Охорона праці і пожежно-технічний мінімум на підприємстві | ФІНАНСОВІ НОВИНИ УКРАЇНИ\nГОЛОВНА > РІЗНЕ > Охорона праці і пожежно-технічний мінімум на підприємстві\n22.03.2019 - 23:21 | Автор: money-news.te.ua\nНавчання охорони праці та пожежної безпеки є одним з найважливіших напрямків діяльності роботодавця. Дотримання вимог законодавства в даній сфері строго контролюється державою. За порушення зазначених вимог КпАП передбачає серйозні штрафи, розмір яких може досягати декількох десятків тисяч гривень. Процедура навчання в сфері пожежної безпеки може реалізовуватися в декількох основних формах.\nНавчання співробітників з пожежної безпеки: протипожежний інструктаж\nНавчання співробітників безпечному виконанню робіт;\nНавчання співробітників з пожежної безпеки: протипожежний інструктаж;\nНавчання співробітників по ПТМ.\nНавчання з охорони праці, електробезпеки та пожежної безпеки можна пройти в навчально-консультативному центрі «Буденергоатом» (http://budenergoatom.com.ua/ua). Однією з форм навчання є інструктаж щодо забезпечення безпеки працівників у разі пожежі. Такі заходи проводяться для всіх без винятку працівників підприємства – від директора до рядового робітника. В процесі роботи на даному підприємстві співробітники проходять кілька видів інструктажів:\nпри поступленні на роботу – вступний і первинний;\nв процесі трудової діяльності – повторний;\nв разі настання особливих або непередбачених обставин – позачерговий або цільовий.\nНавчання співробітників по ПТМ\nЯк і охорона праці, пожежно-технічний мінімум є комплексом інформаційних блоків, що забезпечують безпеку виконання робіт. Відмінність ПТМ полягає в тому, що таке навчання проводиться не для всіх категорій працівників. У список співробітників, які проходять таку процедуру, входять фахівці, які мають особисту відповідальність за стан пожежної безпеки в компанії. Наприклад, передбачається пожежно-технічний мінімум для співробітників, які здійснюють цілодобову охорону, директорів підприємств та ін. Процедура навчання завершується проходженням атестації. У разі успішної здачі іспиту співробітник отримує відповідне посвідчення, яке зобов’язаний мати при собі під час виконання робіт.\nПрацівники проходять навчання по ПТМ протягом місяця з моменту працевлаштування в дану організацію. Надалі вони повинні будуть пройти підвищення кваліфікації з пожежно-технічного мінімуму. Більшість категорій працівників робить це один раз в три роки. Співробітники підприємств, які використовують технології, які характеризуються небезпекою пожежі або вибуху, повинні повторно навчатися ПТМ щороку.\nНадійний борг. Як взяти кредит під заставу нерухомості?\n« 3 ознаки надійності мікрофінансової організації\nЕлектронний цифровий підпис. Що він дає, як його отримати і перевірити? »


Путін у Сирїї. Яким чином Кремль скористається новим козирем / Новое Время\n07 вересня 2015, 10:16 9 коментувати\nУ Сирії Путін забезпечує собі козир для перемовин із Заходом\nІ підтримувати його у нинішніх умовах для РФ занадто втратно.\nНемає сумнівів, що у Сирії Путін всього лише створює собі хороший козир на переговорах із Заходом про ситуацію в Україні. Мовляв, хочете зменшити потік біженців, усунувши як ІДІЛ, так і Асада, - йдіть на поступки щодо санкцій. Наскільки цей козир спрацює, побачимо - поки не факт.\nАле ті, хто вважає, що Захід в України в кишені не залежно ні від чого, що можна ігнорувати його побажання та вимоги щодо мирного врегулювання (як і інші), ризикують позбавити країну фінансової, дипломатичної і можливої військової підтримки.\nЄвропейські прагматики і без того стогнуть від збитків на десятки мільярдів на рік через прямі санкції та санкції у відповідь. А потік біженців, який турбує уряди і населення, із Сирії робить питання особливо актуальним. Та й прикуплені колись за недорого ультраправі з ультралівими лобісти Росії з радістю використовують ці аргументи - укупі з можливим невиконанням Україною мінських зобов'язань - для зменшення тиску на Путіна.\nЄвропейські прагматики і без того стогнуть від збитків на десятки мільярдів на рік.\nДо речі, кумедно, але я від жодного з політиків, які протестують проти виконання Україною мінських угод, не чув ще слів, що він ці ризики прорахував і готовий взяти на себе наслідки. Втім, я і раніше вважав, що ці крики про #зраду з нагоди змін до конституції - демагогія і передвиборчий піар.


Керамічний блок СБК 10П + Г 4,24NF, купити за вигідною ціною в Києві.\nГоловнаКерамічні блокиКерамічні блоки СБК (Керамкомфорт) Керамічний блок (СБК) 10 П + Г 4,24NF Керамкомфорт\nКерамічний блок Porotherm 8 P + W\t32.15 грн.\nЦегла для печей М-200 (Запорізька обл.)\t10.90 грн.\nКерамічний блок (СБК) 10 П + Г 4,24NF Керамкомфорт кількість\nАртикул: 7399541 Категорія: Керамічні блоки СБК (Керамкомфорт)\nОпис Керамічний блок (СБК) 10 П + Г 4,24NF Керамкомфорт:\nКерамічний блок, як будівельний матеріал, застосовується на ринку Європи вже понад 30 років. Наприклад, понад 50% всіх житлових будівель в Німеччині, Австрії, Польщі зводиться з керамічних блоків. Такий матеріал – нагальна потреба будівельного ринку по багатьом факторам, один з головних – завдання енергозбереження, збереження тепла при експлуатації будівель і споруд. Один із шляхів вирішення проблеми – застосування ефективних матеріалів. Керамічний блок можна, по праву, віднести до надефективними матеріалами. Це, по-перше, великоформатна кераміка, а по-друге, Поризована кераміка.\nВеликоформатні порізованниє блоки від компанії “Слобожанська Будівельна Кераміка” – це нове покоління будівельного матеріалу, який поєднує в собі новітні технології виробництва і традиції цегляного житлового будівництва.\nКерамічний блок СБК об’єднав в собі всі переваги керамічної цегли: екологічність, довговічність, комфортний мікроклімат в будинку, а також технологічності і великий формат будівельних матеріалів нового покоління, що дозволяє значно економити час і кошти, необхідні для будівництва будинку. Поризовані керамічні блоки СБК не вимагають додаткового утеплення навіть при укладанні їх в один ряд, оскільки керамблоки володіють відмінними теплоізоляційними властивостями. Завдяки пористій структурі, паропроникності і екологічно чистому матеріалу, з якого вони виготовляються, блоки постійно підтримують здоровий мікроклімат в приміщенні.\nПоризовані керамічні блоки сьогодні активно використовуються в малоповерховому і високоповерхових будівництві для зведення зовнішніх і внутрішніх стін. Будинок з керамічних блоків – це комфорт, естетика і Ваша щира цінність, що переходить з покоління в покоління.\nПереваги Керамічний блок (СБК) 10 П + Г 4,24NF Керамкомфорт:\nхороша тепловий захист;\nвисока паропроникність стін;\nБудьте першим, хто залишив відгук “Керамічний блок (СБК) 10 П + Г 4,24NF Керамкомфорт”“\nКерамічний блок (СБК) 2 NF M-125 Керамкомфорт\nКерамічний блок (СБК) 38 П + Г 10NF Керамкомфорт\nОпис Керамічний блок (СБК) 38 П + Г 10NF Керамкомфорт: Керамічний блок, як будівельний матеріал, застосовується на ринку Європи вже\nКерамічний блок (СБК) 2 NF M-100 Керамкомфорт\nОпис Керамічний блок (СБК) 25 П + Г 10,5NF Керамкомфорт: Керамічний блок, як будівельний матеріал, застосовується на ринку Європи вже


Експорт українського зерна збільшився на 16% - ПіК\nЕкспорт українського зерна збільшився на 16%\nВ Україні з поліпшенням погодних умов прискорився збір пізніх зернових культур. У той же час, прискорюється експорт вирощеного зерна. У цілому з початку поточного маркетингового року сільгоспвиробники продали за кордон на 16% зерна більше порівняно з аналогічним періодом минулого року. Про це заявив Міністр аграрної політики й продовольства Микола Присяжнюк.\n«Україна не тільки декларує свої експортні амбіції, але й упевнено їх виконує. Так, уже четвертий місяць нового маркетингового року ми маємо позитивну динаміку поставок вітчизняного зерна за кордон. З початку поточного маркетингового року експорт зерна порівняно з минулим роком виріс на 16%. Усього ж за цей час на зовнішні ринки було відправлено 6,8 млн тонн зерна», − відзначив Микола Присяжнюк.\nМіністр нагадав, що з поверненням гарної погоди аграрії активізували збір пізніх зернових. Тому такий динамічний експорт сприяє швидкому вивільненню потужностей, необхідних для зберігання нового зерна.\nЗа словами Міністра, у вересні аграрії продали за кордон 2, 3 мільйони тонн зерна. Темпи поставок у жовтні також позитивні. Так, протягом першого тижня жовтня на експорт відправлено 770 тисяч тонн зерна.\n«Прискорення експортних відвантажень вигідно для виробників зерна. Адже ціна на нього поступово росте на світовому ринку. Як наслідок, збільшується ціна й в Україні. Відповідно, зростає інтерес аграріїв щодо реалізації зерна. Мінагрополітики ж, у свою чергу, працює над відкриттям нових ринків збуту й нарощуванням поставок», − підкреслив глава відомства.\nTags: аграрна погодаекспорт зернаМикола ПрисяжнюкМінагрополітикипізні зернові\nЖириновський їде в Україну\nЖахливий оптиміст Стівен Кінг вирішив перевершити самого себе\nВ ім’я науки. Вчені шукають добровольців, котрі мають щодня їсти шоколад


Кравчук про масштабне вторгнення Путіна в Україну: “Вірю, що ні. І скажу чому ….”. Politeka\nКравчук про масштабне вторгнення Путіна в Україну: “Вірю, що ні. І скажу чому ….”\n10 січня, 12:18\nПерший український президент поділився своїм прогнозом на подальший розвиток конфлікту з Росією\nЛеонід Кравчук вважає, що Володимир Путін не здатний на повномасштабний наступ. Йому просто не вистачить адміністративних ресурсів для утримання Донбасу. За спостереженнями політика, Росія не може впоратися навіть з включеним Кримом. Тому аналітик вірить у мирну розв’язку.\nКолишній глава держави передбачив, що буде в разі повного захоплення росіянами. Теоретично, влади Росії можуть зійти з розуму і окупувати всю територію України за допомогою військової переваги. Однак Путіну ще належить змусити українців жити за своїми правилами.\nЯк зазначив Леонід Кравчук в інтерв’ю: “ми будемо битися до останнього”. Тому Росії доведеться витрачати колосальні кошти, щоб утримати країну в підпорядкуванні. Ймовірно, Путін це розуміє і не квапить ескалацію конфлікту на Сході, обмежуючись гучними погрозами.\nЗа словами екс-президента, Росія навмисно влаштувала провокацію в Керченській протоці, щоб перевірити реакцію міжнародної спільноти на можливе вторгнення. Леонід Кравчук підкреслив, що відповідь “всього цивілізованого світу” виявився гострим і своєчасним. Великий вплив справила резолюція ООН.\nКрім того, від війни з Україною Володимира Путіна стримує НАТО на чолі з США. Екс-президент привів різницю у військових бюджетах. Так Росія виділяє на армію близько 60 мільярдів доларів на рік. У той же час, витрати НАТО складають 1 трильйон доларів. Це хороший показник можливостей конкурентів.\nЛеонід Кравчук нагадав про та про ситуацію з моряками, заарештованими після зіткнення в Керченській протоці. Адже президент США Дональд Трамп відмовився від зустрічей з російським колегою, поки українські кораблі і військовослужбовці не отримають свободу. Експерт, зазначив, що в Росії вже шукають вирішення цієї проблеми. Так місцеві ЗМІ зв’язуються з Леонідом Кравчуком для обговорення нагальних питань в майбутньому.\nУ зв’язку з усім вишепречісленним, політик не боїться Третьої світової війни. Він вважає, що владі не потрібно залякувати українців неіснуючої загрозою. За словами Леоніда Кравчука, саме цим займаються в РНБО. Незважаючи на гучні висловлювання з “високих кабінетів”, Росія стягує війська до українських кордонів ось уже чотири роки. Лише останнім часом цей факт отримав широкий резонанс у політичних колах.\nНагадаємо, екс-президент України пригрозив Путіну повним знищенням Росії.\nЯк повідомляла Politeka, російські військовослужбовці готуються до бою в окупованому Криму.\nТакож Politeka писала, що Гіркін готує бунт проти Путіна.\nТеги: армия армія Війна война Донбасс Кравчук Крим Крым президент Росія


Готелі біля Зупинка Dundas St West at Dufferin St West Side\nГотелі: Зупинка Dundas St West at Dufferin St West Side – Олд-Торонто\nЗупинка Dundas St West at Dufferin St West Side: дізнайтеся більше\nДе Зупинка Dundas St West at Dufferin St West Side?\nЗупинка Dundas St West at Dufferin St West Side розташовано у районі Броктон-Віллідж. Не знаєте, куди піти? Завітайте до таких місць, як Парк High Park and Театр Princess of Wales.\nЗупинка Dundas St West at Dufferin St West Side: де зупинитися неподалік?\nМи пропонуємо 2221 готелів неподалік від міста Зупинка Dundas St West at Dufferin St West Side. Вам може сподобатися одну з цих опцій, які особливо подобаються нашим мандрівникам:\nChelsea Hotel, Toronto - за 4,1 км\nЗупинка Dundas St West at Dufferin St West Side: цікаве поблизу\nЗупинка Dundas St West at Dufferin St West Side: ідеї для цікавої подорожі\nЗупинка Dundas St West at Dufferin St West Side: що цікавого


ООН ухвалила резолюцію щодо Сирії (Генеральна Асамблея ООН 15 травня ухвалила резолюцію, яка засуджує ескалацію сирійського конфлікту і закликає до його мирного врегулювання)\n16.05.2013 09:44 187\nРятувальники знайшли на місці катастрофи літака AirAsia тільки три тіла 30.12.2014 19:21:49 1508\nГенеральна Асамблея ООН 15 травня ухвалила резолюцію, яка засуджує ескалацію сирійського конфлікту і закликає до його мирного врегулювання. Про це повідомляється на сайті організації.\nРезолюцію, що носить рекомендаційний характер, підтримали представники 107 країн, у той час як 59 утрималися від голосування, а 12 (включаючи Росію і Білорусію, Китай, Іран, Сирію, Венесуелу і КНДР) виступили проти. Тим часом рік тому аналогічну резолюцію щодо Сирії підтримали 133 держави. Як пише Reuters з посиланням на неназваних дипломатів ООН, зниження підтримки резолюції пов'язане зі зростанням занепокоєння з приводу бойовиків, які борються в Сирії проти урядових військ.\nДокумент засуджує порушення в країні фундаментальних прав людини і гуманітарних прав, використання сирійською владою важких озброєнь і обстріл територій сусідніх країн. ООН пропонує створити для врегулювання конфлікту керівний орган перехідного періоду, який буде виконувати функції президента і уряду країни, перегляне конституцію і проведе вибори, пише «Lenta.ru».\nКраїни ООН привітали створення опозиційними силами Сирійської національної коаліції як сторони, яка зможе взяти участь у переговорах з врегулювання конфлікту. Росія, яка раніше відмовилася визнати цей орган, за даними AFP, заявила, що подібне визнання спровокує опозицію на посилення воєнних дій проти військ президента Сирії Башара Асада.\nРосійський МЗС розкритикував проект резолюції, заявивши, що документ має «необ'єктивний і однобічний характер», оскільки відповідальність за ситуацію у Сирії покладається в ньому виключно на офіційний Дамаск, у той час як дії противників Асада повністю ігноруються.\n«Такий довільний розподіл терористів на «хороших» і «поганих» підриває таку необхідну зараз роботу щодо об'єднання міжнародних зусиль у боротьбі з цим злом», - йдеться в повідомленні Міністерства закордонних справ РФ.\nРаніше у травні Росія і США домовилися провести міжнародну конференцію щодо врегулювання сирійського конфлікту.\nКонфлікт між прихильниками і противниками Асада, який переріс у громадянську війну, триває у Сирії з березня 2011 року. За даними ООН, з початку воєнних дій у Сирії загинули не менше 80 тисяч осіб.\nпопередня новина Експерт: Продовження терміну продажу валютної виручки є виправданим наступна новина Путін влітку пересяде на вертоліт


У Києві іноземці зухвало вкрали на очах чоловіка 300 тисяч гривень | 1NEWS.COM.UA\nHome/Інфо поліції/У Києві іноземці зухвало вкрали на очах чоловіка 300 тисяч гривень\nВідомо, що за жертвою підозрювані слідкували та очікували сприятливого моменту для скоєння злочину.\nУ Києві троє зловмисників викрали з автомобіля 300 тисяч гривень.\n“Троє зловмисників заздалегідь спланували зухвалий злочин: на очах у потерпілого викрали із його автомобіля пакет із 300 тисячами гривень. Одразу після скоєння кримінального правопорушення їх затримали поліцейські, фігурантам вже повідомлено про підозру”, – йдеться у повідомленні.\nВ поліції також розповіли, як саме сталося пограбування.\n“60-річний киянин приїхав до одного із торгових центрів столиці. Із собою в машині чоловік мав 300 тисяч гривень, сховані у пакет. Раптово до авто підбіг незнайомець та через відкрите переднє пасажирське вікно вихопив пакунок із грошима. Поруч зловмисника вже чекав автомобіль зі спільниками, на якому вони намагалися втекти”, – сказано у повідомленні.\nВстановлено, що вік фігурантів – від 29-ти до 48-ми років, вони є громадянами іншої держави. Відомо, що за жертвою підозрювані слідкували та очікували сприятливого моменту для скоєння злочину.\nСлідчі повідомили фігурантам про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 (Грабіж, вчинений у великих розмірах) ККУ. Зловмисникам загрожує до десяти років позбавлення волі.\nвикрадення гроші іноземці Київ


43-й президент США Джордж Буш-молодший на пенсії малює картини й видав уже другу книгу | Chas.News\nЙого твори експонують у Президентській бібліотеці та музеї в Далласі\nChas News21:20 24 квітня\n43-й президент США, 74-річний Джордж Уокер Буш, перекваліфікувався зі світового лідера в художника. Його картини експонуються в Президентській бібліотеці та музеї в Далласі.\nБуш видав уже другу свою книгу — «З багатьох — один: портрети іммігрантів з Америки». Його 43 картини та розповіді виставляють у Центрі Буша в Далласі до січня 2022 року.\nНа відміну від своїх попередників, Джордж Буш не займався громадською діяльністю після того, як залишив пост президента. Однак Буш-молодший поринув у мистецтво. Він пише портрети світових лідерів, а також американських іммігрантів, яких знає особисто.\nДжордж Буш живе в Далласі зі своєю дружиною Лорою (74 роки), яка активно займається питаннями захисту прав жінок. Однак подружжя відвідує й своє ранчо.\nБуш розповів The Wall Street Journal: «Я люблю колір. Як художник, мене надихає природа і те, як сонце грає з пейзажем. Ми з Лорою проводимо більшу частину часу в Далласі. Але вісім чи дев’ять разів на рік ми дістаємося до нашого ранчо в Кроуфорді, штат Техас».\nПісля полишення Бушем посади президента Лора та архітектор Девід Хейман створили автономну художню студії за 50 кроків від будинку.\n«Я малюю пару годин щодня, переважно вранці. Природа допомагає мені мислити більш просторо. Розкішно квітнуть польові квіти у Крофорді. І є живий дуб, який я люблю малювати» — розповідає Буш.\nНа ранчо Джордж Буш щодня тренується, любить їздити на велосипеді та грати з собакою Фредді. Природа надихає його на мистецтво, тому щодня пару годин колишній президент присвячує своїм картинам, пише The Wall Street Journal.\nУ дитинстві Буш не малював. Колишній президент почав серйозно вивчати мистецтво лише на пенсії. Сам Буш не вважає себе великим художником, але визнає, що завдяки мистецтву він відкрив новий світ.\n20 квітня колишній політик, який сам себе називає «простим художником», представив 43 нові портрети іммігрантів, що надихають, у Президентському центрі Джорджа Буша в Південному методистському університеті в Далласі.\nЗбірка «З багатьох — одне: Портрети іммігрантів з Америки» включає портрети зірок спорту, політиків, керівників та повсякденних героїв, яких Буш намалював. Виставка співпадає з випуском нової книги Буша «З багатьох — один: портрети іммігрантів Америки».\nКартини — серія з 43 портретів, написаних олією, на яких зображені американські іммігранти. Але зворотний ефект був швидким у соціальних мережах: критики звинувачують експрезидента в лицемірстві через нові картини. Адже саме його адміністрація створила імміграційну та митну службу США, більш відому як ICE, яка боролася з іммігрантами без документів за часів Трампа.\nПерша книга Буша була про образи героїчних військовослужбовців та жінок, які служили під час його перебування в Білому домі. Книга має назву «Портрети мужності: данина главнокомандувача воїнам Америки», вона вийшла наприкінці лютого 2017 року і є однією з провідних книг у нехудожньому списку бестселерів.\nКритиків дивує відносно хороша якість картин Буша. Вони пишуть, що образи передають «тепло й невинність». Буш каже, що його перша книга — чудовий спосіб вшанувати військовослужбовців за їх жертовність у служінні своїй країні.


Чого хотів гетьман Самойлович? - 100 Великих постатей і подій козацької України\nЧОГО ХОТІВ ГЕТЬМАН САМОЙЛОВИЧ?\n17 червня 1672 р., на Генеральній раді в Козацькій Діброві під Конотопом правителем лівобережної частини Українського гетьманства було обрано генерального суддю Івана Самойловича. Разом зі старшиною він склав присягу на вірність московському цареві Олексію Михайловичу, підтвердив положення Глухівських статей 1669 р. та підписав нові — т. зв. Конотопські статті, які визначили характер відносин між гетьманатом та Російською короною. Згідно з четвертою статтею українсько-російського договору 1672 р., український гетьман та його оточення брали зобов’язання «...без указу Великого Государя Й. Ц. В. (його царської величності. — Т. Ч.) і без ради старшини до сторонніх монархів ні про що не писати і з усними своїми присилками зноситись не намагатися». Хоча певні обмеження у веденні зовнішньої політики й не давали змоги Самойловичу активно впливати на співвідношення сил у східноєвропейському регіоні, це компенсувалося за рахунок постійної участі української дипломатії в підготовці проведення московсько-польських чи московсько-турецьких переговорів, про що йтиме мова далі. Зважаючи на глибоку обізнаність верхівки Українського гетьманства про стан справ у Центрально-Східній та Південно-Східній Європі, російський монарх постійно звертався до уряду Лівобережної України за порадою та консультацією щодо різних проблем зовнішньої політики Московської держави. Зі свого боку, І. Самойлович намагався спрямовувати міжнародну діяльність свого протектора в необхідному для України напрямку.\nНаприкінці січня 1674 р. лівобережні козацькі полки під проводом самого Самойловича та московські війська на чолі з боярином Г. Ромодановським переправилися через Дніпро та почали відвойовувати «тогобічні» міста й селища. 17 березня в Переяславі відбулася об’єднана Генеральна рада, на якій полковники семи правобережних (Білоцерківського, Брацлавського, Канівського, Корсунського, Паволоцького, Тарговицького та Уманського) та представники всіх лівобережних полків висловили бажання «вчинити гетьмана Івана Самойловича на обох боках Дніпра єдиним гетьманом над усім Військом Запорозьким» та щоб московський цар прийняв їх у підданство «на таких самих статтях», як і Лівобережну Україну. Тут також було укладено Переяславські статті, які в основному повторювали положення Глухівського й Конотопського договорів України з Росією. У першій статті «Переяслава — 3» відразу ж уточнювалося, що «окрім царя і його дітей, у турецького султана й у кримського хана, і ні в жодного з сусідніх монархів у підданстві не бути». Ромодановський від імені свого монарха запевнив правобережців, що вони будуть «у підданстві у Великого Государя на колишніх правах і вольностях, і нічим їх права і вольності порушені не будуть». Але фактично Самойлович і не встиг цілковито оволодіти Правобережжям, а його населення — «задовольнитися» царською протекцією, оскільки за допомогою багатотисячних військ Османської імперії ця частина гетьманства знову опинилася під владою П. Дорошенка. Крім того, на правобережні землі вступила армія Речі Посполитої, що активно протистояла не лише заходам султана та царя, але й діям обох українських гетьманів.\nГерб гетьмана Івана Самойловича\nПовернення собі «втраченої» частини гетьманату стало одним з головних завдань зовнішньої політики уряду І. Самойловича. «Нам, Війську Запорозькому, та сторона Дніпра належить», — неодноразово заявляв він протягом свого гетьманування іноземним володарям, усвідомлюючи своє правонаступництво на володіння правобережними землями, що стали ареною військової боротьби між Варшавою, Москвою та Стамбулом. У листі від 18 вересня 1676 р. до охотницького полковника І. Новицького він писав: «...Богу від усіх нехай буде благодаріння, понєваж отчизну нашу розторгнену Україну привів під єдиного монарха і регімент (управління гетьмана. — Т. Ч.) у з’єднання». Ці слова були визначальними для всього періоду правління І. Самойловича.\nАвтограф гетьмана Івана Самойловича\nОдержавши звістку про можливий наступ турків на Правобережжя, гетьман І. Самойлович ще з осені 1676 р. розпочинає активну підготовку до відбиття ворожого нападу, в результаті чого були укріплені найбільші південні міста, а також дві тогочасні столиці України — Київ та Чигирин. Внаслідок таких дій гетьмана в Чигирині був сформований досить великий гарнізон із 7 тисяч козаків та 5 тисяч московських солдат. Це допомогло невдовзі, у серпні 1677 р., витримати багатоденну облогу турецької армії Ібрагім-паші. Керуючи 20-тисячним козацьким військом, гетьман Самойлович разом із підрозділами Г. Ромодановського 28-29 серпня розгромив частину турецької армії біля Бужина, що спричинило відхід турків з-під Чигирина, залога якого трималася з останніх сил.\nУ листопаді 1677 р. стольник Карандєєв запропонував І. Самойловичу «порадитись зі старшиною про військові й інші справи свої, які будуть до укладення польських договорів, а вперед... прислати статті». Незважаючи на те, що на старшинській раді такі пропозиції-«статті» були вироблені, генеральному писарю В. Кочубею, який віз їх до Москви, Самойлович доручив донести царю Федору Олексійовичу свою рішучу позицію. Вона полягала в тому, що росіяни не повинні вести розмову з польськими послами про віддачу Речі Посполитій якої-небудь частини Правобережної України, а особливо Києва й Чигирина. Гетьман Самойлович писав до дяка І. Іванова в листі від 19 грудня 1677 р. про те, що українським народом на переговорах із поляками розмінювалися «як скотиною якою мали б торгувати», але «народ малоросійський за гноблення і особливо гоніння на віру відторгнувся від Речі Посполитої і вільно піддався государю московському». Регіментар навіть хотів виїхати до Москви, щоб особисто взяти участь у переговорах, але росіяни, передбачаючи реакцію польських дипломатів, всіляко відмовляли його від цього. Разом з тим, серед московських дипломатів існувала й інша точка зору щодо вирішення «українського питання» — у другій половині 1677 р. Ордин-Нащокін запропонував Федору Олексійовичу скликати в Києві з’їзд представників усіх країн, які були зацікавлені у проблемі визначення міжнародного статусу України: «І тепер потрібно з султаном турським царству Московському шукати міцного миру, а королівство Польське від ради спільної не відштовхувати». Крім того, Ордин-Нащокін передбачав закликати на цей міжнародний з’їзд представників України, Молдавії, Болгарії та Сербії.\n17 серпня 1678 р. у Москві був укладений черговий польсько-російський договір, який підтверджував положення 1667 р. А 31 січня 1679 р. у Гродно знову відбулося спільне засідання польських та російських дипломатів, на якому мала вирішитися проблема «вічного миру». Польща в черговий раз вимагала від Москви повернення Києва. Посли відповідали, що поляки самі віддали Київ і всю Правобережну Україну в руки турків, внаслідок чого виникла нова війна і «бунт козацький, які за вітчизну свій Київ мають». Таким чином, як підсумовували російські посли, Польща не мала ніякого права вимагати повернення Києва та українських земель. Поки московські та польські дипломати звинувачували один одного в невиконанні андрусівських домовленостей, лівобережний гетьман І. Самойлович проводив власну політику щодо Правобережної України, яка на той час полягала у т. зв. «великих згонах» місцевого населення на Лівобережжя.\nМосковський цар у своїй грамоті до лівобережного гетьмана від 10 січня 1678 р. стверджував, що всі правобережні міста, відвойовані в турків, ніколи не будуть віддані Польщі. Він обіцяв, що прислані українцями статті впишуть до інструкцій для московських дипломатів. Крім того, в Україну постійно присилатимуться «списки з їхніх розмов з поляками». Занепокоєність долею правобережних земель відображалась у зверненні І. Самойловича до стольника В. Тяпкіна: «Між тим, як у нас в козацькому народі постійно одна думка і один намір й справа, хто володіє Києвом та Чигирином, тому повинний бути покірний весь малоросійський народ».\nОдночасно з дипломатичними заходами І. Самойлович дав наказ своїм полковникам розпочати підготовку до війни з турками. За рік до цього польський резидент Свідерський скаржився московському уряду на те, що Самойлович іменує себе «гетьманом обох сторін Дніпра» й займає «Дорошенкові міста», на які претендувала Річ Посполита. Розуміючи, що міжнародна ситуація складається не на його користь (крім того, гетьман враховував прагнення «князя Малої Русі-України» Ю. Хмельницького взяти під свій контроль правобережний регіон), І. Самойлович вирішив знищити всі фортеці на правобережному Подніпров’ї, а їхнє населення розселити на Лівобережжі й Слобожанщині. Восени 1678 р. розпочався перший етап «великого згону». 4 вересня гетьман наказував канівському полковнику Д. Пушкаренку, щоб «хто б з вами йти не захотів, то і того для спільної одностайності, силоміць із собою звідти (з-під Канева. — Т. Ч.) впровадьте... сюди до Переяславця». Щоб не залишати султану та Хмельницькому бази для матеріального забезпечення й поповнення людськими ресурсами своїх військ, на Правобережну Україну в жовтні був висланий спеціальний загін на чолі з полковником Лисенком для переселення всіх її жителів і спалення міст та селищ. З наступного року розпочався новий етап цієї операції. Син гетьмана Семен Самойлович разом з окремими сотнями Київського, Переяславського, Прилуцього, Ніжинського та двох компанійських полків і загоном російського воєводи Л. Неплюєва наприкінці лютого 1679 р. зайняли Ржищів, а згодом Канів і Корсунь. Жителі цих міст разом із населенням Черкас, Жаботина, Мошнів, Драбовки «на сю сторону (Лівобережну Україну. — Т. Ч.) зігнані і від неприятеля відлучені, а села і містечка в тій стороні всі без останку спалені».\nУ червні 1679 р., відповідаючи на запит царя про вибір міжнародного партнера, Самойлович писав до Москви про неприйняття лівобережним урядом ідеї московсько-польського союзу. Гетьман настійливо радив укласти мирний договір з Османською імперією. У розмові з дяком Є. Українцевим він говорив, «щоб цар із султаном і ханом захотів мирний договір становити». Він також відмовляв російських урядовців від запропонованого Варшавою спільного походу з польськими військами в район Дунаю: «...хоч би ми разом із поляками над неприятелем і перемогу отримали, то поляки стануть цю перемогу й славу приписувати собі».\nІ. Самойлович все-таки зумів переконати не тільки свою старшину, але й московський уряд у доцільності союзу з турками. Для укладення мирного договору з Портою й Кримським ханатом у листопаді 1680 р. до Бахчисарая у складі російського посольства вирушив представник гетьманського уряду С. Ракович. Раніше стольник В. Тяпкін, який на шляху до Криму зупинявся в Батурині, вислухав пропозиції гетьмана Самойловича щодо конкретного змісту майбутнього договору. Укладення Бахчисарайського мирного договору 1681 р. можна вважати зовнішньополітичним успіхом саме гетьманської адміністрації, адже лівобережний гетьман І. Самойлович, по суті, був його творцем.\nОднак після отриманого «списку» Бахчисарайського договору в серпні 1682 р. лівобережний гетьман України висловив незадоволення цими постановами. Він відверто писав до Москви: «зі списку із затвердженої султанової грамоти... чиниться нам дуже досадливо і шкідливо..., що салтан турський дозволяє між ріками Дніпром і Бугом для своєї користі поселення чинити людські і володарів своїх в тому боці мати хоче, а посли Ваші мали наказ, щоб між тими ріками людей не селити». Невдовзі посол Тяпкін звітувався перед царями: «Гетьман Самойлович просив нас, щоб донесли Й. Ц. В. (його царській величності. — Т. Ч.)... замість задніпровських пустих сторін, які нині за перемирними договорами учинилися за Султаном Турським пожалував би В. Г. (великий государ. — Т. Ч.) його Гетьмана за чисельні його вірні і безперестанні служби і за відняття честі його обох сторін Дніпра, яка честь від нього тепер відійшла в сторону Султана Турського, указав бути тим всім народом бути єдиним під його Гетьманською владою і булавою».\nВідносна поразка на дипломатичному фронті змусила гетьмана застосовувати інші засоби для того, щоб не дати Туреччині й Польщі оволодіти Правобережжям. На заклики супротивної сторони до населення Лівобережної України переходити на правобережні землі І. Самойлович відповів укріпленням кордонів та виданням універсалів, де під загрозою «нещадного карання на горло» заборонялося переходити через Дніпро. Реагуючи на звернення Яна III Собеського з пропозицією до українців «з обох сторін» Дніпра переходити на його сторону для боротьби з турками, лівобережний гетьман у травні 1682 р. видає універсал до всього козацтва, в якому говорилося: «...поляки... переваблюють і заохочують наших людей... на життя в тогобічну порожню Україну, а особливо на військові звитяги, оманливо обіцяючи (бо ніколи того не вчинять) велику свою уважливість і давні вольності, щоб.... не слухали нестатечних звідців і розкольників миру». Але не тільки Польща переманювала на свій бік лівобережних козаків — у березні 1683 р. Самойлович з обуренням повідомляв до Москви, що до нього приїхав посол від кримського хана Мурат-Гірея з проханням надати 10-тисячне військо. Одночасно ханські закличні листи розповсюджувалися в усіх лівобережних полках. Щоб убезпечити свої володіння від досить частих переходів, І. Самойлович виставляє прикордонні застави «від Запорогів по Київ і по Батурин міцні». Протягом лише 1684 р. за гетьманським наказом було страчено двадцять козаків, а до Москви було відправлено в кайданах переяславського полковника Войца-Сербина, який хотів перейти на службу до польського короля. Самойлович заарештував навіть жінку правобережного гетьмана А. Могили, що проживала на Лівобережжі.\nНаприкінці 1683 р., знехтувавши міжнародними угодами, І. Самойлович зробив спробу відсунути західні кордони лівобережної частини Українського гетьманату поблизу Києва, а влітку 1684 р. намагався оволодіти Богуславом. Лише завдяки тому, що комендант польського гарнізону спалив місто і знищив міст через Дніпро, гетьман був змушений відвести свої війська.\nВодночас гетьманський уряд продовжує надавати необхідні консультації московському цареві щодо різних питань міжнародного розвитку східноєвропейського регіону, в т.ч. і щодо російсько-турецьких переговорів, які після укладення Бахчисарайського миру між державами тривали з метою уточнення окремих його положень у Стамбулі. Звичайно, найбільше І. Самойловича турбувало питання статусу українських земель. Він подав на розгляд російського монарха чотири статті, які б, на його думку, «виправили» низку бахчисарайських домовленостей щодо України. По-перше, відзначалося що не «обережено» Запорожжя; по-друге — «...затверджено, щоб як на тій стороні Дніпра, яка туркам залишається, так і на цій стороні, яка у високій В. М державі залишається, міст знову не будувати... [Це] до тих договорів не належало»; по-третє — гетьман писав, що турецький султан захотів робити свої поселення між Бугом і Дніпром, а «посли Ваші мали указ, щоб між тими ріками людей не селити і татарам не ночувати»; по-четверте — Самойлович звертав особливу увагу свого сюзерена на те, що султан «хитрістю бусурманською постановив», аби населення Лівобережжя без перешкод могло переходити на Правобережжя, а тому гетьман вимагав, щоб російський посол П. Возніцин «міцно наполіг» на тому, щоб це положення не було вписано до ратифікаційної султанської грамоти.\nУ цей час лівобережний гетьман говорив, що можна укладати «вічний мир», але за умови відмови Варшави від Києва, Правобережної України та Запорожжя, а також ведення спільних військових дій проти Криму. Очевидно, що такі пропозиції Самойловича були нездійсненними й, мабуть, саме тому він їх запропонував російській стороні.\nУ червні 1683 р. московський цар надіслав Самойловичу записи переговорів з австрійськими послами Я. Жировським і С. Блюмберком, які, протегуючи Речі Посполитій, домовлялися з російським урядом про укладення «вічного миру». Проаналізувавши попереднє бачення московської й віденської дипломатії, наприкінці року гетьман відмовився від пропозиції царського уряду прислати українських представників на засідання московсько-польської комісії в Андрусові та Каджині. «За милість монаршу премилостиву вам, великим государям, уклінно дякуємо. Але ж, одне для малого часу також і для труднощів наших, тих осіб послати не встигли», — дипломатично відписував Самойлович до Москви 27 грудня 1683 р. Вважаємо, що це було своєрідним протестом лівобережного правителя проти укладення сепаратного договору між Річчю Посполитою та Московською державою. Крім того, з досвіду попередніх переговорів в Україні було добре відомо, чим закінчуються такі «запрошення» — польська сторона відмовлялася з «хлопами» разом засідати. Однак свої пропозиції щодо вирішення долі Правобережної України Самойлович передає царським послам; 1) Київ обов’язково повинен залишатися під гетьманським регіментом; 2) кордон поблизу Києва потрібно відсунути західніше; 3) територію Засожжя необхідно передати Українському гетьманатові; 4) наступні переговори можуть відбутися лише за умови рівноправної участі в них українських представників; 5) про «комісійні з’їзди» треба повідомляти завчасно. Власне російсько-польські переговори 1683 р. і були зірвані з огляду на позицію Самойловича відносно «сожського» питання, адже царські та королівські дипломати так і не змогли дійти згоди щодо цієї проблеми.\nУ другій половині 1684 р. гетьман І. Самойлович переконував князя В. Голіцина й княгиню Софію, що вступати в союз із Річчю Посполитою не можна, а якщо і вступати, то лише на основі «вічного миру», який би передбачав відхід від Польщі Правобережжя й Запорожжя. Гетьманський уряд попереджав свого сюзерена щодо можливості укладення сепаратного миру Австрії й Польщі з Туреччиною, що оберне «всю вагу війни на російське царство». Також І. Самойлович повідомляв Москву про серйозну небезпеку з боку Франції, яка могла завадити планам розгортання в майбутньому війни проти Туреччини. У листопаді, під час розмови з дяком Є. Українцевим, гетьман нагадав росіянинові про ставлення поляків до чергової владної «смути» в Москві навесні-влітку 1682 р., коли польський король «цьому радів..., султана і хана умовляв на війну проти государів...». А тому це, на його думку, могло повторитися і в майбутньому. Окрім того, Самойлович говорив про неможливість довіряти полякам через їхню постійну зрадливість, надавав інформацію щодо малочисельності військ європейських союзників Речі Посполитої, згадував про труднощі оборони Чигирина від турків та відзначав неможливість швидкого завоювання Криму, загострював увагу на проблемі віросповідання православних у Польщі тощо. «На цесарі і королі польському яку присягу взяти, що вони великих государів у цій війні не видадуть і особливого миру не укладуть», — говорив гетьман російському представникові й пропонував вислати посольство до Франції, щоб узяти з короля Людовіка XIV «певну відомість» щодо його ставлення до Австрії й Польщі.\nТа незважаючи на офіційне схвалення московським урядом намагань гетьмана повернути втрачені території під свою владу, проблема Правобережної України не вирішувалась належним чином. Саме тому І. Самойлович потай від царів змушений був підтримувати зовнішні відносини з Кримським ханатом і навіть своїм давнім ворогом — Річчю Посполитою. 8 квітня 1684 р. лівобережний гетьман наказував полковнику І. Новицькому: «...хочемо, щоб про виправу цих посланих (до кримського хана. — Т. Ч.) мало хто відав». Негативно на Лівобережній Україні сприйняли звістку про виїзд до Москви великого посольства К. Гжимультовського для підписання «вічного миру». Українська політична еліта розуміла, що такий мир міг бути досягнутий лише за рахунок поділу її держави. Отримавши звістку про польське посольство, Самойлович звернувся до царя зі спеціальним меморіалом, в якому пропонував московському уряду вимагати від короля не тільки подніпровські землі, але й Поділля, Волинь, Підляшшя, Червону Русь та Засожжя. На початку березня 1684 р., з огляду на те, що коронна армія на чолі з С. Яблоновським вирушила до молдавського кордону, гетьманич Семен Самойлович на чолі стародубського полку зайняв частину Засожжя включно з гомельською, чечерською, пропойською та кричевською волостями. Це був своєрідний демарш Українського гетьманства, застосований всупереч зовнішньополітичній позиції Москви, яка не хотіла розгортати жодного територіального військового конфлікту з Варшавою.\nНа початку 1685 р. до московської столиці з Батурина відправляється український посол Л. Кочубей. Він мав прохати царя, щоб той домагався від поляків повернення території на лівому березі р. Сож, а також обговорити питання відносно майбутнього об’єднання лівобережної частини Українського гетьманату з Правобережжям та всією Західною Україною «...яких славні міста Галич, Львів, Перемишль, Ярослав, Люблін, Луцьк, Володимир, Острог, Заславль, Корець...».\nНезабаром у листах до стольника С. Алмазова, окольничого Л. Неплюєва та думного дяка Є. Українцева лівобережний гетьман висловив протест проти укладення московсько-польського договору. У січні 1686 р. він вислав до Москви своїх представників Г. Самойловича та І. Мазепу з настійливим проханням до царського уряду відкласти справу про підпорядкування Правобережної України польському монарху. Поштовхом до цієї поїздки стала отримана в гетьманській канцелярії звістка щодо можливого виїзду польських комісарів з Варшави до Москви. «Проти того учинення союзу винародилося у нас поняття і роздуми...», — говорилося в інструкції українським послам. Однак, якби все ж таки «вічний мир» передбачалося укласти, то, на вимогу української сторони, справу «тогобічного Дніпра» потрібно було відкласти і не розглядати її на переговорах. У випадку ж її розгляду посли мали вимагати розширення кордонів на захід і південь від Києва та клопотатися про забезпечення прав православних на території Речі Посполитої. Пропонуючи такий варіант укладення «вічного миру», І. Самойлович свідомо розраховував на затягування часу, а вимоги українського гетьмана були одними з найважливіших під час переговорів у Москві.\nРазом з тим, гетьманський уряд напрацював більш ґрунтовний проект, згідно з яким цар як протектор Лівобережної України не повинен був укладати мирний договір із польським королем. Документ, що отримав назву «Статті Івана Самойловича» з’явився 27 січня 1686 р. у результаті наказу московського уряду та переговорів І. Самойловича з представником царя севським воєводою Л. Неплюєвим. У «статтях» гетьманського уряду відзначалося, що українське керівництво ще задовго до тогорічного польського посольства К. Гримультовського виступало проти укладення договору між Москвою і Варшавою. Разом із тим, гетьман І. Самойлович наводив переконливі аргументи щодо переваг укладення «вічного миру» саме з Османською імперією: турецький султан, незважаючи на війни проти нього, залишається сильним у військовому плані; французький король, який є союзником австрійського цісаря та польського короля, а також венеціанського дожі не виступає разом із ними проти Османської імперії; незважаючи на існування християнської «Священної ліги» європейських держав (куди входить і Польща), вони не є єдиними і не бажають успіху Австрійській імперії у боротьбі з турками; Річ Посполита ослабла і вже не в змозі вести велику війну з турками.\nУ разі наполягання польської сторони відносно термінового укладення миру український правитель пропонував цареві все ж таки на деякий час затриматися з його підписанням і подивитися, як буде діяти польський король та австрійський цісар: чи будуть вони наполягати на продовженні війни з турками з огляду на позицію Франції? Але, як засвідчили наступні події, царський уряд не прислухався до цих пересторог, а також не прийняв до відома позицію І. Самойловича.\nСприятлива зовнішньополітична ситуація, яка склалася для Московської держави з початком боротьби країн Священної Ліги проти Османської імперії, дозволяла царському уряду мати певну надію на успішне вирішення свого головного геополітичного завдання в другій половині XVII ст. — питання про володіння Україною «з лівого берега Дніпра». З огляду на це, в лютому 1686 р. у Москві розпочалися довгоочікувані російсько-польські переговори. Вони проходили в надзвичайно напруженій атмосфері, оскільки обидві сторони одночасно відіслали своїх представників до Туреччини. Крім того, Ян III Собеський в цей час намагався вмовити І. Самойловича відректися від московської протекції. Вже на початку переговорів, 4 березня, Гжимультовський заявив росіянам, що для того, щоб він підписав мирний договір потрібно передусім повернути Польщі ті землі (йшлося про Засожжя), які «козаки, всупереч усім колишнім умовам польсько-московським, безправно забрали». І тільки після того, як польський король повідомив своїх дипломатів про невдачу в таємних переговорах з лівобережним Українським гетьманством, вони почали погоджуватися на компромісні рішення. 6 квітня був підписаний текст договору, що складався з 33-х статей. «Вічний мир» став актом остаточного міжнародно-правового розподілу України на дві частини.\nЗі свого боку український гетьман також звертався до короля Речі Посполитої з проханням повернути Правобережну Україну. У листах до Яна III Собеського він стверджував, що Правобережжя дісталося московському царю від султана і було здобуте його сином Семеном у «турецького» гетьмана Ю. Хмельницького, внаслідок чого з’єдналося з рештою території У країни. В іншому документі під назвою «Пункти від Самойловича гетьмана» лівобережний правитель переконував польського короля: «А як на тій чигиринській (стороні. — Т. Ч.) Дніпра... землі від віку власність Війська Запорозького... всі і дальші края за перших гетьманів належали до Булави Війська Запорозького, які одвіку були в міць нашу, однак із сьогоднішнього мирного трактату, як дозволили нам пани господарі наші, їх в сторону Й. К. М. (його королівської милості. — Т. Ч.) уступивши, так ми без спору і учинили. Але ж вони нам прилеглі і належать».\nОскільки всі ці протести української сторони ігнорувалися польською владою, І. Самойлович розпочинає проводити військові операції, метою яких було зайняття всієї території Правобережної України. «Рубіж собі далі по Случ шукає і займає», — повідомляли сучасники. Коронний канцлер М. Огінський писав до Москви, що «ще перо на трактатах не висохло, а лівобережний гетьман перейшов на Правобережжя, займаючи королівські володіння, йменуючи себе удільним князем». Ян III Собеський скаржився царю, що лівобережний гетьман, перебуваючи під його зверхністю, не дотримується польсько-російських домовленостей і «якусь собі удільність як другий Хмельницький... вживає». При цьому король посилався на особисті звернення Самойловича до Варшави. Крім того, польські урядовці звинувачували українського гетьмана в зустрічах із кримським ханом, метою яких повинно було стати укладення військового союзу проти Речі Посполитої й Московської держави, Заходи І. Самойловича, спрямовані на повернення правобережних територій, так перелякали поляків, що змусили скликати навіть спеціальну сенатську комісію з цього питання. Там, зокрема, відзначалося, що гетьман «бажає забрати собі всю Україну», «не тільки не йде воювати татар, але є новини, що з Кримом підписував трактати».\nЦілеспрямована зовнішня політика І. Самойловича, що розходилася з прагненням Москви зберегти мирні відносини з Польщею, стала, безперечно, однією з причин його зміщення з посади гетьмана Лівобережної України. Частина козацької старшини, використовуючи українсько-російські суперечності в справі повернення Правобережної України, зробила все можливе для того, щоб скомпрометувати Самойловича перед московською владою. Інкримінуючи йому зраду, у чолобитній до царя від 7 липня 1687 р. старшина відзначала, що І. Самойлович «про землі тієї сторони Дніпра говорив жорстоко: не так буде, як Москва з Поляками в мирних своїх договорах постановила. Учиним ми так, як нам потрібно». Більшість істориків переконані, що гетьман Самойлович дотримувався думки про необхідність об’єднання території по обидві сторони Дніпра до останніх днів перебування на посаді. Однак несприятлива міжнародна ситуація завадила прагненням Івана Самойловича возз’єднатися двом частинам Українського гетьманства в єдину державу — Лівобережжя так і залишалося під протекцією московського царя, а Правобережжя перебувало під владою турецького султана і польського короля.


Запор - 2 місяці\nДіти - інформаційний сайт про вагітність, пологи, здоров'я, психологію та вихованність дітей » Діти » Запор - 2 місяці\nКоли в будинку з'являється маленька дитина, як правило, перший час вся увага прикута тільки до нього: як він їсть, спить, какає. Тема дитячого стільця несподівано стає найбільш актуальною навіть для тих, хто раніше соромився говорити про це вголос, вважаючи цю тему неинтеллигентной і навіть непристойною. І не дивно, адже регулярний, нормальний стілець є одним з індикаторів та здоров'я і самопочуття малюка.\nЩо вважається запором у немовляти?\nЗдавалося б, що таке запор повинні знати всі. Але на практиці, уявлення молодих батьків про запорі у немовлят часто досить розмиті і суперечливі. Крім того, критерії визначення затримки стільця відрізняються в залежності від типу харчування дитини. Так, на думку деяких педіатрів, у дітей на грудному вигодовуванні затримки стільця по 3-4 дні не є критичними, якщо вони не викликають дискомфорту, а от якщо малюк на штучному вигодовуванні не какає пару днів, це вже проблема.\nКрім того, існують ознаки проблем зі стільцем, які можуть свідчити про запорі:\nтвердий, сухий стілець;\nсильне натуживание при спорожненні;\nрізке відхилення від вікової норми. Так, дитина до 4 місяців повинен звільняти кишечник мінімум 1 максимум до 7 разів на добу.\nЗапор у дитини 2 місяців є нерідким явищем, оскільки процес адаптації травної системи до нових умов харчування не завершився до кінця. Крім того, його виникнення може сприяти цілий ряд причин.\nЗапор у грудничка 2 місяців: причини\nДля того, щоб уникнути виникнення проблем з цієї частини, слід знати, що викликає запор у немовлят:\nзміна харчування мами, якщо дитина на грудному вигодовуванні, вживання нею в їжу продуктів, що викликають запор у немовлят (рис, галетне печиво, груші тощо). Адже нерідко мами, замучені суворої дієтою в перший місяць після народження, на 2 місяць починають "розслаблятися" і дозволяти собі зайве.\nлактокриз - різка нестача кількості молока, пов'язана зі стрибком росту маляти;\nнеправильно підібрана молочна суміш для дитини на штучному і змішаному типі вигодовування;\nзміна молочної суміші;\nнедолік рідини. Так, іноді дитину слід додатково поїти простою водою;\nпорушення розвитку травної системи;\nзахворювання кишечника і прямої кишки;\nраннє привчання до горщика. Так, деякі мами прагнуть навчити дитину ходити на горщик мало не з народження, що може призвести до психогенному запору у дитини в 2 місяці.\nЧим допомогти дитині при запорах?\nЯкщо у вашого двомісячної дитини постійно виникають запори, слід в першу чергу звернутись за кваліфікованою консультацією до фахівців - спочатку до педіатра, потім до гастроентеролога, для того, щоб виключити серйозні захворювання органів травлення і порушення їх розвитку.\nПісля обстежень і аналізів у випадку, якщо серйозних проблем не виявлено, лікар порадить, чим можна лікувати запори у немовлят. Основні методи:\nЗміна раціону мами. Слід вживати більше води, клітковини, чорносливу, відвареного буряка - продуктів, що володіють м'яким проносним дією.\nМалюкам, які перебувають на штучному вигодовуванні можна спробувати дати спеціальну суміш з пробіотиками, які нормалізують мікрофлору.\nНалагодьте режим дня дитини - його збої можуть викликати стрес, а як наслідок - порушення стільця.\nЯкщо запори супроводжується дискомфортом і здуттям животика, можна скористатися газовідвідною трубочкою, але тільки після консультації лікаря.\nМасаж животика за годинниковою стрілкою і гімнастика з притягання до животика ніжок також благотворно впливає на перистальтику.\nЯкщо нічого способи не допомагають, можна спробувати клізму з відваром ромашки або гліцеринову свічку. Але це крайні заходи, якими можна зловживати для того, щоб кишечник не відвик спорожнятися без сторонньої допомоги.\nЗапор у місячної дитини - що робити?\nТруднощі в роботі системи травлення може відчувати кожен. Не кажучи вже про місячному дитину, шлунково-кишковий тракт якого тільки вчитися правильно\nЗапори - це часта проблема малюків грудного віку. Пов'язана вона з тим, що у немовлят ще не сформовані багато механізми, що регулюють процес\nНа грудному вигодовуванні у малюків практично не буває проблем зі стільцем. Зате при введенні сумішей та прикормів починаються неприємності з\nЗапор у дитини - що робити?\nВсюдисущі мами завжди знають, скільки разів на день повинен бути стілець у їх немовляти і як він повинен виглядати в нормі, щоб вчасно помітити


Повітряний тепловий насос Thermocold DOMINO HP XEA з Італії | Альянс Ейр\nПовітряно водяний тепловий насос Thermocold DOMINO HP XEA\nПовітряно водяний тепловий насос Thermocold…\nТехнічна документація Thermocold DOMINO HP XEA (PDF укр)\nПовітряні теплові насоси з осьовими вентиляторами і спіральними компресорами.\nМодульні комбінації. Серія DOMINO HP XEA складається з 11 базових модулів, які можна комбінувати в установках не більш, ніж за 6 модулів, для отримання потрібної потужності;\nСтатично і динамічно збалансовані осьові вентилятори ECO-PROFILE;\nУправління тиском конденсації з плавним регулюванням швидкості вентиляторів;\nВисокоефективний пластинчастий теплообмінник з боку повітря; конструкція з безшовним мідними трубками, впресованими в гофрований алюміній;\nКорпус і панелі з пофарбованої оцинкованої сталі;\nПереваги повітряно вонядого теплонасоса DOMINO HP XEA:\nПросте і швидке підключення до води, завдяки новому комплекту гідравлічних з’єднань;\nЗабезпечення безперервної роботи системи з декількох агрегатів і спеціальної системи управління;\nНа відміну від автономних агрегатів, додавання тільки одного модуля може гарантувати видачу системою повної потужності навіть в разі локальної несправності;\nЛегко піднімаються і пересуваються – залучення підйомного крана не потрібно, що дозволяє значно зменшити витрати на установку. Це також дуже важливо для об’єктів, розташованих в історичному центрі міста;\nСистему DOMINO можна розширити пізніше, безпосередньо на місці її роботи, з урахуванням необхідних робочих характеристик, завжди, коли це необхідно – це забезпечує більшу гнучкість в плануванні інвестицій;\nСИСТЕМА НYBRID SMART COOLING підвищеної енергоефективності. При певних значеннях температури до конденсації повітря додається охолодження води. Енергоспоживання залишається таким же, а потужність видається холодильним агрегатом, збільшується майже на 30% – це повністю задовольняє потреби користувача;\nЗбільшена стійкість до корозії;\nОпція Мульти-менеджер – централізована система для управління через один контролер основними функціями і режимами роботи групи агрегатів з водяними теплообмінниками в модульної конфігурації.\nПри 100кВт потужності теплового насоса ви отримаєте 25кВт тепла з десуперхітера.\n💰 Яка у Вас ціна на повітряно-водяні теплові насоси Thermocold DOMINO HP XEA?\nВартість повітряного теплового насоса для систем водяного опалення Thermocold DOMINO HP XEA буде різною для кожної версії установок. Роздрібна ціна на тепловий насос Thermocold DOMINO HP XEA починається від 26 360 € і до 91 880 €.\nУ нас вигідні ціни і спеціальні пропозиції на настінні фанкойли, тому поспішайте підібрати собі охолоджуюча балка і купити в Кропивницькому.\nЯк швидко підібрати кліматичне обладнання для овочесховищ, що таке чилерна установка, ціна товару – дивіться на сайті.\nПропонуємо підібрати вентиляційні установки з рекуперацією тепла або припливно витяжна установка з рекуперацією і охолодженням, ціна яких здивує кожного.\nУ місті Яготині діє програма захисту проектів. Переглянути асортимент на стаціонарні вентиляційні установки можна на нашому сайті.\nКомпанія Альянс Ейр пропонує широкий асортимент промислового обладнання, зокрема теплові водяні насоси, наші фахівці надають безоплатну консультацію з виїздом на об’єкт в місті Миколаєві.


Мова – це душа народу (за творчістю Д. Павличка). Темы сочинений\nПроблема розвитку української мови, національної культури була для нього важливою й досить болючою: він навчався у польскій школі, де його рідна українська мова була суворо заборонена місцевість, де жив майбутній поет, належала тоді Польщі і «за мову мужицьку не раз на коліна довелося у школі ставати мені», — писав Дмитро Павличко в одному із своїх віршів. Не набагато краще було і за часів адміністративно-командної системи, коли було проголошено ідею злиття націй.\nСаме так у вірші «Ти зрікся мови рідної:» поет картає земляка-українця, який занедбав поле рідного слова, ставши безбатченком, перевертнем. Тематично цим віршем споріднений «Лист до одного знайомого у справах філологічних», якому поет теж говорить про негідника-ледаря, що «рідне поле в будяччі кинун, що рідне слово в собі загасив, неначе ватру». Але ж як можна забути рідну матір, яка виростила тебе, викохала, поставила на ноги? Чи можна поважати таку людину, взагалі вважати її людиною? Цю ж тему порушує Д. Павличко у циклі віршів, створених значно пізніше — «Вірші з Монголії». У поезії «Між горами в долині — білі юрти:» йдеться про любов монголів до своєї вітчизни, до рідної мови, яку вони трепетно шанують і бережуть. Навіть якщо б сам їхній Бог — усевладний Будда — запропонував їм віддати Європу й Азію за рідну мову, вони б відмовилися від такої пропозиції, бо мова для них — найцінніше і найсвятіше багатство.\nА ось вірш «Якби я втратив очі, Україно», у якому поет зазначає, що втратиши зір, він ще зможе жити на світі, хоч і як би це було страшно, а втрата слуху означає для поета втрату життя, бо не буде можливості чути звуки рідної мови, ніжний спів солов'я, гучної трембіти, тривожного шуму стрімкого Черемошу — мови рідної неньки-землі. «Не чути материнської мови — ото була б загибель - смерть моя», — пише поет.\n: у спадок віддали мені\nОсобливості народного характеру в про-зе В. М. Шукшина на прикладі одного з рас-розповідей “Мікроскоп”\nВы прочитали готовую разработку: Мова – це душа народу (за творчістю Д. Павличка)\nМикола Куліш був багатогранно обдарованим художником. Людиною виняткової творчої та громадської енергії, самобутнім новатором-експериментатором. Одна з п’єс, де виявляються політичні погляди автора, — «Мина Мазайло». Роботу над комедією «Мина Мазайло» Микола Куліш завершив наприкінці 1928


Діюча речовина САЛЬБУТАМОЛ + БРОМГЕКСИН: показання, протипоказання, дозування SALBUTAMOL + BROMHEXINE\nСАЛЬБУТАМОЛ + БРОМГЕКСИН (SALBUTAMOL + BROMHEXINE)\nСАЛЬБУТАМОЛ + БРОМГЕКСИН\nRp.: SALBUTAMOL + BROMHEXINE\nБронхіальна астма, хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легенів, синусит (у складі комплексної терапії).\nПідвищена чутливість до компонентів препарату; гіпертиреоз, тяжкі серцево-судинні захворювання, виразкова хвороба шлунку й дванадцатипалої кишки; І триместр вагітності, період годування груддю, вік до шести років.\nДорослі та діти від 14 років: 5–10 мл сиропу або 1 таблетка (за необхідності разову дозу можна підвищити до 2 таблеток, максимальна добова доза — 4 таблетки) 3–4 рази на добу; діти — 2,5–5 мл сиропу 3–4 рази на добу або 1/2 таблетки 2–3 рази на добу. Інтервали між прийомами препарату — не менше 6 год. Тривалість курсу лікування встановлюють індивідуально.\nЄвро Лайфкер Лтд.


Антрекот на грилі з запеченим пряним картоплею. Покроковий рецепт - menu.cc.ua\nМ'ясні рулетики по-фінськи\nРеберця з соусом теріякі\nМ'ясо в тесті\nФрикадельки по-марокканські в тажин\nПаштет з телятини з грибами і солодким перцем\nКачка фарширована яблуками\nФаршировані курячі гомілки під грудинкою\nКобблер з куркою і білими грибами\nМ'ясо на решітці\nНирки з яблуками в сидрі\nМітки: картопля (162), яловичина (115), гриль (барбекю) (14) || Всі мітки\nяловичини (антрекот) - 4 шматки; для маринаду: рослинна олія - 2 ст. л .; соєвий соус - 1 ч.л .; часник - 1 зубок; розмарин (свіжий) - 1.5 ст.л .; сіль, перець - за смаком; для гарніру: молода картопля (бульби невеликого розміру) - 1 кг; оливкова олія (краще настояне на чилі і часнику) - за смаком; чебрець, сіль велика морська - за смаком.\nПочнемо з антрекота. Для цього з ранку раніше змішаємо маринад. Для маринаду нам знадобляться рослинне масло, сіль, перець, соєвий соус, 1 зубок часнику, видавлений через чеснокодавку, і дрібно нарізаний свіжий розмарин.\nПочнемо складати шматки м'яса в целофановий пакет, змащуючи кожен з них маринадом.\nМіцно закриємо пакет, потрясаючи-помнём гарненько і відправимо на 2-3 години в холодильник, іноді помішуючи і перевертаючи.\nЗа годину до подачі, розводимо гриль і смажимо антрекот. Недовго, всього 2-3 хвилини на кожній стороні. Готово!\nУ той час, поки м'ясо маринується в холодильнику, ми очистимо не менше 1 кг молодої картоплі, бажано однакового розміру. Нарізаємо картопля половинками і укладаємо зрізом вгору на глибоке деко. Кожну половинку рясно змащуємо оливковою олією, настояним з чилі і часником (у нас таке вже готовим продається) і посипаємо дрібно нарізаним чебрецем. Випікаємо в духовці 35-40 хвилин при температурі 225С градусів. Солимо великої декоративної сіллю вже після духовки. І викладаємо на подачу. Смачного!\nДо м'яса я подала соус беарнез, але це буде вже окрема історія.


Переїзд АП з Банкової коштуватиме десятки мільйонів доларів, – Шимків – NizhynNEWS\nГоловна/Україна і світ/Переїзд АП з Банкової коштуватиме десятки мільйонів доларів, – Шимків\nЕкс-заступник голови АП Дмитро Шимків розповів, що для того, аби переїхати потрібно побудувати нову інфраструктуру, пише “Українська правда”.\nНаприклад, засідання РНБО мають таку вимогу. Є обладнання, яке захищає такі засідання. Ми розуміємо, що президент обговорює критичні питання. Це не просто “пацани зібралися поговорити”. Це питання, які стосуються безпеки, розвідки, військових дій – купа всього,


Поїхав на роботу та зник. Шукають ямпільчанина Вадима Германа : 16:07:2019 - vn.20minut.ua\nПоїхав на роботу та зник. Шукають ямпільчанина Вадима Германа\nУже 14 днів рідні Вадима Германа із Ямпільщини не знають де чоловік. Поліція оголосила його в розшук та просить вінничан долучитися до пошуків.\nВадиму Герману 28 років. Він із села Тростянець Ямпільського району\n4 липня 2019 року чоловік зателефонував рідним та повідомив, що знаходиться в Києві на роботі. Після цього зв'язок з ним був втрачений.\nПрикмети зниклого: зріст 185 см, пряме темне волосся, очі світлі, обличчя овальне, брови прямі.\nОсобливі прикмети: шрам на лівій нозі, шрам в області серця.\n— Поліція звертається з проханням до всіх небайдужих громадян, які бачили чоловіка чи знають про його місцезнаходження, телефонувати «102», — кажуть у відділі комунікації поліції Вінницької області.\nПо три автобуси на маршрут. Пустили маршрутки на Щітки та Писарівку Фанати трамваїв: швейцарець у Вінниці орендував вагон і годину їздив по місту Маєток, віпи і Настя Каменських: як вінницький ковбасний магнат доньку заміж видавав «Отвєтки сепарів можна не боятися» Незрячий волонтер завіз бійцям пристрій для керування гранатометом\nMonatik у Вінниці - Великий стадіонний концерт День міста Вінниця 2020


» Готові захистити Україну\nНа території військової частини А 3200 м. Бережани за сприяння міської ради, районної організації Всеукраїнського об’єднання учасників бойових дій та ветеранів військ зв’язку відбулися урочистості з нагоди 25-ї річниці прийняття військової присяги на вірність українському народові. Ще чверть віку тому, 19 січня 1992 року, під командуванням полковника Володимира Гребнєва особовий склад частини присягнув на вірність українському народові.\nВідкрив урочистості командир військової частини А 3200 підполковник Руслан Ярошенко. Він зазначив, що сьогодні військовослужбовці й працівники частини гідно продовжують традиції попередніх поколінь, сумлінно й чесно виконують службовий обов’язок із захисту Вітчизни. Військовикам і ветеранам бережанських військових частин А 3200 та А 1461 міський голова Володимир Музичка вручив грамоти й подяки.\nКолишній командир військової частини А 3200, нині голова районної організації Всеукраїнського об’єднання учасників бойових дій та ветеранів військ зв’язку, підполковник запасу Зеновій Гуменюк привітав особовий склад та ветеранів частини, подякував присутнім за їх внесок у зміцнення обороноздатності й захисту територіальної цілісності України.\nСвященики двох конфесій – отці Андрій Процик та Олег Дрюченко благословили особовий склад, освятили воїнів і техніку, які незабаром поїдуть у зону проведення АТО. Завершились урочистості колядками та щедрівками, які подарували воїнам учні другої міської школи.\nУчасники та гості одержали масу приємних вражень, зазначивши: дійство з нагоди 25-ї річниці прийняття військової присяги на вірність українському народові спонукає й надалі докладати зусиль до зміцнення обороноздатності, захисту територіальної цілісності України, неодмінної перемоги наших мужніх солдатів у війні з московськими найманцями-терористами. І хай всемогутній Господь завжди допомагає в цьому хоробрим українським воякам.\nВчора на Тернопіллі персонал підрозділів з питань пробації вшанував пам’ять учасників бойових дій…


Світове співтовариство готує екологічну революцію | INFORMAL\nСвітове співтовариство готує екологічну революцію\nАвтор: Любомир Гураль Гру 3,2015 0\nКерівники держав, міжнародних організацій і корпорацій виступили на підтримку встановлення ціни на вуглець, покликаного перетворити світову економіку\nВ останній день осені, глави трьох держав і урядів, керівники Групи Світового банку та Міжнародного валютного фонду закликали компанії та країни підтвердити ділом очікування, які вони покладають на Паризький саміт, – встановити ціну на вуглець. Це дозволить стимулювати інвестиції в побудову більш екологічно чистого та безпечного майбутнього.\nОзвучений у перший день переговорів з клімату в Парижі заклик глав низки держав і урядів приступити до визначення ціни забруднення атмосфери сполуками вуглецю став вражаючою демонстрацією єдності. У число цих глав держав і урядів увійшли, зокрема, лідери Франції, Чилі, Ефіопії, Німеччини, Мексики і Канади.\n«Наша мета – поступово встановити у всьому світі таку ціну на вуглець, щоб стимулювати більш розумну поведінку», – заявив Президент Франції Франсуа Олланд. – «У Франції законом про перехід до стійкої енергетики вже передбачено солідне підвищення ціни на вуглець – в майбутньому році вона становитиме 22 євро за тонну, а до 2030 року, за прогнозами, досягне 100 євро».\nЗаклик глав держав і урядів був підтриманий міністрами та керівниками корпорацій з усього світу, які зібралися в Парижі, щоб офіційно оголосити про створення Коаліції лідерів за встановлення ціни на вуглець (CPLC). Коаліція об’єднує влади низки провідних країн і регіонів – таких, як Мексика, Німеччина, Франція, Чилі та штат Каліфорнія, – а також майже 90 корпорацій і НВО з усього світу.\nПартнери по коаліції домовилися про узгоджений курс дій. Він передбачає сприяння встановленню ціни на вуглець шляхом збору і поширення найбільш переконливих прикладів успішних заходів щодо встановлення ціни на вуглець, залучення бізнесу до підтримки більш масштабних дій, а також організації діалогів з лідерами у всіх регіонах світу з метою усунення політичних перешкод до розширеного використання інструменту визначення ціни на вуглець.\n«Ми бачимо, що глави держав і інші світові лідери надають більш потужний імпульс прагненню визначити ціну вуглецевого забруднення атмосфери. Проте необхідні додаткові заходи зі скорочення шкідливих викидів, що забруднюють атмосферу», – зазначив Президент Групи Світового банку Джим Йонг Кім.\n«Успішне завершення переговорів з клімату в Парижі переконливо продемонструє, що держави здатні співпрацювати на благо нашої планети», – підкреслила директор-розпорядник МВФ Крістін Лагард».\nНапередодні переговорів у Парижі понад 90 розвинених і країн, що розвиваються, у тому числі Європейський Союз, повідомили про плани використання міжнародних, регіональних або національних систем встановлення ціни на вуглець для пом’якшення наслідків зміни клімату.\nВстановлення ціни на вуглець може принести різноманітні вигоди, у тому числі скоротити негативний вплив на здоров’я та довкілля. Наприклад, знизити передчасну смертність від наслідків забруднення атмосферного повітря. Воно стане для урядів джерелом фінансових коштів, необхідних для підтримки сталого розвитку, а також для стимулювання розширених інвестицій в низькокарбоне економічне зростання. Встановивши ціну на вуглець, країни можуть створити для бізнесу та інвесторів стимули до скорочення їх залежності від вуглецю та активізації інвестицій в екологічно чисті енергетику, транспорт та інші технології.\nФакти, про які мовчать представники торгівлі та сфери послуг\nКраїна льоду - неймовірні фотографії Ісландії


На Київстар очікує зміна президента - LDaily\nНа Київстар очікує зміна президента\nПетро Чернишов іде з посади президента компанії Київстар. Про це LIGA.net повідомили три інформованих джерела на телеком-ринку.\nЗа словами одного з джерел, замість Чернишова в Україні буде призначено генерального директора Beeline в Казахстані Олександр Комаров. “Чекайте, скоро буде анонс”, – уточнив співрозмовник.\nЗгідно з даними Smida, Петро Чернишов був перепризначений на посаду президента Київстар з 14 липня 2017 року терміном на 1 рік – до 13 липня 2018 року. Повідомлень про те, що терміни змінювалися чи відбулося подальше перепризначення, поки що не було.\nСам Чернишов поки що не відповідає на запитання журналістів у Facebook та не бере слухавки. У холдингу Veon теж поки що не відповіли. З Олександром Комаровим зв’язатися вдалося. Він саме пересідав на рейс. “Не знаю, чи зможу відповісти на ваше запитання, але ви можете його мені поставити”, – впевнено почав Комаров. Після цілком передбачуваного запитання (“Чи станете ви президентом Київстар?”), менеджер порадив звертатися в прес-служби VEON і Київстар. Негативної відповіді теж не прозвучало.\nПро причини зміни менеджера найбільшого телеком-оператора країни у співрозмовників немає однозначних даних. “Кажуть, його “йдуть”. Про причини можна лише здогадуватися”, – розповідає співрозмовник в одному з операторів. Є ще одне припущення: “Чернишов в інтерв’ю Радіо Свобода заявив про те, що президент порушив закон, перервавши тендер 4G. Для менеджера такого рівня дипломатія по відношенню до перших осіб держави – перш за все. І подібні висловлювання просто неприпустимі” , – зазначає голова телекомунікаційної палати України Тетяна Попова. Але Петро Чернишов відразу ж після цього інциденту поправив своє висловлювання – мовляв, він не мав причин критикувати дії президента.\nПримітно, що за Київстаром з недавнього часу почав наглядати досвідчений фінансист. Головою Наглядової ради Київстар в кінці червня був призначений Вестлі Тронд Едегорд. Він протягом двох років був головою комітету з аудиту групи VEON (Амстердам), а з жовтня 2017 року по теперішній час – головним фінансовим директором групи.\nЧитайте також: Стало відомо, що ж продає власник «Київстар»


На семінарі ПМВ обговорили Літургійне богослужіння в часи підпілля і особливості таїнства Священства\nНа семінарі ПМВ обговорили Літургійне богослужіння в часи підпілля і особливості таїнства Священства\nСереда, 30 липня 2014, 21:32\nСвята Літургія і Євхаристія дали можливість підпільній Церкві вистояти, пережити жахливі переслідування і навіть розвиватися. Таку думку висловив докторант Папського східного інституту в Римі прот. Іван Говера, виступаючи перед учасниками духовно-формаційного семінару ПМВ для підвищення кваліфікації місіонерів-отців, які опікуються вірними в країнах, де немає церковних структур УГКЦ.\n“У підпіллі духовні особи жили літургійним життям. Намагалися якнайчастіше брати участь у Літургії. Якщо це було можливо, то і щоденно. Від моменту установлення Пресвятої Євхаристії її служителі в усі часи, у будь-яких умовах здійснюють Літургію. Коли є свобода для Церкви, то це здійснюється урочисто відповідно до всіх канонів та обрядів, коли Церква переслідувана - також здійснюється Літургія, але не завжди так урочисто. Однак Ісус живе в Церкві в будь-яких умовах”, - сказав о. Іван.\nВін відзначив, що досвід підпільної Церкви в ХХ ст. можна використати і в сьогоднішніх умовах на місійних теренах. “Інколи немає храму, щоб служити Службу Божу чи здійснювати інші Святі Тайни. Використовується чи якесь приміщення, чи хата. В інших випадках надаються громаді костели, які не завжди пристосовані до дійств згідно зі східними традиціями: нема іконостаса, не завжди можливо робити обхід навколо престолу… Це все було і в часи підпілля. Їхній досвід можна і сьогодні перейняти”, - зауважив протоієрей.\nОтець Іван розповів, що і сьогодні священикам час від часу доводиться служити Святу Літургію в різних обставинах, наприклад перебуваючи з пластунами на таборах в лісі просто неба або під час паломництва до святих місць - в автобусі чи навіть в готелі. “Але має спрацьовувати священича второпність. У кожному випадку священик має дати собі раду з допомогою Святого Духа”, - підкреслив о. Іван Говера.\nА о. Юрій Козловський, викладач Івано-Франківської теологічної академії, доповідаючи щодо таїнства Священства, зазначив, що єдиним і незаперечним джерелом святості може бути лише Господь Бог. Водночас святість у людині не є просто моральною досконалістю. “Це радше результат спілкування з Богом, побудови з Ним стосунків, котрі остаточно змінять і нас самих, перемінивши нас духовно і морально”, - сказав отець Юрій.\nСвященик сказав, що особи, котрі вважають себе приналежними до Церкви Христової, отримують покликання до святості через Слово Боже, що проповідується. “Вони покликані брати участь у сакраментальному житті Церкви, змінюючи своє життя, наближаючи його до тих ідеалів та стандартів, котрих ми вчимося, наслідуючи Ісуса Христа. З уст Христа апостоли отримали наказ проповідувати Царство Боже, і кінцевою метою цієї проповіді є, власне, святість, над якою сьогодні роздумуємо”, - резюмував о. Юрій Козловський.


Х Відкритий Всеукраїнський турнір з дзюдо серед юнаків «Кубок Лева» - 22.04.2017 - Ваша афіша - Львів\nХ Відкритий Всеукраїнський турнір з дзюдо серед юнаків «Кубок Лева»\nЦей турнір вже є традиційним для нашого міста і входить до національного календарю Федерації Дзюдо України.\nЗ кожним роком кількість учасників турніру зростає, все більше дітей виявляють інтерес до занять спортом. Цього року планується участь понад 250 спортсменів з Львівської, Закарпатської, Хмельницької, Волинської, Тернопільської, Івано-Франківської, Рівненської, Житомирської, Вінницької, Полтавської, Харківської, Одеської та Чернівецької областей.\n10:30 – урочисте відкриття;\n11:00 – початок змагань, попередні сутички серед юнаків 2006-2007р.н.;\n14:00 – попередні сутички серед юнаків 2004-2005р.н.;\n17:00 – фінальний блок;\nінші розваги та спортбезкоштовноспортв приміщенніпасивні розвагиСК Україна ПСдзюдо


У Чернівцях озвучують іспанський серіал » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nУ Чернівцях озвучують іспанський серіал\nІз 162-х серій стрічки чернівецькі ведучі озвучили вже близько половини. Влад Вакулович, який навчається на третьому курсі ЧНУ на спеціальності "Журналістика", каже, що у серіалі йому доводиться озвучувати усі чоловічі ролі:\n– Необхідно враховувати характери героїв і відповідно до них змінювати голос. Я озвучую не лише позитивних героїв, але й підозрюваних у вбивстві та слідчого-гея. Щодо моєї партнерки, то Інеса озвучує епізоди з пологами та смертями героїнь. На щастя, мені перепадає не так багато нещасливих сцен, хіба що суперечки та бійки між персонажами. Трапляється, що необхідно озвучити і сцени кохання.\nЯк розповідає Влад, за день він озвучує по дві-три серії, а це майже дві-три години робочого часу. Запис відбувається у студії ТРК "Чернівці", яка вперше на Буковині взялася за озвучування серіалу українською мовою.\n– Шкода, що текст перекладається не з оригіналу, а з російської мови, – говорить Влад. – Це надає йому деякої невідповідності з початковим варіантом. Проблема перекладу також пов’язана з тим, що на телеканалі немає необхідних іспаномовних спеціалістів.\nТрапляються під час озвучування серіалу, головну роль в якому виконує відома кінозірка Наталія Орейро, і курйозні випадки:\n– Телестудія, де відбувається запис, розташована біля туалету. Саме тому інколи наші з Інесою голоси приглушують звуки зливання води з туалетного бачка. Тоді доводиться перезаписувати перекладені сцени знову.


Лицар буковинського письма. В Новій Жадові провели заходи з нагоди 100-річчя Михайла Івасюка | Сторожинець.info\nКожна людина залишає після себе справи, які продовжують її життя, і приємно, коли вони добрі. Саме добрими справами увічнив пам’ять про себе письменник, літературознавець, фольклорист, педагог, громадський і політичний діяч Михайло Григорович Івасюк.\n«Моя доля переплітається з долею моїх краян, творців матеріальних і духовних цінностей», – так писав Михайло Григорович. І справді це так. Його життя не тліло, а палало полум’ям творчості. Кожне слово пломеніло життєвою правдою, вигравало барвам дійсності,вимальовувало неповторну красу рідної мови.\nРоман «Лицарі великої любові» – це крик нашої пам’яті , біль нашої пам’яті, пісня нашої пам’яті, про що дізналися й учні Дібрівської ЗОШ І-ІІ ступенів.\nВ даному навчальному закладі було проведено ряд заходів щодо відзначення 100-річчя від Дня народження М.Г. Івасюка. Найвагоміший – літературно-мистецький захід «Не зорі падають з неба – ідуть зірки у небеса», з якого учні дізналися про життєвий і творчий шлях письменника, а також про те, що Михайло Івасюк був великим письменником і люблячим батьком.\nВчителька української мови і літератури Ольга Аамівна Косован з багаторічним стажем, досвідом роботи розповіла учням про те, що М.Г.Івасюк у свій час навчав її у ЧНУ ім. Ю. Федьковича. Його лекції були дуже цікавими. Зі слів Ольги Адамівни дізналися, що М.Г.Івасюк навчав бути відвертими, справедливими, любити рідний край, свою землю, робити добрі справи та рости справжніми патріотами своєї держави. Будучи нещодавно на курсах підвищення кваліфікації при ІППОЧО, учителі мали змогу побувати в музеї ім. М.Г. Івасюка та В.М.Івасюка, де Ольга Адамівна придбала нову збірочку «Вибрані поезії», яку й продемонструвала учням.\nШколярам була дана можливість подивитися презентаційний матеріал, відеоролик по життєвому та творчому шляху митця і насамкінець хвилиною мовчання вшанували його пам’ять.\nЗацікавило всіх присутніх те, що Чернівецька дирекція ПАТ «Укрпошта» у серії «Власна марка» до ювілею з нагоди відомого буковинця, лицаря письменства випустила художню поштову марку «М.Г.Івасюк. 100 – річчя з дня народження. 1917 – 1995». Урочисте спецпогашення поштової художньої марки, присвяченої М.Г.Івасюку, відбулося в операційній залі Чернівецької дирекції ПАТ «Укрпошти» 23 листопада 2017 року.\nЗі слів дочки Галини Івасюк по одному екземпляру конвертів з маркою передано у музей М.Г. Івасюка та ЧНУ імені Ю. Федьковича. Насамкінець була проведена вікторина «Чи знаєш ти життєвих шлях М.Г. Івасюка?», за результатами якої І місце посіла учениця 6 класу Флорескул Тетяна, ІІ – учень 5 класу Гуцул Денис, ІІІ – учень 8 класу Флорескул Антон.\nДжерело: директор Дібрівської ЗОШ І-ІІ ступенів Т.Д. Савчук\nКатегорія: Культура\tПомітки:\tДібрівка Михайло Івасюк Нова Жадова


Переговори з Путіним можуть коштувати Зеленському політичної кар'єри » Слово і Діло\nУ четвер, 11 липня, президенту Володимиру Зеленському вперше вдалося поговорити з президентом РФ Володимиром Путіним. Бесіда відбулася телефоном. Її зміст невідомий, проте сам факт такої розмови вже обнадіює. Чи вдасться Зеленському домогтися своїх цілей у переговорах із Путіним, не створивши ще більших проблем і не поступившись інтересами держави?\nПро телефонну розмову між Зеленським та Путіним стало відомо 11 липня, ближче до вечора. Зокрема, повідомляється, що розмова відбулася за ініціативою президента України й була організована за посередництва (важливий момент, на якому ми зупинимося пізніше). При цьому Путін нібито охоче пішов на контакт, чого не спостерігалося у випадку з попередником Зеленського Петром Порошенком.\nПро зміст бесіди відомо не дуже багато. Різні джерела повідомляють про те, що сторони обговорили питання звільнення українських військових моряків та інших громадян нашої країни, переговори в Нормандському форматі. Також Зеленський нібито поцікавився в свого російського колеги, коли ж Росія визнає перемогу нового президента на виборах в Україні. На це Путін відповів «незабаром».\nЗазначимо, що досі Путін не горів бажанням безпосередньо спілкуватися із Зеленським, хоча українська сторона неодноразово наполягала на тому, що хотіла б налагодити прямий контакт із лідером РФ. «Крига скресла» на початку цього тижня, після того, як на українському телеканалі NewsOne, що пов'язують із кумом Путіна Віктором Медведчуком, був анонсований телеміст із російським телеканалом «Росія 24» під назвою «Треба поговорити». Російський телеканал заборонений в Україні й сама ідея такого телемосту викликала негативну реакцію в нашому суспільстві. Зрештою телеміст був скасований.\nНегативною була реакція й самого Зеленського, яку глава держави висловив у відповідному відеозверненні. Необхідність «розмови» президент України визнав, але запропонував організувати її в Нормандському форматін за участю представників США та Великої Британії: «Треба поговорити? Треба. Давайте. Чий Крим і кого там немає на Донбасі. Компанію для розмови пропоную наступну. Я, ви, президент Сполучених Штатів Дональд Трамп, прем'єр Великої Британії Тереза Мей, канцлер ФРН Ангела Меркель, президент Франції Еммануель Макрон. Місце? Думаю, Олександр Лукашенко залюбки прийме нас у Мінську».\nТаке розширення Нормандського формату, в якому поки беруть участь Україна, Росія, Франція та Німеччина, – передвиборча ідея команди Зеленського. Абсолютно несподівано Путін поставився до цієї пропозиції прихильно. «Ми не відмовлялися від жодного з переговорних форматів, у тому числі від розширення Нормандського формату», – зазначив президент РФ. Щоправда, він зробив застереження про те, що для початку потрібно поцікавитися думкою інших учасників «нормандської четвірки».\nПро те, що в Кремлі не заперечують проти розширення Нормандського формату, стало відомо практично перед самою розмовою двох президентів, що, як ми пам'ятаємо, відбулася за чийогось посередництва. Фігуру посередника можна спробувати вгадати. Очевидно, це кум Путіна Віктор Медведчук – голова політради прохідної партії «Опозиційна платформа – За життя», третій номер у її виборчому списку.\nВіктор Медведчук останнім часом розвинув дуже велику активність. Він організовує повернення українських полонених, а також проводить політичні переговори з російським керівництвом. Тому абсолютно не виключено, що ідея телемосту й організація телефонної розмови з Путіним також належать Віктору Медведчуку.\nІ в цій ситуації є маса «підводних каменів», небезпечних насамперед для самого Зеленського. Ясна річ, передвиборчі обіцянки, пов'язані з припиненням вогню на Донбасі, поверненням військовополонених, прямими переговорами з главою РФ, потрібно виконувати. Але все має свою ціну.\nПо-перше, завдяки активності Медведчука рейтинг «Опозиційної платформи» швидко зростає, відбираючи голоси якраз у партії Зеленського «Слуга народу». Мало хто тепер сумнівається в тому, що «За життя» пройде до парламенту. Переговори з Путіним Володимир Зеленський, звичайно, може спробувати записати до свого активу, але далеко не кожен виборець має рожеві окуляри. За посередництво Віктора Медведчука Володимир Зеленський заплатить голосами.\nПо-друге, й це має значення вже в масштабах всієї держави, не можна забувати про те, що Віктор Медведчук (кум Путіна) виступає за реанімацію відносин між Україною та Росією. Активно просуватиметься ідея реалізації Мінських угод (іншого формату врегулювання конфлікту на Донбасі просто не існує, ба більше, сам Зеленський неодноразово висловлював готовність виконувати «Мінськ-2») з усіма наслідками, що випливають обставинами. Перш за все, це легалізація проросійських сепаратистів через місцеві вибори та конституційні зміни, пов'язані з наданням особливого статусу окупованим Росією територіям.\nУ підсумку Україна отримає мир, але при цьому питання деокупації Криму буде винесене за дужки. Донбас повернеться в Україну юридично, але фактично залишиться під впливом РФ, яка диктуватиме свою повістку через підконтрольних лідерів, які отримали статус українських політиків. Це надовго загальмує європейську та євроатлантичну інтеграцію нашої країни. При цьому сам факт прямих переговорів із Володимиром Путіним не дасть жодних переваг Зеленському, адже спілкування з українським колегою абсолютно не зобов'язує президента РФ визнавати свою країну учасником конфлікту на Донбасі (чого дуже хотів би Київ). Скоріш за все, Москва просто надасть «посильну допомогу» в урегулюванні конфлікту на Донбасі, можливо, подбавши про максимальне збереження обличчя всіх учасників процесу.\nДля президентської кар'єри Володимира Зеленського й узагалі для внутрішньої ситуації в Україні такий вихід із війни може мати небезпечні наслідки. Нещодавнє опитування, проведене Фондом «Демократичні ініціативи» спільно з Центром Разумкова, показало, що мир «за всяку ціну» не влаштовує громадян України. За словами директора Фонду Ірини Бекешкіної, більшість компромісів, пропонованих Мінськими угодами, й тих, які влаштовують Росію, не сприймаються громадянами.\n«Проведення виборів на умовах бойовиків неприйнятне для 66% опитаних ... Для 61% є неприйнятною також повна амністія учасників бойових дій проти українських військ», – уточнила, зокрема, соціолог.\nОтже, сам факт відновлення контактів на вищому рівні між Україною та Росією вселяє надію на швидке припинення бойових дій. Однак фактичні втрати територій і внутрішній опір суспільства на більшість компромісів із Росією можуть означати радше затишшя перед бурею, аніж вічний мир.


Як активувати карту оплати Мегафон |ЯкПросто\nДалеко в минулому ті часи, коли для оплати рахунків мобільного телефону потрібно було приходити в касу центру обслуговування клієнтів і зараховувати готівкові на рахунок. Провідні компанії-оператори стільникового зв’язку роблять все можливе, щоб надані ними сервіси та послуги були ще простіше і доступніше. Спеціально для мобільних абонентів компанія «Мегафон» створила єдині карти оплати, які можна активувати де і коли завгодно, тим самим миттєво поповнивши рахунок. А придбати карту можна в багатьох місцях, від кіоску до спеціалізованого офісу продажів.\nЄдина карта оплати «Мегафон» і твердий негострий предмет для видалення PIN-коду картки.\nТвердим негострим предметом видаліть захисний шар з карти оплати. Робіть це максимально акуратно, щоб не пошкодити картку і не стерти цифри.\nАктивувати єдину карту оплати можна за допомогою безкоштовного USSD-запиту. Для цього зі свого мобільного телефону наберіть комбінацію * 110 * # PIN-код карти оплати # кнопка виклику, якщо активуєте карту на власний номер. Кнопка виклику — це зелена трубка, зображена на клавіатурі телефону.\nЯкщо необхідно активувати карту на номер іншого абонента, набирайте наступну комбінацію: * 110 # PIN код картки оплати # номер абонента в міжнародному форматі # кнопка виклику. Номер абонента набирайте у форматі: 7 (тризначний код оператора) (семизначний номер абонента).\nАктивувати карту оплати також можна за допомогою сервісу SMS. Для активації відправте SMS-повідомлення на номер 1100. Відправлення повідомлень в межах локальної мережі безкоштовна. Наберіть PIN-код карти оплати і відправте його на номер 1100, якщо активуєте єдину карту на власний номер.\nЯкщо потрібно активувати її на номер іншого абонента, наберіть PIN-код карти # номер абонента в міжнародному форматі.\nІ, нарешті, карту оплати можна активувати за допомогою дзвінка на номер 0011 з мобільного телефону. Наберіть вказаний номер і далі дотримуйтесь інструкцій. Дзвінок на номер 0011 безкоштовний у мережі Мегафон.\nЯкщо за допомогою єдиної карти оплати продовжується термін дії договору для абонентів тарифних планів Лайт, майте на увазі, що термін продовження залежить від номіналу карти. Наприклад, якщо номінал картки 150 крб., То договір триватиме всього на 5 днів.\nНе використовуйте ніж для видалення захисного шару! Він може пошкодити картку та цифри.\nЄдину карту оплати можна активувати і з міського телефону, і з мобільного телефону іншого оператора. Для цього наберіть номер виду 8 (ХХХ) 111 00 11, де ХХХ — федеральний код вашого регіонального оператора мережі «Мегафон» (це три цифри вашого номера після +7).


У Німеччині підрахували, що фінансова допомога Берліна Україні за п'ять років становить €1,4 млрд / ГОРДОН\nУ Німеччині підрахували, що фінансова допомога Берліна Україні за п'ять років становить €1,4 млрд\n26 вересня, 2019 12.41 | коментарів:\nУ Німеччині перерахували статті витрат на Україну\nНімеччина є третім за величиною донором України після Європейського союзу і Сполучених Штатів, зауважує телеканал n-tv.\nВід початку війни на Донбасі Німеччина надала Україні фінансову допомогу на суму майже €1,4 млрд. Про це з посиланням на дані німецького уряду повідомив телеканал n-tv.\nЗокрема, йдеться про фінансування співробітництва в галузі розвитку на суму €544 млн, на кредитування – €500 млн, надання гуманітарної допомоги – на €110 млн, €25 млн на стабілізацію ситуації, зокрема на моніторинг конфлікту.\nУ Німеччині зауважують, що їхня країна є третім за величиною донором України після Європейського союзу і Сполучених Штатів.\n25 вересня на сайті Білого дому опублікували стенограму телефонної розмови Трампа та президента України Володимира Зеленського, яка відбулася 25 липня. "Ми багато робимо для України. Ми витрачаємо багато часу і зусиль. Набагато більше, ніж європейські країни. ЄС повинен допомагати вам", – сказав американський президент.\nТого ж дня Трамп повторив це на публічній зустрічі із Зеленським, зазначивши, що Німеччина і Франція "мають почуватися винуватими" перед Україною.\nУ Євросоюзі зауважили, що протягом п'яти років війни на Донбасі Євросоюз мобілізував для України допомогу в розмірі понад €15 млрд.\nТеги: Німеччина, Україна, допомога, фінансова допомога, війна Росії проти України, Євросоюз, війна на Донбасі, фінансування\nЗеленський – Трампу: У нас нова країна, нам потрібна не стільки допомога, скільки реальна підтримка\n25 вересня, 2019 23.36 |коментарів:\n22 вересня, 2019 20.07 |коментарів:


У 2016 році в прокат вийшло 14 українських фільмів - ZAXID.NET\nУ 2016 році в прокат вийшло 14 українських фільмів\nКультура — К.С., 04:47, 7 липня 2016 0 0\nЗ початку 2016 року в прокат вийшло 14 українськіх фільмів. За підрахунками Cut Insight, із 14 українських кінопрем’єр за перші шість місяців 2016 року, було п’ять документальних робіт і два альманахи короткометражних фільмів. Решта – повнометражні ігрові картини.\nОтже, нагадаємо про них у тій послідовності, в якій вони виходили на екран.\n21 січня – 4-й альманах «Українська “нова хвиля”»; 28 січня - «Російський дятел» Чеда Грасії; 4 лютого - «Полон» Анатолія Матешка; 11 лютого - збірка українських короткометражок «Любов. LIVE»; 25 лютого - «Бранці» Володимира Тихого; 25 лютого - «Політ золотої мушки» Івана Кравчишина; 3 березня - «8 найкращих побачень» Марюса Вайсберга; 10 березня - «Ніч святого Валентина» Володимира Лерта; 10 березня - «Справжня Русь» Артура Якубова; 17 березня - «Крим, як це було» Костянтина Кляцкіна; 27 березня - «Жучок» Алли Пасікової та Анатолія Ржанова; 31 березня - #SELFIEPARTY Любомира Левицького; 21 квітня - «Я з тобою» Олега Туранського; 2 червня - «Українські шерифи» Романа Бондарчука.\nТакож цього року заплановані прем’єри фільмів «Жива» (18 серпня), «Сторожова застава» (22 грудня), «Микита Кожум’яка» (13 жовтня), «Червоний» (14 жовтня). Можливо, на екрани вийдуть і стрічки «Гніздо Горлиці», «Моя бабуся Фанні Каплан», «Поліна» та «Казка старого мельника».\nУ 2015 році у прокат вийшло 24 українські фільми, в 2014-му – 16 стрічок, а в 2013-му – 12 вітчизняних прем’єр.