Бібліофеї Олександрійщини: травня 2019\nПрацівники відділу обслуговування дітей Олександрійської центральної районної бібліотеки ім. Д.І.Чижевського завітали до першокласників Протопопівської ЗОШ на свято Букваря з розважально-ігровою програмою «Як Лисичка-сестричка Вовчика - братика грамоті навчала».\nДіти залюбки поринули в цікаву пригоду з улюбленими казковими персонажами, Лисичкою та Вовчиком. Довели всім присутнім, як вони добре знають українські та зарубіжні казки, показали, чому вони навчилися та пограли в «Кмітливу» Абетку. Кожна дитина з радістю називала слова на запропоновану літеру. За допомогою чарівних долоньок з літерами складали відгадки до загадок, які їм запропонувала Лиска. Вивчали нові слова із Вовчиком- братиком.\nМалеча була задоволена своїми успіхами в грі, а працівники бібліотеки впевнені, що ці діти обов’язково стануть справжніми книголюбами.\nОпубліковано методист о 14:42 Немає коментарів:\nЛітературно-детективна гра «Холмс and Ватсон»\nЗ нагоди 160-ї річниці від дня народження англійського письменника Артура Конан Дойля, працівники відділу обслуговування дітей Олександрійської центральної районної бібліотеки ім. Д.І.Чижевського провели літературно-детективну гру "Детективне агентство Холмс and Ватсон" для учнів 6-9 класів Бутівського НВК. Школярі дізналися цікаві факти з життя письменнка, історію написання одного із його найвідоміших творів, «Собака Баскервілів», детективного роману, де головними героями є приватний детектив Шерлок Холмс та його друг доктор Вотсон.\nБуло створено дві команди «Суперполіцейські» та «Копи». Юні детективи взяли участь у вікторині - розслідуванні «Творчість Артура Конан Дойля». За допомогою шифрів розгадували розділи твору «Собака Баскервілів» та зачитували з нього цікаві уривки; брали участь у конкурсах на виявлення спостережливості та зорової пам’яті та на знання термінів в криміналістиці.\nУчасники гри демонстрували кмітливість, винахідливість і командний дух.\nАктуальні питання роботи з фондами бібліотек району\n22 травня 2019 року на базі Олександрійської центральної районної бібліотеки ім. Д.І.Чижевського проведено практикум бібліотечних працівників на тему «Актуальні питання роботи з бібліотечним фондом».\nУчасники одержали методичні консультації «Списання документів – фактор актуалізації книжкових фондів» та «Розстановка бібліотечного фонду відповідно таблиць Універсальної десяткової класифікації».\nВсі бібліотекарі одержали Таблиці зіставлення індексів УДК і ББК для подальшої роботи з книжковим фондом.\nОпубліковано методист о 13:48 Немає коментарів:\nЗахоплюючий світ Івана Котляревського\nЗ нагоди відзначення 250 - річчя від дня народження І. П. Котляревського, в рамках обласної акції «Мов фенікс, з попелу воскресне слово», бібліотекарі відділу обслуговування дорослих та молоді Олександрійської центральної районної бібліотеки ім. Д.І. Чижевського, провели для студентів Олександрійського коледжу Білоцерківського національного аграрного університету літературне занурення «Захоплюючий світ Івана Котляревського».\nПрисутні пригадали життєвий і творчий шлях Івана Котляревського – письменника, поета, драматурга, громадського діяча, основоположника сучасної української літератури та переглянули відео «Моя Полтава. Іван Котляревський», «У столичному метро запустили потяг з ілюстраціями та цитатами «Енеїди» Котляревського», буктрейлери «Енеїда» та «Наталка Полтавка».\nНа завершення студенти із задоволенням інсценізували невеличку сценку з «Енеїди» та «Наталки Полтавки». І саме це заохотило молодь дізнаватися більше, дивитися та читати Котляревського.\nОпубліковано методист о 13:38 Немає коментарів:\nЄднаємось в традиціях!\nДотик до Європи\nДітям – із скарбниці письменників Європи.\nУВАГА! УВАГА! ФОТОКОНКУРС ДЛЯ ВСІЄЇ РОДИНИ!\nЛітопис ядерної ери\n«Чорнобиль: події, долі, пам’ять»


Василівська районна рада Запорізької області. Афганський біль\nГоловна / Новини / Афганський біль\nСьогодні, 14 лютого, напередодні відзначення 30-ї річниці виведення військ колишнього СРСР з Афганістану та Дня вшанування учасників локальних воєн в районному Центрі культури та дозвілля за участі голови районної ради Дениса Калініна та заступника голови районної ради Андрія Дашковського відбувся тематичний концерт-реквієм.\nВ пам’ятних та урочистих заходах взяли участь голова районної державної адміністрації Валерій Кошеленко, Василівський міський голова Людмила Цибульняк, комісар Василівського військового комісаріату, підполковник Ігор Онищук, представники ветеранського активу та громадськості міста, працівники закладів та установ міста, учнівська молодь.\nПредставники місцевої влади теплими словами подякувати нашим землякам, ветеранам локальних війн, за відданість військовій присязі при виконанні інтернаціонального обов’язку в інших державах.\nНа знак вшанування світлої пам’яті тих наших земляків, хто віддав своє життя, увійшовши в безсмертя, всі присутні у залі схилили голови і вшанували їх хвилиною мовчання. Ось їх імена:\nВеселков Микола Олексійович\nГамашов Геннадій Іванович\nБелицький Ігор Вікторович\nПарамонов Андрій Вікторович\nЛіщиновський Євген Дмитрович\nПрожога Юрій Валерійович\nУ ході урочистих заходів за відданість військовій присязі, проявлені мужність, героїзм та з нагоди Дня вшанування учасників бойових дій на території інших держав та 30-річчя виведення військ колишнього СРСР з Республіки Афганістан Грамотою Запорізької обласної ради нагороджено Науменко Тетяну Євгеніївну, інспектора військово-облікового бюро апарату та виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області.\nКрім того, за відданість військовій присязі, проявлені мужність, героїзм та з нагоди Дня вшанування учасників бойових дій на території інших держав та 30-річчя виведення військ колишнього СРСР з Республіки Афганістан Грамотою Василівської районної ради нагороджено:\n- Лисенка Сергія Яковича\t- учасника бойових дій на території Республіки Афганістан;\n- Машталяра Віктора Анатолійовича\t- учасника бойових дій на території Республіки Афганістан;\n- Мосєєва Олександра Миколайовича\t- учасника бойових дій на території Республіки Афганістан;\n- Пірожкова Сергія Володимировича\t- учасника бойових дій на території Республіки Афганістан;\n- Сіденка Костянтина Миколайовича\t- учасника бойових дій на території Республіки Афганістан.\nПодяку голови Василівської районної ради висловлено:\n- Лисаку Валерію Миколайовичу\t- учаснику бойових дій на території Чехословаччини та Республіки Афганістан;\n- Тарасову Анатолію Семеновичу\t- учаснику бойових дій на території Чехословаччини та Республіки Афганістан.\nВони пішли з Афганістану. Пішли гідно. Повернулися з того пекла звісно не такими, якими могли б бути без війни. Але не гіршими, а тільки кращими. Бо того, кого випробував Бог на міцність, чесність, вірність побратимам, ніякі сили не можуть зробити гіршими.\nТож давайте цінувати те що маємо, цінувати один одного і любити свою рідну землю. А до розуму миру і доброти нас може закликати тільки Пам'ять.\nПісля закінчення урочистого концерту заступник голови районної ради Андрій Дашковський прийняв участь у зустрічі з воїнами інтернаціоналістами на базі КЗ «Підгірненська ЗОШ І-ІІ ст.» Василіської районної ради Запорізької області та відвідав матір загиблого воїна-афганця Любов Білецьку.\nрозділ: Новини Переглядів: 428 Дата: четвер, 14.02.2019 14:11


Спадок / Оповідання | Дарія Китайгородська - Українські вірші, проза. Сучасна література.\nОпубліковано 12.02.2016 / 34893\nНещодавно в нас сталася радість: ми придбали свій дім, свою малогабаритну фортецю. І нехай наша неприступна твердиня знаходиться в будинку, який збудований ще до мого народження, і євроремонтом там, правду кажучи, навіть не пахне, нас це не бентежить. Адже головне – не кількість метрів і вартість фарби на стінах, а відчуття дому. У нас воно вже є.\nМи живемо в нашій новій хаті втрьох – я, коханий і Мурка. Ви все вірно зрозуміли: Мурка – це наша киця, сіро-блакитна сибірська красуня. З коханим я знайома вже дванадцять років, а з Муркою – всі п`ятнадцять, тому часом буває важко зрозуміти, кого з них я люблю більше. Та й моя ліпша половинка обожнює наше пухнасте киценя, хоча, звичайно, іноді кидає грізні погляди на покусані вазони та розґрабану землю в ринках.\nЯк би там не було, почесне право першій зайти в нове житло дісталося Мурчиним пухнатим лапкам: вона пишно й поважно пройшлася коридором і відразу звернула на кухню. Розумниця, що тут скажеш! Однак вразило мене не це: коли відчинилися двері в квартиру, і я ступила на поріг, мені здалося, що вглиб коридору простягається сріблястий тунель, і там, десь далеко в глибині, вже зникає Мурчин хвіст. Я мотнула головою, протерла очі – і виявилося, що ніякого тунелю немає, а навпроти вхідних дверей висить величезне старовинне дзеркало в срібній рамі.\n«Оце так-так! Це ж зі страху оніміти можна! – промайнуло в мене в голові, коли я мало не врізалася в гладеньке скло. – Хто ж так дзеркала вішає?!»\nЯ обернулася до чоловіка і здивовано запитала:\n– Милий, звідки взялося це одоробло? По-моєму, коли ми дивилися квартиру, дзеркала не було… Та й дивно: така річ, ніби навіть старовинна, значить – дорога... Чому ж залишили, коли виїжджали звідси?\n– Та ну! Я думав, ти помітила... Ми ж коли вперше сюди прийшли – оглянули все, адже так? І на балкон разом виходили. Ти хіба не побачила: дзеркало стояло прихилене до стіни, а зверху якесь лахміття висіло. Я ще здивувався: така коштовність – і тут... – почав пояснювати мені коханий.\n– Бр-р-р, – здригнулася я. – Викиньмо його, не до душі мені це дзеркало, – попросила чоловіка.\n– Ну що ти! – обурився коханий. – Це ж напевно антикваріат! І взагалі, треба про нього дізнатися у колишніх власників квартири…\n– Ну то сам і дізнавайся! – розлютилася я. – Не буду морочити голову всіляким мотлохом!\nІ більше дзеркало ми не обговорювали. Воно залишилося на своєму місці, і я частенько лякалася, відчиняючи вхідні двері та втикаючись у темному коридорі у щось сріблясте й моторошне. Так ми дожили до весни, а там і літо завітало на поріг. І ось одного разу сталося ще щось більш загадкове й навіть трохи страшне.\nЯкось повертаючись додому, – а було ще не пізно, так, легкі сутінки, я вийшла з тролейбуса й попрямувала до нашого дому. Мій шлях пролягав вулицею, в три ряди засадженою каштанами. Вони саме вистрілили своїми квітами-свічками, і повітря було наповнене п’янкими пахощами. Я повільно брела, насолоджуючись чарівним вечором та вільною хвилинкою. Раптом блиснула блискавка, оглушливо гримнуло – і за секунду полив дощ, та такий, що я за мить промокла до останньої нитки.\nЩо тут дивного? – скажете ви. – Навесні та на початку літа грози – часті гості. Й, звісно, з громом і блискавкою. Так і є. Однак мені здалося, що саме з цієї грози все й почалося.\nЯ забігла в під`їзд, гарячково відшукала в сумці ключі й, мріючи швидше переодягтися в сухе, відчинила двері… І просто перед собою в дзеркалі побачила високу темноволосу жінку років сорока, одягнену за модою сімдесятих років минулого сторіччя. На голові у неї була смішна кокетлива беретка, а на ногах – черевички на товстій платформі. Тільки погляд незнайомки, на відміну від її одягу, зовсім не був грайливим: він пронизував холодом і недоброзичливістю.\nСпочатку мені здалося, що в дзеркалі – то я. Я навіть торкнулася голови рукою, щоб перевірити, чи дійсно на мені цей кумедний берет. Але потім мені дійшло, що у цієї дами – чорне волосся і такі ж очі, а я русява й сіроока. Хвилину ми з нею дивилися одна одній в очі – і час ніби зупинився. Потім жінка повільно зняла беретик, розпустила волосся і почала розчісуватися, а вичесані коси намотувала на гребінець. Ось вона сховала гребінець у кишеню, зловтішно посміхнулася – і зникла.\nЗнесилено впавши в коридорі на пуфик, я намагалася зібратися з думками: «Галюцинація? Але чому? Я ж не приймаю ніяких ліків, нормально їм – не з голоду ж привиділося! Треба все розповісти коханому», – вирішила я. І того ж вечора так і зробила. Свою розповідь я закінчила словами:\n– Милий, викиньмо це прокляте дзеркало! Я його боюся…\n– О, ти ще заплач! – саркастично вигнув брову коханий. – Що ти, як маленька, дурню вигадуєш? Нормальне дзеркало, можливо, навіть дороге. Я тут хлопцям знайомим з антикварного салону хвалився нашим спадком, так вони кажуть, що цілком можливо...\n– Чим-чим? – не зрозуміла я.\n– Ну дзеркалом! Воно ж нам ніби у спадок дісталося, бо його ж колишні господарі не забрали, – уточнив коханий.\n– А ти у попередніх власників квартири не питав, чому вони його не забрали? – допитувалась я.\n– Ти знаєш, – зніяковів мій чоловік, – я вирішив не турбувати їх. Ми ж розплатилися з ними за все...\n– Ясно… Хочеш, щоб дзеркало тобі дісталося! – розсердилася я. – А раптом вони його просто забули?\n– Що з воза впало, те пропало! – засміявся коханий. – Ну що ти супишся, глянь, я тобі подарунок приніс…\nКажучи це, чоловік вийняв красиву коробку, перев`язану стрічечкою, жестом циркача-професіонала розгорнув її – і перед моїми очима з’явилися щітка для волосся, оздоблена сріблом, і вишуканий гребінь зі срібною ручкою. У мене від жаху волосся стало сторч: точнісінько такий гребінь був у пані з дзеркала! І якщо я щось скажу коханому, то він розгнівається й образиться... Довелося взяти подарунок, вдати радість і подив і вислухати лекцію про те, як мої нові щітки-гребінці пасують до старого дзеркала.\nА потім я помітила дивну поведінку нашої Мурки. Раніше наш пухнастий колобок любив розглядати себе в дзеркалі. Уявляєте: стає на задні лапки, а передніми спирається на нижній край дзеркала – і дивиться. І така запишена, як справжня пані! Тепер же наша киця не тільки не підходила до нього, а пробігала повз дзеркало, наче за нею гналися семеро собак.\nДесь за кілька тижнів наша Мурка захворіла. Для нас це стало, як грім з ясного неба, бо раніше такого ніколи не траплялося. Наше життєрадісне Мурко відмовлялося від їжі, цілими днями лежало в кріслі й тихенько плакало від болю. Не розповідатиму, що нам довелося пережити, поки з`ясувалось, що її болить. Той, хто любить котів, – мене зрозуміє. Час від часу ми викликали швидку ветеринарну допомогу, іноді возили Мурку в лікарню.\nМоя мама, дуже мудра жінка, дізнавшись про те, що сталося, сказала, що кішки завжди беруть на себе перший удар, спрямований на господарів. Я тоді не зовсім зрозуміла, що вона мала на увазі. Усвідомлення прийшло пізніше.\nНаступного разу чорняву пані я побачила в дзеркалі вночі, коли йшла на кухню випити води. Причому я точно знаю, що вона там стояла і чекала, щоб хтось пройшов коридором і побачив її. Жінка мала такий же вигляд, як тоді, вперше. Вона повільно витягла руку з кишені й показала мені ножиці, а потім почала стригти сама себе, неакуратно розкидаючи навколо цілі пасма. Незабаром на голові дами залишилися короткі кущики нерівно вистриженого волосся. Вона підняла голову, безгучно засміялась і щезла.\nЯ вирішила не розповідати чоловікові про подію – все одно не повірить. А через деякий час помітила, що коли розчісуюсь гребенем, дивлячись у це дзеркало, вичісую багато волосся, якщо ж користуюся цим же гребенем без дзеркала або, наприклад, біля дзеркала на роботі – нічого незвичайного не відбувається. Тому, щоб не стати лисою, вдома я взагалі перестала дивитися в дзеркало. Тільки іноді, мигцем, відчиняючи вхідні двері, зачіпала поглядом сріблястий тунель і свою фігуру на його тлі.\nОдного разу, вкотре повертаючись з лікарні й несучи на руках знесилену від ліків Мурку, біля під`їзду я натрапила на сусідів-бабусь, які сиділи на товстій колоді (вона в нас замість лавки). Чемно привітавшись, я зібралася зайти в під’їзд, проте стара пані, яка сиділа скраю, вчепилася мені в рукав і попросила провести її до ліфта. Мені було незручно, адже сама кицю несу, але як тут відмовиш! Я довела бабусю, натиснула кнопку ліфта і вже повернулася, щоб відчинити свої двері, коли навздогін мені почулося:\n– Зміни дзеркало!\n- Що? – повернулася я до бабусі.\n– Дзеркало зміни, кажу! – сказала вона і спокійно увійшла в ліфт.\nІ мені відразу в голові прояснилося. Увійшовши в квартиру, я натхненно взялася до роботи. Спершу натягнула гумові рукавички до ліктів, знайшла старе простирадло і накрила ним дзеркало. Засліпивши «ворога», я зняла раму. А на стіні, під товстим дюбелем, на якому тримався цей антикваріат, висів... старий гребінь з намотаним чорним волоссям!\nНеприємну знахідку я спалила. Дзеркало – віднесла на смітник і простежила, щоб його вивезли на сміття. А коханому сказала, що випадково розбила його улюблений антикваріат, коли намагалася помити. Найдивніше те, що він повірив і зовсім не сердився. І Мурка незабаром одужала, а моє волосся більше не випадає.\nОдного разу я знову зустріла біля під`їзду ту саму стареньку. Вона хитро примружила око й сказала:\n– Що, колишня господиня більше не пустує? Велика майстриня була на різні капості.\nЯ навіть не стала питати, кого вона мала на увазі. Все закінчилося – і гаразд. Не те щоб мені було нецікаво, просто, як каже моя мама, сиди тихенько, щоб не знало лишенько...\n23.02.2016 Проза / Оповідання\nТалісман / Оповідання | Дарія Китайгородська\nПопередня публікація: 29.01.2016 Проза / Оповідання\nЛегенда про старий млин / Оповідання | Дарія Китайгородська\nСпадок / Оповідання | Дарія Китайгородська\n13.02.2016 22:30 © ...\n13.02.2016 03:02 насипаний віктор для © ...\nщось у цьому є. а написано добре. плюсую.\n12.02.2016 23:58 © ... для Каранда Галина\nНу, щось десь колись таке було ;) Інакше мені не пишеться...\n12.02.2016 22:34 Каранда Галина для © ...\nце з життя?


Баріста - кав'яр, гоголь-моголь - яйкун, бабл-ті - булькочай: українізуємо чужизми | Статті | Кава.Львів.УА\nБаріста - кав'яр, гоголь-моголь - яйкун, бабл-ті - булькочай: українізуємо чужизми\n22 Грудня 2015, 14:33\nБаріста, дедлайн, селфі, руфер, чізкейк та чимало інших слів зараз все частіше можна почути уст українців. Часто вони ставлять у глухий кут людей, які вперше їх чують, змушуючи здогадуватись, що б то значило, часом - викликають роздратування, а часто просто сміх, надто коли їх звучання є комічним для українців. Ці слова – часто лише данина моді, яка стосується не лише одягу, а охоплює чи не всі сфери нашого життя. Деякі з цих слів мають всі шанси з часом прижитись у нашій мові, як чимало слів, якими ми користуємось уже кілька сторіч, так, начебто вони є суто українськими. Однак більшість з них, вважають філологи, таки засмічують мову.\nКілька місяців тому група львівських філологів та комп’ютерників задумались над цією проблемою у результаті чого виник проект http://slovotvir.org.ua/, де кожен охочий може додати запозичене слово, яке йому не подобається, ну а інші відвідувачі – підібрати йому відповідники, визначивши найпопулярніший серед них. Отож про такі слова, зокрема в галузі кулінарії та ресторанної справи розмовляємо з одним з ініціаторів цього сайту, кандидатом філологічних наук Ігорем Ціхоцьким.\nПане Ігоре, а наскільки серйозною є проблема запозичень в українській мові? Наскільки наша мова засмічена такими словами?\nТакої статистики я не зустрічав, однак серед філологів вважається, що коли 10% слів мають іншомовне походження, то мова перебуває у загрозливому становищі. Натомість у нас цей показник складає 40, а той всі 50%. Зрештою словник 1980 року нараховував 140000 слів, натомість останні видання нараховують вже 250000 слів, і в основному цей припіст відбувся за рахунок запозичень, причому майже повністю – з англійської. Найбільш засміченими чужизмами є термінологія, надто в сфері менеджменту, бізнесу, комп’ютерних технологій.\nЗвісно, ми не плануємо замінювати усі такі слова – це нереально, та й не потрібно. Адже є слова, які мають давню, часом кілька столітню історію, тож мінярои їх немає жодного сенсу. Так само, як і слова, які позначають етнографічні поняття. Наприклад у кулінарії є дуже багато слів, які пов’язані з французькою та італійською кухнями.\nНам йдеться про слова-паразити, які варто і потрібно замінювати. У лінгвістиці вони називаються по різному: базвордами, етранжизмами, варваризмами. Ще один термін на їх позначення – гламурна лексика. Ці слова не засвоєні в повній мірі українською мовою, часто вони з’являються, оскільки на них є мода.\nЯкщо переглянути ваш сайт, то можна помітити, що чимало варіантів відповідників люди додають так би мовити «по приколу»… Напевне тому там трапляється багато кумедних слів.\nЦе типовий народний словник, адже кожна людина може зайти і запропонувати свій варіант. Саме тому його доводиться періодично чистити. Люди й справді заходять на цей сайт по приколу, однак нічого поганого в тому немає. Ну а з таких кумедних варіантів, які набрали багато голосів можу згадати слово «топлес», яке наші користувачі пропонують замінити на «голіциць», або ж гоголь-моголь – його пропонується замінити на «яйкун».\nЗараз у нас накопичилась чимала база слів, тож за півроку плануємо змінити його структуру та створити комісію з філологів, яка відбтиратиме найвдаліші варіанти слів. Також хочемо створити комп’ютерну програму, яка б очищувала текст пропонуючи користувачам українські відповідники.\nНу а звідки брати українські відповідники?\nЦе можуть бути діалектні слова, або ж забуті слова, які використовувались до ІІ Світової війни. Це також може бути калькування, врешті люди користуючись власним почуттям мови можуть підбирати українські слова. Наприклад, завиванець може бути замінником одразу для двох іншомовних слів – врап та струдель.\nЗараз дуже популярним у ресторанному бізнесі стало слово баріста, йому можна знайти український відповідник?\nВоно також потрапило до нашого реєстру, а це значить, що воно когось не влаштовує. Зауважу, що з лінгвістичної точки зору воно не відповідає природі української мови. Його пропонують замінити на кав’яр. Так само наші читачі пропонують замінити слово бармен, хоча воно функціонує є 80-х років, у той час як баріста в українській мові має 1-2 роки. Щоправда заміна терміну «бармен» на «шинквасник» на мою думку не зовсім вдала, але за це проголосували люди.\nТакі слова потрапляють в українську мову для того, щоб зацікавити потенційного покупця. Якщо ви заходите в бар, то в кого вам буде цікавіше купити каву – у бармена чи у баріста? Хто такий бармен ви знаєте, натомість баріста – ні, тому підсвідомо хочете на нього подивитись, окрім того думаєте, що у барісти кава смачніша.\nДо речі, кав’яр так само буде приваблювати своєю новизною. Звісно, тут є своя галицька особливість, адже діалектно кав’яр – це ікра, тож це будуть слова-омоніми.\nІ не треба перейматись, що пропоновані відповідники є кумедними. Наприклад пропонований відповідник до «бабл-ті» - «булько-чай». Ви смієтесь з булько-чаю, а хіба бабл-ті не є кумедним словом? Люди просто експериментують, приколюються, однак якщо якесь слово часто повторювати, то воно перестане бути смішним.\nЛюди приколюються, а далі? А далі воно має практичне застосування? Ці слова мають шанс на вжиток поза межами вашого сайту?\nЄ ресторанні мережі, які шукають оригінальну термінологію для своїх страв. Наприклад, у мережі ресторанів «Фест» меню називають стравосписом. Окрім того у них є чимало слів, де вони вживають українські відповідники. Я не знаю, яким чином вони їх підбирають – шукають у нашому реєстрі, чи в якийсь інший спосіб. Але це є хороший маркетинговий хід для того, щоб зробити заклад більш колоритним. До речі, слово «стравопис» було у словниках 30-х років. І зараз чимало таких слів повертаються до активного вжитку, хоча тоді, у період українізації вони, можливо, звучали кумедно.\nТакі замінники чужизмам закріпляються в активній мові, наприклад комп’ютерний застосунок замість комп’ютерна програма. Чи реп’яшки замість куки. Або ж вухо чи равлик, які замінили російське «собачка». Це називається політикою мовного пуризму, вона особливо поширена у Чехії, де здійснюється вже майже 90 років. Завдяки цьому чеська мова майже не має іншомовних слів. У нас, правда, є інша величезна проблема, коли майже половина населення не говорить взагалі українською, коли треба рятуватись від засилля російської мови.\nОднак іноді ти не можеш зрозуміти навіть значення слова, яке вжито, приміром, у рекламі.\nОднак ви це слово побачили і воно вас зацікавило. Наприклад зараз у рекламі часто вживається слово аутлет, яке позначає звичну всім нам гартівню. Однак на гартівню керамічної плитки ніхто не зверне уваги, натомість аутлет керамічної плитки запам’ятовується, це є гарна, як то кажуть замануха яка насправді позначає банальну річ. Якщо поруч продається за одну ціну айс-крім та морозиво, то покупець обере перше, бо думає, що той напевне смачніший. Адже людина шукає екзотичне, те, чого вона не знає. І таким часто є глазур – це не лише одяг, але й мова, взагалі це психологічна проблема. Людина намагається з банальних речей зробити щось незвичайне – це є естетика постмодернізму і вона охоплює все наше життя.\nПроектом Словотвір зібрано чималу базу популярних іншомовних слів та їх українських відповідників у різних сферах. Отож ми пропонуємо нашим читачам найцікавіші, на нашу думку кулінарні та ресторанні терміни та їх українські відповідники. Можливо деякі з них видадуться кумедними, а деякі стануть цікавими ідеями для рестораторів і знайдуть своє застосування у меню чи то пак стравосписах львівських закладів.\nЧава (від слова чавити)


Готуємо сирники в духовці, рецепт.\nБагато це блюдо називають сирник, що, до речі, цілком логічно, так як робляться вони з одного і того ж інгредієнта - сиру. Але деяким набагато звичніше слово "сирники". В давнину сиром називали самий звичайний сир. І лише з часом, коли на Русь стали завозитися тверді сорти сирів з Голландії, Франції та Німеччини, відбувся поділ. Саме тоді сичужні сири стали називати звичайним сиром, а інші сорти, зроблені з простої закваски або молока, позначалися сиром, з якого потім, як виявилося, можна приготувати різноманітні і смачні страви, в тому числі й популярні сирники.\nГоловні компоненти цієї страви\nДо складу сирників входять обов'язково сир, яйця, борошно або манка, а також цукор та інші додаткові компоненти, які по-справжньому доповнять смак вашого страви: це курага, яблука, родзинки, груші, м'ята, всілякі горіхи і ароматна ваніль. Сирники можуть бути солодкуватими і прісними. Їх не завжди готують на олії. Їх можна готувати на пару або в духовці. Крім цього, сирники бувають солодкими і прісними. Солодкі подають з додаванням сметани або згущеного молока. А несолодкі подають з майонезом і кетчупом. Відкриємо невеликий секрет з приготування смачних сирників. Тут важлива правильна підготовка продуктів.\nСирники в духовці: рецепт досить простий\nДля того щоб вийшли дивовижні сирники, не можна використовувати скислий сир, також слід застосовувати тільки свіже і якісна сировина. Для того щоб сирники вийшли повітряними і смачними, сир потрібно протерти через сито або пропустити через м'ясорубку і тільки потім вводити цукор, яйця і борошно.\nЯкщо раптом сир виявився дуже сухим, масу можна пом'якшити за допомогою молока або нежирної сметани. Розглянемо рецепти приготування смачних сирників.\nСирники в духовці: рецепт\nВони вважаються дієтичним блюдом і готуються майже без масла. Випікають блюдо, розкладаючи на деку. У сирники, запечені в духовці, входять борошно і манка. Їх можна готувати на борошні, якщо сир сухий, а якщо вологий, його потрібно з'єднати з манною крупою і обов'язково дати постояти близько однієї години, тільки потім додавати інші інгредієнти. За бажанням можна додати ванілін, який додасть вашому страви смак і аромат. Спробуйте сирники в духовці - рецепт їх нескладний, тому експериментуйте, і у вас обов'язково вийде.\nМанку потрібно змішати з сиром, а також цукром і яйцями. Замісити тісто, додавши борошно і розпушувач. Багато муки не використовуйте, оскільки сирники вийдуть щільними і несмачними, тому з борошном акуратно. Якщо сирна маса липне до ваших рук, потрібно кожен кульку обваляти в борошні, зайве борошно струсити і зліпити сирник. Далі викласти на деко, який обов'язково змастити маслом. Тепер найголовніше! Перед випічкою кожен сирник потрібно добре обмазати сметаною. Готується блюдо близько півгодини.\nСирники сирні в духовці зі сметаною\nЦе дивовижне блюдо, смачне, апетитне, яке потрібно неодмінно спробувати. Хочете приготувати сирники в духовці? Рецепт може бути найрізноманітнішим, тому фантазуйте, експериментуйте і отримуйте від цього величезне задоволення. А вашим близьким і рідним від цього буде подвійно приємно!


Археологічна виставка «Алани, болгари, хозари?» (до 120-річчя відкриття Салтівської археологічної культури) - Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації\nАрхеологічна виставка «Алани, болгари, хозари?» (до 120-річчя відкриття Салтівської археологічної культури)\nДнями виповнюється 120 років з часу відкриття учителем В.О. Бабенком катакомбного могильника біля с.Верхній Салтів Вовчанського повіту Харківської губернії (зараз Вовчанський район Харківської області.) Ця подія стала поштовхом для відокремлення цілої низки пам’яток раннього середньовіччя в окрему археологічну культуру, яка отримала назву Салтівської (салтово-маяцької) археологічної культури (друга половина VIII – перша половина X ст.) Виявлені старожитності Салтівської культури через яскравість та багатство дають підстави вважати, що були пов’язані з одним з наймогутніших державних утворень півдня Східної Європи останньої чверті I тисячоліття нашої ери – Хозарським каганатом.\nВиставка розповідає про історію відкриття та дослідження салтівських пам’яток на теренах сучасної Харківської області та висвітлює роль харківських археологів кількох поколінь у вивченні салтівських старожитностей, починаючи з В.О. Бабенка та внеском сучасних дослідників. Виставка базується на матеріалах, що були отримані археологічними експедиціями Харківського історичного музею імені М.Ф. Сумцова з 1982 по 2019 рр. на Верхньо-Салтівському, Старо-Салтівському, Рубіжанському, Нетайлівському, Кицівському та інших салтівських могильниках. На виставці представлені найбільш яскраві речові матеріали, які характеризують матеріальну та духовну культуру кількох груп середньовічного населення, які є складовою Салтівської культури та залишили після себе різні за видом поховальні пам’ятки, а саме: ґрунтові склепи (катакомби); поховання у звичайних ґрунтових ямах з розташуванням небіжчиків у східному та західному секторах; поховання за обрядом кремації. Катакомби були залишені аланами, поховання у звичайних ґрунтових ямах пов’язуються з представниками болгарського етносу, а приналежність кремаційних поховань остаточно не визначена. Дослідники вбачають у носіях кремаційного обряду представників тюркського, адиго-абхазького, угорського або слов’янського етносу.\nЕкспозиція представлена предметами озброєння, кінського спорядження, предметами господарсько-побутового призначення, кухонного посуду та збіжжя . Особливої уваги на виставці приділено системі етнічної, статевої, вікової та майнової стратифікації салтівських жінок, яка знайшла своє відображення у системі набору прикрас та металевих елементів одягу, наборах персональних амулетів. На виставці також представлені артефакти, що свідчать про широкі торгівельні зв’язки населення салтівської культури з Візантією та країнами Близького Сходу.


Мешканці Дніпра власноруч змінюють місто на краще. Культура ДНІПРОГРАД\nГоловна / Культура / Мешканці Дніпра власноруч змінюють місто на краще\nМешканці Дніпра власноруч змінюють місто на краще\nКоманда художників із Kickit Art Studio розробила ескіз муралу, який за допомогою небайдужих містян нанесли на стіну моста по вул. Коцюбинського. Про це написала голова громадської організації "Дивовижні" - Ольга Корабльова на своїй сторінці у Facebook, повідомляє Дніпроград.\n«Багатогранний Дніпро. Ортодокси стікаються в Менору в той час, коли створюється мурал», - пише вона.\n«Дивовижні» втілили в життя арт-ворк в занедбанему куточку в центрі міста, для того щоб показати потенціал громадських просторів. Кілька місяців містяни вкладали свій час і зусилля, щоб зробити це місце ліпшим.\n«Вулиця Коцюбинського має ще багато проблем, але тепер люди її не оминають, а йдуть аби подивитися на яскравий стінопис. Можливо вони задумаються чому тут так непривітно. Можливо вони вийдуть на прибирання або напишуть звернення до департаменту благоустрою та інфраструктури про знесення мафів і закриття бомжатнику по сусідству. Я відчуваю, що круті, небайдужі люди в місті готові змінювати його на краще! Робимо своє місто разом!», - закликає Ольга.\nНагадаємо, що на Дніпро очікують «дивовижні» зміни, до яких може долучитися кожен.\nТеги: Дивовижні, арт-ворк, Коцюбинського\nФестиваль uCRAZYans захопив Дніпро\nДніпряни зможуть вибрати найкращі соціальні проекти та стати їх мікроінвесторами


ДНЗ "Мелітопольське ВПУ" — Серед випускників училища зростають майбутні педагоги\n3 лютого 2018 року на базі Мелітопольського державного педагогічного університету імені Б. Хмельницького відбулася профорієнтаційна зустріч майбутніх абітурієнтів з викладачами кафедри соціології та студентами і випускниками зі спеціальності «Соціологія» факультету інформатики, математики, економіки з метою формування уявлень про умови навчання в університеті.\nСеред студентів цього університету є випускники Мелітопольського вищого професійного училища, які обрали для себе в майбутньому педагогічні та класичні спеціальності. Учениці третього курсу з професії «Перукар (перукар-модельєр)», які цього року завершують навчання в училищі та мають високі показники в навчальній діяльності Сусана Бекірова та Олена Олійник разом з куратором учнівського самоврядування Н.А.Івановою вирішили завітати до університету та отримати корисну інформацію. Олена минулого року разом з керівником брала участь у роботі регіональної науково-практичної конференції учнівської молоді "Людина і світ" на базі університету та зацікавилася спеціальністю «Соціологія».\nЗавідувач кафедри соціології кандидат філософських наук Людмила Василівна Афанасьєва представила учням університет, розповіла про умови вступу і перелік необхідних для цього сертифікатів ЗНО, відповіла на основні питання вступників та їх батьків. Також розповіла про можливості роботи студентів в лабораторії соціологічних досліджень університету.\nПеред присутніми виступили й інші співробітники кафедри і випускники та студенти бакалаврату і магістратури. Розмова супроводжувалась цікавими презентаціями. Значний інтерес у вступників викликала розповідь про студентське життя та відпочинок: освітню, інноваційну та виховну роботу, наукову та міжнародну діяльність, можливості подальшого працевлаштування.\nПодібні заходи мають важливе значення для учнів системи професійно-технічної освіти, які мають бажання та можливість продовжити своє навчання та обрали для себе педагогічну ниву.


Соціолог Лібанова: Людина, яка зупинить війну, отримає величезні дивіденди (Українська правда) | edclub.com.ua\nСоціолог Лібанова: Людина, яка зупинить війну, отримає величезні дивіденди (Українська правда)\nЧому українці патологічно не люблять владу? Скільки в Україні бідних, і що не так із середнім класом? Чи хоче суспільство забути Майдан? Чи унікальна Україна за темпами депопуляції, та якими будуть українці через 10 років?\nВ інтерв'ю "Українській правді" академік Елла Лібанова розповідає про те, куди рухається Україна.\nОСВІТА – НАЙКРАЩИЙ ПРОТЕКТОР ВІД БІДНОСТІ\n– За даними Програми розвитку ООН, 60% українців перебувають за межею бідності. Чи є коректними ці цифри?\n– Якщо йдеться про критерій так званого розрахункового прожиткового мінімуму, то приблизно так і є. Використання суб'єктивного критерію, тобто відповідей людей щодо самовизначення або щодо достатності коштів на харчування, одяг, інші потреби, дає значно вищий показник.\nЗагалом в Україні суб’єктивна бідність істотно перевищує об’єктивну. Тобто люди частіше вважають себе бідними, ніж це є насправді. Але водночас і відносять себе до середнього класу більше українців, ніж це визнають експерти.\n– Українці "за межею" – це…\n– По-перше, багатодітні родини. Майже 80% родин з чотирма-п'ятьма дітьми є бідними.\nПо-друге, значно частіше бідують ті родини, у складі яких немає нікого з вищою освітою. Ми звикли "хаяти" нашу вищу освіту, але насправді вона – найкращий протектор від бідності і від безробіття. Кращий, ніж всі засоби цілеспрямованої адресної допомоги.\nПо-третє, це, скоріше за все, мешканець або малого міста, або села. Ще в бідних родинах зазвичай разом живуть три покоління – прабатьки, батьки і діти.\n– Міністр соцполітики заявляє про рівень безробіття 9%. Тобто в країні 1 мільйон 900 тисяч безробітних. Це багато чи мало?\n– Не багато для тієї економічної ситуації, у якій ми перебуваємо. Начебто мало би бути більше. Начебто українська економіка не демонструє високого попиту на робочу силу. Але я спілкувалася не так давно з губернатором Львівщини Олегом Синюткою. Він звертав увагу на те, що зараз інвестори, які готові прийти і приходять в Україну, стикаються з проблемою нестачі робочих рук.\nЦе саме на Раді реформ підкреслив президент. Він говорив про те, що відкриті під його особисті гарантії (якщо можна так висловитися) підприємства не можуть знайти робочих… Зарплати в Україні занизькі, люди виїжджають дуже часто за кордон або працюють у тіньовому секторі.\n– На ринку праці значні перекоси – не вистачає "технарів", слюсарів, сантехників. Влада про це знає, але чому нічого не робить?\n– А що можна зробити, якщо люди не хочуть іти на ці посади? Ми проводили дуже цікаве дослідження "Шлях молоді від навчання до роботи". Навіть ті, хто зараз навчаються у професійно-технічних закладах, бачать своє майбутнє виключно через вищу освіту. Усі прагнуть її через вищий соціальний статус, ширші можливості працевлаштування. При цьому прекрасно розуміють, що зарплата може не бути більшою, але умови праці значно комфортніші, ніж, погодьтеся, у сантехніка чи муляра на будівництві.\n– Ким зараз хоче бути молодь?\n– Економістами, юристами. За 25 років нічого не змінилося.\nАле бажання навчатися там, де легше, характерне не тільки для України. Молодь зараз в усьому світі, як говорить одна моя співробітниця, "поем, пляшем, руками машем". Мабуть, у КПІ навчатися важче, ніж на економіста.\nНавіть серед економічних спеціальностей, скажімо, статистику не вибирають. Тому що там треба вчити і математику, і теорію ймовірності, і моделювання.\nХТО НАМ ДОКТОР, ЯКЩО МИ ТАК БАГАТО НАМРІЯЛИ?\n– У щорічному посланні до парламенту президент заявив: пріоритетом має стати допомога середньому класу. Він взагалі в Україні є?\n– Безперечно, є. Але його дуже мало – десь 10-12%. Не більше. А має бути 60% – для того, щоб він домінував у суспільстві. Для того, щоб суспільство було стабільним, щоб переважна більшість негараздів вирішувалася шляхом консенсусу, а не революцій.\nХоча останні дві революції – це не революції бідноти. Перший Майдан – це 100% був Майдан середнього класу. Другий – меншою мірою, але теж. Тобто наш середній клас дуже сильно відрізняється у цьому сенсі від аналога розвинених країн. Він є більш таким… радикальним.\n– По-перше, дається взнаки не таке спокійне життя, відсутність усталеності.\nВ Україні приналежність до середнього класу сьогодні ще не гарантує приналежності до нього через 5-10 років, та навіть через два роки. Можна втратити свій малий або середній бізнес, збанкрутіти і збідніти раптово. Можна втратити роботу через банкрутство підприємства або "скорочення штатів" чи ліквідацію бюджетної установи. У США приналежність до групи "professional" майже убезпечує від безробіття.\n– Виходить протиріччя: середній клас має бути націлений на стабільність, але в Україні він – радикальний.\n– Для того, щоб середній клас був націлений на збереження статус-кво, щоб він не хотів змін, його має влаштовувати цей статус-кво. А він нас не влаштовує.\nДо середнього класу взагалі-то мають належати лікарі, вчителі, інженери, тобто люди з високою професійною підготовкою. Малий та середній бізнес – це також середній клас. І якщо лікарі і вчителі хоч якось відчувають себе більш-менш стабільно (погано, але стабільно погано), то бізнес – це зараз дуже непевна діяльність. Збанкрутувати можна дуже швидко.\n– Багато розмов про те, що суспільство після Майдану змінилося. Усе це слова, яким можна вірити, а можна й не вірити. Чи існують якісь конкретні маркери того, що ми дійсно змінилися?\n– Суспільство зрозуміло, що від нього залежить значно більше, ніж воно до того думало. Це я відчуваю, зокрема, по волонтерському руху. Але не тільки. Я, наприклад, абсолютно переконана в тому, що до Майдану проводити децентралізацію було неможливо – існував дуже високий ризик отримання 500 князьків.\nСьогодні цього вже не буде, тому що просто не дозволить суспільство.\nА взагалі, наскільки ми змінилися і чи змінилися, – покажуть вибори. Якщо будемо голосувати за обіцянки кращого майбутнього невідомо коли і невідомо як – це один висновок. Якщо за гречку – другий. А якщо ми будемо робити свідомий вибір, то третій.\n– Як вважаєте, чи хоче суспільство, з огляду на розчарування, забути Майдан?\n– Мені так не здається. Повторюю: Майдан показав суспільству, що воно чогось варте. І перший Майдан, і другий.\nРозчарування є. Але хто нам доктор, якщо ми так багато намріяли? Що, політики до нас з Марса прилетять?\n– Чому українці так патологічно не люблять владу?\n– Є одна версія, яка мені особисто видається переконливою. Україна завжди мала не власну владу, а владу тієї метрополії, до складу якої входила – Австро-Угорщини або Польщі, або Росії, або Радянського Союзу. І навіть коли до найвищого керівництва входили етнічні українці, це зовсім не означало, що вони обстоювали українські інтереси. І ми завжди вважали, що вона нас гнобить. Це вже десь у підкорці сидить.\nЩоб це виправити, по-перше, люди мають відчути зростання рівня свого життя. А по-друге, політики мають спілкуватися із населенням, пояснюючи, що, чому і саме так робиться.\nГоворити почали, але дуже мало.\nДОРОГИ – АЛЬФА І ОМЕГА УСІХ РЕФОРМ\n– Чи навчилось суспільство використовувати розуміння того, що воно чогось варте?\n– Думаю, що потроху так. Громадські ради при всіх міністерствах начебто дві копійки вартують, але ж дещо роблять, примушують принаймні працювати відкрито. Візьмемо київську владу. Можливо, вона і не така, як хотілося б. Але стільки доріг, скільки збудовано минулого і цього року, я за все своє життя не бачила. Це також наслідок Майдану. До речі, суспільство не обов'язково має тиснути і вдаватися до акцій непокори. Сама загроза можливості цього тиску є важливою.\n– Дороги для демографії – це важливо?\n– Так, дороги взагалі для всього важливі. Візьмемо ринок праці. В Україні мешканцю маленького міста або села їздити на роботу до великого або просто більш розвиненого міста практично неможливо. Це під Києвом ще такі можливості є.\nКолись Донецько-Макіївська агломерація була найбільшою в Радянському Союзі. Тобто маятникова трудова та навчальна міграція була звичною для України: люди живуть в одному поселенні і кожного дня їздять працювати або вчитися до іншого. Так відбувається в усьому світі.\nМи таку практику втратили через те, що, по-перше, немає доріг, а по-друге, дуже дорогий проїзд у транспорті. Вартість проїзду та навіть пального в Україні значно нижча, ніж у європейських країнах, але ж і зарплати неспівставні. У результаті людині просто невигідно погоджуватися на роботу далеко від місця свого проживання.\n– Занепад сільської місцевості – це теж через дороги?\n– Вона занепадає не тому, що там немає роботи для селян. Її для всіх і не має там бути. Наразі в Україні в селах мешкає близько третини населення, працездатного трохи менше.\nНу, не може у 21 сторіччі третина населення працювати в сільському господарстві! Навіть з урахуванням обробки, сервісу тощо. Тобто там або треба будувати заводи і перетворити цю сільську місцевість на щось зовсім інше, або створювати реальні можливості подолання такої замкненості локальних ринків праці.\nДо цього треба додати і те, що люди часто не можуть отримати необхідні послуги (освітні, медичні, побутові, адміністративні) ані в своєму поселенні, ані поза його межами. Яка медична реформа, якщо ми не можемо довезти або пацієнта до лікаря, або лікаря до пацієнта? Без доріг ми не можемо нормально провести і реформу шкільної освіти.\nДороги – це альфа і омега всіх абсолютно й без винятку реформ. Я вже не кажу про те, що одне робоче місце, яке створюється на будівництві дороги, спричиняє створення, мінімум, семи робочих місць у дотичних галузях.\nПОТЕНЦІАЛ ДЕМОГРАФІЧНОГО ЗРОСТАННЯ ВИЧЕРПАНИЙ\n– За прогнозами, нас буде менше, ніж 41 мільйон, до 2030 року. Це – показник 1957 року. Чи унікальна Україна в своїх темпах депопуляції?\n– Що відбувається в усіх без винятку європейських країнах? Пересічна європейська жінка не народжує стільки дітей, скільки потрібно для того, щоб покоління батьків хоча б замістилося поколінням дітей.\nНа 100 жінок має народжуватися 213-215 дітей. У нас зараз народжується 150. А 215 не народжується з 60-х років. І в жодній європейській країні не народжується більше 200. У результаті, кожне наступне покоління хоч трошечки, але менше за попереднє.\nЧерез занизьку народжуваність відбувається демографічне старіння, тобто у складі населення збільшується частка осіб старшого віку і зменшується частка дітей та молоді. Наприклад, в Україні кількість 5-річних дівчат менша, ніж 75-річних старух. Можете собі уявити? Демографи говорять про вичерпаність потенціалу демографічного зростання.\n– Чи є ліки від депопуляції?\n– Депопуляція є наслідком не тільки занизької народжуваності. В Україні дається взнаки зависока передчасна смертність, особливо чоловіків та сільських мешканців. Практично від усіх захворювань українці вмирають на кілька років раніше. Дається взнаки і поширеність нездорового способу життя, і погані умови праці, і зависокі травматизм та смертність на дорогах, і забрудненість довкілля, і негаразди з медициною.\nАле яким чином компенсується природне скорочення населення (перевищення кількістю померлих чисельності народжених), наприклад, у Німеччині? За рахунок припливу мігрантів. В Україні значне позитивне сальдо міграції було хіба що в 1992 році.\n– Зараз, навпаки, люди тільки виїжджають… За кілька місяців до безвізу ви прогнозували, що він ніяк не вплине на трудову міграцію. Ваші прогнози справдилися?\n– Так, безвіз сам по собі не вплинув, тому що для легального працевлаштування потрібний дозвіл, так звана робоча віза. Але трудова міграція, наприклад, до Польщі істотно збільшилася завдяки спрощенню отримання там робочої візи.\nТаку практику хочуть запровадити також і інші наші сусіди: Чехія, Угорщина, Словаччина. Але то маленькі країни, які просто не зможуть поглинути велику частину української робочої сили. На відміну від Польщі, яка має співставний з нашим ринок праці.\nВарто зазначити, що це цілком прогнозований і очікуваний процес. Наприклад, ще в середині 90-х голландці говорили, що поляки їдуть працювати до них, а на їхні робочі місця приїдуть українці. Уже тоді всім і все було зрозуміло.\n– Заробітна плата, скажімо, медичного працівника в Україні, за даними сайту rabota.ua, а не за офіційною статистикою, – у 8-10 разів нижча, ніж у Польщі.\nСкажіть, будь ласка, як ми утримаємо тут людей? Коли різниця 40-50% – це одне, тому що там треба винаймати житло, ти зі своєю родиною не так часто будеш бачитися і так далі. Тобто є якісь компенсатори такої різниці. Але що може компенсувати можливість заробляти в 10 разів більше – я не знаю. Тим паче, що мова практично одна й та сама.\nЩо стосується міграції до Росії, яка традиційно поглинала половину українських заробітчан, то цей потік дуже зменшився. По-перше, даються взнаки відносини між двома країнами, зміна ставлення росіян до українців. По-друге, не такою значною є різниця в зарплатах.\nПЕРЕПИС НАСЕЛЕННЯ ВЖЕ ПЕРЕЗРІВ\n– У 2018 році значно посилять обмеження щодо перетину україно-російського кордону. Це якось вплине на міграційні потоки?\n– Безперечно, Росія відповідатиме на це. Але обмеження з боку України було запроваджено для того, щоб взяти під контроль тих, хто до нас в'їжджає.\nНасправді це серйозна річ. Хоча я не впевнена, що результат буде досягнуто через відсутність абсолютного контролю перетину кордону. Боюсь, що все ще зберігаються можливості потрапити до України нелегально, поза офіційними пунктами.\n– Скільки трудових мігрантів-українців за кордоном?\n– Думаю, що приблизно 3 мільйони – тих, хто себе ідентифікує, як "трудовий мігрант". Хтось живе і працює за кордоном уже кілька років, хтось живе між Україною та іншими країнами. Говорити точно можна за результатами перепису населення.\n– …який був востаннє у 2001 році. Ви часто заявляєте про необхідність нового перепису. Вас у Кабміні чують?\n– Я б сказала "слухають". Чи чують – не переконана.\n– Може, владі вигідно його не проводити?\n– Я вигоди в цьому не вбачаю. Чесно кажучи, перепис уже не назрів, а перезрів, не знаю, як уже про це говорити.\nАле наразі дійсно є політичні проблеми його проведення – це Крим і Донбас. Ми не можемо туди зайти, щоб провести перепис. І ми не можемо туди не заходити, тому що не відмовляємося від цих територій і від людей, які там проживають.\nТому мені видається, що найкращим варіантом було б зараз довести до розуму демографічний реєстр, реєстр населення, як це робиться сьогодні в більшості розвинених країн, і уточнювати його дані переписами.\n– Якщо говорити про ймовірні результати перепису, чи будуть вони для країни жахливими?\n– Усе найгірше, що може статися в сенсі демографії, повірте, ми аналізуємо і вже знаємо. Що може відбутися? Наприклад, ми помиляємося з оцінками чисельності населенням. Скажімо, зараз нас не 42 мільйони, а, припустимо, 40 мільйонів. Але це не катастрофа. Це неприємна річ – таке дізнатися, але не катастрофа.\nПаніку це не може посіяти. Ані серед влади, ані серед населення.\nАбо візьмемо, наприклад, мову. Чи можемо ми зараз помилятися? Ні. Ми прекрасно знаємо, де домінує сьогодні українська мова, де – ні. Дедалі більше людей спілкуються українською. Ви ж бачите це навіть по Києву. У громадському транспорті, у магазинах – будь-де. Причому це змінилося не через "прибулих із заходу", як іноді кажуть. Ні, кияни значно частіше спілкуються українською мовою.\n– Війна прискорила цей процес?\n– Безперечно. Це схоже на поганий чорний жарт, але ніхто не зробив для консолідації української нації стільки, як Путін. Ніхто. Причому я це сказала ще до війни, у 2013 році.\n– Що не так з новим законом "Про освіту"?\n– Усе так. От скажімо, я була минулого року в Нью-Йорку. Діаспора з гордістю показує українську школу, яку сама й фінансує. Тобто діаспора хоче своїх дітей по неділях навчати української мови, літератури, української історії. Але бюджет Нью-Йорка на це не витрачається. Бюджет Нью-Йорка фінансує англомовні школи. Україна ж бере на себе організацію (і фінансування) вивчення мови, літератури, історії чи не кожної національної меншини у школах, розташованих у місцях її компактного проживання.\nУ мене питання інше. Ображаються угорці, припустимо. Я вже не кажу про те, що на Закарпатті багато шкіл, які фінансуються угорцями і в яких батькам ще й доплачують, якщо дитина туди ходить.\nАле скажіть, будь ласка, дитина, яка вчиться в угорській школі, вона потім буде знати українську мову нормально, володіти вона нею буде? Не буде. Як вона піде далі отримувати професійну освіту? В Україні чи вона в Угорщину поїде?\nТак ми що, маємо готувати населення для еміграції, чи як?\nСХИЛЬНІСТЬ ПОЖАЛІТИСЯ – НАЙБІЛЬША ВАДА\n– Які потреби суспільства наразі на першому місці? На яку мозолю наступатимуть політики на виборах? Чи може бути популярною соціалістична тема?\n– І соціалісти можуть підняти голову, і комуністи, а як же? Люди дуже важко живуть. Але, як показує соціологія, зараз на першому місці по всіх опитуваннях – війна на Донбасі. Людина, яка б змогла зупинити війну, отримала б величезні дивіденди.\nДруга проблема – це низький рівень життя. Усі бояться безробіття, зростання цін тощо. Але ж як може зростати рівень життя в умовах війни? Де ви таке бачили?\n– Одна з головних цілей, яку декларує влада, – саме повернення Криму і Донбасу. Чи реальна консолідація з тими громадянами, які залишилися на окупованих територіях? Що далі, то складнішим виглядає це завдання.\n– Не можна ставити за мету механічне повернення територій. Ми маємо працювати над тим, щоби люди, які залишилися на непідконтрольних територіях, відчували себе громадянами України, щоби вони інтегрувалися в українську політичну націю.\nЗнаєте, мешканці Донбасу завжди значно частіше ототожнювали себе з регіоном, ніж мешканці будь-якої іншої області. І це, значною мірою, вплинуло на їхню поведінку на початку 2014 року. А консолідація буде неймовірно тяжкою.\nЯ взагалі вважала, що найкращий приклад консолідації – це Іспанія, після того, як Франко зумів припинити війну. Для мене доказом такого національного примирення було те, що на одному цвинтарі лежать ті, хто воював по різні боки. Але для цього знадобилося багато років, і не варто нам розраховувати на швидкий процес примирення.\nБез примирення, порозуміння нічого не буде. Зрозуміло, не може бути й мови про примирення з тими, на чиїх руках кров. Але ж далеко не всі жителі Донбасу заплямовані кров’ю.\nГоворячи про перспективи реінтеграції Донбасу, ми маємо думати і про розбудову нової економіки. Руйнація того економічного укладу, що там був, не залишає альтернативи необхідності повної реконструкції. І питання не тільки в інвестиціях, а і в робочій силі.\n– Куди поїхали переселенці з Криму та Донбасу?\n– Видається, що більшість переїхала в Україну. Схоже, що не 1,5 мільйона, а 1-1,2. Це за моїм відчуттям. А до Росії десь 800 тисяч, може, 1 мільйон переїхали. З Кримом спокійніше. З Криму майже не поїхали люди, міграція обмежувалась 80 тисячами осіб. Значною мірою різниця пов’язана з тим, що в Криму воєнних дій і жертв серед мирного населення не було.\n– Якщо відкинути війну, чи є у внутрішній міграції хоч один позитивний момент?\n– Для регіонів, куди вони переїхали? Так, є. Більшість переселенців, особливо до центральних і західних областей, хочуть працювати. Вони принесли свої знання, свої навички, свої вміння, свою культуру. З іншого боку – мешканці Донбасу подивилися, як живуть регіони України. Вони, коли повернуться, якщо повернуться, до речі, – то це будуть інші люди.\n– Українці через 5-10 років – якими вони будуть?\n– Більш освіченими, більш інтегрованими у світове суспільство. Україна виконуватиме більше, ніж зараз, функцій у транснаціональних корпораціях, у ІТ-послугах. Через подовження періоду первинної освіти пізніше починатимуть трудову діяльність і пізніше її завершуватимуть. Цьому сприятиме і поступова заміна робочих місць, що потребують фізичних зусиль, тими, що потребують зусиль розумових.\nМайже неминуче українці стануть дещо старшими. Пізніше братимуть шлюб, пізніше народжуватимуть дітей. Ми, сподіваюсь, дещо все ж таки зможемо знизити смертність у працездатному віці, передусім чоловіків. Тобто більше людей будуть доживати до старості.\nНа жаль, для мене принаймні, ми ще менше читатимемо книжки, маю на увазі класичні паперові книжки. Їм на зміну прийде електронна література. Більше спілкуватимемося через різного роду мережі. І більше отримуватимемо інформації не з підконтрольних комусь ЗМІ, а з незалежних джерел. До речі, загостриться проблема відокремлення надійних джерел від таких, що тільки викривлюють справжню ситуацію.\nМи будемо частіше і більше їздити, не тільки за кордон, а й по території України.\nМи жалітися перестанемо. От я на це сподіваюся. Наша схильність пожалітися – "ой, як ми погано живемо" – мені видається найбільшою національною вадою, якої треба позбавлятися.


Соціологи дослідили електоральні настрої українців - політика - Ваші новини\nСоціологи дослідили електоральні настрої українців\nЯкби президентські вибори відбулися найближчим часом, до трійки найпопулярніших кандидатів потрапив би Святослав Вакарчук.\nСпільними зусиллями чотирьох провідних соціологічних компаній (SOCIS, "Рейтинг", Київський міжнародний інститут соціології та Центр Разумкова) було проведено загальноукраїнське дослідження, повідомляє КМІС.\nЯкщо вибори глави держави відбулися найближчої неділі, найбільшу підтримку населення отримав би чинний президент Петро Порошенко: за нього готові проголосувати 16,1% респондентів. Друге та третє місця посіли б лідерка "Батьківщини" Юлія Тимошенко (14,4%) та співак Святослав Вакарчук (12,1%).\nПоказники інших кандидатів мали б наступний вигляд: лідер "Опозиційного блоку" Юрій Бойко і лідер "Громадянської позиції" Анатолій Гриценко здобули би 9,3% голосів, голова партії "За життя" Вадим Рабинович – 7,9%, радикал Олег Ляшко – 7,5%, лідер "Самопомочі" Андрій Садовий – 5%.\nЗазначається, що близько 21% виборців на цю пору не знають, за кого віддати свій голос, а 18% взагалі не планують брати участь в голосуванні.\nЗагалом, період з 28 жовтня по 14 листопада, було опитано 20 тисяч респондентів у всіх областях України, крім Криму й окупованих районів Донецької та Луганської областей.\n22.11 Україна стала лідером рейтингу країн з найвищою загрозою дефолту\n07.11 Новий офшорний скандал може вплинути на рейтинг президента\nКоментарі (6) перегляди: 1887


Реформа децентралізації стала спільною роботою і спільним успіхом України та країн-партнерів - Новости Херсонщины\n— Пане віце-прем’єре, вчора завершився Ваш візит до Франції, під час якого брали участь у низці заходів Організації економічного співробітництва та розвитку, зокрема обговорили звіт щодо багаторівневого управління та децентралізації в Україні, поточні реформи, а саме зміни у сферах енергоефективності та децентралізації. Яке значення має співробітництво з ОЕСР нині? Чим важливі були вчорашні зустрічі в рамках ОЕСР?\n— В першу чергу хочу наголосити, що ми маємо постійне співробітництво з Організацією економічного співробітництва та розвитку (ОЕСР) з точки зору того, щоб отримувати від них рекомендації і моніторінгову оцінку по питанню проведення реформ і не тільки децентралізації, а й інших реформ, зокрема державного управління, енергоефективності та інших напрямках. Вчора проходила презентація саме у ОЕСР в напрямку впровадження реформи децентралізації, оцінки її проведення і надання додаткових рекомендацій. Говорили й про те, що саме потрібно зробити, щоби реформу децентралізації створити якісним інструментом для регіонального розвитку. Економічне співробітництво в рамках європейських країн важливе в тому, щоби побудувати систему відносин не тільки в розрізі економіки країн, а й в розрізі територіальних громад. Окрім презентації ОЕСР, відбувся семінар де йшлося про впровадження цієї реформи, про її успіхи, була наша доповідь про наступні кроки, які ми передбачаємо в реформах.\n— Як в ОЕСР оцінила результати реформи децентралізації в Україні? Які подальші рекомендації було отримано?\n— По-перше, ми маємо висновки презентації з впровадження і успішності реформи, чому — тому що вважається, що сьогодні для Європейського союзу приклад України саме у проведенні реформи децентралізації є гарним прикладом успіху. Дуже багато країн залучено до цього процесу, тому що безпосередньо зі Швецією ми співпрацюємо з напрямку адміністративних послуг, з Естонією — з приводу електронного врядування, з Францію — з впровадження системи державної служби і підготовки кадрів, з Європейським союзом — з впровадження проекту, в рамках якого відкрито 25 регіональних офісів і крім підтримки реформи децентралізації здійснюється окремий моніторинг для Європейського союзу. Також Німеччина, яка залучена до підтримки енергоефективності громад. Також Данія і Словаччина, які залучені до напрямку муніципальних енергоефективних проектів. Тому сьогодні це не просто оцінка ОЕСР, це практична оцінка співробітництва європейських країн, а також Сполучених Штатів, Канади, Японії, які долучаються до реформи децентралізації в Україні, оцінка їхньої співпраці з нами. І для нас це дуже важливо, що вже не відчувається, що ця реформа є тільки справою України. Відчувається, що це є спільна робота і спільний успіх, сприймається як спільний результат співробітництва країн, які залучені до цього процесу.\n— Ви зауважили про співробітництво з Францією, що стосується впровадження системи державної служби і підготовки кадрів. У Парижі Ви зустрічалися з Директором Національної школи адміністрації (Ecole Nationale d’Administration (ENA). Чи було досягнуто конкретних домовленостей? Які основні напрямки співпраці Ви бачите у майбутньому?\n— Ми маємо сьогодні величезну потребу в кадровому ресурсі. Державна служба, закон про реформування якої вступив в дію в минулому році, в першу чергу запроваджує конкурсну відбір на державну службу, вимоги до компетенції, також можливість підготовки та переатестації державних службовців. Але наявність цього кадрового ресурсу, нажаль, невелика і тому можливість підготовки й підготовка кадрового резерву є головним питанням.\nФранція, на сьогоднішній день має один із таких великих інститутів як ENA, які готують саме державних службовців категорії А і А+. Так, це саме та категорія, яка готує менеджерів для співпраці територіальних органів влади, органів місцевого самоврядування та їхньої координації. Методика, технології підготовки цих фахівців, які можуть бути використані не тільки для підготовки державних службовців, а й для службовців органів місцевого самоврядування. Це і було темою нашої розмови. Також йшлося про можливості співпраці між Україною і Францію, безпосередньо зі школою ENA.\nВи знаєте, що ми йдемо по реформи децентралізації і підготовки кадрів не тільки в розрізі державних службовців, а й можливості підготовки префектів. Тому от зараз практично хочемо створити модель, яка дасть можливість залучити найкращий французький досвід, оскеільки загальна концепція реформування системи державних службовців є довготривалою, а нам потрібно просто визначити конкретні пункти, які потрібно зробити разом, щоб швидко просунутися в цьому напрямку.\n— Зараз часто лунає така думка, що Захід, зокрема країни-члени Євросоюзу втомилися від України, від українського питання. Яке Ваше враження з цього приводу?\n— Ви знаєте, от саме вчора два заходи: і конференція, і семінар показали величезний інтерес і учасників ОЕСР, і європейських країн до реформ в Україні. Перш за все, хочу ще нагадати, що саме за останні два роки, маючи успішну реалізацію реформи децентралізації, початок реформи державного управління, проведення в цьому році пенсійної, освітньої реформ; і прийняття законів по медичні реформі і саме головне — проведення судової реформи. Звичайно ж, антикорупційна реформа. І, до речі, вона дуже тут обговорюється. Суть питання, в тому що не потрібно зупинятися, а продовжувати антикорупційну реформу. Тому величезний інтерес з різних країн до України говорить не те, що про відсутність інтересу або, так би мовити, незацікавленості, а говорить про те, що країни, які дуже довгий час працюють з Україною, кожен в своєму окремому напрямку або спільно, або по окремій реформі, сьогодні хочуть також мати й участь в частині успішності цих реформ. Саме конференція, яка вчора проходила, і семінар, показали дуже і дуже великий інтерес наших країн-партнерів до стану проведення реформ в Україні.


Ситуація на Дніпропетровщині спокійна та стабільна – Богоніс | Новини\nСтаном на ранок на Дніпропетровщині – стабільна та спокійна ситуація. Область – під охороною поліції, військових, сил територіальної оборони. Про це повідомив під час брифінгу заступник начальника ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області Володимир Богоніс.\n«В області спокійно. Продовжуємо забезпечувати порядок у містах та селах регіону. Проводимо роботу з виявлення ворожих груп та щодня затримуємо диверсантів, – сказав заступник начальника ГУ Нацполіції у Дніпропетровській області Володимир Богоніс. – Вдячні мешканцям за пильність. Та свідоме дотримання комендантської години».\nВін нагадав – з 20:00 до 06:00 в області продовжує діяти комендантська година. У цей час слід знаходитися вдома.


Флагман Xiaomi Mi 11 представлено офіційно: SD888, 6,81" і відео у 8К за $612 - Root Nation Флагман Xiaomi Mi 11 представлено офіційно: SD888, 6,81" і відео у 8К за $612 - Root Nation\nRoot NationНовиниНовини ITФлагман Xiaomi Mi 11 представлено офіційно: SD888, 6,81" і відео у 8К...\nЩож, Xiaomi, нарешті офіційно випустила Xiaomi Mi 11, перший смартфон з процесором Snapdragon 888 SoC. Що цікаво, цей смартфон не такий дорогий, як ми очікували. Його стартова ціна становить 612 доларів США, що приблизно відповідає ціні деяких пристроїв середнього рівня. Без зайвих слів, давайте відразу перейдемо до офіційної інформації з презентації.\nСтосовно дизайну, Xiaomi Mi 11 повністю оновив стиль. Цей смартфон має товщину всього 8,06 мм і вагу всього 196 г. Він має абсолютно нову компоновку камери з п’ятьма варіантами кольорів, трьома скляними задніми панелями і двома простими шкіряними задніми панелями (димчасто-фіолетовий, хакі). Крім того, скляна кришка модуля камери оброблена суцільним склом. На передній панелі телефону є прихований навушник.\nДисплей Xiaomi Mi 11 має «найдорожчий екран в галузі». Це також найбільш просунутий дисплей в історії Xiaomi. Він отримав вищу оцінку DisplayMate A+ і побив 13 нових рекордів в рейтингу DisplayMate. Цей пристрій оснащений 6,81-дюймовим гнучким екраном AMOLED з надвисокою роздільною здатністю 2K і чотирма вигинами. Його максимальна яскравість досягає 1500 ніт. Xiaomi Mi 11 підтримує Gorilla Glass 7. Скло Gorilla Glass Victus збільшує опір падіння в 1,5 раза і зносостійкість у 2 рази. Це також перший китайський флагман, який використовує Gorilla Glass Victus.\nЗгідно з офіційною інформацією, Xiaomi співпрацює з «Harman Kardon» для створення подвійних стереодинаміків Mi 11. Вони забезпечують стереозвук мобільного телефону з тривимірною вібрацією. Крім того, Bluetooth цього телефону має деякі поліпшення. Тепер він підтримує обмін аудіо по Bluetooth і одночасно підключає два пристрої Bluetooth.\nЩо стосується продуктивності, Xiaomi Mi 11 являє Snapdragon 888 усьому світові. У ньому використовується найпотужніше ядро Cortex X1. Продуктивність графічного процесора збільшується на 35%, обчислювальна потужність движка AI досягає 26TOPS, використовується пам’ять LPDDR5 і досягає 6400 Мбіт/с. Крім того, цей смартфон оснащений батареєю ємністю 4600 мАгод, яка підтримує дротову швидку зарядку потужністю 55 Вт. За заявою компанії, повна зарядка займає 45 хвилин. Крім того, серія Xiaomi Mi 11 також підтримує швидку бездротову зарядку потужністю 50 Вт, яка забезпечує повну зарядку за 53 хвилини. Також є бездротова зворотня зарядка 10 Вт.\nКамери Xiaomi Mi 11 поставляються з основним сенсором на 100 МП на задній панелі. Флагман отримав нову 5-мегапіксельну 50-міліметрову макро-камеру з телеоб’єктивом і надширококутну 13-мегапіксельну камеру з кутом огляду 123°. Для відеозйомки даний пристрій підтримує відео з роздільною здатністю 8К. На передній панелі знаходиться 20-мегапіксельна камера, яка підтримує режим ширококутного панорамного групового фото.\nXiaomi Mi 11 також поставляється з Wi-Fi 6. У порівнянні з Мі 10, підвищили пропускну здатність від 80MHz до 160 МГц. Крім того, в цьому смартфоні використовується лінійний двигун осі X для підтримки багатофункціонального NFC і інфрачервоного дистанційного керування.\nПопередні продажі почнуться сьогодні, а перший прямий продаж відбудеться 1 січня 2021 року. Варто відзначити, що нижче вказана ціна стандартної версії без зарядного пристрою. Ось офіційна стартова ціна цього смартфона:\n8 ГБ + 128 ГБ – 612 доларів США\n8 ГБ + 256 ГБ – 658 доларів США\n12 ГБ + 256 ГБ – 719 доларів США.


Плавання в басейні - користь для здоров'я очевидна · Поради та відповіді\nПлавання в басейні приносить максимальну користь як фігурі, так і здоров’ю. Воно підвищує загальний тонус організму і при цьому допомагає розслабитися. Необхідно знати деякі правила занять на воді, основні з яких наведені нижче.\nТак, якщо планується поєднувати плавання з іншого фізичним навантаженням, то заняття водним спортом краще перенести на другий план. Займатися на біговій доріжці або фітнесом після аквааеробіки або плавання в басейні вкрай не рекомендуються, так як вода має великий вплив на організм людини: температурне, хімічне та механічне. Вона активізує практично всі активні біологічні точки, підсилює роботу залоз внутрішньої секреції і кровообіг. Плавання в басейні корисно ще й тим, що це при виконанні цих рухів серце працює навіть ефективніше, ніж при заняттях на велотренажері.\nПлавання в басейні має здійснюватися після ретельного розминання плечей, шиї і загального зігрівання м’язової системи. Фахівці рекомендують робити масаж точково посередині між носом і верхньою губою. За допомогою цього масажу можна зняти скутість м’язів.\nУ разі якщо був допущений велику перерву, то нові заняття в басейні необхідно здійснювати строго за розробленим графіком. Кількість відвідувань на тиждень - не менше трьох разів. При цьому харчування потрібно ретельно збалансувати і витримувати необхідний проміжок часу між тренуваннями і їжею.\nРекомендується відрегулювати приблизний режим тренувань в наступному порядку, починаючи з першого тижня занять:\n- два тижні - 4 рази по 25 м;\n- до п’ятого тижня - 2 рази по 100 м;\n- до десятого тижня - 4 рази по 100м;\n- на 15-му тижні - 3 рази по 200 м;\n- на 20-му тижні - 4 рази по 200 м;\n- з 21-го тижня - 2 рази по 500 м або 5 разів по 200 м.\nДля запобігання перевтоми потрібно чергувати плавання і відпочинок. Так, після десяти хвилин активних занять п’ять хвилин необхідно побути біля краю басейну на водній доріжці.\nДля збільшення навантаження можна чергувати плавання і деякі елементи аквааеробіки. Одним із прикладів може служити такий перелік вправ: повернутися до бортика спиною і піднімати ноги під різними кутами. Також можна додати відведення ніг в сторони, обертання, махи вперед і назад. Закінчити комплекс вправ імітацією кроків на місці.\nКрім загального оздоровлення плавання в басейні дозволяє позбавитися від зайвої ваги. Такого роду заняття протягом 40 хвилин в середньому спалює близько 200 ккал. Плавання в басейні при дуже активному навантаженні на організм людини є оптимальним і ефективним фізичним заняттям для людей, у яких існують проблеми з хребтом і суглобами, прояв варикозу на судинах або перенесені травми кісткової системи. Таке заняття, як плавання в басейні - користь вагітним жінкам і маленьким дітям.\nДля людей, які дуже уважно ставляться до свого зовнішнього вигляду, плавання дозволяє придбати привабливо тіло завдяки навантажень на всі основні групи м’язів. Так, тренування м’язів грудей, спини і плечей здійснюється завдяки діям рук, які допомагають втриматися на воді. Під час плавання розвиваються і зміцнюються м’язи ніг, адже вони представляють собою основну рушійну силу.\nОсь чому корисне плавання в басейні: знімається стрес, приходить заспокоєння і при цьому людина отримує заряд енергії. Такі суперечливі почуття можливі завдяки чарівній силі води. Адже зазвичай люди дуже втомлюються від напруги і спеки, а під час плавання організм занурюється в охолоджуючу і заспокійливу середу. Саме ці відчуття дозволяють довго не відчувати втоми і займатися спортом набагато довше за часом, ніж на суші.\nІ останній важливий фактор, що говорить на користь плавання в басейні - сприйняття людьми цього заняття як задоволення, яке вони хочуть відчувати знову і знову.\nЯгода годжі - як приймати для схуднення. Як схуднути за ягодами годжі?\nГострий суп зі свинини з чорною квасолею\nКамінь родоніт як талісман творчих людей\nРада 1: Які є гріхи\nКопенгагенська ратуша: опис, історія, фото\nЯк встановити дві операційні системи Windows на одному комп'ютері\nСкільки струн у скрипки і як влаштований інструмент?


Топ-10 найкорисніших продуктів для стрункої фігури - tochka.net\nМи підготували тобі меню для струнких ніжок, тонкої талії та підтягнутого пресу\nТобі здається, що ти все робиш правильно: дотримуєшся дієти і ходиш в тренажерну залу, але твоє відображення в дзеркалі досі не задовольняє тебе?\nПеревір чи всі продукти, що вживаються тобою дійсно корисні для твого тіла.\nМи в tochka.net теж за здорове харчування.\n1. Мінеральна вода без газу\nМінеральна вода містить корисні елементи: солі, магній і калій, які допомагають твоєму травленню. Також вода сприяє виведенню токсинів з організму - без цього будь-яка дієта буде неефективна.\n2. Трав'яні чаї\nВсі чаї мають властивість притупляти почуття голоду, так як тепла вода послаблює м'язи шлунка. Трав'яні чаї також прискорюють травлення і заспокоюють нервову систему. Додавай м'яту, базилік, лаванду, альпійські трави - це дуже смачно.\n3. Рослинне молоко\nВчені довели, що коров'яче молоко погано засвоюється організмом, тому бажано варити кашу, додавати до кави та смузі саме рослинна молоко. Воно буває дуже різним. Одне з найсмачніших - мигдальне - вітамінізоване і легке.\nЙому не обов'язково бути знежиреним, щоб не нашкодити твоїй фігурі. Ти можеш обирати будь-який натуральний йогурт на полиці в супермаркеті або навіть зробити його сама з бактеріальних заквасок. У такому йогурті мінімум цукру, а тому в баночці зосереджена максимальна користь.\nЗапечені овочі корисніші за сирі - від них не буває здуття, вони термічно оброблені і при цьому готуються без масла. Це низькокалорійний і ситний продукт. Ідеальні для обіду або навіть вечері.\nЦей модний нині злак м'яко діє на кишечник і допомагає травленню. Також кіноа містить хром, який навіть призначають при проявах булімії - тобто неконтрольованого поглинання їжі.\n7. Риба на грилі\nСаме при такому методі готування риба зберігає максимальну кількість вітамінів, мінералів і корисних речовин. Готуй її на решітці в духовці або на сковороді гриль. Головне - не додавай жир.\nНайменше цукру міститься в малині, полуниці і чорниці. Вони очищають кишечник, а також виступають дуже корисним низькокалорійним перекусом.\nСпеції допоможуть тобі зберегти природний смак страви і не пересолити її. Так сіль не затримуватиме в організмі зайву вологу і стрілка на вагах впевнено поповзе вниз.\nВисівки - це клітковина в чистому вигляді. Вони живлять і насичують організм необхідними мікроелементами. Клітковина дуже корисна для травлення - додавай чайну ложку висівок в ранкову кашу і ще одну ложку в салат протягом дня і твій організм скаже тобі «дякую».\nА що б ти додала до цього списку?


Україна | Brushwood Tales\nУкраїна\tІз життя\nPosted on 30 Березень, 20159 Червень, 2017\nВже третій рік підряд ми приїжджаємо в Ужгород. Перший – просто полазити по новенькому стенді, два останні роки – на змагання з боулдерінгу, які проводить клуб Геліос, так що це вже свого роду традиція. Так само, як і гуляти красивим Ужгородом та милуватись цвітом сакури :) Цього року із сакурою не склалось, вона ще не почала цвісти, зате змагання вдались на славу. (більше…)\nPosted on 23 Листопад, 20141 Вересень, 2016\nНа початку листопада їздили на скелі у Кременці, і я скористалась можливістю спробувати зв’язку Fujifilm + M42 об’єктив. Вибір був невеликим, взяла з собою такий любий Геліос 44-2 та Юпітер-37А (яким так і не фотографувала). Приємно здивував результат – куди Геліосу до спортивної зйомки, але все ж у фокус навіть попадала :) (більше…)\nPosted on 9 Вересень, 2014\nМаючи один вихідний день, ми спокусились на гарну погоду і вирішили з’їздити у гори – погуляти, позаглядати на грибочки, посмакувати ягоди, потестити один чудо-прилад. Не довго думаючи, обрали Лопату – і добратись просто, і я там ніколи не була. Тому купили квиточки на мукачівку і в передостанній день літа рушили у сторону Сколе. (більше…)\nPosted on 17 Листопад, 20138 Грудень, 2015\nPosted on 5 Листопад, 201323 Березень, 2015\n12-13 жовтня у селі Церківна (яке Гугл знає як Церковна, Болехівський район) відбувся чемпіонат Карпат по боулдерінгу, меморіал пам’яті Ігора Шарабури. Учасників було близько півсотні, найдальше із Росії, на жаль, не впевнена звідки точно, а знайти список учасників чи будь-яку офіційну інформацію мені не вдалось.\nPosted on 30 Вересень, 201313 Січень, 2015\nМабуть, Грузія зараз дуже красива – золоті схили, білосніжні вершини, легенький іній на деревах зранку, кришталево чисте небо уночі..\nНе витерпіла читати звіти друзів, які щойно повернусь із Сакартвело, переглядати фотографії.. тому слухаю грузинську музику, час від часу моніторю розклад виступів Сухішвілі у Львові і дуже тішусь з того, що зі Львова запускають авіарейси у Кутаїсі. А вчора ми з В. побували у кафе грузинської кухні “Генацвале”, що на перехресті Франка та Стрийської. Мушу зазначити, що відгуки про те, що кубдарі у них смачні – щира правда! Смак як у Сванетії)) Ввважаю, що ціна 45 гривень/штука відповідає якості, та й розмір пристойний – мені вистачило половинки, щоб наїстись. Інших страв не пробувала, але кубдарі рекомендую, із бокалом мукузані смакують за милу душу. :) (більше…)


Богослужіння Владики Нестора в неділю 16-ту після П’ятидесятниці - Тернопільська єпархія ПЦУ\nРазом із владикою Нестором молився настоятель храму прот. Анатолій Довгалюк та духовенство Тернопільської єпархії.\nТакож, цього дня багато прихожан приступили до таїнств Сповіді та Причастя Святих Христових Таїн. Особливо приємно було бачити серед причасників значну кількість дітей.\nІоан Золотоустий, Архієпископ Нестор, Богослужіння, владика Нестор, Колосова, Кременець, Літургія. Посилання.\nДжерело: Прес-служба Тернопільської єпархії УПЦ Київського патріархату


Як бджоли готуються до зими - презентація з природознавства\nУ саду малий Микитка Захотів зірвати квітку. А вона його вкусила, Загула та й полетіла. Що за квітка це була? То не квітка, а...\nВилетіла з вулика бджілка. Літає над пасікою й дослухається. Чує, десь далеко-далеко дзвенять голосні дзвіночки. Летить бджілка на музику дзвіночків. Прилітає до лісу. А то дзвонять квітки конвалії. Кожна квітка — маленький срібний дзвіночок. Усередині золотий молоточок. Б'є молоточок по сріблу — лунає дзвін, аж до пасіки лине. Ото так конвалія кличе бджілку. Прилітає бджілка, збирає з квітки пилок та й каже: — Дякую, квітко... А квітка мовчить. Вона лише зніяковіло опускає голівку. В. Сухомлинський\nСлово художникам і фотографам


Засіб від тарганів, а труїть людей! Страсті за Ревізором | Страсті за Ревізором\nСтрасті за Ревізором / Засіб від тарганів, а труїть людей! «Страсті за Ревізором». Анонс Засіб від тарганів, а труїть людей! «Страсті за Ревізором». Анонс 18.04.2016\nДивіться сьогодні, після випуску «Ревізора» на Новому каналі.


Шотландія знову дискутуватиме про незалежність та власну валюту - Syla News\nТакож говоритимуть про створення власної валюти, пише ua.news.\nПро це заявила перший міністр і лідер Шотландської національної партії Нікола Стерджен, повідомляє BBC. Вона уточнила, що її партія на наступному тижні відновить дискусії про незалежність Шотландії після публікації доповіді про економічне зростання, яка, як очікується, буде оприлюднена 25 травня. Крім того, влада розгляне питання створення шотландської валюти. Одночасно Стерджен вважає передчасним новий референдум про незалежність.\n«Як тільки у нас з’явиться деяка визначеність щодо результату Brexit і майбутніх відносин Сполученого Королівства з Євросоюзом, тоді я знову розгляну питання про терміни проведення референдуму», – заявила вона.\nНагадаємо, в уряді Шотландії не виключають розриву з Великобританією після Brexit. У крайньому разі, Шотландія і Уельс планують забрати собі ті регіональні повноваження, які після Brexit перейдуть від Брюсселя до Лондона.\nМітки: Велика Британія, шотландія


Війна заморожується на невизначений час | New Pathway Ukrainian News | Новий Шлях Українські Вісті\nHome Opinion Editorials Війна заморожується на невизначений час\nВійна заморожується на невизначений час\nУ жовнті 2014 р. ми взяли інтерв’ю у експерта International Centre for Defence Studies Максима Бугрія, який передбачив, що великого наступу російсько-“сепаратистських”військ у найближчі місяці не відбудеться. Цей прогноз виявився вірним – з того часу, якщо не враховувати боїв за донецьке летовище та Дебальцеве, війна перейшла у більш повільну фазу. Зараз пан Бугрій прогнозує продовження повільного конфлікту, і треба сказати, що цей прогноз є досить ризикованим, оскільки багато хто передбачає відновлення російського наступу зі встановленням сухої погоди. Втім, його прогноз, зроблений на початку жовтня, також був ризикованим.\nНШ: Почнемо зі зникнення Путіна. Що це було?\nМБ: Одним з пояснень може бути намагання Путіна показати Заходу, як буде погано без нього – для цього були повідомлення про військову техніку в Москві, згадки про внутрішньоросійський конфлікт 1993 року. А російські громадяни засумували без свого лідера, який кінець кінцем з’являється і його рейтинг ще більше піднімається.\nНШ: А для чого було оте публічне визнання у фільмі про Крим участі російських військ у анексії Криму? Путін не боїться реакції Заходу?\nМБ: Цей фільм – пропагандистський інструмент для росіян, спроба пояснення економічних та людських втрат від анексії Криму та війни на Донбасі. Це – дуже дорогий “переможний” фільм, який демонструє зразкову армію, яка насправді не є такою. Щодо слів Путіна про ядерну зброю, це вже десь п’ята згадка про неї за останній час, від Путіна і не тільки. Філіп Карбер з Potomac Foundation розробив схему гібридної війни, де на самісінській верхівці поставив погрози ядерною зброєю. Цей аргумент використовується для стримування Заходу, застереження подальших санкцій, але далі аргументів вже немає. Хоча всі розуміють, що велика війна з НАТО не є реальною. У фільмі Путін говорив про це досить помірковано, у сенсі, що “наші ядерні сили завжди готові”, тобто він грався з цим питанням.\nНШ: Чому Захід закрив очі на взяття Дебальцевого після підписання Мінську-2? Чи можна це назвати потуранням агресору?\nМБ: Дебальцеве не є стратегічним ключовим пунктом для Європи, таким як Маріуполь чи Одеса. Причина в тому, що США, Німеччина і Франція насамперед хочуть припинити військові дії, отже, якщо подальшого наступу не буде, то моменти типу Дебальцевого вони не вважають настільки важливими.\nНШ: Чому останніми днями ідуть сигнали зі Заходу, що Україна має відновити банківську систему на окупованих територіях, платити там пенсії, тобто взяти на себе витрати по цій території?\nМБ: В України були сподівання, що за збитки платитиме Росія, цього зробити не вдалося. Але Україні вдалося добитися, що вона буде фінансувати ці території лише після проведення виборів за українським законом, роззброєння банд і відновлення контролю над кордоном.\nНШ: Чи Захід готовий надіслати свої війська на Донбас в межах миротворчих сил?\nМБ: Це можливо, але після встановлення тривалого припинення вогню. Якщо там буде ризик повернення артилерійських дуелей, це буде проблематичним.\nНШ: Чи відновиться військовий наступ Росії?\nМБ: Зараз видається, що Росія ще не до кінця використала економічний тиск та внутрішню дестабілізацію як важелі впливу на Україну. Наприклад, Росія щойно не погодилася на реструктуризацію українського боргу. Крім того, зараз в Україні сильно зростуть ціни на енергоносії, а політична конкуренція значно активізувалася – зараз бійок у Верховній Раді більше, ніж під час активних боїв на Донбасі.\nКрім того, якщо буде наступ на Маріуполь, Україна буде чинити жорсткий спротив, а нація згуртується навколо керівництва. Але якісь менші наступи, навколо якихось населених пунктів, є імовірними.\nНШ: У випадку менших нападів, відключать Росії SWIFT, чи ні?\nМБ: Якщо не буде суттєвої ескалації на новому якісному рівні, то не відключать. Якщо напади будуть за очевидної російської підтримки, то санкції будуть. Але менші напади не будуть успішними – українські збройні сили зараз вже є досить потужними. Мені здається, що в найближчі декілька місяців Росія зосередиться не на військових важелях. Росія вже зараз завдає великих економічних збитків Україні, створює нестабільність. Якщо це – конфлікт за вплив, а не за територію, то Росія вже має вплив на Україну.\nУкраїна також навряд чи зважиться на військовий розв’язок ситуації в Криму та на Донбасі, а Захід навряд чи надасть Україні військову допомогу. Росія не дозволить український контроль над кордоном, а Україна не визнає нинішніх сепаратистів. Таким чином, конфлікт зараз заморожується з обох боків. Але позитивом для України зараз є те, що її незалежність і легітимність її влади вже ніхто не ставить під сумнів, навіть Росія. Тому Україна не програла і все ще попереду.


Двожильний нагрівальний кабель PROFI THERM Eko -2 16,5 95 Вт - PROFI therm/Eko (Україна) / SonceDim\nДвожильний нагрівальний кабель PROFI THERM Eko -2 16,5 95 Вт Код pr-18193\nНагрівальний кабель двожильний екранований довжиною 5,8 м з холодними з'єднувальними проводами та герметичною перехідною і кінцевою муфтами для монтажу в шар цементно-пісчаної стяжки товщиною 3-5 см. Володіє питомою потужністю 16,5 Вт/м. Використовується в якості основної опалювальної системи, або як додатковий обігрів.\nНомінальна потужність - 95 Вт\nПлоща обігріву – 0,6 - 0,7 м²\nГотовий до монтажу двожильний екранований кабель довжиною 5,8 м, загальною потужністю 95 Вт чудово підходить для обігріву 0,6 - 0,7 м² площі приміщення, вільної від громіздких та вбудованих меблів. Оптимальний крок монтажу кабелю — 8 ÷ 12 см. Кріпити кабель до основи можна за допомогою металевої монтажної стрічки або без неї. Тому для Вашої зручності ми пропонуємо 2 варіанти комплектації (і відповідно 2 типи ціни).


Що краще: репетитор з англійської мови чи навчання в групі\nReviews, About English Language. 11.12.2012\nАнглійська в групі або індивідуально?\nОтже, ви вирішили, що прийшов час вивчати або вдосконалювати свою англійську мову. Ви вбиваєте заповітні слова «курси англійської мови в Києві» в пошуковик, і серед усьої безлічі пропозицій потрібно щось вибрати. Хтось із друзів порадить репетитора: «Індивідуальний підхід тітки Каті з третього під'їзду допоміг дитині (кудись) вступити», або ж навпаки: «Є знайома студентка, на стажуваннях за кордоном бувала! Вона навчить тебе «живій» мові, а не тій «книжковій», якого крім тітки Каті вже ніхто і не розуміє! »\nКому вірити? Кого слухати? Команда Englisher пропонує свою допомогу у вирішенні цієї дилеми.\nДля початку, слід визначитися, чи потрібен репетитор. Або краще в групах? Або ж в міні-групах? Заняття в групах, як і індивідуальне навчання, мають свої переваги. Саме цій темі присвячується ця стаття.\nМова - соціальне явище. Вона і потрібна то нам для того, щоб спілкуватися з людьми, чи не так? Тому заняття в групі - це природно. Їх рекомендують так само корпораціям, і в такому випадку курси англійської набувають ще й ролі своєрідного «тімбілдінга».\nПЕРЕВАГИ ЗАНЯТЬ В ГРУПІ\nрізноманітність видів роботи з мовою (рольових ігор, діалогів, дебатів). Більшість з цих видів роботи просто недоступні при індивідуальному навчанні. До того ж, при індивідуальному навчанні ви будете слухати завжди думку однієї і тоєї ж людини - вашого викладача. Що тут поганого? Так в тому, що ви не "тренеруете вухо" і звикаєте до мови однієї людини.\nінтерактивність навчання, адже мова вам потрібна для спілкування з усім світом, а не просто з однією людиною. У групі у вас з'являється можливість СПІЛКУВАННЯ: пояснити, що ви думаєте, спробувати зрозуміти іншого і т.д.\nнові люди - нові знайомства: чом би і ні?\nможливість вчитися на чужих помилках: навіть якщо ви боїтеся задати питання, чи ще до нього не додумалися, ваш сусід може це зробити за вас. Також, якщо в розмові ви чуєте помилку (так, ви її помітили) - ви намагаєтеся такого не допускати підсвідомо.\nстимул займатися і не відставати від інших. Репетитор може вам пробачити брак часу і не зроблене домашнє завдання (це ж ви платите йому гроші), а ось усвідомлення того, що ви відстаєте від групи ви не пробачите собі самі! Група задає ритм, навіть якщо вам лінь або не вистачає часу.\nрозклад гарантує регулярність занять. Репетитору можна зателефонувати і скасувати заняття - дуже зручно. Так можна зробити хоч три рази під ряд, а потім взагалі забути про те, що таке англійська. З групою - ви рахуєте вже заплачені гроші, і намагаєтеся не пропускати!\nдодаткові заходи для студентів пропонують не всі курси, але багато. Це зазвичай клуби або якісь тематичні заняття. Перегляд і обговорення фільмів, екскурсії, клуби за інтересами - знайдіть місце англійської на дозвіллі! Залежно від школи, такі заняття можуть входити у вартість семестру, або ж вимагають додаткової оплати. Дізнавайтеся!\nносії мови (можливо). Поважаючі себе курси запрошують носіїв мови. Ці люди зазвичай не вчать вас граматиці, вони вчать вас говорити!\nбібліотеки. Так Так Так! Історії, знайомі вам з дитинства, але вже на англійській? Так! Книги є адаптовані під ваш рівень, або ж оригінали, якщо ви любите випробування справжнім англійським! І вам не обов'язково їх купувати: почитайте і повертайте.\nЗалежно від темпераменту і від поставлених цілей комусь підійдуть індивідуальні заняття. Наприклад, якщо графік роботи не дозволяє ніяким чином відвідувати заняття в групі, або часті відрядження збігаються з днями занять - тобто, якщо все упирається в час. Або ж потреба відповідати на питання викладача перед всією групою заводить в жах, не кажучи вже про те, що в рольовій грі роль попалася «не така». Страх перед групою - це окрема тема.\nвся увага вам. Це дуже добре. Ви бачите, за що ви платите. З іншого боку, така увага часто балує, і в подальшій розмові не з вашим репетитором вас чомусь можуть не розуміти і вас це може нервувати. Адже в реальному житті ніхто не буде по сто раз вас перепитувати і намагатися зрозуміти. Тому займаючись з репетитором, не гидуйте відвідуваннями розмовних клубів при мовних школах.\nви вибираєте час і тривалість занять - і це, мабуть, найбільша перевага індивідуальних занять. З іншого боку, тривалість занять на курсах підібрана оптимально для того, щоб ви могли опрацювати матеріал.\nгнучкість графіка індивідуальних занять дозволяє вам самостійно планувати ваш час. Залишається тільки знайти викладача, якому б підходив ваш час.\nможливість займатися навіть вдома, якщо вам складно або просто не зручно пересуватися по місту. Але не всі репетитори згодні їздити до когось додому. У частих випадках вони вимагають приходити на їх територію. Часто вартість заняття за годину залежить від місця занять. Адже не кожен викладач забажає провести дві години в дорозі, щоб отримати оплату за півтори години роботи.\nВибір все ж за Вами!\nЗа матеріалами сайту englisher.com.ua


Наглядные Пособия Формат 215*300 Купить Недорого В Украине — Интернет-Магазин Etvoe\nНаглядные Пособия Формат 215*300\nНабір для оформлення інтер'єру в класі. Вчимо числа від 2 до 10. У нашому паровозі є цифри, які номерують вогони в них запропоновані варіанти вирішення, дитина повинна правильно вирішити завдання, щоб отримати правильну цифру, яка позначає вагон паровоза. Розмір готової композиції: 30*210 см\nКод: 251661 Артикул: / На складе\nКод: 251661 На складе Артикул: /\nНУШ Для оформлення інтер'єру в класі і використання як демонстраційний матеріал для дітей. За допомогою цього плаката вчитель або батьки зможуть показати дитині центр навчання, який відповідає за певний предмет. Навчальна назва предмета знаходитися на окремих "хмарках", в кількості 8 штук. Розмір: 31. x 21.5 x 0.3\nКод: 251663 Артикул: - На складе\nКод: 251663 На складе Артикул: -