М. Хвильовий. Завязка - 3\nРозворушив Криленка галас. Осіннє небо вже зайнялося світанком, і світанок поволі йшов у купе, блідий, анемічний, непевний. І при цьому світлі, що ніяк не могло пригасити електрики, Криленко побачив таку картину: там, де розкинувся звечора журналіст, лежав з заплющеними очима Сердюк, сам журналіст стояв серед купе і, щось викрикуючи, держав в обіймах низеньку й чорненьку жінку.\n– Те-емочко! – розібрав, нарешті, Криленко один із чергових викриків Шарка. – Ну, і щоб ти робила, коли б я не вийшов з вагону? І досі б чекала потяга?\nЖінка безпорадно борсалась у міцних обіймах і щось тихо говорила, раз-у-раз поглядаючи на Криленка.\n– Ну, сідай но, моя голубонько! – сказав Шарко, цілуючи волосся жінчиної голови, і посадив її на ліжко.\nЖурналіст так ласкаво й так без кінця фамільярно поводився з новою особою, що Криленко з певністю рішив: це – Шаркова дружина, по меншій мірі наречена, і, очевидно, він зустрівся з нею після довгої розлуки. І тому Криленко був дуже здивований, коли почув потім від журналіста, що він з цією жінкою не бачився «цілих» два дні і що з нею він познайомився місяць тому, і що він, нарешті, ніколи не покохає Темочку, бо вона пахне фабричним димом. Шарко і сьогодні говорив з тією ж непримушеністю, як і вчора; але сьогодні в нім більше було заклопотаности.\n– Ви пробачте мені, – звернувся він до Криленка. – Я гадаю, що присутність нової особи у вашому купе і без вашого дозволу не вплине на ваші ж нерви. Тим паче, ми вже під’їжджаємо до стольного граду.\nКриленкові нічого іншого не залишилось, як прийняти факт. Після цієї церемонії журналіст, як і треба було чекати, познайомив Криленка з жінкою. Вона подала мінія-тюрну руку й сказала, що її звуть Тема Брук. Це було вже третє знайомство в дорозі, і Криленко мав певний трафарет реагувати на нього.\n– От бачиш, Темочко, – скрикнув журналіст. – Тебе навіть з радістю зустрічають. А ти боялась залишитись без місця.\nТендітна жінка підвела свої вишневі очі й хутко заговорила:\n– Товаришу Шарко, я вас дуже прошу не конфузити мене… Ну, навіщо це?.. Не треба!\n– Не треба? Ну, й не треба! – і журналіст фамільярно обняв її. – Ах ти, моя жидівочко…\nШарко довго не вгомонявся. Він розпитував жінку, як їй «працюється» на фабриці, чи не думає вона покинути цю посаду і перейти в інше місце. Невже вона не розуміє, що їй, інтелігентній партійці, не варт сидіти десь у тютюновому пилу. Це ж безвихідний ідеалізм, це архаїчне народництво. 1 коли вона запевняє, що нічого подібного нема, то він їй ніколи не повірить, бо інакше б вона не віддавала так багато часу та енергії цій праці. Ні, хоч він і безпартійний журналіст, але вона, комуністка, ніколи його не переконає. І не тому не переконає, що він не має партквитка (це єрунда, бо по суті він має більше права називатись комуністом), а тому, що вона справді помиляється, хоч вона й не дівчина, тому, що жодний із визначних ком-діячів, з якими він щодня зустрічається, не поділяє її поглядів.\n– Слухайте, товаришу, – гостро заперечила жінка. – Відкіля ці фантазії? Невже ви це про мене говорите?\n– Про тебе, моя мила жидівочко, про тебе! Жінка почервоніла.\n– Слухайте, – ще суворіш сказала вона, – хто вам дав право говорити таку нісенітницю в присутності сторонньої людини?\nАле Шарко не вгомонявся. Розкидаючи скорострільні сентенції, він раз-у-раз притискав до себе жінку.\nЦе вже переходило межі жарту і набирало безпардонної похабщини. За час цієї сценки Криленко почував себе ніяково, особливо збільшилась ця ніяковість, коли він узнав, що перед ним стоїть однопартійка. Але й втручатись він теж не мав бажання: поперше – він не знав новітнього місцевого побуту, подруге, він завжди уникав скандалу, і, щоб вийти з ніякового становища, Криленко спробував був заснути. Але заснути він теж не міг: ані одноманітні перебої коліс, ані рання година не допомогли йому. Звикши до нормального життя, дисциплінованого певним режимом, він фізично не міг піддатися снові більше того, як припадало йому за встановленим у бльокноті розписом.\nКриленко похилився на вікно, вдаючи, що він уважно розглядає подорожні краєвиди і нічого не чує.\nПотяг ішов з надзвичайною швидкістю, так що треба було припустити – за годину-дві вони будуть на місці призначення. Вже зовсім розвиднилось. І сьогодні стояв туманний ранок, і тільки зрідка, коли розходились хмари, одкривалась убога перспектива в сіру осінню далечінь. Також зрідка одлітали оселі, але Криленків погляд зупинявся лише на тих будівлях, що виникали руїною. Він уважно придивлявся до них, наче шукав тут того майбутнього, яке чекає його. Він так замислився, що й не звернув уваги, як Шарко вийшов.\nІнженер уже прокинувся і розмовляв з жінкою. Остання, коли її, нарешті, залишив Шарко, зовсім перетворилась. З обличчя зникла розгубленість, і повеселішали вишневі очі. В особі Сердюка вона найшла свого справжнього співбесідника. Але й інженер став балакучіший.\n– А все таки, панно Темо, ви спізнились на роботу, – сказав він.\n– Товаришу Сердюче, який ви чудний, – зареготала Брук: – сьогодні ж неділя!\n– Неділя?.. Так чому ж ви так поспішаєте?\n– Як чому? От тобі й раз: не вік же мені жити в подруги, я й без того спізнилась на дачний.\n– На дачний? – чомусь здивовано спитав Сердюк.\n– Ну да, на дачний! – і жінка знову зареготала: – Ой, який ви чудний, товаришу!\nІнженер підвівся, подивився на Криленка і, підкинувши плече, кинув несподівано:\n– Тільки ви, будь ласка, не кажіть панні Іраїді, що зустріли мене тут.\n– Чому ж це?\n– Та бачите… словом, я не хочу! – і, помовчавши трохи, додав: – я все таки певний, що’ ніхто не догадається, яку ролю зіграє комета із сузір’я Рака.\n– Ви вже про комету? – сказала Брук, очевидно, зовсім не дивуючись різкому переходові на іншу тему. – Ну, добре, яку ж ролю?\nВона зложила свої руки і так уважно, з такою легкою теплою іронією подивилась на інженера, наче вона мала слухати трьохлітню дитину.\n– Мене цікавить, головним чином, – сказав інженер, постоявши хвилину серед купе, – так звана «червона комета», що пройшла по еліпсі ще в 1811 році. Появитись вона мусить тільки через 3000 років. Припускаючи, що цей термін для істоти, яка живе на землі і зветься людиною, являється терміном поза всяким виміром, я не можу погодитись з вами, що цей же термін для свідомости істот іншої плянети являється ірраціональною величиною… Але ви, будь ласка, не шукайте тут якогось символу: ця комета в астрономії так і зветься «червоною».\n– Товаришу Сердюче, ви ж допіру говорили про комету в сузір’ї Рака? – заперечила Брук.\nІнженер по-дитячому зареготав.\n– Так, я говорив про комету із сузір’я Рака, і ви, будь ласка, не звертайте на мене уваги.\nКриленко не витримав, і, повернувшись, зустрівся з очима Сердюка. Той уважно подивився на нього і з легкою усмішкою перевів погляд на жінку. Все це Криленка збивало з тями. В чому справа: ненормальність чи дешевенька інтрига? Це питання його так зацікавило, що він забув навіть основне: потяг наближався до останньої станції, і йому надходив час збиратися. Він знов ув’язався в розмову.\n– Скажіть, будь ласка, товаришко, – звернувся він до жінки, – на якій ви фабриці працюєте?\n– На шостій тютюновій.\n– Ну… а живете де? – підбирав слова Крилєнко. Жінка раптом почервоніла: вона згадала, очевидно, поводження Шаркове з нею.\nКрилєнко теж почервонів: він і справді кинув нетактовне запитання.\n– Будь ласка, пробачте мені, – сказав він. – Я погано знаю город, і мене цікавили деякі дані про розположення вулиць.\n– Вулиць?.. хіба вам це потрібно?.. Щодо мене, то живу я в провулку Вільної Академії, будинок професора Полоза. Не знаю тільки, як ви скористуєтесь з цієї інформації.\n– Професора Полоза? – повторив запитанням Крилєнко: це прізвище по асоціяції знову перенесло його в Берлін.\n– Так, професора Полоза.\n– Тоді скажіть, коли ласка ваша: сам професор чи не був недавно в еміграції?\n– Ви саме про нього й говорите: професор декілька місяців як повернувся з-за кордону. Хіба ви знаєте його?\n– Так, знаю. Мені приходилося з ним зустрічатись у Берліні.\n– Дуже приємно, – кинула Брук, – виявляється, ми маємо спільних знайомих.\nСказавши це, жінка повернулась до Сердюка й повела з ним колишню розмову. Щождо Криленка, то він, дивуючись випадкові, пригадував останню зустріч з професором.\nЦе було ще в посольстві. До нього в кабінет увійшов (він акуратно приходив кожного тижня) низенький вчений з довгою, як у схимника, бородою. Він і на цей раз тихо, вкрадливо говорив, що він хоче повернутися знову на Україну і працювати в радянській республіці, що він буде корисний новому суспільству і т. д. Крилєнко і на цей раз дивувався, як солодко говорить цей низенький професор, як тонко обходить небезпечні місця розмови. Навіть на пряме запитання, як він дивиться на диктатуру молодої кляси і чи не думає він публічно одмовитись від своєї колишньої політичної позиції, яка привела його до еміграції, професор так відповів, що, з одного боку, можна було розуміти одне, а з другого – зовсім протилежне.\nАле у всякому разі професор справляв дуже приємне враження і безперечно хотів повернутися на батьківщину. Цього ж разу він навіть показав Криленкові портрет своєї старшої дочки, яка, хоч це й дивно, давно вже належить до комуністичної партії і, очевидно, могла б явитись певною порукою того, що він, не дивлячись на його роки, ще багато б приніс користи суспільству. Уряд амнестував професора, професор зі своєю тонкою дипломатією переїхав на Україну, але образ його дочки на деякий час залишився в Німеччині. Потім в пам’яті Криленка стерся й він.\nТепер, перекинувшись кількома фразами з Темою Брук, він знову пригадав професорову карточку, і щось приємне лягло йому на душу.\n– А скажіть, товаришко: нема у професора Полоза дочки? – спитав Криленко, провіряючи, чи дійсно про знайомого йому вченого йшла допіру розмова.\n– Яку вам треба? У нього не одна. Вас, очевидно, цікавить Іраїда?\n– Можливо, я про неї й чув. Вона комуністка?\n– Одразу видно, що ви не тутешній, – усміхнулась Брук. – Але як ви про неї чули?\nКриленко розказав про зустріч з професором, про розмову в посольстві і, нарешті, про портрет.\n– І що ж: подобалась вона вам? – спитала Брук і в перший раз із зацікавленням зміряла Криленка.\n– Я її не знаю, – заперечив той. – Я тільки бачив її портрет.\n– Хіба вам не досить цього? – ядовито сказала жінка. – Це ж ще з самого Адама ведеться: женщину судять по фізії. Це, так би мовити, формула… партійна… Ви, здається, теж партійний?\n– Дуже приємно. Я завжди почуваю себе страшенно зворушеною, коли зустрічаюся з партійним. Так і хочеться кинутись в обійми: як же, такі близькі родичі – я теж належу до тієї ж партії – і така безодня в нас спільних інтересів… Але я ухиляюсь. Добре, я вас можу познайомити з Іраїдою. Завітайте до професора.\n– Можливо, завітаю, – сказав Криленко. – Передайте, будь ласка, професорові мій щирий привіт.\nТема Брук ще раз подивилась на свого співбесідника й кинула:\n– Як же! не сумнівайтесь. Найщиріший! Я завжди люблю прислужитися там, де спостерігаю зворушливе єднання комунара з безпартійним вченим.\nПотяг підходив до перону, і жінка, не слухаючи Криленка й не дивлячись на Сердюка, вискочила за двері. Через хвилину вбіг журналіст. За той час, коли Криленко збирав свої речі, він встиг наговорити йому ще одну книгу сенсацій. Розлучились вони добрими знайомими з надією (так говорив Шарко) зустрітися в городі. Сердюк після розмови з жінкою не сказав жодного слова і, тільки виходячи з купе, несподівано повернувся до Криленка й кинув:\n– Ну, а я з вами зустрінусь обов’язково.\nПодається за виданням: Микола Хвильовий Твори в 5-и томах. – Нью-Йорк: "Слово" і "Смолоскип", 1984 р., т. 2, с. 277 – 284.\nМикола Хвильовий – М. Хвильовий. Завязка - 3


Вечірній Київ :: Відкриття ТРЦ на Лук'янівці затримується на рік\nВідкриття ТРЦ на Лук'янівці затримується на рік\nДевелоперська компанія Arricano Real Estate Plc, яка споруджує на Лук'янівці в Шевченківському районі торговельно-розважальний центр Lukianivka-Mall, змінила терміни реалізації проекту. Наразі відкриття ТРЦ переноситься на 2021 рік.\nЗа інформацією ЗМІ, на цій території, де колись знаходилось трамвайне депо, залишилась будівля електростанції, якій майже сто років. На вимогу громадськості, забудовник обіцяв, що пам'ятка архітектури буде інтегрована у триповерховий ТРЦ.\nЯк раніше розповідав "Вечірній Київ", у лютому цього року Arricano позичила у “Райффайзен Банку Аваль” 140 млн грн, які будуть використані для часткового фінансування будівництва ТРЦ Lukianivka-Mall. Умови кредитного договору передбачають термін погашення до 31 грудня 2023 року.\nНагадаємо, Arricano Real Estate Plc за підсумками 2018 року отримала чистий прибуток 38,1 млн доларів.


Медичне страхування для дитини\nЧого тільки не зроблять люблячі батьки для того, щоб уберегти свого дорогоцінного малюка від хвороб, травм та інших неприємностей. Але, чим менша дитина, тим частіше батькам приходиться звертатися за лікарською допомогою. Мова йде не обов’язково про лікування захворювань. Проблем активного росту перших років життя неможливо уникнути. Малюку потрібен якісний нагляд педіатра та багатьох інших спеціалістів, своєчасна діагностика і, в крайньому випадку, лікування.\nСьогодні, всі батьки, котрі не хочуть надаремно ризикувати здоров’ям своєї дитини, визнали значні переваги добровільного медичного страхування (ДМС). Поліс ДМС для дитини забезпечує належний рівень медичного обслуговування в престижних клініках (наприклад, «Медиком», «Борис», «Добробут» і т. д.), прийом у лікарів позачергово, безкоштовний виклик швидкої допомоги при необхідності, комплекс планових зчеплень, оглядів та діагностики, а також профілактичні процедури (наприклад, масаж).\nМедична страховка для дитини дорожче всього обходиться в перші два роки її життя, приблизно 12-15 000 гривень. Але, слід зауважити, що в цей період життя малюка лише на безкінечну кількість викликів лікарів з будь-якого приводу ретиві батьки іноді витрачають астрономічні суми.\nДобровільне медичне страхування, на жаль, ще не укорінилося в нашому суспільстві, як розповсюджена практика. Одна з причин – це недовіра людей до страховиків. При страхуванні дитини, так, як і дорослого, важливо вибрати надійну велику страхову компанію і тоді, після отримання якісних медичних послуг протягом року, виникає бажання продовжити страховку.


Команда Жіночого Клубу — Social Business Center\nНаталя Степанова, голова ГО «Моє Закарпаття» – каже, що про Жіночий клуб мріяла давно, бо неодноразово стикалася з дискримінацією, неповагою до жінок, дівчат, розмірковувала, чим і як можу їм допомогти? Під час реалізації проекту «Центр підтримки соціального підприємництва» помітила, що найбільшу активність у тренінгах, круглих столах та інших заходах проявляють саме жінки. І ось із найактивнішими учасницями заходів і вирішили створити Жіночий клуб.\nІрина – працює в Національному парку «Зачарований край», пише грантові проекти на розвиток туризму та збереження довкілля, цікавиться бізнес-плануванням, сама виховує двох синів.\nЛОРІ– приїхала з Америки та разом з чоловіком заснували БФ «Доторкнись життя» у Мукачеві, власними силами зробили ремонт у приміщенні гуртожитку, де кожного дня безкоштовно харчують 80 дітей з малозабезпечених сімей, дітей-сиріт, планують відкрити соціальне підприємство «Їдальня для дітей». На літніх канікулах організували табір, де для 150 діточок проводили різні спортивні змагання, майстер-класи, вивчення англійської мови. І все це проводилося за власний рахунок та пожертви парафіян.\nНІНА — член правління та керівник проектів громадської організації переселенців,що сприяє інтеграціі ВПО та місцевого неселення в єдину громаду. Вона організовує різні заходи, тренінги для представників ВПО та місцевого населення. Активно долучилася до діяльності Клубу, бажає передавати жінкам досвід бізнес-планування, підприємництва, хоче бачити дівчат та жінок фінансово незалежними, успішними та спроможними до самореалізації .


Бізнес-гра на реальних подіях\nПереговори щодо реструктуризації кредитного портфеля\nта залученню інвестицій\nПереговори щодо реконструктуризації кредитного портфеля та залученню інвестицій\nНетворкінг та дозвілля\nЗаведемо нові знайомства, проведемо час весело та з користю\nПодивимося на бізнес\nз боку акціонерів, комерційних банків та інвесторів\nЗанурення в образ\nЗрозумієти як застосовувати фінансові знання на практиці\n«Прокачаємо» навички стратегії, переговорів\nі комплексного аналізу бізнесу\nЯкі хочуть відкрити\nЯкі хочуть поліпшити свої\nЯкі хочуть розвивати команди своїх співробітників\n(заходи для компаній проводяться окремо)\nБізнес-гра симулює переговори щодо реструктуризації кредитного портфеля і залученню інвестицій в компанію «Пивна Бочка».\nУ переговорах беруть участь чотири команди: акціонери, два банки та інвестиційний фонд.\nКожна команда отримує індивідуальну інформацію.\nта індивідуальної інформації\nГра супроводжується менторами, а по її закінченню проводиться обговорення і «розбір польотів»\nЗагальна тривалість заходу\n~5 годин (3-4 години з яких - Гра)\nПартнер D3 consulting. Понад 18 років керує міжнародними та українськими проектами.\nРеалізував два IPO та залучив борговий капітал від банків та МФО на суму понад 200 млн дол.\nКерував проектами трансформації компаній та борговими реструктуризаціями на суму понад 200 млн дол.\nКонсультує бізнеси з оборотом від 1 млн дол./рік, уряд, МФО та донорів.\nРеалізував понад 35 проектів у сфері державного управління (клімат, енергетика, енергоефективність, управління державними фінансами, співпраця з МФО).\nНа посаді радника віце-прем'єр-міністра України керував проектним офісом, відповідальним за реформу енергоефективності.\nПартнер D3 consulting. Понад 15 років досвіду в управлінському консалтингу та корпоративних фінансах.\nКонсультував МВФ з питань ринків газу та теплоенергетики в Україні.\nПровідний експерт у сфері фінансів та енергетичних ринків – десятки успішних проектів із EBRD, IFC, World Bank, USAID.\nЗначний досвід у залученні інвестицій (боргового та акціонерного капіталу), розробки бізнес-моделей, бізнес-планів та операційних процесів.\nВивчав фінанси у Центральному європейському університеті (Будапешт).\nПартнер в Odgers Berndtson Ukraine\nМи в Odgers Berndtson Ukraine знаємо, поєднувати приємне із корисним - можливо і потрібно. Не втарачаємо нагоди ставати кращими. Дякуємо Євгену Червяченко та його команді D3 consulting за можливість вдосконалитися у веденні складних перемовин та відчути себе на місці інвесторів та представників банківського сектору.\nЗасновник та CEO AIM group\nГра дала можливість побачити те, чого раніше не помічав і не міг бачити:\n1. Людині вкрай важко змінювати ролі і побачити ситуацію очима іншої сторони. Тільки рольова гра (залізти в шкуру) може наблизити розуміння.\n2. Людині відчуття справедливості не менш важливе ніж вигода\n3. Жадність може вбити компроміс. Вигода лежить в діапазоні 30-70% жадності, зона 0-30% і 70-100% - зони зриву домовленостей.\n4. Стратегія короткої/разової угоди може бути більш агресивною, угода довгограюча має бути ласкавою (солодшою)\n5. BATNA працює, коли думаєш аналітично (при підготовці сам на сам), коли ж вступаєш в переговори - емоційний інтелект в рази ефективніший. (кейс "розподілу знайдених випадково 10 доларів" і школа поведінкової економіки б'є класичну гарвардську школу переговорів і теорію граничної споживчої цінності (С• Criss Voss. нічого кращого ніж він я не читав (never split the difference) сценарій тут: http://negotiate123.com/ultimatums.php).\nТому я після гри зрозумів, що для виграшу сценарії переговорів потрібно оцінювати до їх початку і готувати заготовки (з граничними діапазонами вигоди), а в процесі переговорів - концентруватись на позиції співрозмовника.\n6. Коли переговори ведеш не сам. Варто обрати одного, хто комунікує на емоційному рівні (а решта за спиною думають і підказують як командний розум, на інтелектуальному рівні) Інакше важко доводити гармонійну лінію до кінця до консенсусу. Емоційно різні люди знаходяться на різному рівні напруження і розуміють ситуацію асинхронно, вставляють фрази висновки, і це збиває загальну лінію,, що призводить до непослідовної переговорної позиції.\n7. Стратегічний виграш лежить в зоні нелінійного мислення учасників. (приклад: блеф з Китайським стратегічним пивним гравцем, що готовий викупити актив і докапіталізувати його покупкою частки на ринку і міжнародною експертизою ).\n8. Є бажання продовжити сценарні ігри в парадигмі політики, війни, державного управління тощо (з запрошенням інсайдерів і кросіндустріальних експертів).\nБізнес асистент CEO Club Ukraine\nКласний кейс, дуже цікаво відчути себе учасником жорстких переговорів. Тільки повна віддача учасників створює необхідну атмосферу.\nЦІКАВО БІЛЬШЕ ПОДРОБИЦЬ АБО БАЖАЄТЕ ПРИЄДНАТИСЯ?


-> Пам`ятка для пацієнтів - Як підготуватися до пенетраційного тесту\nПАМ`ЯТКА ДЛЯ ПАЦІЄНТІВ - ЯК ПІДГОТУВАТИСЯ ДО ПЕНЕТРАЦІЙНОГО ТЕСТУ\nПри безплідді проблема може бути не тільки в стані здоров’я чоловіка і дружини окремо, успіх зачаття багато в чому залежить від імунологічної сумісності пари. У деяких випадках організм жінки сприймає сперматозоїди як шкідливі агенти, що загрожують здоров`ю – антигени, і організм починає активно виробляти білки-антитіла проти сперматозоїдів, ”знешкоджуючи” їх і цим пригнічуючи їх здатність до запліднення. Вагітність не настає, тому що сперматозоїди ніяк не можуть зустрітися з яйцеклітиною. Щоб діагностувати подібну проблему у подружньої пари перед плануванням програми лікування безпліддя чоловікові та дружині призначається аналіз на сумісність або так званий Penetracion test (пенетраційний тест). Даний тест проводиться в овуляторний період, тобто з 10 по 15 день менструального циклу.\nПам`ятайте, що тільки чітке дотримання рекомендацій\nдасть об`єктивний результат дослідження!