Автор работы: Пользователь скрыл имя, 05 Мая 2014 в 20:53, реферат\nСкачать полностью (154.74 Кб) Сколько стоит заказать работу?\n— 157.01 Кб (Скачать документ)\nСучасна економіка є дуже складна система, кожна частину якого міцно пов'язана з іншими відіграє. Але, жодну з найважливіших ролей грає банківсько системо, забезпечує на сучасному етапі розвитку економічних відносин нормальне функціонування всієї економіки загалом. Сьогодні банки призваны:\n-акумулювати вільні грошові средства;\n-виконувати функції касирів господарських субъектов;\nЗараз неможливо уявити гармонійно розвинену державу без розгалуженої мережі банків. І це дійсно, банки грають у сучасної економіці роль численних сердець, з допомогою яких, можливо розвиток виробництва і становлення економіко-політичної мощі держави. Саме економіко-політичної, бо ще не створена політична доктрина, в якої економіка розглядалася б окремо від політики. Сьогодні день, банки є економічним інструментом до рук правительства.\nАле, зазвичай, у прямому підпорядкуванні уряду перебуває один центральний банк, приміром, Федеральний Банк ФРН, інші ж банки лише керуються його рекомендаціями. І федеральне Німецьке уряд неспроможна безпосередньо впливати попри всі банки Німеччини. Вплив ними можливо через уряд тієї землі, до котрої я вони " прикріплено " . Отже, уряд неспроможна жорстко диктувати умови (часто руководствуемые політичними мотивами правлячої партії) банкам.\nДонедавна ми банківська діяльність які і повністю визначалася внутрішньої політикою КПРС. Але, у зв'язку з политико- економічними перетвореннями, нашій країні з'явилося безліч недержавних банків, діяльність яких регулюється з одного боку - об'єктивними економічними законами, з другого - листами Центробанку і недосконалим поки законодательством.\nСучасні російські банки розвиваються дуже на високі темпи, з урахуванням, перші недержавні фінансові інститути з'явилися торік у 1988 р., то появу у 1993 р. кредитних карток як у магнітних, так і електронних носіях, можна як великий прогресс.\nПопри недосконалість банківського законодавства, Російські банки займають міцне становище на ринку капіталів, і відкривають філії там. Щоправда, казати про Російської банківської експансії ще час, оскільки економічні складнощі у нашій країні неможливо сформуватися повноцінної банківської системе.\nПерехід до ринків пов'язані з реалізацією кредитних відносин. Перебудова грошового обігу євро і кредиту, максимальне скорочення централізованого фінансування, перехід до горизонтальному руху грошових ресурсів на фінансовому ринку. Кредит - форма руху позичкового капіталу, тобто. капіталу, запропонованого в позичку. Перерозподіл коштів сприяє уравниванию норми прибутку між різними галузями. Кредитна система може приймати дві формы:\n1) сукупність кредитних відносин, форм і методів кредитования\n2) з кредитно - фінансових установ, які акумулюють вільні кошти й надають в позичку (інституціональна форма). Перша форма представлена такими формами кредиту: -комерційним, які виникають під час продажу товару з відстрочкою платежу -банківським, виникає при дачі позичок банком -споживчим, виникає при наданні позичок для придбання товару юридичних осіб -державним, коли кредитором виступає держава -міжнародним, коли суб'єктами кредитування є іноземні банки.\nВсе це видам кредиту властиві специфічні форми відносин кредитування. Реалізують ці відносини спеціальні установи, що утворюють кредитну систему в інституціональному її понимании.\nЦентральні банки — це банки, здійснюють випуск банкнотів є центрами кредитної системи. Вони займають у собі особливе місце і є, зазвичай, державними учреждениями.\nДо основним функцій центрального банку ставляться следующие:\n-емісійна функція, яка зберігає своє значення, оскільки готівку як і необхідна для значній своїй частині платежів і забезпечення ліквідності кредитної системи, які мають мати кошти остаточного погашення боргових обязательств.\n-функція акумулювання і збереження касових резервів для комерційних банків, тобто кожен банк, — член національної кредитної системи зобов'язаний зберігати на резервному рахунку у московському Центральному банку суму певної пропорції до розміру його вкладів. Одночасно Центральний банк традиційно є хранителем офіційних золотовалютних резервів країни (офіційні валютні резерви Росії у 1993 р. склали 4 млрд. дол. і близько т золота).\n-функція кредитування комерційних банків, характерна соціалістичної економіки при державній монополії на кредитну діяльність, і навіть для затяжного перехідного періоду, що супроводжується нестачею засобів у руках приватних фінансових установ. Менш проявляється вона у розвиненою ринковою економіці, де подібне кредитування існує переважно у періоди фінансових трудностей.\n-надання кредитів і виконання розрахункових операцій для урядових органів, позаяк у бюджетах різного рівня акумулюється майже половину і більше ВВП країн. Дані кошти накопичуються на рахунках центральних і витрачаються з нього. У цьому центральні банки веде ліку урядових установ і закупівельних організацій. З іншого боку, вони здійснюють операції з колишніми державними цінними паперами, надають державі кредит у вигляді прямих короткострокових і довгострокових позичок або придбання державних облігацій. Центральні банки також проводять за дорученням урядових органів операції з золотому й іноземної валютой.\n-клірингова функція чи функція проведення безготівкових розрахунків. Так, у низці країн центральний банк веде операції з загальнонаціональному клирингу, виступаючи посередником між комерційними банками, розташованими різних районів країни. Прикладом загальнонаціональної розрахункової палати може служити Федеральна резервна система Сполучених Штатов.\nКомерційні банки є приватні та державні банки, здійснюють універсальні операції з кредитування промислових, торгових оборотів і інших підприємств, переважно по їхній рахунок грошових капіталів, які отримують як вкладов.\nВирізняють кілька тисяч їхніх функций:\n-надання кредитів предпринимателям.\nОсоблива заслуга комерційних банків також полягає у здійсненні розрахунків у масштабах всього національного господарства. На базі їх операцій виникають кредитні гроші (чеки, банківські векселя).\nСпеціалізовані кредитно-фінансові інститути включають банківські і небанківські організації, які спеціалізуються на певних видах кредитування. Так, зовнішньоторговельні банки спеціалізуються на кредитуванні експорту й імпорту товарів, а іпотечні банки та самої компанії — на наданні довгострокових позичок під заставу нерухомості (землі і строений).\nДо системі кредитно-фінансових інститутів относятся:\n-інвестиційні банки, займаються эмиссионно - засновницької діяльністю, тобто проводять операції з випуску та розміщення на фондовий ринок цінних паперів, одержуючи цього дохід. Вони мають права приймати депозити привертають капітали, зазвичай, шляхом продажу власних акцій або кредиту комерційних банків. Свій капітал вони використовують із довгострокового кредитування різних галузей господарства. На сьогодні у Росії вони немногочисленны.\n-велика група ощадних установ, що становить важливе місце у кредитної завдяки залученню дрібних заощаджень і доходів, які інакше не зможуть функціонувати як капитал.\n-страхові компанії, котрим характерна специфічна форма залучення коштів — продаж страхових полісів. Отримані доходи, вони вкладають, передусім, в облігації й акції низки інших компаній, державні цінні бумаги.\n-пенсійні фонди, які різняться з організації, управлінню і структурі активів. Так, є застраховані пенсійні фонди, (керовані страхові компанії) і незастраховані (керовані підприємствами чи з їх доручення — банками), фундирувані (їхні кошти інвестовано в цінних паперів) і нефундированные (пенсії виплачуються з поточних надходжень і доходів) і з другие.\n-інвестиційні компанії, що розміщують серед малих тримачів свої зобов'язання (акції) і використовують отримані кошти на придбання цінних паперів народного господарства. Дрібні інвестори охоче купують зобов'язання інвестиційних компаній, бо з причин значної диверсифікації (вкладення засобів у різні підприємства) досягається відоме розосередження активів, знижується небезпека втрати заощаджень через банкрутств фірм, до чиїх акції вкладено капітал. Так, інвестиційні чекові фонди у Росії є, по суті, теж інвестиційними компаниями.\nОтже, кредитна система у Росії полягає, по-перше, з банківської системи, має зазвичай два уровня:\nАле часом банківсько системо буває трирівневої (наприклад, в США):\n-12 окружних федеральних резервних банков;\nІ, по-друге, з кредитно-фінансових інститутів, котрі посідають третій і четвертий її этажи.\nБагаторівневість і складність взаємозв'язків всередині цієї структури створює змогу її використання, дозволяє своєчасно вводити в дествие великий набір різних кредитно-грошових важелів регулювання, впливати на економічний механізм як у систему. З чого слід комплексний характер кредитної политики.\n1.1. Роль банківської системи в СССР.\nДо 1987 року у СРСР існувало чотири банку: Держбанк, Стройбанк, Зовнішторгбанк, Гострудсберкассы. Емісійні, управлінські і контрольні функції, і навіть короткострокове кредитування, розрахунково-касове обслуговування виконував Держбанк СРСР. У ньому автоматично акумулювалися вільні кошти, распределяемые між економічними суб'єктами по заздалегідь затвердженого кредитному плану. Держбанк був, орієнтований в основному для виконання цієї плану своєї філіальною мережею і ніс відповідальність тільки перед вищестоящими органами, а чи не клиентурой.\nГранична централізація банківської системи була і свою притягальну бік, по крайнього заходу, окремих економічних суб'єктів. Грошова система лежить у єдиних руках, що дозволяло придушувати інфляцію, стабілізувати грошове звернення, стримувати зростання державного внутрішнього і зовнішнього боргу. Вдавалося здійснювати практично безвідсоткове банківське кредитування державних підприємств, і особливо радгоспів і колгоспів, часом борги державному банку просто більше не поверталися і перетворювалися на дотации.\nУ період панування командно-адміністративної системи нашій країні роль банків була гранично звузили. Їх функції полягали в проведенню безготівкових розрахунків між підприємствами, касовому обслуговування, і навіть фінансуванню капітального будівництва рахунок коштів держбюджету і спеціальних цільових фондів. Будучи складовою державного апарату, банки при централізованому загальнодержавному плануванні здійснювали кредитні операції у межах суворо регламентируемых напрямів використання коштів і лимитируемых фондів кредитування. Позапланові операції допускалися лише з рішенням партійно- урядових органів. Для керівників підприємств й у самих банківських працівників фактично був суттєву різницю між бюджетним і кредитним фінансуванням, кредитування проводилося із такого самого бюджету за умовним відсоткам. Державний банк постійно займався відтворенням через кредит фінансового образу директивного державного народногосподарського плану і доповнюють його урядових програм, тож постанов. За суттю Держбанк був касою уряду, здійснюючи грошову і через кредитну емісії для фінансування багато в чому дефіцитних, марнотратних, і найчастіше, просто непотрібних урядових програм. Введення ЄІАС у доповнення до державному мережі спеціалізованих банків не змінювало справи з суті, оскільки вони почали розділеним централізованим банком, у якому додалося число вертикальних структур. Така банківсько системо лише гальмувала розвиток товарно-грошових отношений.\nУ зв'язку з узятим КПРС середині 1980-х років курсом реформ, виникла потреба у реформування і банківської системи. Вважалося, що банківський сектор покликаний забезпечувати максимальну стійкість грошової системи під час реформ, сприяти стабільному функціонуванню підприємств. У 1987 року почалася 2-х етапна организация.\n1.2. Роль, відведена банкам в России.\nУ Російській Федерації створення і функціонування комерційних банків полягає в Законі РФ " Про банки та надійної банківської діяльність у РФ " . У відповідність до цим законом банки Росії діють як універсальні кредитні установи, що здійснюють широке коло операцій на фінансовому ринку: надання різних за видам й терміни кредитів, покупка-продажа і збереження цінних паперів, іноземної валюти, залучення коштів у вклади, здійснення розрахунків, видача гарантій, поручительств та інших зобов'язань, посередницькі й довірливі операції, і т.п.\nУ Росії її банки можна створювати з урахуванням будь-який форми власності - приватної, колективної, акціонерної, змішаної. Не виключається можливість створення банків, заснованих виключно державному формі власності, які у відповідність до чинним законодавством можуть здійснювати своєї діяльності на комерційній основі. Щоб сформувати статутних капіталів російських банків допускається залучення іноземних інвестицій. Під банками з участю іноземних інвестицій у відповідність до Умовами відкриття банків з участю іноземного капіталу біля Російської Федерації, затвердженими ЦБ РФ 08.04.93 р., понимаются:\n- спільні банки, тобто. банки, статутний капітал яких формується рахунок коштів резидентів і нерезидентов;\n- іноземних банків - банки, статутний капітал яких формується за рахунок нерезидентов;\n- філії банков-нерезидентов.\nРішення про відкриття кожного окремого банки з участю іноземних інвестицій приймається Радою директорів ЦБ РФ. ЦБ встановлює ліміт участі іноземного капіталу банківську систему країни. Обмеження на участь іноземного капіталу ставлять за мету створити найбільш сприятливі умови становлення вітчизняних комерційних банків та захисту від експансії зарубіжних банков.\nПо способу формування статутного капіталу банки поділяються на акціонерні (відкритого і закритого типу) і пайові. Можливість створення банків, що належать одній особі (юридичному чи фізичному) виключається чинним законодавством, за яким статутний капітал банку формується із засобів щонайменше трьох участников.\nКоли початковому етапі знають реформування кредитної системи комерційні банки створювалися головним чином пайовий основі, то тут для нинішнього етапу характерно перетворення пайових банків акціонерні і нових банків формі акціонерних товариств. Для акціонерного товариства характерно, що власником його капіталу виступає самого суспільства, тобто. банк. А пайові комерційних банків власниками свого капіталу є, оскільки кожен із пайовиків зберігає право власності зважується на власну частку капіталу. Пайові комерційних банків організовані за принципами суспільства з обмеженою відповідальністю, тобто. суспільства відповідальність кожного пайовика обмежена межами його внеску до загальний капітал банку. Розширення статутного фонду може здійснюватися за рахунок внесення учасниками додаткових внесків, і з допомогою вступу до банк нових учасників. Питання вступі нових його учасників і розмірах їх внеску до статутного фонду банку вирішується загальні збори участников.\nУ банків, функціонуючих як товариство, статутний капітал розділений на певна кількість акцій рівної від номінальної вартості, розміщуваних серед юридичних і фізичних осіб. Акціонери немає права вимагати від банку повернення цього вкладу, що підвищує стійкість, і надійність банку і це створює для банку міцні підстави управління, його ліквідністю. Акціонерні банки бувають закритого і відкритого типів. Акції закритих банків можуть переходити особисто від до рук тільки за згодою більшості акціонерів. Акції банків відкритого типу можуть переходити особисто від до рук без згоди інших акціонерів і поширяться гаразд відкритої підписки. Підписка на цінних паперів вважається відкритої, якщо список покупців цінних паперів не стверджується заздалегідь засновниками чи керівними органами банку-емітенту, і цього ці папери може придбати будь-яка особа. Відкрита передплата жадає від банку широкої інформації про своє деятельности.\n1) Створення 2-х уровневой банківської системи, що з емісійного банку і введення державних спеціалізованих банків, безпосередньо обслуговуючих господарство; переклад спеціалізованих банків на госпрозрахунок і самофінансування, вдосконалення форм і методів кредитування. Центральне в цій системі відводиться Державному банку, з метою відокремлення емісії від кредитування. Він є також координатором діяльності спеціалізованих банків та проведення єдиної кредитно-грошової политики.\nУ 1987 року, з урахуванням існуючих раніше інститутів було створено Промстройбанк, Жилсоцбанк, Ощадбанк, Агропромбанк, Зовнішекономбанк СРСР. Це призвело до певного пожвавленню банківську діяльність, але повноцінної банківської реформи цього не сталося - економічних відносин залишилися колишніми. Стали впроваджуватися договірні відносини з клієнтурою, поліпшилася структура кредитних вкладень. Відсутність ефективну систему економічного регулювання грошового обороту збільшило товарно-денежную незбалансованість економіки. Директивне закріплення клієнтури в залежність від її галузевої спеціалізації викликало нерівномірне розподіл пасивів між банками. З іншого боку, треба сказати, що монополія для проведення банківських операцій залишилася за государством.\n2) Створення нового механізму грошово-кредитного регулювання, що дозволяє економічними методами впливати на макроекономічні пропорції громадського відтворення. Створення умов переливу ресурсів з галузі до іншої, наприклад, в сільському господарстві. Для цього Держбанк був виведений з підпорядкування уряду. Було створено дворівнева банківська система.\nАле, був враховано, нова банківсько системо повинна відбивати реальності сформовані банківській справі протягом останніх 60 років (розподіл грошових накопичень, роль окремих кредитних інститутів, основні грошові потоки тощо.). Не враховувалося, що майбутня банківсько системо неспроможна цілком адекватна класичним дворівневим системам, створеними індустріальних країнах із стабільно що розвивається ринковою економікою. У на відміну від них - банківсько системо перехідного і що розвивається господарства, може похвалитися нестабільністю і різкими структурними сдвигами.\n2.1.Последствия, невдачі реформ.\nЧерез війну низки корінних реформ, зроблених останнім часом в нашій країні, було створено якісно нову систему економічних відносин. Однією з основних її особливостей є високий рівень монополізації економіки, виникла як у результаті необдуманих економічних кроків керівництва країни, і внаслідок високої централізації радянської економічної системи. Це створює суттєві труднощі для формування цивілізованого ринку кредитних ресурсов.\nЄ навіть думка, що у сьогодні на банківському ринку немає реальної конкуренції, оскільки попит на кредитні ресурси дуже високий. На цей час участь ресурсів у реальному інвестиційному процесі згорання у країни сильно обмежена, оскільки він пов'язаний зі значними ризиками і падінням оборотності капіталу. У цьому сенсі сучасна дворівнева структура недостатньо відповідає потребам перетворення макроструктури економіки, тобто, не відбиває об'єктивних вимог до достатньої оптимізації макроекономічних корпорацій і до формуванню воспроизводственной структури, відповідного ринкового типа.\nСпосіб перетворення економіки та банків носив революційного характеру. Якщо ж враховувати, що радянська економіка на момент початку реформ перебувала у стані млявої кризи, стає ясними причини сьогоднішнього стану російської економіки. Найкращим способом перебудови банківської системи та економіки загалом, є еволюційні зміни, поступовий перехід від однієї схеми економічних відносин - командної до інший - планової, оскільки економіка загалом, в макро - і микроструктуре змінюється еволюційно. Банківська система мала структурно організуватися на еволюційний процес і поєднувати у собі одне- і дворівневі компоненты.\nПри реформі банківської системи було б поруч із державними спеціалізованими банками створити банки капітал, сформованим на ринкових засадах. Вони мають обслуговувати поточну інвестиційну діяльність, що виходить далеко за межі державних программ.\nВідмінність полутароуровневой системи від нинішньої дворівневої полягає у існуванні сильних недержавних банків. Адже кредитний портфель всіх Російських банків 1995 року становив 5 млрд. доларів, що можна з аналогічним показником одного середнього закордонного банку. У цій ситуації держава мало б кращої ресурсної базою для фінансування інвестиційних програм, простіший та дешевої системою обслуговування державного боргу перед і валютного контролю. У результаті темпи зростання цін економічного спаду можуть бути менше, темпи реструктуризації економіки- вище, проте суспільство кілька ближчі один до соціально орієнтованому ринку, аніж за функціонуванні існуючої банківської системи. Але, ці можливості так може бути практично реалізовані лише за адекватної економічну політику в целом.\nПротягом сімдесяти дореформених років вкоренилося уявлення про систему як про щось другорядне, виконуючому функції обслуговування виробництва. Це сталося слідство сверхцентрализации управління. У умовах використання дворівневої системи як моделі для реорганізації банківської структури приваблювало очевидністю і доступностью.\nМарно забувати, створення дворівневої системи було другим кроком реформи, розпочатої 1987 р. Перший, направили проти централізованого Держбанку, і сприяв створенню “четырехглавой” банківської системи, управління якого було кілька утруднено. Змінити її було лише силовими методами. Ця обставина і послужили поштовхом до радикальних реформам банківського сектора залежать. Нарешті, держава мало реальних програм структурної перебудови економіки по еволюційному типу. Через це бо й досі немає схеми забезпечення фінансової підтримки таких перетворень. У наших умовах Держбанк непотрібен як банк, обслуговуючий державні потреби у сенсі цього терміну. Тільки останнім часом, у зв'язку з прийняттям указу “Про заходи з посиленню контролю над використанням коштів федерального бюджету” на Центробанк покладається обов'язок ведення рахунків з обліку доходів населення і коштів федерального бюджета.\nСпільним результатом реформування банківської системи СРСР й Росії стала банківсько системо більш структурно упорядкована і прогресивна, ніж те, було доі особливо - по перший крок реформ. Не доводиться це назвати існуючу банківську систему повноцінної. Яким чином можна зробити її такою? Найімовірніше, треба здійснювати зважені реформаторські зусилля задля наближення банківської системи до стану, адекватному вимогам становлення ринкової економіки. Це то, можливо запровадження більш жорсткого режиму діяльності Ощадбанку, включаючи ліміти з його активні операції у міжбанківському й комерційному ринках, використання коштів, Ощадбанку на фінансування програм реконструкції економіки, використання послуг Центробанку реалізації великих інвестиційних проектів, наділення Банку Росії над ринком державних цінних паперів брокерськими повноваженнями щодо нефінансовій клієнтури. Це має сприяти фінансової централізації, зміцненню фінансової бази структурної перебудови економіки, розвитку конкуренції над ринком банківських услуг.\nБанківський сектор, що у розвинених країн, перестав бути адекватної моделлю для перехідною економіки Росії. Слід використовувати моделі становлення банківського сектора залежать ринкового типу, тобто моделі, відбивають перехідний стан сучасної вітчизняної економіки. З цих позицій найбільше відповідальних заданої реструктуризації економіки стала б банківсько системо, що сполучає у собі риси одноуровневой і дворівневої систем із сильним державним початком та перехідною формою Центробанку, виконує при цьому функції комерційного банку. Принаймні розвитку матеріальної структури, задовольняє вимогам капіталістичної економіки, комерційні функції Центробанку згасали ще й йшов процес створення традиційної дворівневої системы.\n3.Создание нової банківської системи в России.\nУ зв'язку з розпадом СРСР, корінними змінами у політиці й економіці банківсько системо не ефективно функціонувати. Виникла необхідність її нової, другий протягом останніх 10 років перебудові. Нова банківсько системо мала здійснюватися в условиях:\n-масштабних структурні зміни, які ведуть радикальній зміні економічного і політичного устрою країни (зміни у формах власності, конверсія, демонополізація, масштабні зміни у структурі готової продукції, порушення цілісного господарського комплексу колишнього СРСР, формування зовні орієнтованої економіки, масштабна перебудова державної влади і політичної системы);\n-крайньої нестабільності, що вимагає як оперативного, але, колись всього довгострокового, перспективного управления;\n-глибокої кризи господарства (падіння виробництва та його ефективності, інфляція), найтяжчого стану грошово-кредитного звернення, розлади всього фінансового господарства страны;\n-невдалої поточної політики Банку Росії у 1991-I півріччі 1992 р., що до ослаблення банківської системи (платіжний криза, криза готівки, розлад системи безготівкових розрахунків, надмірно жорстка й непередбачувана монетарна політика та т.п.).\nУ остаточному підсумку існувала необхідність довгострокової концепції переходу Росії до економіки ринкового типу, і демократичної державності, яким відповідає якісна інша банківська система, ніж централізовано планованої економіки та тоталітарного государства.\nНа жаль, проект такий концепції розробили О.И. Лаврушиным, Я.М. Миркиным лише у 1993 г.\nОсновними принципами цю концепцію були: Організація банківської справи у перехідній экономике\nРеальний рівень “ринковості” майбутньої банківської системи, співвідношення у ній централізованих і децентралізованих почав. Спрямованість нової банківської системи обслуговування процесу реформ:\n-диверсифікацію власності (приватизацію, становлення незалежної приватного сектора);\n-становлення нових ринків (цінних паперів, землі, основних фондів, страхових послуг, науково-технічної продукції і на інформації та т.п.);\n-технічну, технологічну і продуктову перебудову господарства, конверсію і зменшення військових расходов;\n-перебудову міжрегіональних і міжреспубліканських связей;\n-посиленню відкритості економіки, її в микрохозяйственные связи;\n-перерозподіл повноважень між центром і регионами.\nЗ іншого боку, банківсько системо, на думку авторів концепції повинна розвитку приватної власності у фінансовому секторі, розвитку різних видів кредитних інститутів. Але, у своїй, має порушуватися, сувора, контроль над діяльністю банків із боку за Центральний банк і представницьких органів государства.\nОрганізація ринкових банківських реформ. Вони мають здійснюватися значно повільніше, ніж відбуваються політичні зміни, і революційно категорично, а еволюційно, з максимально ефективним збереженням всіх корисних елементів старої системи. У водночас, незважаючи те що, що, банківські реформи є лише наслідком політичних змін, вони повинні значно відставати від них.\n1. Поведінка нової банківської системи у нових условиях.\nРосійська банківсько системо завжди відчувала вплив економічного спаду через серйозні недоліки її інституціональних засад. Але, довге час, він був прихованим, внаслідок високодохідних ризикових операцій, проведенню яких сприяв високий рівень инфляции.\nОднією з недоліків її інституціонального устрою є обмежена диверсифікація кредитного портфеля. Проблема зародилася на першому етапі реформи, коли було створено спеціалізовані банки. У умовах наступних реформ, що сприяли розвалу загальнонаціональної мережі банків, сталося перетворення спеціалізованих банків банки обслуговуючі один сектор економіки одному регіоні. З іншого боку, економічний спад не сприяв розширенню кола позичальників з допомогою “сторонніх” клієнтів, що ні сприяло їх залученню в американські банки. Це призвела до того, що тільки деякі банки мають сьогодні диверсифікований кредитний портфель. Також у умовах високої інфляції, під час проведення банками, а першу чергу Центробанком політики “дорогих грошей” стався відмова низки успішно працюють підприємств від кредитів під 250-300% річних. Підприємства ж які змогли у своїх коштів забезпечити повноцінне функціонування змушені були вдаватися до кредитів видаваним що такі високі відсотки. Це викликало дуже багато неповернень кредитів і навіть ті заходи, як звільнення робочих ми змогли стабілізувати ситуацію. Ці підприємства змушені були брати нових кредитів, щоб віддати старі, що, зрештою, привело вони самі і кредитували їх банки в кризовий стан. Зараз найчастіше є такі банки, які у результаті невдалого кредитування одного предприятия-гиганта перебувають у дебетовом сальдо, не можуть проводити навіть поточні платежі, що вже казати про кредитовании.\nНеобхідна диверсифікація позичкової діяльності стримується трьома чинниками: економічним спадом; недостатньою інформацією щодо фінансових продуктах із боку банків; обмеженістю фінансових ноу-хау у більшості підприємців. До того ж низький рівень конкуренции.\nВелику роль формуванні російської банківської системи такий, якою вона є, зіграв високий рівень інфляції. Через інфляції постійно росла вартість забезпечуваних банками кредитів. Капитализируя свої доходи від банківських відсотків на умовах зростання, банки почувалися в безпеки. Це спричинило зростанню посередницьких послуг і маржі. Це, а також високий рівень зарплати, не сприяє підвищенню ліквідності, підірвали довіру до банкам.\nКоли уряд ухвалив заходи до зменшення інфляції, а Центробанк понизив дисконтної ставки, і навіть був, обмежений зростання курсу долара багато банки ми змогли вижити за умов. Не зуміли працювати у низькою инфляции.\nНедоліки існуючої банківської системи розкрили заходи Центробанку по своєчасності платежів. Це значно знизило роль джерел спекулятивних доходів, що з затримкою платежів. З іншого боку, як відзначають зарубіжні фахівці: “Численні приклади підтверджують точку зору у тому, що керівниками банків часто-густо стають непрофесіонали, які мають потрібні зв'язку у тому, щоб бути призначеними управляючими банками. Вочевидь, що справжній рівень корупції ніяк не піддається измерению”.\n4.Взаимодействие держави й комерційних банків России.\nПерехід від реальної господарювання значить повної відмови держави від керівництва економікою. Навпаки, саме у перехідний час як ніколи важливою стає можливість контролю над ходом реформування і в цьому великій ролі грають комерційних банків. Стабілізація економіки неможлива без ефективно діючої, розгалуженої мережі надійних банків, діяльність яких немає іде у розріз з його інтересами держави. Тільки, в на відміну від командної економіки управління банками здійснюється не директивно, а у вигляді законодавства стосовно банківської деятельности.\nНа момент основне завдання ЦБ є регулювання грошового звернення, забезпечення стійкості рубля, єдина приносить чималі гроші- кредитна політика, організація розрахунків й касового обслуговування, захист інтересів вкладників, банків, нагляд над діяльністю комерційних банків, зовнішньоекономічна діяльність, встановлення норм обов'язкового резервування, облікової ставки. ЦБР є кредитором останньої інстанції. Серед банків складових другий банківської системи є і спеціалізовані: муніципальні, іпотечні, земельні, инвестиционные.\nОсобливе місце у банківську систему Росії займають Зовнішекономбанк - він обслуговує зовнішній борг РФ і Банк реконструкції й розвитку - займається фінансуванням урядових програм з допомогою бюджетних ресурсів. З іншого боку, існують спеціальні кредитні інститути: кредитні союзи, кооперативи, фінансові та трастові компанії, страхові компанії, приватні пенсійні фонди, ссудно-сберегательные асоціації, інвестиційні фонди. Їх основна відмінність від вітчизняних банків у тому, що виконують обмежену кількість банківських операцій. Вони акумулюють кошти населення юридичних осіб, здійснюють кредитування підприємств і громадян, трастові операции.\nУ РФ функції регулювання діяльності комерційних банків рамках єдиної грошової системи покладено на Центробанк. Основними, покладеними на нього завдань являются:\n-стійкість роботи та зміцнення фінансового стану КБ;\n-орієнтація і стимулювання діяльності банку областях кредитування вкладених у виконання пріоритетних завдань экономики;\n-наукова організація грошового звернення до народному хозяйстве.\nАле, на відміну командної економіки, тепер методи управління банківської системи у основному экономические:\n-зміна норм обов'язкового резервування в ЦБР;\n-зміна обсягу кредитів, наданих ЦБР комерційних банків, а також відсоткові ставки по ним;\n-проведення операцій на ринку із цінними паперами і валютой.\nУ відповідність до інструкцією №1 ЦБР освічений резервний фонд кредитної системи РФ з допомогою резервування певну частку залучених комерційними банками коштів сторонніх підприємств і закупівельних організацій, які використовують як кредитних ресурсов.\nФОР за необхідності забезпечує можливість комерційних банків своєчасно виконувати зобов'язання завдяки тому, що частина цих коштів депонується і використовується банками як кредитні ресурси. ЦБР змінюючи норми обов'язкового резервування, впливає кредитну політику КБ і зміна грошової маси стране.\nОднією з інструментів економічного управління комерційними банками є централізоване кредитування економічних суб'єктів із боку ЦБР через КБ, і навіть кредитування самих банков.\nОднак у окремих випадках, приміром, стійка втрата банком ліквідності, порушення термінів внесення засобів у ФОР, можна застосовувати адміністративні меры.\nУправління контроль над сталістю банківської системи полягає у виконанні банками певних умов, які забезпечують виконання 12 основних нормативов:\nН1-минимальная достатність капіталу - співвідношення капіталу банку і сумарного обсягу активів, зважених з урахуванням риска;\nН2-минимальная поточна ліквідність - ставлення суми активів від суми зобов'язань банку з рахунках до запитання понад половина ліквідних активів представлено залишками за рахунком “Операції з колишніми державними цінними паперами” (194);\nН3-норматив миттєвою ліквідності банка-отношение суми високоліквідних активів до зобов'язанням банку до востребования;\nН4-максимальный ризик за довгостроковими кредитах - ставлення кредитів терміном понад рік до капіталу і довгостроковим депозитам;\nН5-минимальное співвідношення ліквідних і сумарних активів. Співвідношення ліквідних активів і сумарних активів. Сумарні активи розглядаються як активы-нетто;\nН6-максимальный розмір ризику однієї позичальника - ставлення сукупної суми кредитів і гарантій, виданих одному позичальнику до капіталу банка;\nН7-максимальный розмір ризику по великим кредитах - співвідношення сукупної величини великих кредитів і 50% гарантій до капіталу банка;\nН8-максимальный розмір ризику однієї кредитора - співвідношення величини вкладу за рахунками одного кредитора до капіталу банка;\nН9-максимальный розмір кредитів, наданих одному акціонеру - ставлення сукупної суми кредитів і гарантій, виданих одному позичальнику- акціонеру, до капіталу банка;\nН10-максимальный розмір кредитів, гарантій і поручительств, наданих инсайдеру. Ставлення сукупної суми кредитів і гарантій, виданих інсайдерам, до капіталу банка;\nН11-максимальный розмір залучених вкладів населення. Співвідношення загального обсягу вкладів громадян, і капіталу банка.\nН12-максимальное використання власні кошти на придбання акцій одного юридичної особи. Відсоткове співвідношення інвестованих і власних средств.\nЗ іншого боку, існують методики, дозволяють визначати ризик несплати позичальником основного боргу та відсотків, належних кредитору в встановлений кредитним договором термін - кредитний ризик. Це необхідно при формуванні кредитного портфеля, що демонструє загальне полотно кредитів, виданих банком в звітний період (зазвичай, квартал). З ступеня ризику позичкову заборгованість поділяють п'ять умовних груп ризику. Оцінка кредитних ризиків виробляється у залежність від наявності і належно своїх оформленого забезпечення, і навіть кількості днів прострочення на позичку. Є також обмеження з великим кредитах - кредитах, видаваним одному позичальнику, і становить 20 й більше відсотків від статутного капіталу банка.\nСпроби держави контролювати банки в перехідний час старі: вони робилися ще з часів НЕПу. Здатність банку забезпечити своєчасність своїх зобов'язань, лежить у центрі уваги кредитної політики у середині 20-их років. Тоді ліквідність радянських банків досягалася через збалансованість їх активів і пасивів, а регулювання їх платоспроможності здійснювалося шляхом встановлення пропорцій між величиною зобов'язань банку та її власними засобами, обмеження разової видачі кредиту одному клієнту та інші способами. Діяльність кредитних установ із 1921 по 1928 р. обмежувалася, зазвичай, десятиразової величиною свого капіталу. Так було в відповідність до Декретом ВЦВК і РНК від 18 січня 1923 р. було створено комунальні банки, в Статуті яких вказувалося, що “загальний підсумок прийнятих банком сум у внески, й на поточні рахунки переучтенных ними векселів і інших сум узвичаєних себе грошових зобов'язань не повинний ні про у жодному разі перевищувати більш ніж в десять разів власний капітал банку, основний рахунок і запасний”. Аналогічна вимога входило в статути Центрального сільськогосподарського банку, акціонерного банку з електрифікації “Электробанк”. Для товариств сільськогосподарського кредиту сума прийнятих він зобов'язань, включаючи поручництва, має перевищувати більш ніж 20 коли їх власні капітали. Перехід до кредитного планування довгострокових та проведення короткострокових кредитів на кінці 20-х, протиставлення плану і ринку сприяли відмові регулювання діяльності галузевих банків цілому. У чиїх інтересах дотримання ліквідності банків та клієнтів в 20-х роках статутами і положеннями кредитних установ також обмежувалася видача кредиту одному позичальнику. Так було в Статуті комунального банку передбачалося, що кредит, що кожному з окремих клієнтів, було перевищувати суму, рівну 1/10 частки основного капіталу. Попри зміна економічної ситуації країні такі вимоги актуальні і з цей день.\nПочинаючи з 1930-х банківсько системо, джерело якої в державної формі власності, працювала здебільшого з колишніми державними підприємствами і організаціями. Переважна більшість державності в народному господарстві означало, що у зобов'язанням позичальників перед кредитними інститутами, в кінцевому підсумку, відповідало держава робить у особі міністерств та. Це призвела до того, що банки у роботі не відчували ризику. Безмежні платоспроможність і ліквідність держави у умовах неконвертируемости національної валюти, і закритою економіки захищали банки від ризиків, робили зайвої роботу кредитних інститутів з підтримки ликвидности.\nУ результаті втрачено досвід минулого і навичок розпізнавання, оцінки й контролювання кредитних ризиків. Новий економічний механізм, наведений на дію законами про державне підприємство, про кооперацію у СРСР, зміни у формах власності зажадали адекватних змін - у банківської сфери. Виникнення спеціалізованих, комерційних і кооперативних банків, заснованих на виключно різні форми власності, викликало децентралізацію ресурсів, відокремило емісійну діяльність від кредитної, змінив обличчя Держбанку та інших кредитних інститутів. Поява елементів ринкових відносин зробило діяльність банків пов'язану з рисками.\nБільш як полуторавековой банківський досвід дозволив визначити класичні важелі впливу з боку за Центральний банк інші кредитні інститути з підтримки їх платоспроможності і регулювання грошово-кредитних взаємин у цілому. Це насамперед, обмеження заборгованості одного позичальника, система резервування коштів, яка зобов'язує комерційні фірми та інші банки зберігати у московському Центральному банку певну частку від суми вкладів, система рефінансування і відсоткові ставки із рефінансування чи обліку банківських векселів в Центральному банку, операції за Центральний банк із цінними паперами над ринком, контролю над достатністю капіталу. Найбільшим методом регулювання діяльності комерційних банків є система рефінансування зі боку Центрального (емісійного) банку. Більшість кредитів, видавали комерційними банками, покривається з допомогою рефинансирования.\nВзагалі, банк-это організація, виконує певні економічні та громадські функції. Причому, цих функцій відрізняються залежно від економічного ладу. У разі жорсткої централізації і планування банки є частиною державної машини управління й контролю над діяльністю господарства. У цьому нагляд, сигналізація про допущених недоліках, безгосподарності на підприємствах стають однією з основних напрямів своєї діяльності. За такого стану банк може тлумачитися елемент надбудови. Основна функція банку ринкової економіці - перерозподіл коштів у умовах базується не так на ринкової кон'юнктури, але в директивах вищого керівництва, принцип “один банк клієнтові” це не дає підстави розвитку комерційних відносин банківській сфері. І це своєю чергою, не сприяє розвитку нових форм банківську діяльність, веде до її застою. Справді, у реформі банківської системи стало, очевидно, що вітчизняний рівень банківських операцій ні кількісно, ні якісно відповідає закордонному. Те, що було, приміром, операції з векселями - забуте, а нові види банківських послуг CSFB не сформированы.\nАле, й у нинішній Російської економіці комерційних банків продовжують брати участь у контролю над діяльністю підприємств, найчастіше на шкоду своєї основний деятельности.\nСлід відзначити, що банки також можуть впливати на держава путем:\n-надання чи ненадання кредитів правительству;\n-зміни обсягів операцій із валютою та державними цінними бумагами;\n-зміною своєї кредитної політики щодо відношення до вітчизняним товаропроизводителям.\nНарешті, у банківської спільноти у Росії є представницький орган - Асоціація Російських Банків, на з'їзді якої поруч провідних банкірів пролунала серйозна занепокоєність існуючому станом справ у економіці. Ось, що, зокрема сказав У. Виноградов: “Вважаємо, що передвиборне збільшення агрегату М2 …, можна було б орієнтувати на зниження заборгованостей з виплати пенсій та інших зобов'язань соціального характеру…. Відсутність необхідних схем взаємодії держав з банками під час вирішення це проблеми призводить до того, що у першому кварталі цього року при емісії більш як 20 трлн. рублів при загальному річному плані емісії ЦБ 70 трлн. рублів заборгованість підприємств і Федерального бюджету по заробітної плати зросла на майже 7 трлн. рублей”.\n5.Роль, зайнята банками в России.\nНа цей час, банківсько системо є важливим ланкою вітчизняної економіки. Саме внаслідок значної акумуляції коштів, банки можуть надавати значний вплив на курс національної валюти, і приплив грошей у скарбницю, шляхом операцій із державними цінними паперами. У разі безупинного кризи неплатежів банківсько системо покликана утримувати обсяг грошової маси рамках, які забезпечують функціонування экономики.\nСтабілізаційна роль банківської спільноти поки що розвитку економіки дуже важливий. Спроби стихійного (суто ринкового) переливу коштів з галузі до іншої не сприяли бажаних результатів, більш того, капітал банківської системи з даним Р. Ханина абсолютно скоротився з 1991 року у 3-4 разу, стосовно ВВП він житлом становить Англії 80-х років XVIII века. Це на думка, що ефективна перерозподіл засобів у вітчизняної економіці поки що здатна забезпечити лише державна програма, розроблена з урахуванням світового досвіду і вітчизняних реалій. Як це, приміром було США в 40-50-ті роки, коли була, прийнято програму підтримки пріоритетних галузей у науці, і экономике.\nЗалучення зарубіжних ресурсів утруднено з кількох причинам:\nПо-перше, Росія та це теж є досить великим должником.\nПо-друге, корупційні процеси чи державній апараті, який власне і має завідувати розподілом зарубіжних кредитів, серйозно підривають довіру іноземних кредиторів не дають гарантій напрями виділених засобів у економіку страны.\nПо-третє, досі у Росії дуже високі інвестиційні ризики, почасти через відсутності як і программы.\nПо-четверте, іноземні кредитори найчастіше зацікавлені у розвитку певних галузей нашої економіки, і ні виділяти цього кредитні ресурсы.\nЗ іншого боку, варто забувати, що же Росії та так надаються кредити МБРР. Понад те, вони витрачаються. На VII з'їзді АРБ У. Виноградов з цього приводу сказал:\n“Чимало з подібних присутніх керівників у залі, очевидно, не знають, що кредитний портфель Світового банку реконструкції й розвитку у Росії включає сьогодні 29 позик загальну суму 6,4 млрд. доларів. У цьому використано з цих позик 10-15%. Цього року МБРР дає 2,24 млрд. доларів. На 1998 2006 рік планується 3,24 млрд. Способи використання цих коштів усе є секретом під сімома замками більшості з нас”.\nУсе це свідчить про необхідність створення такої системи державного взаємодії з банками у сфері кредитної політики, яка забезпечувала би на словах, а насправді ефективне виконання банками властивих їм функций.\nПрийняття програми покликане визначити найбільш пріоритетні напрями кредитування, проте варто забувати, що багато підприємств немає прийнятного заставного забезпечення, ні гарантій. Отже, кредитування підприємств значно погіршує сукупний кредитний портфель російських банків з погляду ризиків. І це сьогоднішній момент неприпустимо, оскільки він й дуже перевантажений сумнівними кредитами. Отже, необхідно розробити систему гарантій і поручительств, які слід забезпечити прийнятні кредитні ризики капіталовкладень у ці предприятия.\nОкремі кроки щодо упорядкування ролі комерційних банків вже приймаються. Приміром прийняття указу “Про заходи з посиленню контролю над використанням коштів федерального бюджету” має скоротити до мінімуму число уповноважених банків. Поки що ж, банківсько системо не повністю що використовуються економічним інструментом, при цьому дуже развитым.\n5.1.Влияние ринку цінних паперів саме на банківську систему.\nСерйозно перешкоджає розвитку кредитної діяльності урядова політика використання банківських ресурсів для фінансування бюджетного дефіциту через ринок цінних паперів. Масштаби випуску ДКО, ОФЗ, ОСЗ наростають на високі темпи. У 1996 року в ринку зверталося коротко- і середньострокових державних цінних паперів номіналом більш 180 трлн. крб. І з ринковою вартістю понад 160 трлн. крб. Напередодні президентських виборів дохідність операцій із державними цінними паперами сягала 360% річних. Це значно відтягало вартість ринок цінних паперів насамперед з кредитних ресурсов.\nСпроби знизити дохідність шляхом залучення до ринок іноземних інвесторів не дали бажаного результату, основними власниками цінних паперів залишилися комерційних банків, т.к. це як вигідно у сьогоднішніх умовах порівняно кредитуванням. Попри зниження прибутковості через уповільнення темпів знецінювання карбованці і скорочення масштабів спекулятивних операцій, комерційних банків продовжують орієнтувати значну частину своєї діяльності на валютний бізнес. Оскільки загальний скороченні мережі діючих кредитних установ число банків, які мають валютної ліцензією, выросло.\nУ разі широкої “доларизації” економіки та надзвичайно ліберального зовнішньоторговельного режиму банки, попри відсутність, досвіду і необхідних кадрів, намагаються підключитися валютного обороту.\nЗарубіжні валютні накопичення російських комерційних банків, включаючи кошти підприємств клієнтів, обчислюються десятками мільярдами доларів, набагато перевищуючи офіційні валютні резерви Центробанку. За ініціативної участі бірж підтримується і прем'єр-міністру звернення багатомільярдних сум готівкової іноземної валюти всередині страны.\nУ цій ситуації діяльність комерційних банків зосереджена на найпростіших банківських угоди з вузьке коло клієнтів. Виконання головною мети банків - збереженню вкладених капіталів й отримання прибутку багато в чому сприяє держава, заохочуючи залучення засобів у ДКО. Але полі діяльності комерційних банків неспроможна ефективно повинна розвиватися у таких умовах. Щоб стимулювати розвитку ринку банківських послуг CSFB як і кількісному, і у якісно це необхідно зупинити перетік коштів у долари, та створити умови для для ефективного вкладення вітчизняні предприятия.\nПопри те що, що з кінця 80-х вітчизняна економіка переживає найкращі часи, за цей період сформувалася банківсько системо. Звісно, його не можна назвати сильної, повністю відповідає засад ринкової економіки, але він довела свою життєздатність. З іншого боку, вона зіграла не останню роль самому процесі реформування экономики.\nНа момент, коли вітчизняна економіка знаходиться не в кращому стані, приміром небезпека емісії, прийдешній секвестр бюджету, неплатежі банківсько системо продовжує успішно функціонувати. Звісно, це багато в чому зумовлено станом валютного і ринку, що було вказано вище, але з часом, обсяг спекулятивних операцій на структурі банківських доходів неухильно зменшується. Це значною мірою пов'язані з проведенням Центробанком політики низькою відсоткової ставки, і навіть курсом уряду зниження инфляции.\nСлід на те, що це все позитивне впливом геть економічні перетворення на країні, яке банківсько системо надавала протягом років продовжиться й у будущем.\nСписок використаної літератури: Закон РРФСР від 02.12.90 р. " Про банки та надійної банківської діяльність у РРФСР " .- М.,1990. Лист №98 від 30.06.94 Про виконання указу президента Російської Федерації від 23 травня 1994 р. “Про додаткові заходи із нормалізації розрахунків й зміцненню платіжної дисципліни в народному хозяйстве”.-М.,1994. Альохін Б.І. Ринок цінних бумаг-М., Фінанси і статистика 1991. Лаврушин О.И. Банківська дело-М., Банківський і біржовий науково- консультаційний центр, 1992. Банківська дело-М., 1996. Тімоті У. Кох. Управління банком. -Уфа: Cпектр. Частина V,1993. У Асоціації російських банков//Ассоциация російських банків. Інформаційний бюлетень 1995.- №44.-с.6-23. Бубнов Л. Н. Один із можливостей стабілізації Російського грошового рынка//Бухгалтерия і банки 1996.-№1.-с.4-9. Поліщук А.І. До питання перекладі Російських банків на міжнародні стандарты//Бухгалтерия і банки 1996.-№2.-с.6-11. Шлык О.П. До введення на дію нової інструкції №1 “Про порядок регулювання діяльності кредитних организаций”//Бухгалтерия і банки 1996.-№2.-с.11-15. Довгострокова концепція розвитку грошово-кредитної системи Росії// Гроші були й кредит 1993.-№1. Єгоров А.Є. Проблеми діяльності комерційних банків на етапі розвитку// Гроші були й кредит 1995.-№6.-с.4. Парамонова Т.В. Принципи регулювання банківської сфери// Гроші були й кредит 1995.-№6.-с.10. Агапов Ю.В., Лаврушин О.И. Банківський криза ввійшов у відкриту форму// Гроші потрібні і кредит 1995.-№10.-с.15. Симановский О.Ю. Банківський сектор у перехідній Росії// Гроші потрібні і кредит 1995.-№11.-с.26. IV з'їзд АРБ// Гроші та кредит 1996.-№4.-с.21. Буасье До., Коен Д., Понбриа Р. Банківська система Росії: проблеми затяжного перехідного періоду// Гроші потрібні і кредит 1996.-№4.-с.31. Борисов С.М., Коротков П.О. Банківська система Росії: стан і перспективи// Гроші та кредит 1996.-№8.-с.5. Сухов П.О. Деякі аспекти стійкості банківської системи// Гроші були й кредит 1996.-№11.-с.19. Воробъев З. Нотатки з VII з'їзду Асоціації російських банков.//Новая газета 1997.- №17.-с.6. Шинкаренко П.Казенные деньги-по конкурсу//Российские вести 1997.-№87.-с.1.\nПісля того як в древні часи почали використовувати при купівлі-продажу\nзолото, стало очевидним, що як покупцям, так і продавцям незручно та\nнебезпечно перевозити, важити та провіряти на чистоту золото. Тому в\nпрактику ввійшло правило віддавати золото на зберігання ювелірам, які\nмали підвали, або спеціальні місця, які були готові за певну плату\nнадати їх. Отримавши золотий вклад, ювеліри видавали квитанцію. Невдовзі\nтовари почали обмінювати на квитанції ювелірів, і квитанції\nперетворились в ранню форму паперових грошей. Але ювеліри, побачивши, що\nлюди готові приймати квитанції в якості паперових грошей, почали\nвидавати квитанції під неіснуючий золотий запас. Так зародилася\nбанківська система (система часткових резервів).\nВ такій системі банки можуть створювати гроші. Хоча золото зараз не\nвикористовується для підтримки грошової пропозиції, банківське\nкредитування сьогодні обмежується кількістю резервів, які банк вважає за\nнеобхідне або зобов’язується в юридичному порядку утримувати.\nБанки, які діють на основі часткових резервів вразливі перед банківською\nпанікою або “напливу” вимог. Убеспечення від “напливу” вимог в банку –\nосновна причина жорсткого контролю банківської системи.\nБанківська справа – це специфічна підприємницька діяльність. Банки – це\nкредитно-фінансові установи, головне призначення яких акумулювати\nтимчасово вільні грошові кошти підприємств, населення та бюджетних\nустанов і надавати їх у кредит своїм кліємтам та обслуговувати грошовий\nБанки існували у середні віки в Італії (слово banko з італійської\nозначає “лавка”, “конторка”, за якою працювали міняйли грошей). Сучасні\nбанки набули поширення у всьому світі. Вони є переважно акціонерними\nтовариствами. Їх власний капітал служить основою для здійснення\nфінансових операцій, але основним джерелом кредитів є кошти клієнтів, що\nзберігаються на рахунках у банках. З того часу, як банки почали\nроздавати кредити переважно за рахунок коштів вкладників, розвинулося\nбанківське підприємництво. Безпосередньою метою їх діяльності є\nотримання прибутку від своїх операцій, основним джерелом якого є\nстворений у виробництві, а на поверхні прибуток банків виступає\nпереважно як різниця між сумою процентів, отриманих банком за надані ажно як різниця між сумою процентів, отриманих банком за надані\nкредити і виплачених по внесках клієнтів. Роль банків виявляється в їх\nБанківська система України знаходиться в стані формування та пошуку\nоптимальних форм праці. в Україні існує система комерційних банків, яка\nконтролюється центральним банком країни – Національним Банком.\nКомерційні банки України працюють з фізичними та юридичними особами,\nнадають кредити, проводять операції на фінанових ринках, та ринках\nцінних паперів, виступають посередниками при розрахунках між\nпідприємствами та державами. Стабільність банківської системи України\nвизначає стабільність та ріст не тільки кредитно-фінансової системи, але\nй економіки вцілому.\nСаме тому ця робота є актуальною. Я намагатимусь висвітлити основні\nтенденції розвитку банківської системи України, показати переваги та\nнедоліки існуючої кредитно-фінансової системи та основні види діяльності\nкомерційних банків. Основним методами аналізу діяльнсті роботи\nкомерційних банків України є: статистичний, індуктивно-логічний. При\nнаписанні роботи вткористовувалась періодика, наукові роботи українських\nта зарубіжних економістів, підручники.\nКомерційні банки виконують певні економічні функції по забеспеченню\nкредитної політики та грошового обігу. До основних функцій банків\nкредитування підприємств, держави, приватних осіб та операції з цінними\nзалучення тимчасово вільних грошових коштів, нагромаджень і перетворення\nїх у позичковий капітал;\nОсобливо важлива функція банків — їхня здатність «робити гроші», інакше\nкажучи — розширювати кредитні ресурси народного господарства. Банки\nназивають «фабриками кредиту». Справа у тому, що кредит відбиває рух\nпозичкового капіталу (Г — Г"), який відокремлюється від кругообігу\nпромислового капіталу (Т'— Г') і набуває самостійного руху. Надаючи\nпозичку під боргові зобов'язання своїх клієнтів (забезпечені\nтоваро-матеріальними цінностями, які не є грішми) банк зараховує її на\nрахунок позичальників і тим створює можливість надходження в обіг нових\nсум грошей. Якщо кожен окремий банк може видати позичку, що перевищує\nрозмір обов'язкового резерву (наприклад, при вкладі 100 дол.:\n100—20=80), то вся банківська система на основі вкладу 100 дол. може\nвидати позичок на суму у кілька разів більшу (за принципом\nмультиплікатора), оскільки позички, отримані в одному банку, у ході\nнародногосподарського кругообігу ресурсів потрапляють в інший банк у\nвигляді вкладів і знову виступають джерелом надання кредитів. Отже, дуже\nважлива роль кожного окремого банку, а ще важливіша — всієї банківської\nЗа сучасних умов спостерігається два протилежні процеси —\nуніверсалізація банків і поряд з нею їх спеціалізація. В їх основі\nлежать концентрація виробництва (і відповідно банківського ицтва (і відповідно банківського\nобслуговування) та паралельне утворення малих, спеціалізованих\nд) банки спеціального призначення (наприклад, іпотечні,\nзовнішньоторговельні, страхові, пенсійні фонди).\nУ сукупності всі види банків складають кредитну систему як взаємозв'язок\nфінансово-кредитних установ. Для неї за сучасних умов характерні\nконцентрація та злиття з промисловим капіталом, а також\nінтернаціоналізація та створення міжнародних банківських систем.\nКредитна система характеризується конкуренцією як між різними видами\nбанків та інших кредитних установ, так і між банками одного виду\n(наприклад, комерційними), що позитивно впливає на кредитне і\nрозрахункове обслуговування господарств.\nСерцевиною кредитної системи є центральні (національні) банки. Вони або\nз самого початку виникали як державні, або були націоналізовані,\nпереважно після кризи 30-х років чи після другої світової війни. У США\nфедеральна система банків і у Швейцарії національні банки формально не\nналежать державі. Проте вони строго дотримуються інструкцій державних\nорганів щодо регулювання грошового обігу. Національні банки у суверенних\nдержавах, що утворилися на базі колишнього СРСР, створюються після\nпроголошення їх незалежності на базі Державного банку колишнього\nФункції центральних (національних) банків істотно відрізняються від\nфункцій комерційних (чи спеціалізованих). Основні з них такі: 1) емісія\nкредитних грошей та вилучення грошей з обігу; 2) акумуляція та\nзбереження касових резервів інших кредитних установ; 3) збереження\nофіційних золото-валютних резервів; 4) надання кредитів і виконання\nрозрахункових операцій для урядових органів; 5) здійснення розрахунків і\nперевідних операцій для комерційних банків; 6) грошово-кредитне\nрегулювання економіки; 7) контроль за діяльністю кредитних установ; 8)\nнадання ліцензій на операції із зарубіжною валютою; 9) обслуговування\nдержавного боргу країни.\nОтже, центральні емісійні банки у більшості країн виконують роль\nемісійного, відповідального за грошове господарство, і кредитного\nцентру, а також роль касира держави і «банку банків». Вони є\n«кредиторами» останньої інстанції, тобто до них комерційні банки\nзвертаються по допомогу у тому випадку, коли вичерпані всі інші способи\nмобілізації кредитних ресурсів. З підприємствами та фірмами центральний\nбанк в операції не вступає.\nОсновна форма надання центральним банком кредитів комерційним банкам —\nскуповування у них цінних паперів та переоблік (дисконт) векселів,\nвиданих підприємствами і прийнятими на облік (для забезпечення кредиту)\nкомерційними банками. При цьому центральний банк регулює процентну\nГрошово-кредитна політика центральних банків — це сукупність заходів,\nспрямованих на зміну грошової маси в обігу, обсягів кредиту й емісії,\nабо на їх обмеження — залежно від стану економіки. Емісія здійснюється,\nколи потрібно подолати спад в економіці, а її обмеження — під час\nпромислового піднесення, щоб не допускати «перегріву» економіки.\nМета грошово-кредитної політики центрального банку, — створити\nсприятливі умови для зайнятості робочої сили, стримування інфляції,\nрегулювання темпів економічного зростання та збалансованості народного\nгосподарства і платіжного фонду.\nСеред методів грошово-кредитної політики важливе місце посідає дисконтна\nполітика, пов'язана з купівлею векселів. Це найстаріший метод кредитного\nрегулювання. Зниження дисконтної ставки центрального банку стимулює\nкомерційні банки розширювати кредитування підприємств, а підвищення —\nнавпаки. Продаж цінних паперів центральним банком означає зменшення сум\nна резервних рахунках і звуження кредитування комерційними банками своїх\nГрошово-кредитна політика центральних банків не позбавлена\nсуперечностей. Адже коли для підвищення ділової активності банк піднімає\nдисконтну ставку, щоб сприяти припливу грошового капіталу з-за кордону,\nто подорожчання кредиту гальмує зростання виробництва і пожвавлення\nвнутрішньої ділової активності.\nЦентральний банк впливає на процес кредитування у народному господарстві\nтакож шляхом відкриття спеціальних резервних рахунків комерційних\nбанків, на яких вони зобов'язані розміщати депозити (вклади). Розміри\nостанніх (у %) залежать від того, які вклади своїх клієнтів мобілізував\nкомерційний банк. Ці депозити є резервом для розширення кредитування,\nякщо цього потребує кон'юнктура розвитку народного господарства, і\nстраховим фондом для комерційних банків від банкрутства.\nЦентральний банк не може бути конкурентом комерційних банків. Його\nголовна мета — забезпечувати стабільність грошового обігу та регулювати\nкредитні відносини. Заслуговує на увагу досвід взаємозв'язку з\nкомерційними банками у Великобританії. Банк Англії ставиться до своїх\nбанків з турботою, але й вимогливо. Його керуючий кожного тижня\nзустрічається з президентами різних кредитних, промислових і\nторговельних асоціацій. Отже, центральні банки застосовують і\nадміністративні санкції (різні обмеження) до комерційних банків, але\nвпливають на їх кредитну політику переважно економічними методами —\nчерез процентні ставки та регулювання грошового обігу.\nКомерційні банки є основою-кредитної системи. Вони утворюються як\nуніверсального характеру. Їх часто називають «фінансовими універмагами»\nабо «супермаркетами кредиту». Вони пов'язані з усіма сферами та фазами\nвідтворення. Характерна риса комерційних банків — повна самостійність\nпідприємств у сфері торгівлі позичковим капіталом. Вони не обмежені\nцентралізовано виданими інструкціями з кредитування та проведення ін ших\nоперацій, проводять кредитну політику на свій страх і ризик, що сприяє\nоперативному впливу банків на економіку. Однак це не означає, що\nкомерційні банки діють безконтрольно. Зокрема, у США комерційні банки\nналежать до найбільш контрольованої сфери підприємницької діяльності.\nУ залежності від терит орії діяльності комерційні банки підрозділяються на міжнародні, республіканські і регіональні. Міжнародні банки створюються за участю іноземного капіталу і можуть мати філії в інших країнах. В Україні вони тільки починають з'являтися (Перший український міжнародний банк, Діамена-банк і інші). До республіканських комерційних банок відносяться банк "Україна" АК, Промінвестбанк України, Укрсоцбанк, Ексімбанк України й Ощадбанк України, що мають розгалужену мережу відділень і філій по всій території України. Більшість же комерційних банків є регіональними. Вони обслуговують клієнтів визначеної області, міста, району чи ж регіону. У залежності від організаційної структури, поряд із багатофіліальними банками, існують безфіліальні банки. Багато з них працюють успішно, хоча конкурувати їм з великими банками усе складніше.\nДо зобов'язань банку при розрахунку показникі поточної, короткострокової і загальної ліквідності відносяться засоби на розрахункових, поточних і депозитних рахунках і в кредиторській заборгованості, а також суми гарантій і поручительств, наданих банком.\nОсобливо важлива функція банків — їхня здатність «робити гроші», інакше кажучи — розширювати кредитні ресурси народного господарства. Банки називають «фабриками кредиту». Справа у тому, що кредит відбиває рух позичкового капіталу (Г — Г"), який відокремлюється від кругообігу промислового капіталу (Т'— Г') і набуває самостійного руху. Надаючи позичку під боргові зобов'язання своїх клієнтів (забезпечені товаро-матеріальними цінностями, які не є грішми) банк зараховує її на рахунок позичальників і тим створює можливість надходження в обіг нових сум грошей. Якщо кожен окремий банк може видати позичку, що перевищує розмір обов'язкового резерву (наприклад, при вкладі 100 дол.: 100—20=80), то вся банківська система на основі вкладу 100 дол. може видати позичок на суму у кілька разів більшу (за принципом мультиплікатора), оскільки позички, отримані в одному банку, у ході народногосподарського кругообігу ресурсів потрапляють в інший банк у вигляді вкладів і знову виступають джерелом надання кредитів. Отже, дуже важлива роль кожного окремого банку, а ще важливіша — всієї банківської системи.\nд) банки спеціального призначення (наприклад, іпотечні, зовнішньоторговельні, страхові, пенсійні фонди).\nКомерційні банки є основою-кредитної системи. Вони утворюються як акціонерні товариства або на пайових засадах і є кредитними установами універсального характеру. Їх часто називають «фінансовими універмагами» або «супермаркетами кредиту». Вони пов'язані з усіма сферами та фазами відтворення. Характерна риса комерційних банків — повна самостійність підприємств у сфері торгівлі позичковим капіталом. Вони не обмежені централізовано виданими інструкціями з кредитування та проведення ін ших операцій, проводять кредитну політику на свій страх і ризик, що сприяє оперативному впливу банків на економіку. Однак це не означає, що комерційні банки діють безконтрольно. Зокрема, у США комерційні банки належать до найбільш контрольованої сфери підприємницької діяльності. Основою такого контролю є спеціальне законодавство й антимонопольні закони. Щоб обмежити створення великої кількості «слабких» банків, які можуть легко банкрутувати і викликати «ланцюгову реакцію банкрутств» серед своїх клієнтів, держави встановлюють до сить високі квоти на їх статутний капітал. Крім того, центральний банк визначає для комерційних банків розмір обов'язкових резервів, які у більшості випадків зберігаються у центральному банку, розмір граничного ризику на одного позичальника (встановлюється певний відсоток від загальної суми власних коштів банку). Так забезпечується ліквідність комерційного банку, тобто його здатність у кожен певний момент задовольнити вимоги вкладників на готівку. Уряд, центральний банк і страхові компанії (за допомогою спеціального страхування) гарантують, що комерційні банки забезпечать збереження коштів своїх клієнтів.\nНаціональний банк регулює процентні ставки за кредит не прямим диктатом, а рівнем процента за кредитні ресурси, які він передає комерційним банкам. У період промислового піднесення і особливо за умов економічної кризи різко зростає попит на кредитні ресурси, а отже, підвищується процентна ставка. Найбільше впливає на її зростання інфляція. Щоб хоч дещо компенсувати та зменшити ризик знецінення грошей, наданих у кредит, банки підвищують процентну ставку до 100—200 % і навіть вище. Саме такий рівень ставки склався в Україні на початку 1993 р., хоча за нормальних умов процентна ставка становить 5—10 %.\nКонкуренція між комерційними банками за клієнтів є впливовим фактором розвитку банківської справи, але у розвинутій ринковій економіці її не залишають без «пильного ока» центрального (національного) банку: контроль за законністю діяльності комерційних банків, коригування кредитної політики за допомогою облікової процентної ставки та нормування резервів. В Україні На ціональний банк настільки слабкий,'що він не має ніякого впливу на комерційні банки, не надає їм інструктивної та контрольної допомоги, і розвиток банківського кредиту має стихійний характер з усіма його негативними наслідками, а комерційний кредит підмінюється бартером. Досі не впроваджено вексельних розрахунків. Це породжує недові ру вкладників до банків і недостатню мобілізацію кредит них ресурсів. Навпаки, Національний банк фактично без поворотне кредитуючи бюджетний дефіцит (з дозволу Верховної Ради), провокує підвищення процентних ставок у комерційних банках, що ставить у скрутне становище підприємства, особливо малі, пригнічує ділову активність, без якої неможливий вихід з економічної кризи, і стримує подолання інфляції. Отже, зміцнення позицій Національного банку як основного регулюючого грошову і кредитну політику центру — невід'ємна складова економічного відродження України.\nРозглядаючи сучасну інституціональну структуру ринків цінних паперів, слід виділити чотири категорії учасників операцій: комерційні банки; інвестиційні (торговельні) банки; власне біржові фірми та кредитно-фінансові організації, які об'єднані під назвою «інституціональні інвестори» (страхові компанії, пенсійні та інвестиційні фонди).\nПозабіржовий та біржовий ринки певною мірою протистоять один одному, проте водночас взаємно доповнюють один одного. Таке протиріччя виникає через те, що, виконуючи загальну функцію торгівлі та обігу цінних паперів, вони керуються специфічними методами їх відбору та реалізації. Позабіржовий обіг, як правило, охоплює лише нові випуски цінних паперів і головним чином розміщення облігацій торговельно-промислових корпорацій. Останні вступають у безпосередній контакт через інвестиційні банки, банкірські будинки з кредитно-фінансовими інститутами, які придбали ці цінні папери, навпаки, на біржі котуються старі випуски цінних паперів і переважно акції торговельно-промислових корпорацій. Якщо через позабіржовий обіг здійснюється в основному фінансування відтворювального процесу, то на біржі за допомогою скуповування акцій відбувається контроль над корпораціями та фірмами, йде формування контролю та його перерозподіл між різними фінансовими групами. Біржа здійснює також відповідну частину фінансування в основному через дрібного та середнього вкладника.\nОсобливість біржі полягає в тому, що тут активніше діє індивідуальний вкладник, хоча йде процес монополізації операцій кредитно-фінансовими інститутами. Навпаки, на позабіржовому ринку діє колективний вкладник в особі крупних кредитно-фінансових інститутів, передусім комерційних банків і страхових компаній. Особливість позабір-жового ринку полягає й у тому, що через нього проходять нові випуски облігацій, які при їх наступній купівлі та перекупівлі надходять на фондові біржі. Проте переважна частина нових облігацій не повертається на біржу і перебуває у руках (активах) кредитно-фінансових інститутів.\n3. Комунальні облігації та заставні листи. Іпотечні банки надають довгострокові кредити під заставу земельних ділянок чи під боргове зобов'язання товариств. Різниця між заставним листом і комунальною позикою (позичкою) — у формі їх покриття. Емісія заставних листів рефінансується відповідними іпотечними кредитами. Комунальні облігації не мають іпотечного покриття.\nДещо подібні до промислових облігацій конверсійні боргові зобов'язання та опційні позики. Це перехідні до акцій форми цінних паперів з фіксованим доходом. Їх емісія регулюється відповідними національними законами про акціонерну справу. Як перший, так і другий цінний папір має твердо фіксований процент. Відмінність цих цінних паперів від промислової облігації полягає у тому, що їх купівля пов'язана з можливістю придбати у майбутньому акції. У випадку конверсійних боргових зобов'язань кредитору надано право обмінювати ці цінні папери після встановленого строку і за умов оплати ажіо у відповідній пропорції на акції цієї компанії. Опційні позики та конверсійні зобов'язання, як і промислові облігації, котуються на біржі, їх курс публікується щоденно. Вексель — це цінний папір, який засвідчує безумовне зобов'язання векселедавця. Існує простий вексель і пере-казний. Кожен з них має відповідні реквізити. Вексель, в якому відсутній будь-який з реквізитів, не має сили, за винятком передбачених випадків. Порядок викупівлі та обліку векселів визначається Кабінетом Міністрів.\nАкції та їх види. Акції — це номерні цінні папери, документи, що стверджують членство в акціонерному товаристві і надають право на отримання дивіденду. Найчастіше у розвинутих країнах вони бувають іменними. Кожна угода з акціями повинна реєструватись акціонерним това риством чи банком за його дорученням. Емісія акцій на пред'явника в усіх країнах обмежена. Друкування акцій здійснюється вузьким колом доручень. Як правило, акції зберігаються у брокерів чи в інших спеціалізованих конторах. Власник мав лише посвідчення про кількість акцій. Кількість акцій, випущених компанією, строго фіксована, і кожна нова емісія повинна бути затверджена її директорами або зборами акціонерів. Іменний характер акції дає змогу компаніям завжди знати, хто є її акціонерами, на яку адресу надсилати повідомлення про збори акціонерів, номер рахунку, на який переказувати дивіденди. Акціонерне товариство може випускати як один вид акцій з однаковими правами, так і декілька видів акцій з різними стату сами. Розрізняють звичайні та привілейовані акції. Звичайні акції дають своєму власнику право на один голос на зборах акціонерів. Крім цього, власник звичайної акції має право на отримання частини чистого прибутку, який розподіляється у вигляді дивіденду. При ліквідації акціонерного товариства його претензія на майно є останньою. Він отримує те, що залишається після сплати боргів і розрахунку з привілейованими акціонерами.\nІнвестиційний сертифікат — це частка (участь) у спе ціальному фонді цінних паперів (інвестиційному фонді) яким керує інвестиційна компанія. Інвестиційний сертифікат не може бути віднесений ні до твердопроцентних цінних паперів, ні до акцій, хоча по ньому виплачують відповідний доход. Інвестиційний фонд може бути складений за різними принципами: може включати лише акції крупних компаній або лише облігації. Основною метою формування такого фонду є мінімізація курсових дивідендних і відповідно процентних ризиків на підставі широкої диференціації вкладень і виплати власникам інвестиційних сертифікатів максимальних доходів. Інвестиційні сертифікати допущені на біржу лише у небагатьох країнах, їхні ціни постійно змінюються внаслідок коливання курсів акцій і облігацій, включених в інвестиційний фонд. Інвести ційна політика фонду спрямована на зниження ризику, наскільки це можливо за даних економічних умов і на збереження постійно високого рівня прибутків. Одним з елементів мінімізації ризику є максимально Широка диверсифікація придбання акцій з метою зниження кризових коливань їхніх курсів.\nФючерси — це стандартні строкові контракти, укладені між продавцем (емітентом) і покупцем на здійснення купівлі-продажу відповідного фінансового паперу за заздалегідь фіксованою ціною.\nОсновні види опціонів виписуються на акції, індекси їх курсів, валюти, а фючерси — на процентні ставки, тобто на цінні папери з фіксованим доходом, чи на строкові депозити. Як і у фючерсних контрактах, існує велика кількість різновидів опціонів. Можливе комбінування опці онів і фючерсів. Проте індивідуальність опціонів перешкоджає їх широкому впровадженню, що істотно обмежує їх ліквідність, а тому і можливість використання для страхування ринкового ризику.\nВ останні роки варанти все частіше випускаються з облігаціями, що зробило останні більш привабливими в очах інвесторів. Купуючи облігацію, вкладник фактично видає кредит, який при його ефективному використанні повинен принести прибутки, достатні для сплати процентів і дивідендів. Результатом може виявитися підвищення курсів акцій даної корпорації, яке інвестор може реалізувати двояко,— або шляхом продажу варанта на ринку, або придбанням акції за ціною нижчою від ринкової.\nБанківська система України ще перебуває в стані становлення, причому цей процес відстає від потреб реформування економіки. У цьому виявляється взаємозалежність всієї економічної системи та системи банків, яка є «нервовою системою» господарського механізму. Основною причиною слабкості системи банків є не стільки сучасні інфляційні процеси (це зовнішній прояв, який у свою чергу посилюється діяльністю банків), скільки економічна криза спад виробництва, розрив традиційних господарських зв'язків як із зарубіжжям, так й у межах України. Лібералізація та безконтрольне зростання цін спричинили велику нестачу оборотних засобів і коштів для інвестицій, які практично, припинилися. Це у свою чергу спричинило масові неплатежі, гіпертрофовану потребу у кредитних ресурсах. Виникла суперечність: без дешевих кредитів не можливо здійснити структурної перебудови у народному господарстві України і конверсії підприємств військової промисловості, відродити інвестиції, насамперед у прогресивні технології, не можуть «стати на ноги» малі приватний і кооперативні підприємства, отже, неможливо наситити внутрішній ринок товарами. Але гостра потреба в кредитиих ресурсах зумовлює властиве для кризової ситуації непомірне зростання процентних ставок.\nЩе одна суперечність: ліквідація державної монополії у банківській справі єдиного у країні державного банку шляхом відродження спеціалізованих (але все ж за формою власності державних) банків, а пізніше перетворення їх у комерційні банки та виникнення численних акціонерних і приватних банків створюють сприятливі умови для здорової конкуренції у банківській справі як основи поліпшення кредитного та розрахункового обслуговування підприємств усіх форм власності. Але більшість з них — малі банки, їх статутний фонд не дає їм змоги надавати кредити у великих розмірах, потрібні для інвестицій у підприємствах базових галузей. Адже банк має право надавати кредит клієнту не більший, ніж у розмірі половини його статутного фонду. Отже, чим більше буде утворюватися малих банків, тим гострішою ставатиме проблема кредитування великих підприємств, розукрупнення яких не завжди доцільне. Ставиться питання, щоб мінімальний статутний фонд комерційних банків збільшити з 50 до 500 млн. крб. За таких умов багато новостворених комерційних банків будуть або закриватись або -об'єднуватись, що у свою чергу може привести до олігопольних і навіть монопольних процесів.\nХайман "Современная экономика: анализ и применение" (в 2-х томах), М.:, 1994\nИнформация о работе Банківська система


Гостре висміювання несправедливості царського суду в байці „Щука” - ІІ варіант - ЛЕОНІД ГЛІБОВ\nГостре висміювання несправедливості царського суду в байці „Щука” - ІІ варіант - ЛЕОНІД ГЛІБОВ\nЛ. Глібов — відомий український байкар. У байці „Щука” він зробив головними діючими особами Щуку, Ослів, Цапів, Шкапу і Лисицю.\nСаме ці тварини підібрані не випадково. Адже Осли вважаються дуже впертими та „недалекими” тваринами. Шкапа „нікчемна”, „старенькі” Цапи, вже нічого не второпають. Сам автор подає таку характеристику суду:\nА стряпчим приставили Лисицю. Вирок суду: „У річці вражу Щуку утопити!”, звичайно ж, не є справедливим. Щука наробила чимало лиха, а її знову випускають у річку! Напевне, дрібним рибкам тепер житиметься ще гірше. А вся справа в тому, що на боці підсудної була Лисиця.


Нагрівальний мат IN-THERM (Чехія) 200 Вт/м2. Купити в інтернет магазині Тепла Домівка.\nНагрівальний мат IN-THERM (Чехія) 200 Вт/м2\n(Площа мата / потужність) IN-THERM --- Оберіть --- 0,8 м² / 170 Вт 1,4 м² / 270 Вт 1,7 м² / 350 Вт 2,2 м² / 460 Вт 2,7 м² / 550 Вт 3,2 м² / 640 Вт 3,6 м² / 720 Вт 4,4 м² / 870 Вт 5,3 м² / 1080 Вт 6,4 м² / 1300 Вт 7,9 м² / 1580 Вт 9,2 м² / 1850 Вт 11,6 м² / 2330 Вт 13,9 м² / 2790 Вт\nНа складі 720\nНагрівальний мат IN -TERM питомою потужністю 200 Вт/м² від чеського виробника підійде для тих покупців, які не хочуть переплачувати за ім'я бренду, і в той же час, бажають отримати ефективну і надійну систему обігріву в будинку, квартирі або на іншому об'єкті.\nГріючий мат IN -TERM використовується для швидкого монтажу теплої підлоги в стяжку або під плитку - при діаметрі кабелю 4 мм він практично не піднімає підлогу. В якості несучого елементу служить самоклейка стрічка, до якої кріпиться двожильний кабель. Сітка також виконує функції армування, виключаючи появу тріщин в шарі піщано-цементної стяжки або клейової суміші. Нагрівальний кабель надійно захищений за допомогою захисного екрану, виконаного з міді, внутрішньої фторопластової та зовнішньої ПВХ ізоляції. Внутрішня ізоляція захищає кабель від можливого перегріву, зовнішня - від механічних та інших впливів.\nОсобливості нагрівального мату IN -TERM 200 Вт/м²:\nВисока питома потужність дозволяє організувати ефективний обігрів балкону, лоджії, ванної і т.д.\nРівномірний і відносно швидкий прогрів приміщень за рахунок двох гріючих жил та невеликого шару клею/стяжки.\nМідний захисний екран виключає появу електромагнітного поля в близькості від нагрівального мату.\n20 років гарантії від виробника.\n65 градусів С


Кільце лучника - G-Archery\nAксесуари Уроки стрільби\nКільце лучника 0\n01.11.2020 Bert 3 704 Відео, Кільце, Кільце лучника, Туреччина\nЗ луку стріляє багато народів світу, і в кожному регіоні люди розробили власну техніку стрільби. Під час переселення народів, війн та міграцій, протягом багатьох віків відбувався постійний обмін досвідом і покращення не тільки самої конструкції луків і стріл, але і техніки стрільби з нього.\nНа сьогодні, техніку стрільби можна умовно розділити на дві великі групи – західну (європейську) і східну.\nЄвропейську ми розглянемо в окремому дописі, а зараз більш уважно роздивимося техніку східну. Ця цікава метода, завдяки кочовикам, поширилася від Далекого Сходу аж до Балкан, Туреччини та країн Магрибу (північне узбережжя Африки).\nПринципова відмінність кожного виду техніки стрільби з лука полягає, в першу чергу, у тому, в який спосіб беруть тятиву (хват) під час її натягування. Окремої уваги заслуговує японська техніка, колись ми про неї обов’язково розповімо.\nУ Східній техніці (її ще звуть азійською або монгольською) тятиву натягують великим пальцем робочої руки, утримуючи його вказівним або середнім пальцем. Це обумовлено, в першу чергу, тим, що ця техніка зародилася серед кочовиків, а вони використовували короткі рекурсивні луки вершників, натягувати їх у західний спосіб було геть неможливо – гострий кут, який під час натягування трьома пальцями утворювала тятива, занадто сильно ускладнював випуск стріли.\nАле натягувати тятиву тугого бойового луку одним пальцем надзвичайно складно – тятива врізається у шкіру, і тут є великий ризик пошкодити сухожилля і суглоби пальця. Тоді лучники почали одягати на палець захисну накладку. Достовірно невідомо, коли це відбулося вперше, але точно багато століть тому. Серед археологічних знахідок велика кількість кілець лучників найрізноманітніших форм, залежно від регіону. Але в цілому спільне їхнє призначення було однаковим – захищати шкіру і сухожилля великого пальця робочої руки лучника під час натягування тятиви лука. Окрім цього, використання кільця дозволило зробити постріл більш точним, оскільки тятива в момент пострілу не скручувалася пальцями, а зісковзувала із гладкого виступу кільця.\nВід початку кільця виготовляли з трубчастої частини рогу і трубчастих кісток. Згодом їх стали відливати з металу, вирізати з напівдорогоцінного каміння. Кільце лучника з утилітарної поступово перетворилося на річ статусну, метою якої було продемонструвати положення власника у суспільстві, разом із багатим одягом і породистим конем. Кільця лучника стали виготовляти з дорогоцінних металів, прикрашати витонченим візерунчастим гравіюванням, емаллю, а часом і дорогоцінним камінням. Нерідко лучники носили кільце на шнурку як медальйон, чим демонстрували не тільки свій статус, але і рід занять.\nКільця для стрільби використовуються на величезній території, тому і різновидів їх теж величезна кількість. Спільне в їхній конструкції одне — наявність “язичка”-виступу, що захищає першу фалангу великого пальця робочої руки лучника. Окремо варто згадати китайське (маньчжурське) кільце — його виточують з оніксу, воно суттєво відрізняється від інших тим, що має симетричну циліндричну форму. З цієї причини маньчжурська техніка випуску дещо відрізняється від техніки найближчих сусідів монголів.\nТим, хто бажає вивчити різновиди кілець лучника, раджу до прочитання книгу мого знайомого та колеги, поляка Адама Свободи “Zakery” (“Кільця лучника”). Книга видана польською та англійською мовами, містить детальні описи і велику кількість яскравих ілюстрацій. Великий ентузіаст стрільби з луку східним стилем, Адам до подробиць описав більше ста видів кілець — від Маньчжурії і Кореї до Туреччини та Балкан.\n← Коротка класифікація традиційних луків\nТятива для англійського Longbow часів його бойової слави →\n“Глушилки” (віброгасники) на тятиву\n08.01.2021 Bert 0


HomeBlogЯк YouStable допомагає компаніям транслювати свої бренди за допомогою хостингу під ключ, веб-дизайну та SEO рішень\nTL; ДОКТОР: Індійська компанія, що займається розробкою та розробкою веб-сайтів YouStable, була створена в 2015 році і вже має безліч шанувальників. Компанія не тільки надає можливості хостингу, веб-дизайну та SEO, але й забезпечує привабливий баланс між послугою та ціною. Клієнти з усього світу також обирають YouStable для чуйного персоналу підтримки клієнтів, який завжди доступний для вирішення проблем. І, як зазначив генеральний директор Раджеш Чаухан, компанія планує продовжувати зростати, задовольняючи унікальні потреби SMB.\nYouStable, фірма для розміщення хостингів та веб-розробок, заснована в Індії у 2015 році, вже встигла зібрати присвячених наступним. Компанія прагне допомогти підприємцям та малим і середнім компаніям вийти в Інтернет з надійними хостинговими послугами та розширити їх охоплення за допомогою надійних SEO-стратегій.\nІ ця відданість повністю демонструється в деяких зібраних відгуках клієнтів компанії.\nШивам Мішра, генеральний директор відділу допомоги МСП, сказав: «YouStable чудово підходить для моїх веб-сайтів. Вони отримують управління хостингом WordPress, не обмежуючи користувачів так, як це робить ряд інших керованих хостів. “\nІнший генеральний директор, Bhavay Dawar з SoftSolvate, розповів про відданість компанії та творчість: «YouStable Technologies має кваліфікований кваліфікований персонал, а також швидку підтримку. Працюючи з YouStable Technologies, схоже на спілкування з дуже креативними людьми ».\nХоча похвала стала загальною для постачальника хостингу, дизайну та SEO-послуг, YouStable почав з більш помірних цілей на увазі.\nYouStable є надійним партнером для хостингу, розробки веб-сайтів та SEO для багатьох SMB в Індії.\n“Коли ми розпочали роботу, ми мали на меті запропонувати оптимізацію швидкості, виправити внутрішні посилання та розробити оптимізацію ключових слів для веб-сайтів компанії”, – сказав генеральний директор YouStable Раджеш Чаухан.\nВід цих первинних цілей компанія розширила як фокус, так і пропоновані послуги. Сьогодні YouStable пропонує веб-хостинг, послуги доменних імен, дизайн веб-сайтів і навіть масові текстові повідомлення для підприємств. Його SEO-послуги також дають можливість меншим клієнтам охоплювати користувачів та клієнтів у всьому світі за допомогою перевірених методів для посилення їх обміну повідомленнями та покращення рейтингу пошуку..\nЦі послуги є причиною того, що YouStable став таким популярним за такий короткий період. Більшість продуктів компанії націлені на те, щоб допомогти клієнтам малого та середнього бізнесу залучати та заряджати клієнтські бази.\nМалі та середні підприємства звертаються до набору послуг YouStable та його чуйної підтримки клієнтів. Хоча команда невелика, компанія все ще надає клієнтам широкий спектр знань – від HTML та PHP до графічного дизайну та анімації.\nВеб-сайт компанії найкраще підводить свою культуру: «YouStable – це не просто бренд, який надає послуги хостингу для клієнтів. Ми – команда пристрасних людей, які мріють надавати найкращі можливі послуги ».\n1 Доступний та надійний веб-хостинг не забезпечує якості жертв\n2 SEO-сервіси, веб-дизайн та доменні імена допомагають сайтам краще оцінювати результати пошуку\n3 YouStable прагне сприяти розвитку технічного центру Індії\nДоступний та надійний веб-хостинг не забезпечує якості жертв\nХоча YouStable пропонує різноманітні послуги, його веб-хостинг-платформа знаходиться нарівні з популярними спеціалізованими хостами. Компанія використовує оновлену інфраструктуру для забезпечення узгодженості. Зокрема, сервери компанії покращують SSD, що підвищує їх стабільність та надійність.\n“У нас майже 100% часу роботи”, – сказав Раджеш.\nІ ця послідовна послуга не постачається з дорогим цінником. Користувачі можуть випробувати YouStable лише за 2,49 долара на місяць за найменший пакет або 9,99 доларів на місяць для найбільшого.\nНайменший щомісячний пакет YouStable ідеально підходить для малого бізнесу, який просто переходить на веб-хостинг, і включає 1 ГБ пам’яті SSD, 100 ГБ пропускної здатності, налаштовуваний веб-сайт, п’ять облікових записів електронної пошти та цілодобову підтримку клієнтів. Найкраща частина? Нові клієнти отримують на тест-драйв ці послуги протягом місяця служби лише за 0,01 долара. Після випробувального періоду пакет залишається доступним за ціною менше 5 доларів на місяць.\nНа іншому кінці спектру, професійний пакет YouStable забезпечує 50 Гб накопичувача SSD, необмежену пропускну здатність, 10 веб-сайтів, необмежену кількість облікових записів електронної пошти та необмежену кількість баз даних. Після закінчення випробувального періоду для цього пакету він продовжує коштувати бізнесу менше 15 доларів на місяць.\nІ кожен рівень обслуговування постачається з пропорційною кількістю безкоштовних SEO-послуг. YouStable допомагає оптимізувати кожен веб-сайт для підвищення рейтингу пошуку за допомогою функцій, які включають перевірки безпеки та довідку щодо налаштування.\nКрім того, компанія пропонує миттєву масштабованість, якщо хостинг клієнта потребує швидких змін. Якщо бізнес бачить приплив сезонних клієнтів, він може перейти до більш значного пакету. YouStable також пропонує підприємствам можливість перейти на менший пакет, якщо вони захочуть.\nSEO-сервіси, веб-дизайн та доменні імена допомагають сайтам краще оцінювати результати пошуку\nПослуги пошукової оптимізації (SEO) допомагають зробити веб-сайти більш помітними в пошукових системах, а YouStable надає їх малому бізнесу, який найбільше потребує їх..\nДля компаній, що мають щорічні плани, YouStable пропонує оптимізацію веб-сайтів на їх основне доменне ім’я безкоштовно. Компанія забезпечує, що домен адаптований до поточного алгоритму Google, використовуючи такі інструменти, як «Встановити SSL», «Оптимізація швидкості», «Перенаправлення 301» та «Налаштування кешу». YouStable обіцяє підвищити рейтинг веб-сайтів у більш ніж 30 пошукових системах через процес оптимізації.\nПривабливий дизайн веб-сайту, який надає YouStable, також може забезпечити виділення веб-сайту потенційним клієнтам. А спеціальна команда допомагає клієнтам налаштувати свої сайти, щоб залучити найбільше трафіку.\n“У нас є спеціалізовані команди як для дизайну веб-сайтів, так і для веб-хостингу”, – сказав Раджеш. “І наш відділ дизайну веб-сайтів завжди радий допомогти бізнесу, який цього потребує.”\nКоманда може створити веб-сайти, оптимізовані для різних пристроїв – включаючи планшети та ноутбуки – та створити веб-сайти для компаній від Індії до Техасу.\nКоманда YouStable від здобуття доменних імен до високого рейтингу результатів пошуку допомагає клієнтам досягти успіху.\nАле, перш ніж сайт зможе створити веб-сайт або встановити SEO, він повинен придбати доменне ім’я, яке сприятиме розвитку бізнесу. Придбання ефективного доменного імені, як і інших подібних сайтів, може надати веб-сайту компанії значну можливість негайно збільшити частку ринку.\n«Це один з головних факторів того, як займає рейтинг вашого веб-сайту. Тому для цього потрібно мати спеціальну IP-адресу “, – сказав Раджеш.\nYouStable пропонує прості послуги з розміщення домену за низькою фіксованою ставкою на рік. Користувачі можуть вибрати тип URL-адреси, яку вони шукають – включаючи .com, .net та .org – і YouStable буде обробляти реєстрацію.\nКомпанія також забезпечує управління DNS, акаунти електронної пошти, пересилання домену та захист від крадіжок домену.\nYouStable також перемістить усі функції та файли з попереднього веб-сайту на новий домен, розміщений на його серверах.\nYouStable прагне сприяти розвитку технічного центру Індії\nYouStable процвітав, надаючи широкий спектр послуг та майже 100% часу роботи на конкурентному індійському хостинговому ринку. Але його клієнтська підтримка та чуйне обслуговування також стали візитною карткою компанії.\nОдин із клієнтів, експерт з питань SEO Арш Капур сказав, що він прийшов до YouStable після поганого досвіду розміщення своїх веб-сайтів в інших місцях. У огляді він сказав, що YouStable врятував його та його веб-сайти, з яких він розміщує 15 з компанією. «Послуга, яку я отримую, справді приголомшлива. Вони справді дуже підтримують і (дають рекомендації щодо) запитів сервера особисто », – сказав він.\nБазується YouStable у місті Лакнау, великому місті Північної Індії, яке швидко розвиває репутацію технологічного центру в регіоні. Ця регіональна концентрація полегшує компаніям встановлення відповідних зв’язків з іншими бурхливими ІТ-операціями.\n“Це дає нам можливість мати місцевого партнера з SEO”, – сказав Раджеш.\nYouStable також має великі плани на майбутнє не тільки для себе, але і для міста, яке називає домом. В рамках своєї місії компанія хоче надати кращі послуги з веб-хостингу та розвитку людям в Індії. Але його більш широке призначення – зробити клієнтів у всьому світі задоволеними доступними функціями та надійною підтримкою.\n“Якщо замовник задоволений, наш бізнес буде хорошим”, – сказав Раджеш.


Унікальна “Таврія” і найрозкішніший Mercedes-Benz - 5 авто, які варто побачити на OldCarLand - Новости Ю\nЗа что в «Форбсе» «склоняют» Зеленского 586\nМеморандум о тарифах: все равно заплатим больше 595\n«Игра в кальмара» и идеология капитализма: у каждого человека своя цена 1017\n17.09.2021 17:00 884\nВже зовсім скоро стартує найбільший технічний фестиваль OldCarLand.\nВін проходитиме 17-19 вересня в Державному музеї авіації імені О.К. Антонова по вул. Медовій, 1.\nМіж великою кількістю авіатехніки розмістять понад 500 одиниць ретромашин. Пропонуємо познайомитися із 6 непересічними автомобілями, які можна буде побачити на заході.\nПродемонструють Opel P4, який простояв у сараї 70 років.\n87-річний Opel P4 в оригіналі вперше покажуть на OldCarLand. Авто знайшли в Ірпені Київської області у версії Special Limousine. З кінця 50-х років машину зберігали у сараї біля приватного будинку. Вціліли кузов, деталі ходової, салон, і навіть документи.\nСвого часу Opel P4 привезли із Санкт-Петербурга. Попри те, що автомобіль довго не експлуатували, він у чудовому стані – вціліли навіть патрубки охолоджувальної системи.\nВ салоні первозданно збереглися обшивка, кермо та килимки. Про недовгу експлуатацію говорять гарний стан ручки перемикання передач. На одометрі – 32 484 км.\nВся підвіска рідна – гальма не гідравлічні, а механічні, на тросах. Під капотом – чотирициліндровий бензиновий двигун об’ємом 1 л потужністю 23 к.с., який йде в парі з чотириступеневою коробкою передач.\nOpel P4 виготовляли з 1935 по 1937. За цей час випустили 65 864 екземпляри.\nЭто интересно: Компания BMW представила обновленный хот-хэтч BMW M135i xDrive\nАмериканський автомобіль DeSoto S-10 виготовляли протягом 1946-1952 років. Назву Custom носила більш дорога комплектація моделі. Марка DeSoto існувала із 1928 по 1961 роки та належала концерну Chrysler.\nDeSoto Custom 1949 року – це друга серія моделі S-10. 5,2-метровий седан вирізняється типовим для тих років дизайном з величезною кількістю хрому. Він обладнаний 4,1-літровим шестициліндровим двигуном потужністю 112 к. с. У нього незвичайна двоступенева напівавтоматична коробка передач Fluid Drive. Передачі перемикаються без педалі зчеплення. DeSoto має надзвичайно м’яку та комфортабельну підвіску.\nСаме цей DeSoto Custom прибуде на фестиваль із Чернівців. Два роки тому його привезли із США до України. Чернівецькі автолюбителі перефарбували його у яскравий колір та оновили оздоблення салону. Седан майже повністю оригінальний, навіть має рідні гальмівні колодки. На весняному OldCarLand автомобіль переміг у номінації «Дебют легенди».\nЭто интересно: Porsche Taycan Cross Turismo очень хорошо прошел лосиный тест, но мог лучше: видео\nМашину спроектували в науково-технічному центрі “ЗАЗ-автотехніка” у 1980-х роках і випустили обмеженою партією на АвтоЗАЗі.\nДля збереження жорсткості моделі над місцем водія і переднього пасажира зробили дах із люком. Позаду він відкидний. Такий кузов називають ландо.\nНа початку 1990-х років дві “Таврії” з відкидним верхом відправили до Греції для випробувань. Там збиралися замовити партію моделей у такому кузові. Проте угода зірвалися. Один із автомобілів повернули в Україну. Наразі він тут єдиний.\nМодель 1995 року має більшість вузлів і агрегатів, як у стандартної ЗАЗ в кузові хетчбек. Під капотом – 1,1-літровий двигун.\nMercedes-Benz 300B Cabriolet D 1954 року – це була флагманська модель марки, аналог теперішнього S-Класу. Автомобіль на той час вирізнявся винятковим комфортом і високою ціною. У деяких комплектаціях його могли оснащувати диктофоном, телефоном, радіоприймачем фірми Becker. Салон мав шкіряну або велюрову оббивку сидінь, а також дерев’яне оздоблення. Власниками цієї моделі переважно були державні діячі, посли, чиновники високого рангу.\nМодель виробляли з 1951 по 1957 рік у кузові седан, лімузин, кабріолет і ландо. Модернізована версія 300B, яку представлять на OldCarLand, з’явилася 1954 року. До неї додали вакуумний підсилювач гальм і збільшили потужність із 115 до 125 к.с.\nMercedes-Benz W186 також відомий як Adenauer — за іменем першого канцлера ФРН Конрада Аденауера.\nЭто интересно: Новый Nissan Leaf изменится до неузнаваемости\nDodge Dart – це повнорозмірна американська модель, яку виготовляли з 1960 по 1976 роки. На фестивалі представлять седан першого покоління.\nДля свого часу Dart був найдешевшою моделлю в лінійці Dodge, проте навіть він вражав американським аеростилем з величезною кількістю хрому.\nDodge Dart має несучий кузов, хоча у ті часи більшість американських автомобілів були ще рамними. З 1960 року модель мала три варіанти комплектації – базову Seneca, середню Pioneer та топову Phoenix.\nЧитайте також: PEUGEOT передав 139 автомобілів провідній фармацевтичній компанії\nСаме цей автомобіль – у версії Pioneer обладнаний 3,7-літровим шестициліндровим двигуном потужністю 145 к. с. У автоматичній коробці передач TorqueFlite замість важеля для перемикання встановлені кнопки (таку схему запозичили радянські інженери для “Чайки” ГАЗ-13).\nИз каких стран украинцы чаще всего ввозят подержанные авто: исследования\nЗрителям TopGear заплатят больше украинской зарплаты за просмотр шоу\nВ центре Киева жестко наказали «героев парковки»\nКомпания BMW представила обновленный хот-хэтч BMW M135i xDrive\nToyota создала свой самый необычный электромобиль, но есть нюанс\nАрхеологи нашли в Германии захоронение богатого воина, который умер 1500 лет назад. Фото 106\nГрузинские врачи рекомендуют госпитализировать Саакашвили: высока вероятность осложнений 506\nКризис в энергетике 64\nЦя процедура допомагає людям вирішити ряд проблем зі здоров’ям, виглядати свіжими і гарними 318\nЛікарка пояснила, чому не можна зловживати вітамінами і чим це може загрожувати 462\nЧерез ці несподівані причини може відчуватися головний біль 525\nВ Британии стремительно распространяется новый штамм коронавируса — заразнее «Дельты» 503\nКрасный октябрь: в Украине ужесточают карантин 123\nИз бардов в вице-спикеры. История взлета Корниенко 259