Економічна реформа в Болгарії і проблеми її інтеграції в світову економіку. - Економічна теорія на 8ref.com\nЕкономічна реформа в Болгарії і проблеми її інтеграції в світову економіку. - Економічна теорія\nна тему: "Економічна реформа в Болгарії і проблеми її інтеграції в світову економіку"\n2. Основні проблеми і протиріччя економічних реформ в Болгарії\n2.1. Господарська стратегія\n2.2. Макроекономічна рестрикція\n2.3. Кредитна система\n2.4. Приватний сектор\n2.5. Соціальний аспект\n2.6. Валютна політика\n2.7. Банківська система\n2.8. Зовнішня і внутрішня заборгованість\n3. Порівняльна характеристика економічних реформ Болгарії і інших країн Центральної і Східної Європи\n4. Про зовнішньоекономічну стратегію Болгарії на 1996-1998 рр.\n4.1. Напряму зовнішньоекономічної стратегії\n4.2. Початкові передумови для здійснення зовнішньоекономічної стратегії\n4.3. Зовнішня торгівля і платіжний баланс на період 1996-1998 гг\n4.4. Управління зовнішнім боргом\n4.5. Можливість заміни довга на власність\n4.6. Привлечсение зовнішніх ресурсів\nВнаслідок розпаду соціалістичного табору в Центральній і Східній Європі виділився ряд країн, бувших партнерів Радянського Союзу, для яких кінець 80-х, початок 90-х років ознаменувалися великими змінами буквально у всіх сферах життя. Важкий період посткомуністичної трансформації повинен був докорінно змінити відносини людей і суспільства, перебудувати економічний і політичний потенціали, знову налагодити зв'язки з світовою спільнотою, але вже не з точки зору послідовників комуністичних ідей, а як вільні демократичні держави.\nНе варто описувати, наскільки важким і хворобливим був цей переломний момент, скільки сил і терпіння довелося прикласти до цього жителям і урядам колишніх соціалістичних країн.\nПрихильність країн соціалістичного табору до замкненості, натуралізації виробництва в межах країн СЭВ залишила глибокий слід в національних економіках. Часто підприємствам доводилося майже наново налагоджувати зовнішньоекономічні зв'язки, причому не тільки з країнами заходу, але також поновлювати відносини, що руйнувалися зі своїми колишніми партнерами на сході. Всередині складалося не менш катастрофічне положення: порушувалися що склався взаємовідносини підприємств, наращивавщийся обсяг імпортних товарів більш високої якості, що увозяться витісняв продукцію місцевих виробників. Неймовірно збільшена внаслідок падіння рівня виробництва безробіття залишала без заробітку все більшу кількість робітників і службовців. Закономірно виникла інфляція негативно відбилася на доходах населення і без того бувших мізерними. Це породило глибокі соціальні протиріччя, "ностальгію" по комунізму, настрої угнетенности і безвихідність.\nТаким чином, перед урядами колишніх соціалістичних країн вставали найскладніші задачі стабілізації, лібералізації і інституційних перетворень.\nВследствии крайнього дисбалансу економіки, розхитаності валютної системи і багатьох інших причин в найбільш складній ситуації виявилася Республіка Болгарія, одна з останніх в ряді країн колишнього соцлагеря, що встали на шлях демократизації суспільства і економічних реформ.\nТрансформація економіки централізованої в економіку ринкову виявилася набагато складнішою і суперечливіше, ніж здавалася в кінці 80-х, початку 90-х років. Складність переходу досі посилюється недостатньою ясністю цілей цієї трансформації. Загальні формули ринкової економіки і демократії не мають оперативної цінності і не можуть характеризувати мету. Більш того в поняття "ринкова економіка" вкладаються самі різноманітні значення - від реорганізованої соціалістичної економіки до неолиберальной ринкової економіки типу laissez-faire, причому кожний з цих типів передбачає різні технології переходу, різний розподіл тягаря і плодів трансформації.\nУ цьому відношенні Болгарія знаходиться в повному хаосі, що доповняється важкоописуваною сумішшю неокрепшего нового і живучого старого і внутрішніми протиріччями як між ними, так і всередині них.\nТрансформація почалася при сильно деформованих зовнішніх і внутрішніх економічних структурах, неефективних структурах власності, розхитаних співвідношень цін, величезної перераспределительной ролі бюджету, низької ефективності і продуктивності труда, великого прихованої сверхзанятости, успадкованих трудових навиках і поганій трудовій дисципліні, ізоляції від конкурентів з світового ринку, великій заборгованості і багатьох інших сумних чинниках. Подолання такої спадщини було неможливе без економічних і соціальних потрясінь.\nБуло б некоректно визначати вибрані моделі реформ в Болгарії і деяких центрально і східно-європейських (ЦВЕ) країнах як шокові. Для початку, шоковий перехід від централізованого до ринкового механізму господарювання неможливий. Якщо ціни на товари і послуги, податки, валютні курси, торгові і валютні режими можуть змінитися шоково, то це ніяк не може статися з однією з головних ставок реформ - зміною типу власності. Те ж відноситься і до інституційних змін, створення ринкової інфраструктури, формування ринкової поведінки господарських суб'єктів. Різні темпи здійснення різних елементів реформи може привести до руйнування узгодженості між ними, що може привести до господарського і соціального хаосу, до злочинного і полупреступному перерозподілу власності і доходів, до більш високої ціни трансформації. Таким чином, характер реформ, здійснюваних в деяких країнах ЦВЕ і колишнього СРСР, більш точним було б називати не шоковим, а хаотичним.\nХоч між економістами і існує відносна єдність в розумінні потреби роздержавлення господарської діяльності і критиці абсурдності централізованого пралнирования, але закономірно виникає інший, не менш важливий момент - як уникнути надмірного захоплення іншою крайністю? Проблема раціонального поєднання регулятивного втручання держави зі свободою господарських суб'єктів досі не вирішена в Болгарії і інших ЦВЕ країнах. Складність розв'язання цієї проблеми посилюється отсуствием господарської і політичної практики. Незважаючи на наївні уявлення в період початку трансформації, західноєвропейська модель не може бути скопійована чисто механічно. Ще менше це відноситься до американської і японської моделей.\nЯк правило, кожна розвинена держава має свою господарську стратегію. У Болгарії, внаслідок неясності співвідношення між державним втручанням і свободою господарських суб'єктів, спостерігається отсуствие твердої державної концепції, стратегії розвитку, національних інтересів і пріоритетів і ясності методів і коштів їх досягнення. Немає стійких основ структурної, інвестиційної, наукової, освітньої, регіональної, промислової, аграрної, зовнішньоекономічної і соціальної політики. По цих причинах економіка залишена на автопилоте. Розрахунок йде виключно на всемогутність "невидимої руки" ринкового механізму. Це знаходить своє відображення в передчасній і деформованій дерегуляции господарській діяльності, що неспіввідноситься з кризовою обстановкою, історичним досвідом розвинених країн і держав Центральної Європи. Очевидно, що Болгарія гостро потребує власної господарської стратегії.\nЕкономічне значення макроекономічної рестрикції складається у тимчасовому обмеженні внутрішнього сукупного попиту із збереженням можливості задоволення попиту ззовні. При обмеженому внутрішньому попиті підприємства вимушені реалізовувати свою продукцію на надто притязательных зовнішніх ринках. Таким чином, повинні були б вижити лише конкурентноспособные підприємства, а неефективні - збанкрутувати. Так можна було переступити до поступового, обережного очищення економіки від безперспективних збиткових підприємств ще перед тим, як виявилася б зовнішня конкуренція.\nНа жаль так не сталося. Бувша несистемною і половинчастою, внутрішня макроекономічна рестрикція виявилася дуже сильній в умовах прямолінійній дерегуляции господарській діяльності, надмірне либерализированного імпорту і обмеженого експорту. У результаті виявилися лише руйнуючі механізми макроекономічної рестрикції, що спричинило ще більше зростання економічної і соціальної ціни трансформації.\nКрім того, при несприятливій обстановці, що сформувалася сувора грошова, фіскальна і прибуткова рестрикція продовжувалася дуже довго, перетворившись з антиінфляційної за задумом в проинфляционную за результатами. Очевидно не вистачало синхронности між елементами макроекономічної політики і їх дозуванням. Це спричинило зміни в анатомії інфляції і її новому стрибку в 1994 році. Отже, макроекономічна рестрикція може бути ефективною при своїй нетривалості і наявності зовнішньоекономічних віддушин. При отсуствии цих умов рестрикція може повергнути економіку в "зачароване" макроекономічне коло, вихід з якого вимагає часу і коштів.\nВнаслідок неузгодженості між фіскальною і грошовою політикою, бюджетні субсидії, скасовані в 1991 році, державні підприємства стали отримувати від комерційних банків у вигляді кредитів. У умовах тотальної неплатоспроможності і деградації кредитної дисципліни високі ставки виявилися абсурдними. Кредити бралися безперспективними підприємствами, які і не думали їх повертати, в той час як перспективні вимушені були від цього стриматися. Неплатоспроможні клієнти наповнили кредитний ринок і відвернули інвестиційні активи на себе. Таким чином, кредитна система перетворилася в приховану форму субсидування, що є більш згубним явищем, ніж прямі бюджетні субсидії. За статистичними даними неефективні виробники покривають біля 70% своїх збитків через залучення додаткових кредитів з банківської системи. У результаті бюджет звільнився від тягаря субсидування підприємств-банкротів, але одночасно був уражений іншою бідою через низький рівень збору податків. З'явилася нова форма прихованого бюджетного субсидування тих, хто цього менше усього заслуговує.\nЗбиткові підприємства і подотрасли часто знаходяться у розділі списку найбільш високооплачуваного персоналу. Заробітна плата на них визначається не рентабельністю і конкурентноспособностью. Перспективні ж галузі, навпаки, замикають список по величині оплати труда своїх працівників, оскільки невиправдане зростання заробітної плати буде заважати їх планам по розширенню виробництва. Механізми оплати труда і її індексації збільшують диспропорції в співвідношеннях заробітної плати між підприємствами, подотраслями і сферами діяльності. Найбільш складний інтелектуальний труд оплачується найбільш низько.\nВисновок ясний - отсуствие синхронности в послідовності здійснення і дозуванні рестриктивной грошової, фіскальної і прибуткової політики. У зв'язку з цим розв'язання проблеми виходу із "зачарованого" макроекономічного кола зводиться до знаходження відповідного поєднання між дозуванням рестрикції і створенням умов для економічного пожвавлення.\nРоль приватного сектора в болгарській економіці вельми суперечлива. З одного боку він безперечно демонструє більш високу економічну агресивність, винахідливість і заповзятливість. Він є динамічним чинником господарського пожвавлення. Очікується зростання його динамизма при наближенні його частки в економіці (і особливо у виробництві) до необхідної "критичної" маси. З іншого боку є основи затверджувати, що приватний сектор не впливає належно на стабілізацію, господарське пожвавлення і індивідуальних споживачів. Його формування і діяльність в різних сферах економіки повністю підлеглі імперативу "швидкої наживи", без особливої розбірливості у виборі коштів його досягнення. Часто використовуються злочинні методи і кошти або діяльність ведеться на межі між законом і беззаконням. Приватний сектор гидуватиме принципом, що шлях до прибутку лежить через високу стабільну якість товарів і послуг. Підприємці в масовому порядку приховують доходи і не платять податків. Згідно з офіційними даними зараз приватний сектор має 23% частку в ВВП, забезпечує зайнятістю більше за 30% працездатних населення, а платить менше за 5% від загальної кількості податків, що збираються.\nМасове ухиляння від сплати податків приватним сектором компенсується збільшенням податкового тягаря в секторі державному. У рамках цього сектора найбільш тяжко доводиться фірмам, що не фальсифікує своїх балансів і що не має можливості цього робити. Таким чином, в умовах слабої держави виграють порушники закону і страждають порядні господарські суб'єкти.\nБільш того помилкова господарська політика держави підграє неконструктивній поведінці приватного сектора. Є у вигляду висока інфляція, непередбачуваний валютний курс, надмірна лібералізація грошової, фіскальної, валютної і зовнішньоторгівельної політики, отсуствие державної економічної стратегії, прозорості, логічності і передбачуваність в прийнятті відповідальних рішень, корупції чиновників і злочинності.\nГальмування темпів приватизації, слабість державних інститутів, дискримінаційна політика по відношенню до державної власності і небажання держави захищати свої інтереси як суб'єкта державної власності привели до небезпечного стирання меж між державною і приватною власністю. Приватна власність проникає в державну і привласнює результати її діяльності, абсолютно не нісши відповідальності за ризик. Виходячи з цього не варто дивуватися, що більшість державних підприємств збиткові. Приватний сектор був би так же збитковий, якщо був схильний до такого ж розграбування. Вирішальну роль в цьому випадку грає не форма власності, а беззаконня в уловиях слабої держави. Тому реальний вплив і частка приватного сектора в національній економіці набагато перевищують офіційні дані. Таким, що Виграв в таких умовах перерозподілу національного багатства очевидно виявляється приватний сектор, що нарощує капітал за рахунок що програли - державного сектора і населення. У умовах глибокого спаду перерозподіляється тягар втрат, а в майбутньому станеться відповідний перерозподіл благ економічного пожвавлення і зростання. Можна чекати, що апетити перерозподілу національного багатства зростуть, інструменти помножаться, а агресивність підвищиться.\nВнаслідок гигансткого перерозподілу національного багатства сталося помітне розшарування болгарського суспільства. На одному кінці знаходиться нікчемна меншина, що дозволяє собі будувати розкішні вілли, відкривати рахунки в іноземних банках; на іншому - сотні тисяч мешкаючих на грані жебрацтва і мільйони, існуючі скромно навіть по невисоких болгарських стандартах.\nУ складних багатосторонніх перераспределительных процесах таким, що головним програло виявляється населення. Перерозподіл здійснюється в умовах високої інфляції, наростаючої різниці між депозитами і кредитами, використання накопичень для купівлі державних цінних паперів і акцій торгових банків, оздоровчі заходи БНБ відносно торгових банків, фінансування бюджетного дефіциту і т.д. Офіційні урядові дані підтверджують, що в кінці жовтня 1994 року 85% населення буде існувати на або нижче за рівень соціального мінімуму. Таке навряд чи було в Болгарії за останні 70-80 років, включаючи період другої світової війни.\nСтворення сильного середнього класу як основи господарської, політичної і соціальної стабільності досі знаходиться в сфері інтелектуальних дискусій. За останні 50 років Болгарія ніколи не була так далека від факту створення середнього класу, як в 1994 році. Навпаки, закладаються основи моделі соціальної структури, що не має нічого загальної з конституційним принципом соціально орієнтованої держави, більше за те - що містить в собі заряд соціального напруження, що може стати дестабилизирующим чинником обстановки в країні на подальші десятиріччя.\nОстанні роки характеризуються проведенням неправильної валютної політики з боку Центрального банку і уряду. Нарівні з понадміру ліберальними імпортним і валютним режимами (все одно масово і безкарне що порушуються) з березня 1991 року протягом 1992 і 1993 років проводилася політика искуственного завищення курсу лева. Валютний курс перетворився в реальний стабілізатор інфляції, але одночасно знизив цінову конкурентноздатність болгарських товарів і послуг, додатково ускладнивши експорт і спростивши імпорт. Невеликі валютні ресурси використовувалися нераціонально. Домінувало ввезення товарів поточного виробничого і особистого споживання, в той час як імпорт нового обладнання і технологій залишався чисто символічним. Це лише ще більше вповільнювало настання економічного пожвавлення.\nОфіційний валютний резерв, складений виключно з позикових коштів, використовувався переважно для інтервенції на валютному ринку, а не для інвестування у виробничий сектор. Таке використання резерву, паралельно з штучним завищенням курсу лева спрощувало захват іноземними товарами болгарського ринку, що задовольняли нераціональну структуру споживання і создавашими додаткові складності для неконкурентноспособных місцевих виробників, утрудняючи для них доступ і в без того важкодоступні міжнародні ринки. Виникає логічне питання: кому служить таке використання валютного резерву - економіці іноземних держав або Болгарії?\nТака політика лише сприяла зменшенню і без того обмеженого валютного резерву і ще більш утруднила можливості БНБ ефективно втручатися на валютному ринку. З стримуючого чинника інфляції за період 1991-93 рр. валютний курс перетворився в її основне джерело в 1994 р. Уроки останніх років доводять, що для такої країни як Болгарія в чому склався ситуації штучне підвищення реального курсу національної валюти є недозволена економічна розкіш. Враховуючи прямий двонапрямний зв'язок між валютним курсом і інфляцією потрібно було зосередити увагу на приборканні інфляції, як одному з найважливіших чинників стабілізації валютного курсу, в поєднанні з плавним знеціненням номінального і збереженням стабільності реального курсу.\nНеясності в сфері валютного режиму, висока інфляція і ще більш високі інфляційні очікування викликають швидкий нелегальний стік болгарських капіталів за рубіж. Непрямий, хоч і грубий індикатор цього процесу - великі відмінності в сальдо торгового балансу відмічені НСИ і Болгарським національним банком (БНБ).\nДестабілізованої виявилася і банківська система. Вона заплуталася в кризі ліквідності настільки, що зараз капітал болгарських банків майже негативний. Зростає небезпека банкрутства торгових банків. Все більше меншає ефективність грошової політики Центрального банку. БНБ вимушений підпорядкувати свою грошову політику запобіганню тотальному спаду лева на валютному ринку, що супроводиться неминучими побічними ефектами, які можуть мати серйозні передумови для розпаду банківської системи і пов'язані з ним руйнівні ефекти у виробничому секторі.\nГоловною причиною нестабільності банківської системи є стан виробничого сектора. Це також посилюється марнотратством в самої банківській системі, економічно нераціональною поведінкою багатьох торгових банків в кредитній політиці, корупцією. Частка легальних доходів банків скорочується, а частка сумнівних надходжень і кредитів, що неповертаються швидко збільшується.\nУ останні роки болгарські уряди прагнули компенсувати внутрішню макроекономічну нерівновагу поглибленням нерівноваги зовнішньої. Це виразилося в загрозливому збільшенні внутрішньої і зовнішньої заборгованості. Незважаючи на той, що можливості по обслуговуванню зовнішніх боргів економікою Болгарії вичерпані аж до 2010 року, уряд і ЦБ настирливо вимагають все нових і нових кредитів, мало піклуючись про їх майбутнє погашення.\nТак, на наступні 15 років Болгарія перетворюється у великого боржника, що розраховує на нові кредити в рахунок погашення старих. З певними намірами країна стає постійним клієнтом Міжнародного валютного фонду, які можуть позбавити уряд можливості формування власної господарської політики.\nЗагрозливо наростає тягар бюджету по обслуговуванню зовнішнього і внутрішнього боргу, переростаючи всі межі економічної реальності. При первинному сальдо, що поліпшується бюджетний дефіцит продовжує зростати. По частці процентних відрахувань в структурі бюджетних витрат Болгарія не має собі рівних ні в Центральній, ні в Східній Європі. Це погіршує бюджетну рівновагу і обмежує можливості держави в фінансуванні утворення, охорони здоров'я, різних соціальних програм, внутрішньої безпеки, оборони і т.д. Навіть порівняно високе позитивне первинне сальдо бюджетане зможуть компенсувати зростаючий тягар процентних відрахувань. Це перетворює Болгарію на довгий час в країну з хронічно високим бюджетним дефіцитом.\nУ течії двох-трьох десятиріч була популярна теза про поступове економічне вирівнювання країн-членів СЭВ. Цього не сталося з багатьох причин. У останні ж роки економічна обстановка істотно змінилася. Відмінності країн регіону збільшуються пропорціонально інтенсивності їх економічного розвитку. Центральноевропейские держави рухаються швидше, а восточноевропейские відстають. Швидше усього цей процес продовжиться і в наступні 10-15 років, а може бути і більш.\nГоловні причини економічного розшарування країн регіону:\nПо-перше, більш сприятливі стартові умови реформ в центральноевропейских державах, вследствии менш несприятливої спадщини старих режимів: економічні реформи, що раніше почалися; менші деформації економічних структур; порівняно менша внутрішня і зовнішня заборгованість; більше кредитне і інвестиційне довір'я з боку світової фінансової спільноти; більш висока приспособленность до вимог західних ринків; менші втрати від ембарго ООН, особливо проти колишньої Югославії; наявність більш розвиненої ринкової структури до 2-ой світової війни; географічна і культурна близькість до Західної Європи; більш високий рівень економічного розвитку і життя на початку реформ; наявність приватного сектора в сільському господарстві і інших галузях; розвинена інфраструктура; більш кваліфікована і дисциплінована робоча сила.\nПо-друге, більш обережне і обачне проведення економічних реформ в країнах Центральної Європи. Незважаючи на те, що всі країни ЦВЕ використовують одну і ту ж модель, вона застосовується різними шляхами. У той час як в Болгарії модель сприймається і використовується майже механічно, країни Центральної Європи виявляють велику обережність, демонструючи більш високу управлінську культуру при обдумуванні і здійсненні реформ. Вже декілька років болгарські уряди здійснюють (або, принаймні, намагаються здійснювати) одну з найбільш ліберальних в країнах ЦВЕ економічну реформу. Більш усього це відбивається в області макроекономічної політики. Незважаючи на набагато більш сприятливі стартові умови, реформи в Польщі, Чехії, Угорщині, і Словаччині починалися істотно обережніше і продовжують такими залишатися досі. Якщо ж брати до уваги, що в Болгарії спостерігається одна з самих високих мір дерегуляции в грошовій, фінансовій, прибутковій, ціновій, валютній і зовнішньоекономічній політиці, то виникає правомірний сумнів в правильності проведення реформи в Болгарії.\nУ області цінової політики всі країни ЦВЕ проводять швидку і масивну дерегуляцию цін. Залишаються деякі групи товарів і послуг, ціни на які визначаються і контролюються державою. У Чехії, Словаччині, Польщі, Угорщині держава контролює ціни на енергоносії, воду, транспортні тарифи, плату за житло. У Польщі, крім цього, регилируются ціни на основні групи ліків і алькоголь; в Македонії - на молоко, автомобільні страховки і др. Як видно, на відміну від Болгарії, в країнах Центральної Європи в цю групу включені плата за житло і деякі товари. Навіть такі розвинені країни як Австрія, Німеччина і інші регулюють плату за державний, суспільний і старий приватний житловий фонд. Болгарський уряд відмовився від цієї функції ще на початку 1991 року.\nУ області фінансової політики є важливі відмінності як в мобілізації бюджетних доходів, так в структурі бюджетних витрат. Не вдаючись в подробиці відмітимо лише найбільш гостру проблему - нововведення Державної податкової служби (ГНС). За прикладом Західної Європи, всі центральноевропейские країни мають декілька податкових ставок на додану вартість. У Польщі - 0, 7 і 22 відсотки, в Чехії і Словаччині - 0, 5 і 23, в Угорщині - 0, 12 і 25, в Австрії - 0, 10 і 20, в Македонії - 5, 10 і 25. У Болгарії ставка одна - 18 відсотків, не враховуючи нульову ставку за вельми обмежений набір товарів.\nУ валютному режимі відмінності ще більш істотні. У Польщі, Чехії, Словаччині, Угорщині, Румунії і Македонії підприємства і інші юридичні особи не мають права на валютні рахунки. У течії декількох днів, валютні кошти від зовнішньоторгівельних операцій і інших трансферов повинні бути продані на внутрішньому валютному ринку по поточному курсу. Ним гарантована можливість купівлі іноземної валюти за доставку товарів і послуг і для інших платежів, по наданні відповідних документів.\nЗа винятком Словенії і Польщі, всі країни Центральної Європи дотримуються фіксованому курсу національної валюти по відношенню до набору конвертованих валют - долару США, німецькій марці, ЕКЮ. Це можливе при досить великих валютних резервах і хорошому стані платіжного балансу. Словения, Македонія і Румунія віддають перевагу плаваючому курсу, а Польща - така, що повзе.\nГромадяни країн ЦЕ мають право на валютні рахунки, але при умові суворого контролю над операціями по них. Громадяни Чехії і Словаччини при закордонних поїздках мають право щорічно придбавати по 400 доларів США, Румунія - 500, Угорщини - 800. Обмінне бюро в цих країнах працює в дуже суворому режимі і їх головна задача - купувати, а не продавати конвертовану валюту за національну. Заслуговує згадки і той факт, що тільки в 1992 році фізичним і юридичним особам в Австрії було дозволено відкривати депозити у іноземній валюті. Ще більш суворий валютний режим в Греції і Туреччині. У Болгарії валютний режим либерализирован ще в 1991 році. Валютний курс носить плаваючий характер і формується щодня по підсумках міжбанківських валютних торгів. У чому склався умовах недостачі валютного резерву, великій зовнішній заборгованості і негативному платіжному балансі важко було передбачити інше рішення. Юридичні і фізичні особи мають право на рахунки у конвертованій валюті. Нарівні з торговими банками, на валютному ринку діють більше за 200 фінансових компаній і декілька тисяч валютного бюро. Кожний громадянин при закордонній поїздці має право щорічно купувати дві тисячі доларів США. Кожна юридична особа може придбати конвертовану валюту по поточному курсу по наданню відповідних документів.\nНезважаючи на і так надмірну ліберальність, все одно валютний режим в Болгарії грубо порушується різними учасниками валютного ринку, а банківський і державний валютно-фінансовий контроль не може цьому ефективно протистояти. Таким чином, нарівні з фундаментальними чинниками, що мають вирішальну роль в нестабільності лева і що обговорювалися вище, важливе місце займає і передчасне либерализированный валютний режим, а також масове його порушення.\nПомітні відмінності виявляються і в зовнішньоторгівельному режимі. Польща, Чехія і Угорщина активно стимулюють експорт через спеціальні експортні кредити і страхові агентства по цих кредитах. Експорт стимулюється через гнучку політику валютного курсу або применениеползущего курсу з метою підтримати конкурентноздатність місцевих товарів і послуг. Експортери також користуються безліччю іншою пільг. Болгарський зовнішньоторгівельний режим виявляється більш ліберальним в порівнянні з більш розвиненими країнами. Бракує експортних пільг хоч би у вигляді експортних кредитів і експортних страховок. Більш того в течії 3 років експорт ускладнювався штучним завищенням курсу лева. Імпорт же іноземних товарів регулюється виключно митним тарифом, не вважаючи єдиної квоти - за ввезення мороженого. Зовсім обмежене застосування дозвільного режиму, політики мінімальних цін і ним подібних заходів. Відчувається недостача державної політики захисту місцевих виробників. Введеные в 1994 році обмежені по обхвату захисні заходи по деяких товарах носять тимчасовий характер і були встановлені лише по наполяганню виробників. Незрозуміло і поведінка Болгарії по відношенню до своїх виробників тютюну, що щедро відкрила ринок для іноземних сигарет, що, в поєднанні з втратою великої частки ринку тютюнових виробів країн колишнього СЭВ, сильно дестабілізувало сферу виробництва і переробки тютюну, яка є основним джерелом доходів для майже 10 відсотків населення країни.\nБолгарії був запропонований один з самих несприятливих режимів імпортної політики Європейського союзу. Так званий Trade Coverage Ratio охоплює 35,2% болгарського експорту в ЄС, 30% угорського, 25,1% чеського і словацького, 16,6% польського. Також Болгарія знаходиться в несприятливому положенні відносно політики, що додається ЄС по обмеженню імпорту "чутливих товарів" (продукти сільського господарства, метали, химикаты, текстиль, одяг і др.). У 1993 році сюди попадало біля 70% подібної продукції Болгарії, що експортується в ЄС, 65% Румунії, 65% Польщі, 54% Угорщини, 40% Чехії і Словаччини.\nПо-третє, трагічні події на території колишній Югославії. При чому склався умовах виниклі держави не можуть провести нормальні повноцінні економічні реформи за винятком Словенії. Однак, всупереч важким умовам і там додаються певні зусилля. Деякі з цих країн мають впечетляющие результати, хоч і в початковій фазі.\nНе секрет, що незадовго трагічних подій Югославія була попереду ринкових реформ всіх центрально- і східно-європейських країн. Нові держави на території колишній Югославії по припиненні військових дій напевно невдовзі швидко наздоженуть упущений час.\n4. ПРО ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНУ СТРАТЕГІЮ БОЛГАРІЇ НА 1996-1998 ГГ.\nПісля скасування державної монополії на зовнішню торгівлю число фірм, що незалежно здійснюють зовнішньоекономічну деятельностьпревысило 2000. Доступ експортерів до торгових кредитів надзвичайно утруднений. Банки знаходяться у важкому фінансовому положенні і не можуть адекватно сприяти ні виробникам, ні експортерам. У країні отсуствуют спеціалізовані організації, які забезпечували б експортне кредитування, гарантії і страхування. Все це ставить з особливою гостротою питання про розробку зовнішньоекономічної стратегії з урахуванням збереження національних інтересів і інтересами окремих фірм. Акцент в цій стратегії, очевидно, буде зроблений на розширення присуствия на ринках ЄС, але одночасно будуть зроблені кроки по збереженню позицій на ринках традиційних партнерів, в т.ч. Росії і сусідніх країн. Дилема - де торгувати - або на Заході, або на Сході повинна вирішитися як на користь Заходу, так і на користь Сходу.\nПри розвитку зовнішньоекономічних зв'язків Болгарія в найближчі роки буде орієнтуватися на три пріоритети:\n- досягнення внутрішньої і зовнішньоекономічної рівноваги і стабілізації платіжного балансу;\n- інтегрування болгарського господарства в світову економіку і, насамперед, в об'єднаний європейський ринок при одночасному відновленні торгових відносин з країнами колишнього СЭВ, а також арабськими країнами;\n- стимулювання експорту і зміцнення присуствия Болгарії на міжнародних ринках.\nЗовнішньоекономічна стратегія Болгарії буде будуватися з урахуванням ряду нових позитивних явищ в розвитку болгарської економіки. Крім того, розрахунок робиться на підвищення довір'я до Болгарії з боку міжнародних фінансових кіл.\nСеред головних передумов, які кладуться в основу зовнішньоекономічної стратегії Болгарії на період 1996-1998 рр. необхідно відмітити наступні:\n- в течії 1996-1998 рр. продовжиться тенденція наростання виробництва і ВНП;\n- вследствии зростання виробництва експортні ресурси країни збільшаться;\n- поліпшиться стан зовнішніх ринків, на які Болгарія орієнтується. ЄС вийде з рецессии і в наступні роки очікується щорічне зростання виробництва в 2,5%. Країни ЦВЕ і СНД також поступово починають виходити з глибокої затяжної кризи. Збережеться тенденція швидкого розвитку економічних зв'язків з сусідніми країнами, такими як Туреччина, Греція, Македонія, Югославія;\n- скасування ембарго і нормалізація відносин з Югославією дадуть додатковий поштовх розвитку зовнішньоекономічних зв'язків. З'являються хороші можливості для участі болгарських фірм у відновленні народного господарства колишніх югославських республік;\n- необхідно більш ефективно використати валютний курс і валютний режим для впливу на зовнішню торгівлю і особливо на експорт. За минулі роки накопичений быльшой розрив між індексами інфляції і валютного курс. Очевидно, має бути операція по плавному знеціненню лева з метою стимулювання експорту;\n- необхідно реалізувати з боку держави міри по заохоченню експорту. У 1996 році почне діяти фонд "стимулювання експорту" при міністерстві торгівлі і зовнішньоекономічних зв'язків. Основною метою фонду є підвищення якості експортної продукції, приведення виробництва відповідно до світових стандартів і проникнення на нові ринки;\n- найбільш обтяжуючою проблемою буде висока зовнішня заборгованість країни. Виплати по обслуговуванню зовнішнього боргу будуть складати за період 1996-1998гг. суму в 3100-3200 млн. доларів. Однак очікується укладення нової угоди з МВФ, яке допоможе в обслуговуванні зовнішнього боргу і не зменшить валютні резерви країни нижче допустимої межі.\n4.3. ЗОВНІШНЯ ТОРГІВЛЯ І ПЛАТІЖНИЙ БАЛАНС НА ПЕРІОД 1996-1998 ГГ.\nОчікуване зростання зовнішньоторгівельного обороту перевищить очікуваний аналогічний показник по ВНП і становитиме 6-8% щорічно. За період, що розглядається об'єм зовнішньої торгівлі виросте на 19-26%. Темпи зростання експорту будуть вище за імпорт. До 1998 р. обсяг експорту досягне 6070 млн. доларів (в 1995 р. - 4885 млн. доларів), імпорту - 5500 млн. доларів (в 1995 р.- 4442). Позитивне торгове сальдо складе біля 560 млн. доларів.\nБільш несприятлива ситуація складається відносно рахунку операцій з капіталом платіжного балансу Болгарії. До 1998 року він досягне мінус 570 млн. доларів. Стан платіжного балансу може бути поліпшений, якщо внаслідок політичної стабілізації в Болгарії і на Балканах загалом будуть нарощуватися прямі іноземні інвестиції в болгарську економіку. Крім того, в цей період передбачається активізувати приватизацію і, якщо будуть створені сприятливі умови для іноземного капіталу, в ній можуть взяти активну участь зарубіжні інвестори. Таким чином, є декілька поки ще слабозадействованных каналу притоки іноземного капіталу. в Болгарію і поліпшення її платіжного балансу.\nОсобливе значення для виплати зовнішнього боргу має валютна політика. Зниження курсу лева підвищує левовую еквівалентність обслуговування боргу. У свою чергу це може привести до збільшення бюджетного дефіциту, обмеження інвестиційних ресурсів і, зрештою, спаду темпів економічного зростання.\nЗа оцінками фахівців, Болгарії має бути в найближчі три роки тратити на обслуговування зовнішнього боргу, відповідно, 1262, 1058 і 1256 млн. долл. У відсотках від обсягів експорту це складе біля 24, 19 і 21 відсотків. Ясно, що економіка Болгарії знаходиться на межі своїх можливостей по обслуговуванню зовнішнього боргу. Брати нові кредити з метою обслудивания старих небезпечно і безперспективно. Очевидно, потрібно нові підходи по улагодженню взаємовідносин з кредиторами. Без розв'язання цієї проблеми розраховувати на інтеграцію Болгаріїв світову економіку дуже важко.\nНа думку ряду авторитетних болгарських економістів, розплата власністю за зовнішні борги може стати вигідною для всіх сторін. Банки-кредитори можуть відновити частину позик, продаючи отриману власність на повторному ринку. Інші банки можуть стати власниками і одночасно інвесторами. Для країни-боржника головна перевага полягає в зменшенні боргу і збільшенні інвестицій. Звідси слідує поліпшення відповідних позицій в платіжному балансі. Рахунок поточних операцій поліпшується за рахунок зменшення виплат по відсотках за кредити. Рахунок операцій з капіталом поліпшується за рахунок скорочення основного боргу.\nНе менш важливо, що з іноземним капіталом в країну приходять високі технології, сучасне обладнання і передовий менеджент - основа корінної модернізації виробництва.\nОднак, цьому методу погашення зовнішнього боргу властиві і серйозні недоліки. Позитивний вплив на платіжний баланс може бути швидко вичерпаний. Рано або пізно іноземні інвестори почнуть вивозити прибуток, дивіденди, а в ряді випадків і капітал. У певних випадках це може погіршити рахунок поточних операцій в платіжному балансі.\nЗаміна боргу на власність не є панацеєю для економіки, що впала в боргову кризу. Цей метод скорочення заборгованості потрібно використати в поєднанні з іншими інструментами.\nРозв'язання проблеми зовнішнього боргу є складним і тривалим процесом. Вона є частиною, хоч і істотної, проблеми пожвавлення народного господарства. Ясно, що без зростання ВНП і особливо експорту, без приборкання інфляції і досягнення рівноваги валютного курсу ефективне обслуговування валютного боргу неможливе.\n4.6. ЗАЛУЧЕННЯ ЗОВНІШНІХ РЕСУРСІВ\nБолгарії важко розраховувати на внутрішні ресурси для пожвавлення інвестиційної діяльності. Більшість фахівців вважають за необхідним залучати фінансові кошти через рубіж.\nУ цих цілях передбачається: - продати на вигідних умовах декілька великих державних підприємств іноземним інвесторам; - організувати цілеспрямовану кампанію по залученню першокласних іноземних інвесторів; - надати додаткові податкові і митні привелегии, дати державні гарантії іноземним інвесторам; - вжити особливі заходи по залученню інфраструктурних інвестицій (газо- і нафтопроводи, трансконтинентальные шосейні і залізниці, телекомунікаційні мережі і т.д.);\n- зберегти ліберальний валютний режим і створити умови для добровільного повернення в країну капіталів в розмірі декількох мільярдів доларів.\nБолгарська економіка стоїть перед складною дилемою. Для того, щоб додати довготривалий і стабільний характер економічному підйому, міцно інтегруватися в світову економіку необхідно забезпечити випереджальне інвестиційне пожвавлення.Але сучасне інвестиційне пожвавлення вимагає великих фінансових ресурсів, яких Болгарія не має. Тому зовнішнє фінансування набуває характеру вирішального чинника у виборі траєкторії розвитку народного господарства Болгарії.\nЕкономічні реформи в Болгарії розгорталися по сценарію, що отримав назву "шокова терапія". Наслідки проведення економічних реформ по цьому сценарію схожі у всіх, що взяли його на озброєння, країнах. У Болгарії це привело до спаду валового внутрішнього продукту на 44%, зниження реальних доходів населення на більш, ніж 50%, виникненню високої інфляції (річний індекс споживчих цін в 1991 р. становив 438%, в 1995 р. - 165%). У суспільстві виникло сильне соціальне розшарування. У особливо невигідному положенні виявилися самі незахищені верстви населення: молодь, пенсіонери, багатодітні сім'ї.\nЗовнішньоекономічні умови аж ніяк не сприяли пом'якшенню внутриэкономических труднощів. Відомо, що в кінці 80-х років зовнішньоторгівельний оборот Болгарії був приблизно рівний національному доходу (біля 32 млpд.левов в цінах 1988 р.). Біля 60% болгарської торгівлі доводилося на СРСР, а точніше переважно на Російську Федерацію. Розпад СРСР і економічна криза, що пішла в Росії відчутно ударили по ряду галузей Болгарії: електроніці, обчислювальній техніці, військово-промисловому комплексу, нафтохімія, нафтопереробці, сільському господарству і т.д. Оборот між нашими країнами впав з рівня 15 до 1,2-1,5 млpд.долл.\nНесбывшимися виявилися і надії частини болгарської політичної еліти на швидкий і ефективний вихід на ринки ЄС і інших розвинених країн. Навпаки, з всіх країн ЦВЕ Болгарія виявилася в найбільш несприятливому положенні в рамках обмежувальних заходів ЄС. Крім того, болгарські товари виявилися неспроможними відносно якості, собівартості, рекламного забезпечення.\nВеликий стримуючий вплив на стан болгарської економіки і її інтеграцію в світову економічну систему надає значний зовнішній борг. Його максимальний розмір довівся на 1993 р. - 12,5 млpд.долл. У 1995 р. його вдалося скоротити до 9,7 млpд.долл. Заплановані на найближчі роки виплати на обслуговування зовнішнього боргу в розмірі більше за один мільярд доларів щорічно позбавляють Болгарію необхідних на пожвавлення і модернізацію виробництва коштів. Таким чином, Болгарія, беручи до уваги її бажання інтеграції в світову економіку, стоїть перед необхідністю рішення декількох задач:\n- політичними коштами досягнути сприятливих економічних умов співпраці з ЄС і іншими розвиненими країнами;\n- різко підвищити якість вироблюваної продукції і зробити її конкурентноспособной на світовому ринку;\n- залучити в країну значні інвестиційні ресурси через рубіж;\n- знайти ефективні способи погашення зовнішнього боргу без збитку для стабільності національної валюти.\nПри рішенні цих задач Болгарія неминуче все частіше буде обертати свій погляд на Росію, з якою вона пов'язана не тільки загальним національним корінням, давніми політичними контактами, але і чим склався традиціями плідних економічних відносин. Тимчасове охолоджування у відносинах між нашими країнами було викликане переважно приходом до влади в Болгарії Союзу Демократичних Сил (СДС), що взяв на озброєння популістський в той час лозунг "Комунізм - це погано. Росія - це комунізм. Хай живе капіталізм!". На щастя час показав, що за цим висловлюванням переховувалися лише прагнення влади, сліпа антикомуністична лють і отсуствие яких-небудь конкретних відповідей на питання "що ж робити далі?". Болгарська соціалістична партія (БСП), що Недавно прийшла до влади повела більш розумну, помірну політику, взявши насущний курс на зближення і відновлення минулих політичних і економічних дружніх відносини з Росією. Контакти між урядами і керівництвом наших країн помітно активізувалися. Москву з діловими візитами неодноразово відвідували прем'єр-міністр РБ Ж.Віденов, голова Народних зборів Б.Сендов, багато які впливові члени уряду.\nАктивізувалися і економічні зв'язки між Росією і Болгарією. У стадію практичного рішення перейшов проект прокладки через Болгарію нового газопроводу.\nОднак можливості російського проникнення в болгарську економіку використовуються далеко не повністю. У російської сторони існують прекрасні передумови для використання різних організаційно-економічних форм інтеграції з болгарськими фірмами. Багато Хто з них побудований при технічному сприянні Росії або у вирішальній мірі залежать від постачання з нашої країни. Це торкається таких галузей, як оборонна промисловість, нафтохімія, нафтопереробка, хімія, електротехніка і т.д. Ця обставина могло б зіграти помітну роль, якщо російська сторона ухвалила б рішення брати участь в приватизації болгарських підприємств, яка повинна широко розвернутися в саме найближчий час.\n1. Під ред.І.Ангелов. Икономиката на Б'лгарія до 1997 година. - Софія: Българска Академія на науките, 1994 р.\n2. Під ред.І.Ангелов. Икономиката на Б'лгарія до 1998 година. - Софія: Българска Академія на науките, 1995 р.\n3. А.Hестеpенко. Від кризи до стабілізації: економіка країн Центральної і Східної Європи в 1993-1994гг. же. "Питання економіки", N3, 1995\n4. А.Hестеpенко. Сучасні проблеми ринкової трансформації в Східній Європі. же. "Питання економіки", N8, 1995\n5. В.Бpедова. Ситуація на ринку робочої сили в країнах Східної Європи і СНД. же. "Світова економіка і міжнародні відносини", N7, 1994\n6. Логіка економічного розвитку міняється. же. "Парі", 4 березня 1996 р.\n7. Економіка Болгарії: сьогодні і завтра. Софія, Болгарська академія наук, 1994 р. © 8ref.com - українські реферати


На Закарпатті у власному будинку згорів 52-річний чоловік | Бізнесобласть\nНа Закарпатті у власному будинку згорів 52-річний чоловік\n13 січня рятувальникам повідомили, що близько 13.00 в житловому будинку на вулиці Цегельній міста Виноградів сталася пожежа.\nВ її осередку виявили тіло 52-річного власника оселі.\nПро це ІА ZIK повідомили в ТУ МНС України в Закарпатській області.\nЯк з’ясувалося, пожежа виникла у спальній кімнаті будинку. Знищено ліжко та пошкоджено кухонну шафу.\nПожежні підрозділи на місце загорання не викликалися. Причини виникнення пожежі та смерті людини з’ясовуються.


Як підготувати і написати есе\nПроцес написання есе можна розбити на кілька стадій\nУ процесі написання есе поміркуйте про таке\nА) Знання і розуміння теоретичного матеріалу\nБ) Аналіз і оцінка інформації\nЯк підготувати і написати есе?\nЯкість будь-якого есе залежить від трьох взаємопов'язаних компонентів, таких як\nвихідний матеріал, який буде використаний (конспекти прочитаного, лекцій, запису результатів дискусій, власні міркування і накопичений досвід по даній проблемі);\nякість обробки наявного вихідного матеріалу (його організація, аргументація і доводи);\nаргументація (наскільки точно вона співвідноситься з піднятими в есе проблемами)\nПроцес написання есе можна розбити на кілька стадій:\nПланування - визначення мети, основних ідей, джерел інформації, термінів закінчення та подання роботи.Мета повинна визначати дії. Ідеї, як і цілі, можуть бути конкретними і загальними, більш абстрактними. Думки, почуття, погляди і подання можуть бути виражені у формі аналогій, асоціації, припущень, міркувань, суджень, аргументів, доводів і т.д.\nЯсність - чи є моє есе доказовим? Чи зрозуміло воно? Чи всі частини мого есе допомагають читачу зрозуміти мою точку зору? Чи пов'язане рішення, що я пропоную, із проблемою, що я торкаюся?\nПриклади - чи всі мої твердження підкріплюються прикладами чи фактами? Чи не роблю я голосних тверджень, які не були чи не можуть бути доведені?\nДоступність - чи може моє есе бути зрозуміло людьми, що не працюють над тими ж темами і проблемами, що і я? Людьми, що живуть в іншій частині світу? Чи немає в моєму есе чого-небудь, що буде образливим для інших етнічних чи релігійних груп? Чи цікаве воно?\nЕсе - це найпростіша наукова робота. Але, незважаючи на її малий об'єм і творчий характер, вона повинна зберігати стандартну структуру. Тема есе, на думку автора, має велике значення, оскільки дозволяє учню зорієнтуватися в джерелах та матеріалах щодо написання есе, а вчителю більш об’єктивно оцінити надану роботу. Взагалі, тематику есе пропонуємо розділити на наступні групи:\nА) ті, що вимагають певної конкретики. Наприклад, «Михайло Грушевський - великий українець», «Галичина - перша дивізія УПА», «Соціально-політичне підгрунтя руху, відомого під назвою «шістидисятництво», «Репресивна політика російської та австрійської адміністрацій в Галичині в роки Першої світової війни», «Воєнний комунізм в Україні: перше десятирічяя (1919-1920), «Кордони України: історія та проблема формування» тощо.\nБ) ті, що мають більш абстрактне навантаження. Наприклад, «На шляху до Соборності України», «Центральна Рада: погляд із сьогодення», «Україна ХХ століття: від імператорів до президентів», «З така держава Україна» тощо.\nВ) ті, що вимагають від учня альтернативи вибору точки зору. Наприклад, «Росія, Україна, Білорусь: чи можливий слов’янський трикутник», «50-80-ті: час пошуків чи втрачених можливостей», «Інвестиції в Україну – фактор розвитку держави чи поступової втрати економічної незалежності» «Державна думка в умовах підпілля під час окупаційного режиму: правда, що допомогла перемогти чи інформаційне пустословіє», тощо.\nГ) афоризми, або крилаті вислови. Наприклад, «Історія-це лише нагромадження переплутаних фактів» (Лорд Честерфілд), «Історія-це пам'ять сказаного і зробленого» (Карі Бекер), «Людина-суспільна істота» (Арістотель), «Завжди шануй сліди минулого» (Стацій) тощо.\nПри виборі теми учитель повинен враховувати індивідуальні особливості класу, або конкретної дитини ; матеріал, яким володіє учень; рівень володіння поняттями та вміння формулювати власну думку, наводити приклади та докази; відстоювати власну позицію.\nЖанр есе став популярним в останні роки. Однак це призводить до різних трактувань такого виду письмової роботи і спробам формалізувати його. Так Валентина Курилів, вчитель-методист із Торонто (Канада) пропонує свій варіант написання есе.\nЕсе - це письмовий твір, який характеризується вільним, не обов'язково вичерпним, але виразне індивідуальним трактуванням теми.Мета есе - довести, що учень зрозумів тему, та переконати в цьому вчителя. Часто різні завдання складаються з питань, які починаються а Чому...? Чи повинен...? До якої міри...?\nВ.Курилів пропонує наступну структуру есе:\n1.Вступ - це загальний підхід до теми, який включає проблемне завдання ~а відповідь на поставлене запитання. Це теза есе.\nУпродовж цілого есе треба підкреслювати зв'язок поданих фактів з тезою. Таким чином, учні не відповідатимуть на інші запитання, не відхилятимуться від теми, не будуть подавати зайвих фактів, які не стосуються тези.\n2.Основна частина (тіло). Есе треба зорганізувати так, щоб читача переконати аргументами. Спочатку треба викласти головні ідеї та факти до них. Це можна зробити, використовуючи наведену нижче схему.\nОбсяг есе може бути різним. Але навіть коротке есе вимагає принаймні трьох головних ідей, які треба лаконічно описати.\nНайлегший спосіб представити головну ідею - висловити її в першому реченні абзацу, а далі подати факти щодо цієї ідеї. Кожний пункт повинен бути пов'язаний з головним реченням. Інформацію, яка не стосується головної ідеї, не варто наводити.\nТут треба узагальнити головні ідеї та дати відповідь на поставлене запитання.\nА) Знання і розуміння теоретичного матеріалу:\nвизначає розглядаються поняття чітко і повно, призводячи відповідні приклади;\nвикористовуються поняття строго відповідають темі;\nсамостійність виконання роботи (2 бали)\nБ) Аналіз і оцінка інформації:\nграмотно застосовує категорії аналізу;\nуміло використовує прийоми порівняння та узагальнення для аналізу взаємозв'язку понять і явищ;\nздатен пояснити альтернативні погляди на цю проблему і прийти до збалансованого висновку;\nдіапазон використовуваного інформаційного простору (студент використовує велику кількість різних джерел інформації);\nобґрунтовано інтерпретує текстову інформацію з допомогою графіків і діаграм;\nдає особисту оцінку проблеми (4 бали)\nВ) Побудова суджень:\nясність і чіткість викладу;\nлогіка структурування доказів;\nвисунуті тези супроводжуються грамотної аргументацією;\nнаводяться різні точки зору і їх особиста оцінка.\nзагальна форма викладання отриманих результатів і їх інтерпретації відповідає жанру проблемної наукової статті (3 бали)\nГ) Оформлення роботи:\nробота відповідає основним вимогам до оформлення та використання цитат;\nдотримання лексичних, фразеологічних, граматичних і стилістичних норм російської літературної мови;\nоформлення тексту з повним дотриманням правил російської орфографії та пунктуації;\nвідповідність формальним вимогам (1 бал)\nМаксимальна кількість балів, яку учень може отримати - 10. :\nЗавдання відкритої форми з розгорнутою відповіддю зовнішнього незалежного оцінювання передбачає створення власного висловлення на...


Деталі, які дешево інтер'єр\nУ спробах створити привабливий і ефектний дизайн для власного будинку, багато заходять занадто далеко, і їх старання призводять до зворотного результату. Виходить несмачне приміщення. Навіть дорогі матеріали можуть дешевити будинок, як би суперечливо це не звучало.\nУ всьому потрібно знати міру і враховувати, як ті чи інші деталі інтер’єру будуть гармоніювати один з одним. Але також важливо пам’ятати, що в дизайні повинна бути відображена особистість господаря: не потрібно сліпо слідувати канонам, роблячи приміщення бездушним і однотипним.\nДеякі помилково вважають, що якщо додати в кімнату яскравих фарб, то неодмінно вийде стильно і сучасно. У дизайні існує поняття «колірної акцент», найчастіше це елемент насиченого кольору, який вирізняється з-поміж інших. Але не потрібно перетворювати приміщення в яскрава пляма.\nКольори повинні поєднуватися між собою. А якщо захотілося зробити кімнату в яскравих тонах, то рекомендується скористатися послугами професійного дизайнера, який допоможе втілити в життя ідею, зберігаючи при цьому смак і стиль.\nВ першу чергу потрібно стежити за тим, щоб всі текстильні вироби були чистими і виглядали акуратно. Також дешеві зовнішній вигляд приміщення численні рюші. Текстиль повинен підбиратися грамотно і відповідно до особливостей приміщення, обраним дизайном, а також важливо врахувати колірну гамму. Забудьте про ламбрікенов, блискучих шторах і численних оборках на вікнах. Матового тюлю і однотонних портьєр, потрібних в тон меблів буде досить.\nІноді сподобається раптом якась дешева картина, чи хтось раптово захоче піднести подарунок у вигляді твору мистецтва. У багатьох випадках зовнішній вигляд декору повністю видає його дешеву вартість. Варто усвідомлювати, що через одну невдало підібраній статуетки, картини, вази стиль може в мить зникнути.\nВажливо відповідально підходити до вибору аксесуарів. При цьому не обов’язково витрачати великі суми на елементи декору. Головне, щоб все було підібрано зі смаком.\nТакож дизайн дешевих велика кількість декору. В цьому випадку не має значення якісний він чи ні. Так як загальна картинка буде представляти із себе просто скупчення мотлоху.\nМагнітики на холодильниках\nЛюбителям під час подорожей купувати магнітики і вішати їх на холодильник потрібно усвідомити, що це нітрохи не прикрашає інтер’єр. Багато виправдовують це бажанням продемонструвати гостям свою насичену і різноманітну життя.\nОсобливо без смаку виглядають дешеві китайські магнітики, які продаються на кожному розі. Якщо вони важливі, то рекомендується завести для них окрему коробочку. Її буде зручно дістати в будь-який час, щоб показати гостям і розповісти про свої незабутні поїздках.\nШпалери з блискітками в поєднанні з візерунком часто зустрічаються в будівельних супермаркетах. Додавання блискіток може зіпсувати абсолютно будь-які шпалери. В преміальних колекціях такого ніколи не зустріти. Багато хто віддає перевагу матовим шпалер. А інші геть вирішують відмовитися від них і фарбують стіни, що виглядає стильно і дорого.\nКахельна плитка з візерунком\nБагато хто віддає перевагу саме кахельної плитці завдяки її міцності, вогнестійкості та екологічності. Великий попит зумовив появу на ринку широкого асортименту плитки. У дизайнах вкрай несучасно виглядають варіанти з великими візерунком.\nБільш дорого і стильно виглядає однотонна кахельна плитка. Але якщо за справу береться професіонал, то йому під силу підібрати навіть варіант з візерунком, який буде виглядати стильно, дорого і гармонійно впишеться в інтер’єр.\nЛінолеум з малюнком\nСеред широкого вибору лінолеуму знайдеться найрізноманітніші варіанти. Не малу частку займають лінолеум з малюнком. Зазвичай цей малюнок не вписується в інтер’єр і виглядає инородно. Такий елемент сильно пробачить дизайн і робить його несмачним.\nЛаконічно і стильно виглядає лінолеум під дерево. Він відмінно буде поєднуватися практично з будь-яким стилем, так як представлена величезна кількість відтінків на вибір, один з яких неодмінно стане вдалим варіантом.\nДеталі, які дешево інтер’єр Ссылка на основную публикацию


У місті оновлюють інфраструктуру електротранспорту\n28 жовтня 2013 18:34\nКомунальне підприємство «Горелектротранссервіс» займається капітальним ремонтом трамвайних шляхів і реставрацією тролейбусної контактної лінії.\nПро це в інтерв'ю для спецвипуску газети «Харьковские известия», присвяченого Дню автомобіліста і дорожника, повідомив директор КП «Міськелектротранссервіс» Владислав Васенко.\nВін підкреслив, що серед головних завдань підприємства - реконструкція та підвищення експлуатаційних властивостей об'єктів транспортної інфраструктури, підтримка працездатності мережі транспорту і оперативне усунення аварійних ситуацій.\nЯк повідомив Владислав Васенко, в 2013 році підприємство провело реконструкцію тролейбусної контактної мережі на перехресті вул. Сумської та пр. Правди, зараз ремонтується ділянка в пер. Пискуновському з виходом на пров. Лосівський (район Благовіщенського ринку). Там прокладено близько 1 км нового трамвайного шляху. Капітально відремонтовано 400 м трамвайної колії на вул. Полтавський шлях.\nЗа словами директора підприємства, вже відреставрована контактна мережа біля театру опери та балету, відновлений трамвайний шлях до кінцевої зупинки «Монтажник» і там же відремонтовано розворотне коло. Працівники підприємства проклали нову тролейбусну лінію в пер. Забайкальському, на ділянці від пр. Героїв Сталінграда до вул. Ньютона, а також додаткову ділянку контактної мережі по пр. Героїв Сталінграда (в районі вул. Одеської).\nЯк зазначив Владислав Васенко, наступного року планується завершити реконструкцію контактної мережі, що зараз ведеться на пр. Маршала Жукова. На проспекті будуть повністю замінені на сучасні опори контактної мережі.\n«Раніше встановлювалися або бетонні, або металеві стовпи, про естетичну привабливість яких говорити не доводилося. Сьогодні ми не просто їх міняємо на нові, а намагаємося, щоб навіть ця складова вулиці була приємна для ока городян і гостей міста і виконувала не тільки функцію опорного стовпа, а ще й естетичну. Тому ми проводимо ці роботи спільно з харківськими архітекторами», - уточнив Владислав Васенко.\nТеги: ремонт, реконструкція, тролейбуси, трамваї, інфраструктура, Горелектротранссервіс


Папа Римський вперше в історії призначив жінку на керівну посаду в Ватикані - Новини України\nza.in.ua » За кордоном » Папа Римський вперше в історії призначив жінку на керівну посаду в Ватикані\nПапа Римський вперше в історії призначив жінку на керівну посаду в Ватикані\nОпубліковано: 16.01.2020. Автор: Західний аргумент.\nФранческа Ді Джованні.\n66-річна Франческа Ді Джованні стала заступником секретаря Відділу по зв’язках з державами, який відповідає Міністерству закордонних справ в інших державах. Як повідомляє Vatican News, з новим призначенням у відділі, окрім Франчески Ді Джованні, буде працювати і монсеньйор Мирослав Ваховський, який займається сектором двосторонньої дипломатії. Таким чином, пост зама секретаря в Держсекретаріаті вперше в історії займає жінка.\nКоментуючи своє призначення вона розповіла, чим займається сектор багатосторонніх відносин при Відділі зв’язків з державами: мова йде про міжурядові організації і про багатосторонні угоди. Цьому аспекту дипломатії, пояснила Ді Джованні, Папа Франциск приділяє велику увагу, хоча сьогодні його ефективність нерідко ставиться під сумнів.\nДі Джованні вважає, що призначення її на таку високу посаду – це знак уваги Папи до ролі жінок в Церкві і в суспільстві, однак насамперед це рішення, безумовно, пов’язане з самою функцією, а не з тим фактом, що вона жінка.\nДі Джованні народилася в 1953 році в Палермо, здобула юридичну освіту і проходила практику в міжнародному центрі фоколярів «Справа Пречистої Діви Марії». З вересня 1993 року була офіціалом Відділу по зв’язках з державами, займаючись багатосторонніми відносинами, зокрема, питаннями, пов’язаними з міжнародними угодами з міграції, міжнародного гуманітарного права, комунікацій, приватного міжнародного права, становища жінок, інтелектуальної власності і туризму.\nЗазначимо, що Секретарем з відносин з державами Ватикану, що відповідає посаді міністра закордонних справ, на сьогоднішній день є монсеньйор Джозеф Мерфі.\nВатиканза кордономПапа Римськийпризначив жінкуцерква\nКров, пролита під час замаху на Понтифіка: у Львові виставлять мощі Папи Івана Павла ІІ


У Пирятинському районі 23 людини знаходиться на самоізоляції – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Полтавщина > У Пирятинському районі 23 людини знаходиться на самоізоляції\nСтаном на 9 квітня хворих на коронавірус у Пирятинському районі не зареєстровано. Два зразки матеріалу на ПЛР дослідження відправлено в лабораторію м. Полтава. Отримано результат першого ПЛР-тестування – результат негативний.\nОчікується на результат іншого зразка. На даний час 23 особи (офіційно) знаходиться на самоізоляції. У 31 особи закінчився термін самоізоляції. Самопочуття всіх громадян задовільне, повідомляють у міській раді.\n“Кожен житель Пирятинського району, який повернувся з країни, де були зафіксовані випадки COVID-19, має повідомити адміністрацію КП “Пирятинський ЦПМСД” про своє повернення по телефону: 2-07-82, 3-15-20. Прохання відповідально поставитися до самоізоляції протягом 14 днів та уважно стежити за станом свого здоров’я, адже ваша відповідальна поведінка може захистити життя сотень людей”, – йдеться у зверненні міської раді.


БАМПЕР Чері Елара Луцьк ▷ низька ціна в магазині ТМ АЗІЯ ЦЕНТР\nЛуцьк бампер Чері Елара\nВи хочете купити Бампер Чері Елара в місті Луцьк? Інтернет магазин «Азія Центр» пропонує скористатися своїми послугами через великий каталог самих деталей і автозапчастин до них.\nБампер Chery Elara (A21) від нашого інтернет магазину - це найоптимальніше рішення проблем підвіски вашого авто. Якщо ви проживаєте в м. Луцьк, ми готові надати оптимальні ціни, швидку доставку, якісний консультаційний супровід з будь-яких питань.


На Тернопільщині депутатство уже передається у спадок | Про Те\n28, Червень, 2022, 8:47\nОказії На Тернопільщині депутатство уже передається у спадок\nСьогодні на Тернопільщині сталася нехай і не знаменна, а все ж яка-не-яка подія. Сьогодні депутати місцевої обласної ради трішки зібралися разом. Щось там навіть вирішували, щось змінювали, щось доповнили і подейкують, що навіть щось прийняли.\nА попри те щось, ще й прийняли у свої згуртовані ряди нового депутата. Депутат то новий, а ось прізвище – старе. Вірніше, щоб нікого не образити, не так старе, як відоме. Свого часу депутатом Тернопільської обласної ради була Марія Чашка. А сьогодні цей важкий тягар підхопив на свої плечі її син Василь.\nНовообраний депутат, який навчається в магістратурі, з порогу заявив, що хоче займатися бюджетом. І це правильно. Нема чого на дрібниці розмінюватися – займатися якоюсь там молодіжною політикою чи навколишнім середовищем.\nЩо тут ще додати? Зайвий депутат ще не завадив жодній тернопільській сім’ї. Тут уже крутиться хто як може – хто чоловіка туди тягне, хто брата, хто дружину, а хтось і про діток вирішив подумати. А там, гляди, і внучата підростуть…\nпопередня статтяЯкий мікрорайон Тернополя люди вважають найгіршим\nнаступна статтяЯкби не Місяць, тернополяни взагалі б не бачили, куди йдуть


Творчість учнів на уроках образотворчого мистецтва | Передплатна агенція «Основа»\nТворчість учнів на уроках образотворчого мистецтва\nН. М. Ушенко, учитель образотворчого мистецтва, учитель-методист, гімназія № 5, м. Прилуки, Чернігівська обл.\nУнікальним засобом формування емоційної сфери, образного мислення, художніх і творчих здібностей дитини є мистецтво. Саме в процесі сприймання, усвідомлення, осмислення чуттєвого досвіду, сконцентрованого у творах мистецтва, виховується й розвивається особистість. Дитина відкриває гаму нових почуттів, починає переживати радість пізнання краси природи, праці, творів мистецтва, людських взаємин, усвідомлює власне «Я» — опановує мову емоцій.\nРозгляньмо один із видів візуального мистецтва — живопис. Визнаючи, що естетичне виховання — цілеспрямований процес виховання творчо активної особистості учня, здатного бачити, відчувати, любити, захоплюватися, творити красу в природі, житті та мистецтві, сформулюємо основну мету цього процесу — виховання культури людських почуттів.\nОбразотворча діяльність школярів спрямована на виховання найсильніших людських почуттів — любові, доброти, милосердя, формування в учнів художньо-естетичного ставлення до дійсності, художнього пізнання світу, а також специфічних почуттів: кольору, лінії, форми, ритму, композиції. Формування умінь і навичок у різних видах мистецької діяльності є лише засобом, що дає змогу учневі відтворити власні почуття, думки, фантазії у самостійній творчій діяльності.\nСутність цієї творчості можна сконцентрувати у тріаді: подив — пізнання — творчість.\nПодив — це емоційний відгук учня на об’єкт наступного відтворення; пізнання –– це засвоєння певних знань про цей предмет і вправляння в елементарних уміннях і навичках його зображення; творчість — це погляд учня на цей предмет, створення власного, емоційно забарвленого образу.\nСенс напрямів естетичного виховання можна визначити через ідею «проникнення» у світ мистецтва. Для цього важливим є дотримання трьох педагогічних умов.\n1. Розвиток потреби в емоційно-естетичному переживанні, а точніше — у співпереживанні, співбутті, співдіїї у процесі ознайомлення з твором живопису. Навчити учня уявляти себе митцем, «увійти» в картину; спробувати пережити те, що пережив автор, відчути себе часткою таємниці творчості.\n2. Сприймання кольору, лінії, форми як трансляторів стану настрою; уважне ставлення до всіх образотворчих «дрібниць», тобто сприймання образотворчої мови як рідної, природної, знайомої.\n3. Ретельне добирання творів мистецтва для обговорення, що вяскравій образній формі мають розкривати певну тему, містити чіткийсюжет, композицію та бути колористично захопливими.\nДля розв’язання цих завдань важливим є створення на уроці атмосфери творчого спілкування вчителя та учня у формі бесіди, що є прелюдією до самостійної цілеспрямованої художньої діяльності.\nЗалучення учнів до чарівного світу образотворчого мистецтва можна розпочати з ознайомлення з пейзажним жанром. Проте спочатку необхідно навчитися бачити, милуватися, відчувати, захоплюватися світом реальної природи, адже саме вона надихала митця, який передав власні почуття в барвах, лініях, кольорових плямах вишуканих формах.\nПочинаючи роботу над темою, ми здійснили з учнями 6-х класів екскурсії для детального ознайомлення з природою нашого краю. Вони спостерігали форму дерев, листя й трави під деревами, кожен сухий листочок, зламану гілочку. Потім у класі грали в гру «Відгадай, яке це дерево». Учні мали визначити назву дерев за заданою схемою (наприклад, схематично зображено тополю), назвати, які ще дерева малюють за цією схемою (туя, кипарис).\nДіти мають усвідомити, що художник — це надзвичайна людина, яка розуміє, про що шепоче осінній листочок чи розмовляють птахи. Коли ми разом із учнями зрозуміємо природу, навчимося бачити те, що бачать художники, ми дамо змогу дітям відчути силу мистецтва.\nЗгодом, вдивляючись в навколишню природу, зрозуміємо, що пейзаж — це земля й небо, квіти й дерева, дороги та будинки. Для опанування мови пейзажу з учнями 5-х класів спочатку можна пограти в гру, пропонуючи відповісти на запитання: «Якого кольору небо?», «Скільки барв у землі?», «Чи можна сказати, що сніг білий?», «Чи схоже дерево на людину? Чим саме?». Відповідаючи, ми з’ясуємо, що дерево схоже на людину, адже також має ноги, руки, голову, тулуб...\nНа уроках образотворчого мистецтва в 7-му класі доцільно проводити бесіди-описи за картиною. Наприклад, розглядаємо пейзаж І. Левітана «Золота осінь». Бесіду проводимо у формі діалогу. Учитель ставить запитання, а учні відповідають. Варто зупинитися на законах перспективи, розрізнити перший і другий план. Після ознайомлення з картиною учні мають поділитися враженнями в самостійній творчій роботі. Якщо під час сприймання твору живопису звучатиме музика, то можна в учнів запитати: «Чи можна бачити музику?», «Чи можна чути живопис?». Гармонійне поєднання музичного та живописного ряду, яскравого, образного, поетичного слова збагатить емоційно-чуттєву сферу учнів.\nНаступний жанр живопису, з яким можна ознайомити дітей,— натюрморт (у перекладі з французької — «мертва природа»). Натурою ми називаємо все, що бачимо навколо: посуд, фрукти, овочі, квіти тощо. Але це слово має ще один переклад — «тиха натура». Чи різняться «тиха» й «мертва»? Так, адже предмети живуть власним життям, яке ми не бачимо. Варто уважніше придивитися, прислухатися, спробувати зрозуміти «мову речей, що розмовляють». Учні, як справжні художники, мають відчути подих «одухотворених» предметів і не лише розповідати про них, але й відтворити їх життя в малюнках, у глині.\nПропоную дітям таку гру. Візьмемо до рук, наприклад, яблуко. Чи можна почути «голос» яблука? Спробуємо уявити себе яблуком, і тоді можна розповісти: «Я — велике та кругле, важке та блискуче, пахке й смачне, червонобоке; маю маленький хвостик, а ще на моїй щічці грає сонячний промінчик. Людина так і хоче взяти мене до рук і піднести до рота, відчути незвичайний аромат. Як я смачно пахну! А ще всередині мене є таємниця. Яка?.. Так, зернятка! Якщо посадити зернятко, то виросте маленька, тоненька гілочка — мала яблунька. Згодом виросте дерево». Після того як учні розглянули яблуко, їм легше виконати завдання вчителя.\nУчням 5-х класів пропоную гру «Що? Де? Коли?». Демонструю репродукції картин знаменитих художників, з-поміж яких діти мають знайти натюрморт і довести, що це саме натюрморт, склавши стислий опис твору.\nВивчення теми «Натюрморт» в 6-му класі розпочинаю з бесіди, наприкінці уроку пропоную учням розглянути всі предмети в класі, визначити їх колір, розмір, форму. Згодом пропоную визначити один предмет, що вони хотіли б намалювати, та виконати начерк. Це — перший самостійний крок учнів, потім завдання ускладнюю. Після того як діти намалювали яблуко, у них виникає бажання ускладнити свій натюрморт, і вони починають замислюватися над композицією. Як розмістити малюнок і які використати кольори? Блік, рефлекс і тінь — усе це згодом.\nНайцікавішим та найскладнішим із-поміж жанрів живопису є портрет. «Розповідь» митця про індивідуальні особливості людини, яку він зображує,— не стільки про те, якого кольору її волосся та очі, форма обличчя, колір сукні та ін., скільки намагання художника зазирнути в душу людини, розкрити її внутрішній стан, почуття і навіть думки. Тому портрети людей, які дивляться на нас із глибин часу, ми пізнаватимемо за виразністю очей (адже саме «очі є дзеркалом людської душі»), за виразом обличчя (радісного, замріяного, сумного), за кольоровою гамою, що відтворює емоційний стан людини, і навіть за тим, як художник зображує різноманітні дрібниці довкола портретованого.\nНа мою думку, перш ніж вдивлятися в твір художника, варто спробувати зрозуміти «мову» портрета: як емоції впливають на міміку обличчя; як змінюється вираз очей відповідно до почуттів зображеної людини; як емоційно збагачується портрет, коли він колористично забарвлений. Для цього пропоную учням за допомогою крапочок, ліній, дужок намалювати обличчя клоунів: веселого, сумного й задумливого. Потім ми «одягаємо» клоунів, добираємо колір, що відповідає виразу обличчя. Це — перший крок до пізнання особливостей портрета.\nДругий крок — зображення власного портрета, дивлячись на себе в люстерко (ознайомлення учнів із поняттям «автопортрет»). Це — своєрідний психологічний тест, адже не кожен учень зможе скласти власну характеристику за відображенням у люстерку (навіть не може визначити колір власних очей, волосся, чим він схожий з іншими дітьми).\nДопоможемо учням упоратися з цим за допомогою гри (наприклад: «У Настуні волосся темне, а в її товариша — світле; у Катрусі очі карі, а в сусіди — сині; у Богдана обличчя кругле, а в сусідки — видовжене тощо). Ця вправа дасть змогу учням зрозуміти власні особливості, а ще поміркувати — якою є вона, наша єдина й неповторна дитина. Підсумок гри — створення автопортрета. Наступна гра — «Знайдемо друга, який загубився». Один учень дає словесну характеристику свого товариша, а решта намагаються знайти його (упізнати).\nНайулюбленішим образом, який із задоволенням малюють учні, є матуся. Але перш ніж малювати, пропоную провести бесіду «Епоха Відродження», під час якої слід ознайомити учнів із репродукціями картин Леонардо да Вінчі («Мадонна Бенуа», «Мадонна Літта»), звертаючи увагу, що за всіх часів найголовнішою подією у житті людей є поява в сім’ї дитини. «Придивіться, з якою любов’ю, повагою, натхненням розповідає художник про матір і дитину. Вони немовби сяють, випромінюючи світло любові й краси, ніжності та доброти, розкриваючи найголовнішу таємницю людства — продовження роду людського».\nКоли учень готовий до зустрічі з портретними образами, можна детально ознайомитися з яскравими і різноманітними образами дітей у творчості видатних митців.\nСвіт декоративно-прикладного мистецтва\nСкладовою естетичного розвитку є декоративно-прикладне мистецтво. Програма з декоративно-прикладного мистецтва інтегрує елементи малюнка, живопису, ліплення, моделювання, конструювання. Я залучаю учнів до декоративно-прикладної творчості, під час якої вони на практиці пізнають зв’язки між різними видами мистецтва, набувають навичок художнього оформлення (розписування стін у школі учнями 11-го класу).\nОсновна мета декоративно-прикладної творчості — навчання школярів естетично збагачувати й перетворювати навколишнє середовище. Водночас естетизовані предмети побуту та навчання є важливими засобами виховання в учнів потреби бачити й створювати красу у щоденному житті.\nУ 5-му класі значну частину навчального матеріалу становить декоративна робота, що є ефективною, викликаючи емоційний відгук. Спочатку ознайомлюю учнів із примітивним мистецтвом на прикладі творчості М. Приймаченко. На уроках учні можуть копіювати зразки творів, а потім створювати самостійні творчі роботи.\nТрадиційні вправи (малювання квітів, овочів, листя, дерев) передбачають психологічне наближення предмета до учня. Корисним буде використання модульної побудови зображення, що допоможе також ознайомитися з пропорційними особливостями предметів. Важливо наголосити, що виконання тематичних малюнків поступається місцем натурному малюванню.\nУчні цієї вікової категорії сприймають не лише конструктивні особливості предметів і конструктивний зв’язок як частин цілого, так і груп предметів, але й перспективне скорочення. Саме в цьому віці є ефективним вивчення основ і законів реалістичного мистецтва.\nУ 6—7-х класах, учні вже усвідомлюють власні здібності, індивідуальні нахили до певного виду діяльності. Вони прагнуть створювати роботи, що є більш значущими. Знижується ефективність занять з навчального малюнка. У цьому віці поряд із критичним ставленням до власних робіт виникає цілеспрямоване й усвідомлене прагнення малювати, як дорослі. Тому доречно ознайомити учнів з різноманітними стилями, що допоможе утвердити індивідуальне світобачення та оригінальне відтворення свого «Я». Дуже важливо саме на цьому етапі переконати учня в його здатності творити, прищепити бажання виявляти власні емоції, почуття мовою образотворчого мистецтва, допомогти повірити у власні сили.\nОтже, кожен вид та жанр мистецтва дає потенційні можливості для розвитку творчих навичок, формування якостей, необхідних для творчої особистості. Використання на уроках образотворчого мистецтва засобів і прийомів, що стимулюють творче мислення та емоційну чутливість, сприяє підвищенню рівня естетичної підготовленості учнів.


Зігмар Габріель на переговорах з українським колегою Павлом Клімкіним у Києві 3 січня обговорить роль Німеччини в Нормандському форматі\nМіністр закордонних справ Німеччини Зігмар Габріель під час свого робочого візиту в Україну 3-4 січня відвідає район проведення АТО. Про це інформує прес-служба українського МЗС.\nЗгідно з повідомленням, завтра в Києві відбудуться переговори Зігмара Габріеля і його українського колеги Павла Клімкіна. Зазначається, що ключовим питанням переговорів стане роль ФРН, а також Франції, в рамках Нормандського формату щодо врегулювання ситуації на Донбасі.\n"Міністри обговорять подальші спільні кроки, спрямовані на відновлення територіальної цілісності і суверенітету України, а також звільнення українських політв'язнів, утримуваних в російських тюрмах", – повідомили в МЗС.\nКрім того, Клімкін і Габріель обговорять питання двосторонньої співпраці. Під час переговорів планується підписання двосторонньої угоди про трудову діяльність членів сімей працівників диппредставництв і консульських установ.\n"Павло Клімкін та Зігмар Габріель також здійснять спільну поїздку на Донбас поблизу лінії зіткнення", – йдеться у повідомленні.\nНімеччина Україна МЗС російська агресія\nМЗС: Наслідками агресії РФ стали більше 10 тисяч загиблих українців


Головна / Uncategorised\nНогайський коледж пишається студентами – учасниками наукових конференцій\nОпубликовано 13.12.2021 08:39\nНогайський коледж пишається студентами, які під керівництвом викладачів займаються науковою роботою і представляють результати на обласних, регіональних, всеукраїнських та міжнародних студентських науково-технічних конференціях. В умовах пандемії більшість конференцій перейшли в дистанційний формат, що, навіть, розширило можливості для участі. Студенти Кірова Тетяна та Кабісов Давид взяли участь у V Міжнародній научно-практичній конференції «MODERN SCIENTIFIC RESEARCH: ACHIEVEMENTS, INNOVATIONS AND DEVELOPMENT PROSPECTS», організованій Науковим центром “Sci-conf.com.ua”, місто Берлин, Германия.\nОпубликовано 21.11.2021 10:04\nЩиро вдячні Вам за любов до землі, терпіння і витримку. Бажаємо міцного здоров’я, щастя, добра та наснаги. Хай Ваша праця заколоситься щедрою нивою успіху!\nЗ повагою, Олександр Герченов\nОпубликовано 12.11.2021 13:29\nОпубликовано 09.11.2021 12:58\n9 листопада традиційно відзначають День української писемності та мови. Зазвичай у цей день нагороджують кращих українських літераторів і українські видавництва, а також проводять радіодиктант національної єдності. Радіодиктант національної єдності цього року відбувся 9 листопада о 10:00, про це повідомив член правління Суспільного, відповідальний за платформу радіо, і керівник Радіодиктанту Дмитро Хоркін. У День української писемності та мови тисячі українців щороку беруть участь у флешмобі й приєднуються до події по всьому світу. Студенти ВСП «Ногайський коледж ТДАТУ» також стали учасниками радіодиктанту.\nВибори ректора ТДАТУ\nОпубликовано 01.11.2021 06:36\n11 листопада 2021 року з 900 до 1500 год. в бібліотеці коледжу (вул..Морська,84, м. Приморськ, 1 поверх корпусу) відбудуться вибори ректора Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного.\nПримітка: всім виборцям обов’язково мати один з таких документів, що посвідчують особу: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; тимчасове посвідчення громадянина України; посвідчення водія; студентський квиток.\nДільнична виборча комісія Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного\nПрограмма кандидата на посаду ректора ТДАТУ Кюрчева С.В.\nВійськово-патріотичних захід "Готуйся до захисту України!"\n«SKILLS LAB: УСПІШНА КАР’ЄРА»: ДЛЯ УКРАЇНСЬКОЇ МОЛОДІ ЗАПУСТИЛИ БЕЗКОШТОВНИЙ ОНЛАЙН-КУРС»\nЗвіт про проведення тижня безпеки дорожнього руху у ВСП «Ногайський коледж ТДАТУ ім. Моторного»


«Тепер ритм нашого життя визначає Олежик» - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\n13 травня Романчуки одружилися, і це число, як кажуть зараз, стало для них щасливим.\nЯке це щастя мати люблячих батьків.\nТак ніхто не кохав 19.12.2021, 10:33\nВони хотіли, аби у їхню сім’ю прилетів лелека. Але Бог, кажуть лучани Вікторія й Сергій Романчуки, повів їх так, щоб взяли дитину із сирітського будинку. Нині у них є синочок, якому подружжя дарує батьківську любов, а він їм — своє миле «мама», «тато»\n«Відганяла думку, що подобаюся Сергієві, аби потім не розчаруватися...»\nЦя молода пара уже була героями сторінки «Любить! Не любить». Навесні 2019го на третьому році їхнього шлюбу ми зустрічалися, аби розповісти нашим читачам незвичайну історію кохання. Вікторія народилася з вадою хребта. Не допомогла й операція, яку їй зробили, коли мала сім літ. Одне слово, сталося так, що дівчинка, згодом доросла дівчина, була нерозлучна з візочком. Сьогодні мамі своїй завдячує, яка багато зусиль доклала, аби донька не занепадала духом, почувалася повноцінною людиною, давала собі раду. У сімнадцять років вона прийняла хрещення, відвідувала церкву «Фіміам». Через сім’ю Больчуків, яка у Боратині Луцького району створила реабілітаційний центр для неповносправних людей «Агапе», потрапила в Норвегію. Дев’ять місяців займалася там спортом і вокалом. Вела активний спосіб життя.\nШлях Сергія до того, як він зустрів майбутню дружину, був непростий, а то й драматичний. Ще школярем він спробував дурман. А коли вчився у профтехучилищі, то став залежним від наркотиків. Не раз хотів покінчити із гріховним життям, але зрозумів, що в своїй старій компанії це не вдасться. Лише в 2014 році, коли, пізнавши, як розповідав, любов віруючих, покаявся і прийняв хрещення, почалася нова сторінка його життя.\nДороги Вікторії й Сергія перетнулися завдяки церкві «Фіміам», а також спільній роботі в реабілітаційному центрі «Агапе». До зустрічі з майбутнім чоловіком у неї й залицяльників не було. Але, як і кожна дівчина, вона мріяла про сім’ю. Як казала сама жінка, навіть помітивши особливе ставлення з боку Сергія, відганяла думку, що подобається йому, аби потім не розчаровуватися. Освідчення майбутнього чоловіка було особливим. Він не лише зізнався, що Вікторія подобається йому, а й сказав: «Давай будемо молитися за нас». Дев’ять місяців виношували молоді люди свої почуття і 13 травня 2017 го побралися. «Ми дуже щасливі, що знайшли одне одного», — такі слова довелося почути від наших героїв на третьому році їхнього шлюбу. А ще вони мріяли про дітей, аби їхня сім’я стала більшою, аби Бог благословив на батьківство. На цьому під час першої зустрічі ми й попрощалися.\n«На початку жовтня ми верталися додому уже втрьох»\nЗавжди цікаво знати, як складається життя героїв газетних публікацій. А тим більш — такої незвичайної пари. І ось недавно була приємно вражена новиною: Романчуки всиновили хлопчика. Ясно, що відразу ж зателефонувала їм і напросилася в гості. Тепер мене зустрічали не лише Сергій та Вікторія, а й Олежик, якому в наступному місяці виповниться два роки. «Дай тьоті «п’ять», — каже тато синові, і той покомпанійськи довірливо подає маленьку ручку. А потім усе ж умощується на руках у мами, затим — перебирається до тата, ніби розуміючи, що наша розмова про нього — про те, яких люблячих батьків він має.\n— Ми хотіли, звичайно, аби у нас народився син чи донька, — каже Вікторія. — Але Бог повів нас так, щоб ми взяли дитину, позбавлену батьківського піклування.\nА ось як це було, то у зв’язку з цим — спогад насамперед про грудень 2019го. Саме тієї зими подружжя побачило у фейсбуці пост про дівчинку, яка народилася без ручок і батьки відмовилися від неї. Немовля перебувало у Будинку дитини, що в Луцьку.\n— Прочитали ми про це одночасно, але кожен окремо, — каже Вікторія. — Я була вдома, Сергій на роботі. Ввечері чоловік розповів, як його вразив пост, і сказав: «Може, ми цю дівчинку візьмемо»…\nВиявиться, що вони з дружиною були на одній, як мовиться, хвилі, тож уже наступного дня вирушили в Будинок дитини, аби побачити немовля, більше дізнатися про умови всиновлення.\n— Та поки ми вирішували свої проблеми, насамперед із житлом, — пригадує жінка, — дівчинку забрали рідні батьки. Мабуть, у них після появи на світ доньки з вадою був стресовий стан, тому й залишили її. А потім, вже вдома, змінилось їхнє рішення. І слава Богу, що так сталося. Ми тільки пораділи за дівчинку.\nАле з того часу думка про всиновлення уже не покидала Романчуків. Подружжя детально ознайомилося з тим, які документи потрібні, аби взяти дитину із сиротинця. Оскільки жили на найманій квартирі (доводилося не раз переїжджати, коли в господарів мінялась ситуація), то насамперед взялися думати про своє житло. Процес підготовки до всиновлення неабияк до цього мотивував. І знайшли однокімнатну квартиру в тому ж районі, де й мешкали, яку вдалося купити недорого. А головне, що вона була в будинку, доступному для візочників. Пандус, ліфт — те, що необхідне для Вікторії. На початку 2021го переїхали сюди. І відразу ж стали на чергу на усиновлення у службі в справах дітей Луцького міськвиконкому. За якийсь час їм зателефонували й розповіли про хлопчика, тато й мама яких позбавлені батьківських прав. Жінка пригадує:\nХлопчик став для нас дуже близьким, своїм,\nй ми вже не уявляли життя без нього.\n– 13 травня, в день річниці нашого весілля, ми були вже в Будинку дитини, знайомилися з Олежиком. Виявилося, що він народився 13 січня — знову наше число, яке стало для нас щасливим! Поки вирішувалися усі формальності усиновлення (а це минуло чотири місяці), ми відвідували хлопчика, могли погуляти з ним на території закладу. Він став для нас дуже близьким, своїм, й ми вже не уявляли життя без нього. Відчували, що й Олежик звикнув до нас. На початку жовтня верталися додому уже втрьох.\nПро біологічних батьків, звичайно, знають, але тільки з того, що їм розповіли в Будинку дитини. Дев’ять місяців хлопчик ріс у сім’ї, а потім його забрали через те, що батьки були залежні від алкоголю: він не мав належного догляду, буквально недоїдав. Як і передбачено законодавством, подружжя мало шанс повернути сина, але, як висловилася Вікторія, не проявило жодного інтересу до цього. Навіть на суд, коли розглядалося питання про його усиновлення, не з’явилися: мовляв, вирішуйте без нас. І все склалося на користь наших героїв. У документах хлопчик тепер Романчук, по батькові — Сергійович. Ім’я Олег залишили, вважаючи, що дитина до нього уже звикла, то навіщо міняти.\n«Ми вчимося бути мамою і татом»\nГоворимо про зміни, які сталися з появою в сім’ї синочка.\n— Поки у нас не було цього хлопчика, — говорить Вікторія, — уявлялося, як то буде. Поставали питання: «Чи зможу? Чи справлюся?». І те, що ми собі думали й що маємо в реальності, дуже відрізняється. Життя помінялося кардинально. У мене кожен день був насичений. Я працювала в «Агапе», були різні служіння в церкві, зустрічі з друзями. А зараз все ніби зупинилося. Олежик ще тільки адаптувався — багато з ним не поїздиш. Коли жінка народжує дитину, то вона з першого дня з нею, з першої миті пізнає світ малюка. Нам в цьому плані складніше. Ми вчимося бути мамою, татом.\nАле те, що не все просто («доводилося і з психологом консультуватися») ні на йоту не применшує радість батьківства. Більше того — від Романчуків довелося почути таке:\n— Якщо нам так і не вдасться народити самим дитину, то це нас не засмутить. Ми візьмемо маля із сиротинця. Олежик не ростиме сам — у нього буде братик чи сестричка.\nДо речі, уже сьогодні подружжя думає, як буде із сином мандрувати. І це не якась далека перспектива — наступного літа Вікторія й Сергій хочуть побувати на морі — сонце, солона водичка, як вважають, будуть на користь для здоров’я дитини. У них є мрія об’їздити якнайбільше країн. У цьому списку для початку Хорватія, Греція, Грузія. Разом із ними світ пізнаватиме і Олежик. Хлопчикові пощастило, що його мама й тато — з тих людей, які воліють колекціонувати не речі, а відчуття і враження.\n… У кімнаті на стіні висить картина, яку намалювала, виявляється, Вікторія з допомогою художниці, яка дала їй майстеркласи. На фоні пейзажу — двоє — він і вона. І лаконічні біблійні слова: «Краще двом, як одному». Якби тепер писала жінка це полотно, то додала б уже від себе: «А трьом ще краще!»\nЧитайте також: Історія на вечір: «Його королева НінО».


У Білій Церкві пройшов конкурс естрадної пісні (ФОТО)\n17 листопада у місті Біла Церква відбувся фінал ХIII дитячого конкурсу естрадної пісні "Еврідіка"\nПро це повідомляє інформаційний портал "Моя Київщина" з посиланням на "Тиждень".\nЗахід традиційно зібрав талановитих юних виконавців сучасної пісні віком від 5-ти до 15 років з усієї Київщини.\nЦьогоріч 29 учасників змагалися за перемогу у трьох вікових категоріях. Окрім традиційних І-ІІІ місць, переможців визначали і в номінаціях "Відкриття конкурсу", "За оригінальність і видовищність", "За артистизм і чарівність", "Шлягер конкурсу" тощо.\nМетою конкурсу естрадної пісні "Еврідіка" традиційно стало виявлення та підтримка обдарованих дітей; розвиток, збереження та популяризація дитячої творчості. А тому варто зазначити, що і цього разу, як і завжди, конкурс відкрив нові таланти, дав можливість найобдарованішим дітям спробувати свої сили в естрадному вокальному жанрі, засяяти на великій сцені. А ще знайти гідних наставників, друзів і однодумців, заслужити глядацький успіх. Лауреати і переможці конкурсу постійно виступають на багатьох заходах і концертах міста і області.\nКожний конкурс – це яскраве шоу, яке дарують організатори учасникам, їхнім шанувальникам і глядачам. І "Еврідіка-2018" не виняток – конкурс став особливим і неперевершеним святом пісні, таланту та дитячої творчості.\nБіла Церква, конкурс