Вони стали небезпечні для уряду не тільки своєю масовістю, а й тим, що відбувалися в умовах безуспішної Кримської війни. Для придушення руху уряд вислав у Київську губернію 16 ескадронів кавалерії, дивізіон піхоти, резервний батальйон, дві роти саперів. Тут відбувся ряд кривавих сутичок, з яких найбільшими були в селі Березне, Сквирського повіту, селі Бикова Гребля Васильківського повіту, в місті Таганча й у селі Корсунь Канівського повіту. Найвищою точкою "Київської козаччини" були події в Корсуні, де 10 квітня на площі зібралося до чотирьох тисяч селян. Начальству, яке прибуло з військом для придушення повстання, селянські уповноважені піднесли хліб-сіль, але при цьому заявили, що поміщикам служити не будуть. Однак, коли була зроблена офіційна заява, що ніякої волі селяни не дістануть, вони кинулися на військову команду з вилами, сокирами й киями. Остаточний результат цього — 13 селян вбитих і 27 поранених.\nЗ нагоди Кримської війни з Туреччиною і війни з Францією цар видав маніфест із закликом добровільно ставати в ряди війська в обороні батьківщини. Маніфест з'явився російською мовою й деякі вислови були незрозумілі й дали селянам підставу думати, що цар закликав їх стати козаками і йти воювати. У деяких селах священики пояснювали, що потрібно йти на оборону святої віри і батьківщини, і селяни, кинувши роботу на панщині, розпочали творити власні козацькі відділи. Священиків, які намагалися пояснити дійсний зміст маніфесту, били, мовляв, вони ховають перед селянами волю. Цей селянський рух викликав спротив панів і повстання охопило дев'ять повітів Київщини, де люди пам'ятали ще козаччину, разом понад 500 сіл, але його придушено військовою силою. Згідно з офіційними даними, жертвою впали 39 повстанців вбитих та 63 поранених. Крім того, тисячі заарештовано, а сотні заслано на Сибір. "Можна з певністю сказати,— писав історик Дмитро Дорошенко,— що спровокований народ заплатив за своє змагання до свободи потоками сліз і крови".\nУ 1856 р. по Україні рознеслася чутка про заклик до селян поселятися у зруйнованому війною Криму. Цс заохотило селян-крі-паків до втечі в Крим, з Верхньодніпровського та Катеринославського повітів втекло 9 000 селян, а з Херсонщини — 3 000. Тікали масово також з Полтавщини, Харківщини й Чернігівщини. Дійшло до того, що уряд мусів поставити військові частини на Перекопській косі й зупиняти селян зброєю — у боях були втрати убитими й пораненими з обидвох сторін. Незважаючи на те, "Інвентарні правила" залишалися в силі аж до відмінення кріпаччини у 1861 р.


Шість захворювань, від яких вас вилікують коти | МіЛеді | Сайт про красу, моду та жіночий стиль\nГоловна / Здоров’я / Шість захворювань, від яких вас вилікують коти\nШість захворювань, від яких вас вилікують коти\nВчені дослідили домашніх котів та з'ясували від яких хвороб вони здатні нас захистити.\nУ першу чергу пухнастики зігрівіють нас у холодну пору року.\nЯкщо ви часто мерзнете - заведіть собі кота породи сфінкс. Температура їхнього тіла сягає 42 градусів, що допоможе вам відігрітись опісля тривалої прогулянки на морозі.\nРятують від інфаркту.\nВчені з США стверджують, що присутність у домі кота знижує ризик виникнення інсультів та інфарктів у чоловіків на 20%. Причиною цьому є позитивні емоції, які виникають при тривалому спілкуванні з чотирилапим другом.\nЗахищають від алергії.\nНаявність кота в домі захистить вашу дитину від алергії в майбутньому. Все через звичку. Організм дитини звикає до алергенів, які можуть міститись в шерсті. Але це стосується лише тих випадків, коли кішка з'явилась у сім'ї раніше за дитину.\nЧому мобільні телефони потрібно наніч вимикати\nСпеціалісти вважають, що муркотіння котів сприяє профілактиці остеопорозу. Вчені з США провели експеримент на курчатах. Пташенят щодня на 20 хвилин клали на вібруючу підставку, яка відтворювала муркотіння кішки. Ті курчата, які росли під впливом "муркотіння" швидше росли і мали міцніші кістки.\nПродовжують тривалість життя.\nВчені з Німеччини дослідили понад 3000 літніх людей. Серед піддослідних були ті, хто тримав у своєму домі котів. Виявилось, що власники пухнастиків в середньому живуть на 10 років довше, ніж ті, у кого котів нема.\nКоти люблять сідати на хворі місця. Вони не лише зігрівають, а й діють як маленькі електромагнітні випромінювачі. Все через котячу шерсть, яка несе в собі заряд струму низької частоти. Саме такий струм використовують в кабінетах фізіотерапії для лікування запальних процесів.\nздоров'я, коти, хвороби


SEO-копірайтинг в Просуванні сайтів\nЗначення SEO-копірайтингу для просування сайтів у пошукових системах\nSEO-копірайтинг, також відомий як пошуковий копірайтинг - це спосіб створення тексту для будь-якого сайту таким чином, аби написане легко сприймалося читачем, і крім того містило пошукові запити в адекватних пропорціях саме в тих місцях тексту, де необхідно.\nЯкщо ви бажаєте, щоб ваш сайт був у топі в пошукових системах, таких як Google, ukr.net, Bing, Yandex, а користувачі Інтернету потрапляли на ваш сайт якомога частіше, контент сайту необхідно “продавати” пошуковим системам.\nЯк це зробити? Навідміну від людей, пошукові “жучки”, як їх називають, не читають текст повністю, а тим паче, не розуміють сенс написаного. Однак вони дуже добре відловлюють найбільш значимі слова і фрази, і таким чином видають на запит шукача ті тексти і сайти, які найбільше відповідають запиту.\nОсь тому основна мета SEO-копірайтера - створити текст чином, щоб він містив саме ті слова і вирази, які шукачі використовуюсь найчастіше у своїх запитах на ту чи іншу тематику.\nЯкщо глибше подивитися, чим саме на сьогоднішній день займаються копірайтери, то можна здивуватися, скільки всього стоїть перед ними. Переглянемо їх детальніше.\nЦе значить не тільки написати текст, але й розмістити грамотно його на сайті. Логіка подачі інформації має легко простежуватися користувачем, щоб не виникало труднощів у знаходженні відповідей на його запитання. Гарно структурований контент - запорука перебування користувача на сайті якомога довше, а саме цього і прагнуть досягти розробники веб-ресурсів.\nНаписання SEO-текстів і статей\nПисати тексти лише для пошукових систем, безкінечно наповнюючи їх лише ключовиками, недостатньо, адже є ризик зробити текст абсолютно нечитабельним і важким для сприйняття людиною. Хороший копірайтер повинен завжди мати це на увазі і не писати “абракадабру”. Перш за все інформація має бути доступною і зрозумілою для реального користувача.\nПереписування незрозумілих і мало зрозумілих текстів (рерайтинг)\nІноді трапляються статті, дуже важкі для сприйнятті, але з корисною інформацією. Замовники часто передають такі тексти копірайтерам на допрацювання. Це не так важко, як писати “з нуля”, просто необхідно мати досвід у написанні гарних текстів і знати, що саме переробляти.\nПереклад простих текстів на професійну мову\nЦе стосується випадків, коли контент створюють під конкретну цільову аудиторію. Щоб сайт викликав довіру і сприймався як авторитетний ресурс, тексти мають містити відповідну термінологію, професіоналізми, жаргонізми, тощо. Завдання такого типу вимагають володіння копірайтером відповідними знаннями в конкретній області, або її вивчення.\nНаписання “чіпляючих” рекламних текстів\nЛише ледачий не помічає, як багато реклами нас оточує. Тому важливо робити як саму рекламу, так і супутній текст такими, щоб вони легко запам’ятовувалися і передавалися з вуст в уста. Мабуть, це є найважчий, але й найцікавіший вид копірайтингу. Та саме він є найбільш затребуваний в наш час.\nЯк це не сумно визнавати, але люди є ледачими. Ми не любимо читати довгі тексти, але прагнемо отримувати багато цікавої інформації. Прес-релізи - це тексти, які зазвичай розміщують на блогах і приурочують різним подіям. Вони мають бути недовгими, відповідати деяким вимогам конструкції, і головне - містити цікаву і корисну інформацію. Задача копірайтера - написати статтю прес-реліза так, щоб її хотілося прочитати від початку до кінця.\nЗвичайно, все це на перший погляд може здатися надзвичайно важким і незрозумілим. Але будь-яка справа відточується лише на практиці. Чим більше написано статей, тим більш розвинені навички, і тим цікавіше стає це заняття.\nКрім того, хороший копітайтер має відстежувати тенденції і зміни, що відбуваються на SEO-просторі. Пошукові системи інколи вводять нові правила, обмеження для текстів. Їх необхідно завчасно відловлювати і враховувати в роботі над контентом.