Наші герої із Грабовець і Славська (автор: Дем`ян Григорій) - Vox populi. Всеукраїнський часопис для розумних та небайдужих\nНаші герої із Грабовець і Славська (автор: Дем`ян Григорій)\nопубліковано 22 трав. 2012 р., 23:22 Степан Гринчишин\nМатеріал підготував Григорій Дем’ян\nКнига І. Документ № 242\nПрикро про це говорити, але до цього часу майже не маємо таких сіл і міст, у яких були б зібрані і належно вивчені вичерпні відомості про тих їхніх мешканців, що полягли у багаторічних змаганнях за нашу державну самостійність Щойно тепер створено відносно сприятливі умови для такої праці, і поки не пізно необхідно максимально використати наявні можливості, щоб зафіксувати бодай короткі відомості про всіх, кому окупанти вкоротили віку, в тому числі дітям, жінкам, старшим людям, за їх активну участь у боротьбі за волю України, чи принаймі причетність до неї.\nБагато можуть розказати про таких людей їхні близькі, але з кожним роком таких стає менше, особливо друзів по підпільно-повстанській роботі. Отож треба поспішати. Інакше ж ніколи не заповнимо цієї болючої прогалини в нашій історії. Мусимо усвідомити, що далеко не все збереглося і в архівах. Тільки взаємоуточнююче використання документальних джерел та мемуаристики дасть бажані результати.\nТут подаємо підготовлені таким чином анотовані списки полеглих за незалежність України мешканців окремих сіл Сколівського району Львівської області, починаючи від осені, 1938 р., тобто з часу утворення Карпато-Української держави. До списків вводяться також відомості про людей, які походили з інших місцевостей, але загинули на території вказаного населеного пункту.\nСело Грабовець Сколівського району\n1. Галема Лук'ян Миколайович (1907-1950), псевдо «Стріла». Родом із села Гребенів того ж району. Довгий час перебував у боївці, яка діяла в околицях села Грабовець. Тут і загинув під час оборонного бою з відділом емгебістів у Триняку над Вільхованею восени 1950 р. І повстанці, і селяни поважали його за продуманість кожного вчинку, сміливість і незламний патріотизм. Тіло вбитого повстанця більшовики забрали до Славського, де тоді перебували урядові установи району, виставили на кілька днів у придорожному рові, а відтак наказали його закопати в Млаці під Голицею.\n2. Глушко Василь Петрович (10.01.1929—?) симпатик ОУН і УПА, брат підпільників Івана та Федора. У жовтні 1947 р. разом з матір ю Гафією Глушко та сестрою Ганною був вивезений в Сибір і там незабаром загинув.\n3. Глушко Іван Петрович (28. 12. 1823 – 15. 06. 1945). Стрілець самооборонного підвідділу. Лежав важко хворий у хаті селянина Олекси Зеленевича. Побачивши, що будинок оточила більшовицька облава, застрілився. Односельці таємно поховали його на цвинтарі в Грабівці.\n4. Глушко Федір Петрович (12. 06. 1926 – 28. 09. 1945) – стрілець підвідділу кущової самооборони. Важко поранений енкаведистами в ноги на Хайчуковому городі в селі Пшанець, тепер Сколівського району, підірвався гранатою, щоб не потрапити живим до рук ворогів. Похований з повстанськими військовими почестями на місці, де по-геройськи загинув разом із стрільцем Іваном Борисом (24. 05. 1920 – 28. 09. 1945) зі Славського на схилі гори Менчіл.\n5. Дем'ян Федір Васильович (5.III.1918 – 1948 ?) – стрілець підвідділу кущової самооборони. Загинув у рідному селі за невідомих обставин. Його тіло знайдено на Вільховані уже набагато пізніше після смерті. Місцевий станичний Олекса Дасів (псевдо «Володар») і повстанець Василь Ружалович (псевдо «Грім») навіть у той час не мали про його долю більше ніякої інформації.\n6. Дем'ян Степан Микитович (13. 03. 1920 – 1949) – стрілець підвідділу кущової самооборони. Енкаведисти поранили його на Довгані в селі Грабовець. Помер під час тортур, які застосували до нього «сталінські діти». Похований у Млаці під Голицею у Славському.\n7. Жолобович Микола Миколайович (4.01.1922 – 30.01.1946) – стрілець сотні УПА. Повернувшись на деякий час до рідного села, помер від випадкового отруєння чадом у криївці під Ялиною разом з дружиною. Похований у Грабівці на цвинтарі біля церкви.\n8. Жолобович Ганна Іванівна (3. 12. 1923 – 30.01. 1946). Дружина Миколи Жолобовича. Померла разом з чоловіком з тієї ж причини. Похована в Грабівці на цвинтарі.\n9. Карпінський Василь Олексійович (1916 – осінь 1944), псевдо «Вуйко», родом із села Пшанець, тепер Сколівського району. Ройовий, загинув у Зарві під Бозником у селі Грабовець під час бою українських повстанців проти загону «стрибків» із Тухлі та групи більшовицьких солдатів. Ворог втратив тоді двох убитими і кількох полоненими. Через деякий час повстанці забрали тіло полеглого друга і поховали його біля могил Українських січових стрільців на горі Маківці.\n10. Миго Іван Олексійович (22.01.1919 – осінь 1950). Псевдо «Лис». Перебував у Службі Безпеки УПА. Багато разів дуже кмітливо і холоднокровно виривався з оточення переважаючих більшовицьких сил. У бою його групи з великим загоном спеціально вимуштрованих і досвідчених емгебистів, яким зрадник показав місце перебування повстанців, виявив особливу мужність, але був важко поранений. Непритомного підпільника після загибелі його друзів Лук'яна Галеми «Стріли» та Василя Микитина «Чумака» в Триняку біля села Грабовець більшовикам удалось схопити. Емгебисти жорстокими тортурами намагалися вирвати в нього інформацію про криївки з повстанцями. Однак, поранений нікого не видав, а показав пусту криївку за Перениззю в Тухлі, добре знаючи, що там ніхто не живе, бо саме його боївка, яка вже загинула, мала намір у ній зимувати. Туди його то везли, то несли: сам він іти не міг. Роздратовані більшовики знову почали по-садистськи мучити повстанця. Від тих катувань він помер. Тіло його забрали й закопали згодом на Млаці у Славському.\n11. Миго Матвій Іванович (17.03.1917 – кінець червня 1941) – симпатик ОУН. Був мобілізований до більшовицької армії. Під час її відступу з Галичини комісар військового підрозділу застрілив його в той момент, коли він, знемагаючи від спраги, вийшов на пару кроків з похідної колони і нахилився, щоб із придорожнього рову набрати в котелок води. Точне місце смерті і поховання невідоме.\n12. Миго Микола Іванович (13.12.1910 – 24.04.1947). Стрілець самооборонного кущового підвідділу. Загинув поблизу рідного села в лісі. Був заскочений емгебистами, коли робив ґонти разом з Іваном Уличем. Тіло вбитого забрали до Славського і закопали в Млаці під Голицею.\n13. Миго Микола Іванович (29.03.1927 – 1960) – симпатик ОУН і УПА. У 1946 році заарештований і підданий витонченим тортурам на допитах у Славському МГБ. Засуджений на 10 років ув'язнення. В ході слідства, а відтак у тюрмі йому настільки знищили здоров'я, що після відбуття строку покарання через короткий час помер в Усатовому біля Одеси. Там же похований.\n14. Микитин Василь Михайлович (1926 – 1950). Псевдо «Чумак» родом із села Тухлі. Перебував у останній період своєї повстанської діяльності в боївці «Лиса» (Івана Мига) у Грабівці. Загинув під час нерівного бою з емгебистами в Триняку над Вільхованею в тому ж селі разом із «Стрілою» (Лук'яном Галемою). Похований на Млаці у Славському.\n15. Ружалович Олекса Миколайович (12.02.1930 – 1948) – брат повстанця Василя (псевдо «Грім»), старанно допомагав підпільникам. У жовтні 1947 року разом з матір'ю Ганною, малолітніми братами і сестрою був вивезений до Сибіру, де незабаром загинув.\n16. Улич Іван Карольович (16.06.1922 – 24.04.1947) – стрілець самооборонного кущового підвідділу. Загинув в селі Грабовець разом з Мигом Миколою за тих же обставин. Похований на Млаці у Славському.\n17. Фурів Григорій Іванович (29.09.1927 – 24.04.1947). У підпіллі не був, але повстанцям допомагав, як і всі інші односельці. Під час сутички загону емгебистів з підпільниками Мигом Миколою та Уличем Іваном він разом з Олексою Ружаловичем орав на протилежному схилі. Почувши стрілянину хлопці припинили роботу і поволі погнали коней з плугом через верх до села. На нещастя, Г. Фурів забув на ораниці камізельку і повернувся забрати її. По ньому більшовики сипнули кулями з автоматів, але вони не досягли його. Тоді командир групи старший лейтенант МГБ Воронов взяв від одного з солдатів снайперську гвинтівку, добре прицілився і вбив хлопця. Очевидно, це було зроблено для того, щоб одержати більшу нагороду, бо за кожного знищеного бандерівця такі посіпаки преміювалися. Розмір грошових нагород коливався тоді від 700 до 1200 крб. за одного вбитого. Г. Фуріва відвезли до Славського і викинули на Млаці. Убивцю не тільки не покарали, а навіть не дозволили батькові забрати тіло сина і поховати за християнським звичаєм.\nМісто Славське Сколівського району\n1. Барна (дівоче прізвище Онаць) Марія Михайлівна (? – 1946) – симпатик ОУН і УПА. Усвідомлено і старанно допомагала підпільникам харчами. Уже була старшого віку. Її енкаведисти заарештували, мучили в тюрмі і вона там померла, залишивши четверо дітей сиротами.\n2. Борис Іван Михайлович (24.05.1920 – 28.09.1945) – стрілець кущової самооборони. Разом з Федором Глушком загинув на схилі Менчела у селі Пшанець під час сутички з військовою частиною більшовиків. Похований повстанськими почестями на місці смерті.\n3. Брюх Василь Васильович (26.02.1923 – ?) – перебував в українському підпіллі ще з часів німецької окупації і загинув, але невідомо коли і за яких обставин.\n4. Брюх Михайло Васильович (20.07.1927 – ?) – рідний брат Василя. Брав участь у визвольному русі. Час, місце і обставини смерті невідомі.\n5. Винник Ганна Іванівна (14. II. 1925 – березень 1944). Під час каральної екзекуції проти членів ОУН у Славському німецькі фашисти вбили її біля рідної хати. Похована на сільському цвинтарі.\n6. Винник Григорій Іванович (1913 – 1956). Національно свідомий селянин, щиро допомагав підпільникам. У червні 1950 р. більшовики заарештували його, судили і вивезли в Караганду. Там він і помер у 1956 р.\n7. Гальович Лука Федорович (1922 – 1949) – стрілець кущової самооборони. Загинув у завзятому бою двадцяти п'яти повстанців проти спеціально підготовлених більшовицьких військових частин, стягнутих із сімох гарнізонів (Сколівського, Славського, Тухольківського та інших) у Гнилому. Петришин Антін Олексович зі Славського, якого емгебисти змусили везти тіла полеглих повстанців, згодом розповідав, що підпільники, а між ними були й брати Василь і Степан Свердуни, знищили тоді багатьох московських карателів. Два місяці потім емгебисти шукали в лісі за трупами своїх солдатів і нишком вивозили. Група повстанців, до якої входили Лука Гальович, Григорій Кіраль, Параска Кіраль та Іван Онаць, вогнем прикривали пробій інших підпільників і цим допомогли їм вирватися з оточення, а самі вони, витративши гранати і набої, останніми пострілялися. Тіла їх спочатку завезли в двір Славського МГБ, а звідтіля забрали у Сколе.\n8. Гашпар Іван Іванович (? – 1946) активно допомагав українським повстанцям харчами, одягом, виконував їхні доручення. Емгебисти заарештували його в полі біля плуга, яким орав весною 1946 р. Обставини і місце смерті для родичів і знайомих залишились невідомими.\n9. Гашпар Юрій Іванович (? – березень 1944) – рідний брат Івана. Арештований гестапівцями за приналежність до ОУН. Вивезений до Дрогобича. Там, у тюрмі на Бригідках, його жорстоко катували. Навіть важко покаліченим не занепадав духом, а підтримував своїх друзів. Коли його вели на розстріл, співав сам, а за ним інші славчани пісні українського націоналістичного підпілля. Його життя обірвалось зі співом Гімну «Ще не вмерла Україна».\n10. Греб Марія Петрівна (1928 – 1947). Допомагала українським підпільникам. Працювала в редакції районної газети прибиральницею. Секретарка редакції комуністка застрілила її з пістолета в приміщенні. Ніхто й не думав «заслужену» вбивницю покарати за злочин. Похована на сільському цвинтарі в Славському.\n11. Гребович Федір Михайлович (? – 26.01.1946) – стрілець кущової самооборони. Загинув у бою з емгебистами у Вишному Кінці в Славському разом з Іваном Намастерником, Михайлом ІІронем і Олексою із села Кального (прізвища не вдалося встановити). Поховані всі на цвинтарі на Голиці в Славському.\n12. Дронишинець Агафія Ільківна (21.01.1928 – 1945). Допомагала повстанцям харчами. Дружина Бориса Івана, який був у «стрибках» у Славському. Принесла чоловікові їжу до будинку, де він служив. Потім поверталася додому, а була на останньому місяці вагітності. Один з емгебистів наздогнав її і почав нахабно обмацувати жінку. Вона його відштовхнула. Цей садист випустив автоматну чергу в лоно жінки таки на дорозі в селі. Померла разом з недоношеним сином, коли її люди везли до лікарні, надіючись, що ще вдасться жінці врятувати життя. Після цього нещастя чоловік її покинув «стрибки» і вступив до озброєного загону підпільників.\n13. Кінаш Михайло, син Марії (1928 – 1945) – стрілець кущової самооборони. Місце і обставини смерті поки що встановити не вдалося.\n14. Кінаш Петро Васильович (? – 1946). Псевдо «Калина». Працював господарчим Славського районного проводу ОУН. Енкаведисти заарештували його, довго і жорстоко катували в Славському районному відділі своєї каральної організації. Під час тортур помер. За одним свідченням, його тіло вкинули до криниці, що перед церквою у Славському. За іншими – його закопали вночі на Попівщині в городі біля плоту з дощок, яким тоді був обведений будинок і подвір'я районного МВ і МДБ.\n15. Кіраль Григорій Михайлович (1910? – 1949) – стрілець кущової самооборони. Загинув разом із сестрою Параскою, її чоловіком Онацем Іваном та Гальовичем Лукою під час бою з емгебистами в Гнилому біля Славського.\n16. Кіраль Ганна Олексіївна (14.07.1922 – 6.01. 1946) – сестра підпільника Кіраля Олекси. Поранену в живіт енкаведисти кинули у вогонь запаленої хати і вона згоріла.\n17. Кіраль Марія Василівна (дівоче прізвище Іваникович, родом із сусіднього села Тернівки, 28. 11. 1916 – 7. 01. 1946). Дружина підпільника Кіраля Олекси Олексовича. Справжня великомучениця за національну ідею.\nВажко знайти слова, якими б можна адекватно передати пекельні муки, що їх витерпіла ця мужня бойкиня та її родина на Святий Вечір 6 січня 1946 р. А було так: чисельний загін «сталінських дітей», які закладали основи «світлого комуністичного майбутнього» в Галичині, йшов на чергове полювання за людьми. Під горою Менчіл, у Таборівськім, сім'я вечеряла в хаті. Якось помітили небезпеку і підпільник Кіраль Олекса мусів зникнути. Більшовики щось запідозрили. Почалося найжахливіше. Наведу лише одну із найдостовірніших розповідей, які з часу тієї трагедії поширилися мало не по всіх бойківських гірських селах.\n«Кіраль Марію Василівну спочатку облавники на Святий Вечір взяли допитувати: «Де чоловік?» Тота не признавалася. Знову:\n– Кажіть, бо спалимо хату!\nТоді вхопили дідуха (святковий сніп)) зі стола і підпалили серед хати. Далі на вогонь кидали із грядки (воринки) одяг. Дим став душити. Солдати вийшли надвір. Випустили худобу з стайні. Жінку забрали з хати., а маму й сестру Кіраля Олекси лишили в тім вогні. Хату підпалили й від стріхи ракетницею. Як стала стеля обвалюватися, мама із дочкою втікли до сіней. їм попрострілювали животи. Вони попадали і згоріли в страшних муках.\nМалий хлопчик Микола, мав 13-й рік, заховався під купою дерева, потім пересунувся під пень. Скочив помагати мамі й сестрі. Енкаведисти поранили його в плече і в вухо. Вогонь падав зверху далі і він не міг щось зробити. Був лише в сорочці. Впав і відкотився під пень.\nВін видів, як енкаведисти мордували братову жінку. То було жахливо: люто, скажено били... На лівій руці обрізали шкіру, задерли аж до плеча і завернули поза шию. Тогди пекли її на запаленій соломі. Далі багнетами сверлили голову. Від тих мук, обсмалена, вона в страшенних муках померла. Я її виділа таку покатовану. Їх усих там, у Таборівськім у Менчелі поховали». Цю страхітливу розповідь записано 1991 р. у Славському від Павкович Параски Луківни, 1928 року народження.\n18. Кіраль Марія Іванівна (1885 – 6.01.1946) – мати підпільника Кіраля Олекси. Обставини її мученицької смерті викладено вище.\n19. Кіраль Микола Федорович (1920?– 1945?). Псевдо «Звийний». Один з активних повстанців. Був у Службі Безпеки. Поліг у бою з більшовицьким військовим підрозділом на Згарі під Припором. Похований на цвинтарі у Славському на Голиці.\n20. Кіраль Михайло Миколайович (1914? – ?). Псевдо «Вишня». Загинув у бою з більшовиками на Чорній Рипі біля Новоселиці. Там і похований під вишкою. За іншими свідченнями, похований на горі Оса в Закарпатті.\n21. Кіраль Михайло Михайлович (18.11.1927 – 1.01.1945) – стрілець самооборони. Загинув під час бою з більшовицькими військами, які напали на повстанську криївку в Соколищах за Погар ю у Славську. Там і похований.\n22. Кіраль Параска Михайлівна (16.04.1922–1949) – дружина повстанця Онаця Івана. Була вагітною. Мала ось-ось народити дитину... Про обставини її смерті було вище. Першого її сина Михайла виховала родина Клочаника Михайла Прокоповича в селі Грабовець.\n23. Кіраль Федір Іванович (? – березень 1944). За активну працю в ОУН у березні 1944 р. його схопили німецькі фашисти, заарештували, відправили до Дрогобича і після жорстоких катувань у тюрмі на Бригідках розстріляли.\n24. Кіраль Юрій Васильович (1924? – 1946 ?) – активний учасник збройної боротьби за незалежність. Загинув на Поломі. Похований на цвинтарі в Славську\n25. Кравчишин Михайло Іванович (1932 – 1950) – молодий підпільник. У бою з більшовиками був поранений, але ще міг перебігти й заховатися в кущах Потім там знайшли його неживого. Сталося це в Головечанці в Тухлі. Тоді ж садисти з Дрогобицького МГБ захопили живим Миколу Нагорного з Тухлі і спекли його на вогні недалеко від місця смерті Михайла Кравчишина.\n26. Луців Іван Михайлович (? – 1. 01. 1945) – стрілець місцевої самооборони. Загинув захищаючи повстанську криївку від більшовицьких карателів у Соколищах за Погар'ю з Михайлом Кіралем. Там обидва і поховані.\n27. Марцун Григорій Григорович (? – березень 1944) – один з енергійних і діяльних членів ОУН у Славському. Після смерті К. Штанглявера його заарештувало гестапо, допитувало й катувало в тюрмі на Бригідках у Дрогобичі, а відтак за членство в ОУН розстріляло.\n28. Мицик Омелян (? – березень 1944). Родом із Вижнього Синьовидного За освітою – вчитель, працював директором школи у Славському. Наполегливо виховував у молоді почуття національної свідомості і готував її до боротьби за українську державність. Після арешту гестапівцями групи членів ОУН у Славському він зібрав між людьми деякі кошти і поїхав до Дрогобича сподіваючись вирвати патріотів із рук фашистських катів. На жаль, не лише не зміг допомогти ув'язненим, а й сам загинув під час сміливої суперечки з гестапівським нелюдом. Умер по-геройськи, прийшовши безпосередньо до тюрми на Бригідках у Дрогобичі.\n29. Мізунський Григорій Васильович (1900? – 1947) – активний симпатик і помічник ОУН та УПА. Його син Іван розповідає: «Як батька замучили я ходив до другого класу. Тата забрали з торговельної бази споживспілки у Славську На енкаведе завели мотор, щоб не чути, як люди кричать, і мучили, з рук позривали всі нігті, з голови зовсім здерли волосся. У кухні запікали дріт і прикладали до грудей, до плечей. Так усю шкіру попекли. Післали за мамою, щоб приїхали забирати. Ми думали, що додому, а вони його кинули на фіру і повезли ніби на Пустару до лікарні. Але він уже був мертвий. Там його скинули з воза і лишили. Маму з конем завернули додому. Лише через десять років потім нам сказав Антін Петришин, де його з лікарняного двору чи трупарні відвезли. Везли в якийсь окоп. Ми позбирали кістки і поховали на Голици на цвинтарі. Замучили його в 1947 році (записано 14 квітня 1991р. у Славському). За свідченням Греб Марії Петрівни із Славського, Григоріи Мізунський після катувань у приміщенні торговельної бази, куди його привели, проковтнув отруту, щоб уникнути дальших мук.\n30. Мізунський Степан Іванович (1920? – 1945?) – стрілець місцевої самооборони. На межі Славського і Рожанки в Долині під час бою з більшовицьким військовим загоном прикривав відступ українських повстанців. Бився доки вистачало набоїв. Там і загинув. Облавники заставили двох жінок – Марію Улинець і Марію Пушкар тягнути його тіло вниз до дороги. Потім виставили, як це робили енкаведисти майже завжди, на показ у придорожному рові біля Млаки під Голицею. Опісля там наказали закопати його.\n31. Мізунський Федір Федорович (14.10.1920 – 20.03.1949). Разом з Петром Намастерником загинув у бою проти більшовиків, які напали на їхню криївку. Похований у Млаці під Голицею у Славському.\n32. Намастерник Іван Петрович (? – 7.02.1946) – стрілець кущової самооборони. Загинув у Дебрі в Боклаговім у криївці. Вистрілявши набої, останнім убив себе. Там і похований. З ним у криївці були неповнолітні діти, двоюрідні – брат Павло і сестра Ганна. Енкаведисти забрали їх, судили і відправили в Сибір. Павло помер 1982 року в Херсоні, а Ганна – 1966 р. в Омську.\n33. Намастерник Іван Федорович (26.05.1926 – 26.01.Г946). Загинув у бою з емгебистами у Боклаговім разом із Федором Гребовичем, Михайлом Пронем і Олексою з Кального (прізвище не встановлено), який перед тим служив у Івана Свердуна в Славському. Похований на цвинтарі в тому ж селі.\n34. Намастерник Палага Федорівна (? – 20.03.1949) – активна підпільниця, дружина Петра Намастерника. Загинула разом з чоловіком у нерівному бою з емгебистами.\n35. Намастерник Петро Павлович (28.09.1921 – 20.03 1949). Псевдо «Крук», «Грім». Належав до Славського районного проводу ОУН. Був близьким другом Федора Онаця і одним з найдіяльніших націоналістів, вів велику роботу з молоддю навіть тоді, коли опинився в глибокому підпіллі. Загинув у важкому бою з емгебистами. Похований на Млаці під Голицею в Славському. Родичам П. Намастерника в Омськ написали, що він загинув 5 травня 1949 р., твердить Намастерник Марія Федорівна, 1931 року народження, яка була виселена і живе в згаданому місті.\n36. Олекса із Кального (1921? – 26.01.1946) – стрілець кущової самооборони.\n37. Онаць Іван Іванович (8.04.1922 – 1949) - стрілець самооборонного підвідділу. Загинув у бою в Гнилому.\n38. Онаць Федір Михайлович (4. 02. 1919 – червень 1947). Псевдо «Вітер», «Борис». Навчався у Стрийській гімназії, але закінчити не зміг через передчасну смерть батька в 1938 р. Ґрунтовні знання з історії та культури України здобув самоосвітою. До літа 1944 р. був районним провідником юнацтва. Потім його призначено референтом пропаганди й інформації при Славському районному проводі ОУН. Весною 1944 р. його завзято шукали гестапівці й хотіли арештувати, але, на щастя, не заставали вдома. У червні 1947 р. був важко поранений у селі Кам'янці біля Сколього. Емгебисти, намагаючись вирвати тортурами від нього потрібні їм відомості, перев'язали й мучили його. Одначе повстанець мовчав. Закатованого привезли в Сколе. Там тримали деякий час під муром разом з трьома іншими підпільниками, яких убили тоді в бою. Два з них були з села Кам'янки, а третій – зі Сколього. Місця їх поховань невідомі. Всі вони загинули під час великої облави, що її влаштували сталінсько-сабуровські карателі після того, як молодий підпільник Василь Шимків (1928 – 1947) із Кам'янки 12 червня 1947 р. в місті Скольому на відплату за люті знущання над людьми застрілив відомого своїми підступами і надзвичайно жорстокими діями супроти українців, організатора псевдо повстанських груп начальника районного МГБ майора Белоусова.\n39. Плечій Іван Васильович (18. 09. 1922 – 20. 03. 1949). Загинув, обороняючи криївку під Тернавкою, разом з Петром Намастерником, його дружиною Палагою та Федором Мізунським. З полеглих постягали одяг, привезли голих і поскидали біля будинку МГБ у Славському, по фотографували, а відтак відтягнули на Млаку під Голицею. Деякий час тримали виставленими на схилі придорожного рову, потім закопали.\n40. Пронь Михайло Михайлович (24.06.1922 – 26.01.1946). Емгебисти вбили його під час збройної сутички в Боклаговім. Похований на цвинтарі в Славському.\n41. Пушкар Василь Петрович (? – 1947?). У Сможі над Озером, чи на Озері, десь у 1947 р. (?) емгебисти вистежили зв'язкову «Дарку» (це псевдо) і непомітно підійшли за нею аж до криївки. Там у бою вбили 8 повстанців-хлопців, «Дарку» і ще одну жінку. Усім повідрубували голови, поскидали в плащ-палатки і принесли спочатку до Орявської школи. Там переночували, а потім забрали це до Славського. Очолював групу емгебистів офіцер Курілов. Ймовірно, що саме тоді загинув і Василь Пушкар.\n42. Пушкар Іван Іванович (? – 7.02.1946). Один із найпослідовніших повстанців із Славського, перебував у Службі Безпеки. Загинув у Дебрі в Боклаговім під час важкого бою з емгебистами. Витративши запас гранат і набоїв, останньою кулею сам поставив крапку на свойому героїчному житті. Його тіло так і залишилося в криївці.\n43. Пушкар Михайло Іванович (? – 1944). Сумлінно й ініціативно працював у Славському осередку ОУН. За це був заарештований гестапівцями і після тортур розстріляний у тюрмі на Бригідках у Дрогобичі. Рідний брат Петра.\n44. Пушкар Петро Іванович (? – 1944). Разом з братом Михайлом та іншими славчанами за членство і працю в ОУН заарештований гестапівцями, а потім розстріляний. Вмирав, співаючи український національний Гімн.\n45. Пушкар Федір Петрович (1926? – ?) – учасник збройного підпілля. Загинув у бою проти емгебистів у селі Либохора, тепер Сколівського району. Тіло вбитого повстанця забрали до Славського, викинули на Млаку під Голицею. Там же й закопали.\n46. Радевич Ілько Олексович (1915 – 1946). Псевдо «Ярий». Родом із с. Головецького, того ж району (Сколівського). Загинув під час сутички з більшовиками у Славському. Батько зумів нишком забрати вночі тіло сина-повстанця з Млаки у Славському, перевезти до Головецького і там поховати на цвинтарі.\n47. Ріжнів Петро Іванович (? – 1944). Родом із Волосянки. Виділявся зразковим почуттям відповідальності і дисциплінованістю, глибоким патріотизмом і активною працею в осередку ОУН у Славському. За це був заарештований гестапівцями і після катувань у Дрогобичі на Бригідках зустрів по-геройськи смерть, співаючи «Ще не вмерла Україна».\n48. Саноцький Яким Олексович (6. 06. 1917 – ?) – стрілець сотні УПА, правдоподібно з куреня «Бойки» ім. Хмельницького. Загинув у бою з більшовиками десь біля Рожанки.\n49. Свердун Василь Іванович (22. 10. 1920 – 8. 01. 1950). Псевдо «Заруба». Один з найактивніших повстанців із Славського. Загинув у відчайдушному бою з переважаючими в десятки разів військами емгебистів, які напали на криївку під Тростяном. Коли ж йому та братові Степанові, певні своєї чисельної більшості, карателі зухвало закричали: «Здавайтесь!», хлопці з гідністю відповіли: «Українці не здаються!» і продовжували бій. Перед смертю знищили злобного сталініста й карателя старшого лейтенанта МГБ М. Сидоренка. Похований на Млаці під Голицею.\n50. Свердун Єва Миколаївна (1930 – 1949). Симпатик УПА. На Святу неділю йшла до церкви в Нижню Рожанку. На Погарцях, її наздогнав «стрибок» Зелик Федір і вимагав, щоб вона йшла на роботу в колгосп. Дівчина відмовилася. Тоді він її там же застрілив. Похована на цвинтарі в Славському.\n51. Свердун Іван Григорович (1908 – 1953) – активно допомагав українським повстанцям. Деякий час працював крамарем і навіть головою сільської ради в Славському. Заарештований емгебистами, зазнав жорстоких знущань і був засуджений. Не припинив боротьби і в таборах. Взяв участь у повстанні в'язнів у Норильську. Після придушення виступу його розстріляли.\n52. Свердун Михайло Федорович (1917 – ?) – учасник збройного підпілля. Підступно спійманий емгебистами, після жорстоких допитів був засуджений. Загинув у Сибіру.\n53. Свердун (дівоче прізвище Пушкар) Параска (1924 – 8. 01. 1950) – дружина повстанця Степана Свердуна, учасниця збройного підпілля. Загинула разом з чоловіком та його братом Василем у бою під Тростяном. Всі троє поховані на Млаці під Голицею у Славському.\n54. Свердун Степан Іванович (18. 05. 1923 – 8. 01. 1950) – один з найдіяльніших повстанців. Загинув у героїчному бою разом з братом та дружиною під Тростяном.\n55. Свердун Федір Миколайович (? – ?) –національно свідомий селянин, брав активну участь в роботі читальні «Просвіта» у Славському. У 1941 р. його заарештували енкаведисти, відвезли до Стрийської тюрми разом з іншими його односельчанами і там їх замучили.\n56. Тарнавський Юрій Миколайович (1916 – 1948). Псевдо «Тур». Перебував у збройному підпіллі. Потрапив до рук емгебистів, від побоїв, знущань та голоду помер у тюрмі.\n57. Улинець Василь Миколайович (? – осінь 1945). Стрілець місцевої самооборони. В сутичці із сталінськими карателями був важко поранений. Емгебисти везли його до села, знущаючись над своєю жертвою. На сани поклали так, щоб голова тягнулася і товклася по дорозі об каміння. Люди, що були недалеко, чули як він кричав: «Кати! Кати! Добийте мене, а не катуйте!» На Славському цвинтарі, куди його приволокли, для певності ще вистрілили йому в голову і залишили. Похований разом із Миколою Кіралем.\n58. Улинець Іван Васильович (1923 – 1946?) – стрілець місцевої самооборони. Загинув у сутичці з більшовицьким підрозділом на Божому Гробі на Погарі в Славському. Похований на сільському цвинтарі.\n59. Харів Микола Михайлович (1915 – ?) – національно свідомий селянин. Емгебисти заарештували його, забрали до районного відділення своєї каральної інституції і більше про нього жодних вісток не було.\n60. Шпан Ізидор Олексійович (6.02.1919 – 1944). Активний учасник громадського життя в селі. Заарештований гестапівцями за членство і працю в ОУН. Після катувань і допитів у Бригідках в Дрогобичі його розстріляли.\n61. Штанглявер Кароль Карлович (14. 10. 1916 – березень 1944). Псевдо «Хмара». Селянин. Працював районовим провідником ОУН у Славському. Відзначався організаційними здібностями і великою любов'ю до України, прагненням вибороти для неї державну самостійність. Брав участь у визвольних змаганнях 1939 р. на Закарпатті. Під час спроби заарештувати українського самостійника за працю в ОУН, у березні 1944 р., гестапівці важко поранили його біля хати. За одними свідченнями, фашисти кулями з автоматів пересікли йому руку, за іншими – прострілили живіт і так залишили. Місцевий лікар-поляк, якого приводили до пораненого, навіть не пробував врятувати йому життя. Похований на сільському цвинтарі. Ганна Кравчишин, активна учасниця нашого національного руху, рідна сестра Федора Онаця так розповідала про К. Штанглявера: «У нього все на устах була українська пісня. Він крився від німців. Був патріотом на ціле село. Коли помер, то у Славську так за ним сумували, якби в кожній хаті був небіжчик. Він просив, щоб на його похороні заспівали «Ще не вмерла Україна». І так зробили. Я також собі тільки того бажаю. І дуже прошу, щоб хтось спом'янув мого брата Федора Онаця на моїм похороні, бо він дуже любив Україну».\n62 Щадий Петро Михайлович (1904 – 1947). Був членом ОУН, потім вступив і до УПА. Загинув за Щитом у селі Волосянці, тепер Сколівського району. Похований на Млаці під Голицею в Славському.\n63 – 68. Шість невідомих патріотів, прізвища яких досі не вдалося встановити. Їх повбивали поляки під час закарпатських подій 1938—1939 років. Селянка Палій Настя Миколаївна розповідала: «Десь у березні тридцять дев’ятого року коло теперішнього готелю «Верховина» вони застрілили якогось чоловіка Затягнули туди, де тепер конюшня сільради (запис зроблено в лютому 1974 р ) а вже потім відти люди його поховали в окопі коло цвинтаря наГолици. То була якась інтелігентна людина, але не з наших сіл. У нас його ніхто не знав»\nЩе чотирьох хлопців, що поверталися із Закарпаття десь наприкінці березня того ж 1939 р., поляки убили в Лужку, де в річку Опір впадає Боклагівський потік. Четвертого з них привели останнім і заставляли впізнавати перших трьох Він лише нахилився над ними, а поляки в той час застрілили його. У Славському розповідають, що цей хлопець був сином священика із Заліщиків. Вночі наші люди перевезли їх на цвинтар і там поховали. На могилах стоять два березові хрести, але без написів.\nШостого учасника боротьби за незалежність Закарпаття польські окупанти вбили в Гнилому потоці. І таке діялося майже вздовж усього польського кордону в Українських Карпатах.\n69. Невідомий юнак із Долинівки. Настя Палій із Славського згадувала: «Тоді я робила листоношею на пошті. Принесла газети до енкаведе... Відхилила двері до якоїсь кімнати, а там на стіні підвішений за підборіддя на такий костиль, яким рейки прибивають до шпал, молоденький хлопчина, фінагент з Долинівки Два енкаведисти залізними ломами б'ють його по хребті і коло нирок. З рота хлопця булькає кров. Енкаведист мене скоро випхав за двері, забрав газети і пригрозив, аби я ніколи нікому про то не говорила. А перед вечором того хлопця за ремінь, затягнутий на шиї, відволокли по дорозі на Млаку... З того дня я більше пошту не носила».\n70. Невідомий хлопець із Закарпаття, мав близько 20 років. Високий, русявий. Федір Синовудський із Славського свідчить: «Це спеціально зробили. Він сидів у Славському енкаведе. Різав дрова з другим арештованим, а я дивився через шпару між дошками огорожі. Охоронець крикнув до нього: «Беги!» І цей послухав. А з будинку, з балкона інший енкаведист убив його з кулемета».


Як перевірити модуль запалювання ВАЗ 2110 • LOC.COM.UA\nHome » Як перевірити модуль запалювання ВАЗ 2110\nВАЗ 2110 як перевірити модуль запалювання?\nклапанні мотори на автомобілях марки ВАЗ\nПристрій і принцип дії модуля запалювання\nДіагностика і несправності РХХ ВАЗ 2110\nЧистка та заміна датчика холостого ходу (РХХ) ВАЗ 2110\nФункції модуля запалювання ВАЗ-2114\nЧасті несправності модуля запалювання ВАЗ-2114\nЗ чого складається модуль запалювання\nЯк перевірити і продзвонити модуль запалювання ВАЗ-2114\nПеред перевіркою самого модуля, нам потрібно перевірити колодку проводів, що надходять до нього. Для цього в першу чергу від’єднуємо колодку проводів, беремо тестер і приєднуємо один щуп тестера до колодки на контакт А, інший щуп підключаємо на масу двигуна. Включаємо запалювання і дивимося на показання тестера: напруга повинна бути в районі 12В. Їли напруга відсутня, то потрібно перевірити запобіжник, що йде на модуль запалювання. Наступним кроком беремо контрольну лампочку на 12В і приєднуємо її на контакти А і В. Включаємо стартер і дивимося: лампа повинна блимати, якщо не блимає, то обрив ланцюга на контакті А. Аналогічно виконуємо дану оперцію з контактом В.\n2) Наступний метод. метод ворушіння модуля. Для цього ворушимо колодку проводів, стукаємо і ворушимо сам модуль. Якщо в момент нашого впливу на модуль, робота двигуна помітно змінюється, то справа швидше за все в поганому контакті. Дана несправність не є катастрофічною, тому можна самому спробувати відремонтувати модуль: Ремонт модуля запалювання. Якщо модуль ремонту не піддається, то його потрібно замінити (Заміна модуля запалювання).\nЯк перевірити модуль запалювання: особливості діагностики\nДавайте розберемося, як самостійно перевірити модуль запалювання:\nУ разі, якщо “машину-донор” вдалося знайти, то це тільки плюс. ви відразу ж визначитеся, чи є необхідність в заміні модуля запалювання чи ні. Якщо вирішити питання з справним модулем не вдалося, вибирайте інший метод Вимірювання опору. Перевірити справність вузла можна ще одним популярним методом. шляхом заміру опору.\nВимкніть “мінус” на акумуляторі. Від’єднайте дроти котушки запалювання, звільніть кронштейни. Проведіть очищення корпусу котушки. Якщо при цьому були виявлені явні пошкодження, тріщини і т. П., Краще відразу поміняйте прилад новим, так як використовувати таку котушку нельзя.На тестері включите режим омметра. Для перевірки “первинки” встановіть щупи або затискачі на бічні висновки, що знаходяться на корпусі котушки. Дисплей тестера покаже близько 3,07-3,5 Ом (рідна котушка 2106 для контактної системи запалювання) або 0,45 ± 0,05 Ом (котушка 27.3705 під безконтактну систему запалювання). Для ВАЗ 2108, 2109 і 2110. 0,43 ± 0,04 (котушка 3122.3705) і 0,42 ± 0,05 Ом (котушка У разі, якщо “первинка” пробита або перегоріла, показники опору, швидше за все, будуть прагнути до нескінченності. “Вторинний ринок” вимагає аналогічної перевірки. Але тепер перший щуп йде на бічній висновок, а другий. на центральну клему. Крім того, показники будуть обчислюватися в тисячах Ом. Так, відповідно до заводських цифрами по ВАЗ 2106 має бути 5400-9200 Ом, для 2109 і 2110. 0,40 кОм (котушка 3122.3705) або 1,00 кОм (котушка також опір ізоляції на масу. для цього один щуп встановіть на корпус котушки, другий. на кожну з клем по черзі. Тестер повинен показати не менше 50 мОм.\nСистеми запалювання на карбюраторних і інжекторних ладах сильно відрізняються. Так, “десятка” спершу комплектувалася класичної корпусних котушкою запалювання, як і 2109. Але потім, з початком установки під капот вприськових моторів на 8 клапанів, з’явилася необхідність в заміні старої “бобіни” більш сучасним модулем запалювання. Даний елемент містить в собі двоканальний комутатор і відразу 2 котушки, які дають іскру для двох пар свічок запалювання. З приходом ери 16-клапанних моторів на LADA стали встановлювати індивідуальні котушки запалювання. по одній на кожну свічку. За правилами, модуль запалювання повинен перевірятися на спеціальному стенді. Але, як і у випадку з класичної котушкою, є шанс добитися правди за допомогою тестера.\nЯк перевірити модуль запалювання ВАЗ 2114\nДля ВАЗ 2114 підходить модуль запалювання 43.3705, який також використовується на моделях 2110, 1118, 2170, що оснащуються 8-клапанним вприськовим двигуном з електронною системою управління Аналоги є модулі 2111-3705010-03 СОАТЕ і 4601.3705 МЗАТЕ.\nВ сучасних ДВС система запалювання стала виглядати дещо по-іншому, але принцип її той же. Переривник і розподільник замінили електронним блоком управління. До речі, такий блок, крім запалювання, одночасно керує і роботою паливної системи. Циліндричні котушки тепер майже не застосовуються, їх змінили модулі запалювання. Модулі можуть бути в різному виконанні: один модуль на два циліндра або на чотири циліндри. Є системи, в яких високовольтні дроти взагалі скасували. У такому виконанні модуль підходить відразу до свічки, і число котушок збігається з числом циліндрів ДВС.\nПерші зразки автомобілів ВАЗ-2110 комплектувалися в основному карбюраторними двигунами і котушки на них були циліндричного типу. Надалі “десятки” отримали інжекторний двигун. Система запалювання теж змінилася. замість старої котушки почали застосовувати модуль запалювання.\nНесправності модуля запалювання ВАЗ-2110\nХарактерні ознаки несправності модуля запалювання ВАЗ 2110:\nТретій спосіб. це перевірка опору обмоток котушок модуля омметром. Якщо опір відрізняється від величин, встановлених заводом більше допустимого, то модуль запалювання підлягає заміні.\nУ разі, коли двигун зовсім не хоче запускатися, несправність найпростіше перевірити підмінним робочим модулем. Чи не запускається і з ним. значить, причина в чомусь іншому.\nВАЗ-21120. Робочий об’єм 1,5 Л, потужність 93 л. с, випускаються з 2002 року (21103 і 21103М);\nВАЗ-21124. Робочий об’єм 1,6 Л, потужність 90 л. с, випускаються з 2004 року (21104 і 21104М).\nЯкщо порівнювати всі встановлювані на автомобілях ВАЗ-2110 (2112) двигуни, саме ДВС з 16 клапанами відрізняються більш високими технічними характеристиками, а саме: максимальною швидкістю (185 км / ч) і витратою палива (не більше 7,2 л. При змішаному циклі роботи). Таким чином, чарівна цифра “16” дійсно є предметом для гордості будь-якого вітчизняного автомобіліста ВАЗ.\nВарто також відзначити, що всі вищезгадані двигуни на автомобілях моделей Lada-110 працюють відповідно до системи упорскування палива типу інжектор, а оптимальний рівень паливної суміші задає мікроконтролер. Також на автомобілях марки ВАЗ 2110 можна зустріти 16 клапанний двигун об’ємом 2 л. Він випускався автоконцерном Opel спеціально для спортивної версії ВАЗ-21106 GTI, що брала участь в свій час в світом гоночному змаганні шосейно-кільцевих гонок для легкових авто.\nВАЗ 21106 GTI з мотором об’ємом 2 літри\nТакож варто зробити застереження, що технологічно двигун типу 21124 більш досконалий. Якщо ви є власником стокового двигуна 21120. порваний ремінь ГРМ може виявитися для вас величезною проблемою і великими грошовими витратами. Нижче по тексту ми розповімо, як з цим боротися і чому так виходить.\nВідомо, що на 8-ми клапанних двигунах застосовувався модуль запалювання (ремонт модуля, діагностика) з двома каналами і котушками, які здатні передавати іскру відразу на пару свічок. Однак на 16-ти клапанний двигун котушки стали індивідуальні для кожної свічки запалювання.\nОтже, для ВАЗ 2110 найпоширеніша проблема. це зникнення напруги на 2 і 3 циліндрах. Через деякий час двигун знову починає працювати нормально, якщо натиснути на задню пластину модуля.\nМиритися з подібною ситуацією не варто, краще відразу виконати перевірку працездатності блоку, відновити або замінити його повністю.\nЧастина автомобілістів старого гарту називають модулі двухіскровимі котушками, що не позбавлене сенсу. Адже котушка є попередником модуля запалювання в технічній еволюційної ланцюга. Модуль представляє собою спарену конструкцію з двох пар обмоток (первинної та вторинної) і комутатора, який поперемінно перемикає нізковольтажний ток з однієї котушки на іншу. У деяких моделях двухіскрових котушок комутатор конструктивно винесений за межі блоку.\nУправління роботою модуля здійснюється з електронного блоку, що збирає і аналізує інформацію з різних робочих вузлів двигуна. Блок, на відміну від класичної котушки, має 4 гнізда для підключення проводів високої напруги, що йдуть на свічки. Імпульс виникає парно, спочатку на клемах 1 і 4, потім 2 і 3. Тобто кожна з вбудованих котушок відповідальна за роботу двох циліндрів. Іскра виникає одночасно, парою.\nТак виглядає одна з моделей модуля запалювання. Зверху видно роз’єм для підключення вхідних проводів\nНа вході модуль запалювання має роз’єм з чотирма клемами. Зазвичай у більшості моделей навпаки них є маркування. На контакти А і В черзі приходять імпульси з датчика Холла, службовці сигналом для перемикання комутатора з однієї первинної обмотки на іншу. С і D. відповідно маса і харчування (12 В).\nПоломки клапана холостого ходу можуть мати як електричний, так і механічний характер. До механічних відносяться:\nзакоксовиваніє каналу холостого ходу;\nпоява нагару на конусному клапані;\nзаїдання штока конусного клапана;\nвтрата пружиною клапана РХХ номінальної пружності;\nмеханічні пошкодження штока і конуса;\nзнос, вироблення конуса.\nДо поломок електричного характеру відносять вихід з ладу обмоток крокового електродвигуна, відсутність контакту на роз’ємах регулятора, некоректні команди системи управління двигуном (ЕБУ), обрив або пошкодження комутаційних проводів.\nЧистка і перевірка стану регулятора зазвичай проводиться на пробігу 15-20 тисяч км. Перед тим як почистити або замінити регулятор холостого ходу на ВАЗ 2110 інжектор, необхідно в обов’язковому порядку виключити запалювання.\nПроцедура дріб’язкова і займає не більше 15 хвилин, проте запалювання необхідно відключити і зняти контактну колодку з корпусу регулятора.\nРХХ кріпиться до дросельного вузла двома гвинтами, які відкручуються викруткою з плоским шліцом (в деяких виконаннях під хрест).\nАкуратно і плавно тягнемо на себе регулятор і виймаємо його з посадкового гнізда. Не забуваємо видалити кільце ущільнювача.\nОцінюємо стан сідла конусного клапана в корпусі дроселя. За допомогою проникаючої мастила WD40 або аерозолю-очищувача для карбюраторів чистимо поверхню сідла клапана в дросельному корпусі.\nПідключаємо роз’єм до регулятора. Включаємо на кілька секунд запалювання, потім вимикаємо і знову включаємо. Шток клапана сам викрутиться з допомогою крокового двигуна. вимикаємо запалювання.\nРетельно чистимо конус і шток з пружиною за допомогою проникаючої мастила ганчіркою.\nПісля очищення вставляємо шток з пружиною на місце, наживаючись різьблення, але повністю не закручуємо. Включаємо запалювання, кроковий двигун спрацює і посадить шток на покладений йому 21 крок.\nЗалишилося встановити всі на місце у зворотному порядку, включити на кілька секунд запалювання, вимкнути його і знову включити. Можна запускати двигун і тестувати систему холостого ходу. Так само чинимо і при заміні датчика холостого ходу (РХХ) на ВАЗ 2110.\nМодуль запалювання в ВАЗ-2114 вирішує важливі завдання функціонування автомобіля:\nспочатку створює імпульси, що проходять по високій напрузі;\nпісля передає їх на свічки запалювання.\nХарчування блоку передбачає роботу, починаючи від бортової системи транспортного засобу, провід «мінус» контролюється корпусом машини. Тонкість діяльності модуля в тому, що він одночасно здійснює 2 іскри, одна з яких припадає на момент максимального стиснення паливо-повітряної маси, а інша залежить від випуску, тому її називають холостий.\nЩо стосується способу підключення, свічки приєднані до 1-му і 4-му циліндру, а неодружені іскри підходять до 2-ї і 3-й циліндричної конструкції.\nУ модулі запалювання ВАЗ-2114 трапляються такі несправності:\nна холостому ходу формується уривчастість;\nзалишають бажати кращого показники потужності;\nнекоректно працює двигун;\nв парному механізмі роботи барахлить циліндри (тобто прослуховується функціонування тільки однієї пари циліндрів);\nякщо загоряється сигнал Check Engine.\nЯкщо ви підозрюєте в автомобілі поломку модуля заводу, значить, пора здійснити перевірку модуля запалювання. Не завадить власноруч переконатися в правильному і міцному підключенні проводів, перевірте, чи залишаються цільними і не мають пошкоджень свічки. Перш ніж приступати до діагностики та ремонтних робіт, необхідно запастися захисними засобами, які убезпечать від небезпечних ситуацій. інструмент повинен бути оброблений ізолюючим матеріалом, наявність рукавичок обов’язково.\nМодуль запалювання, вбудований в ВАЗ-2114, складається з 2-х трансформаторів високої потужності і таких же 2-х контролюючих блоків на електронній основі. Одна сторона вироби передбачає відразу 4 виходи, вони відповідають за підключення свічок. Для збереження в первозданному вигляді конструктивних компонентів і їх захисту виробником передбачено пластикове покриття. Вага всієї конструкції злегка перевищує 1 кг.\nСвічки, які підходять до двигуна, фіксуються разом з модулем запалювання шляхом проведення високовольтної проводки. Управляє процесом пристрій під назвою «контролер». Спочатку він знімає показники роботи конструкції, потім аналізує їх і, нарешті, вирішує, що слід змінити для досягнення оптимальної діяльності. швидкість обертання коленвала, температуру, якої досягла охолоджуюча рідина в ВАЗ-2114 або навантаження на двигун.\nУ машині на кожну деталь покладені певні функції. Модуль запалювання теж виконує ряд важливих завдань, наприклад, коли він ламається, двигун не в змозі правильно працювати, стає важким завести автомобіль.


Гра Шоу Блейк: Макіяж Онлайн. Грати безкоштовно\nГра Шоу Блейк: Макіяж\nГрати в гру Шоу Блейк: Макіяж онлайн:\nОпис гри Шоу Блейк: Макіяж\nВи закінчили елітну школу макіяжу. Зараз вас запросили на роботу до телестудії. Вам необхідно робити макіяж ведучим і гостям передачі. Сьогодні ваш перший робочий день, ви трохи переживаєте, але впевнені, що все буде добре. Вам потрібно зробити гарний макіяж гостю передачі. Але перед цим за допомогою масок вирівняйте шкіру обличчя дівчини. . Грати в гру Шоу Блейк: Макіяж онлайн.\nТехнічні характеристики гри Шоу Блейк: Макіяж\nГра Шоу Блейк: Макіяж додана: 03.05.2013\nІгри, схожі на гру Шоу Блейк: Макіяж\nСкачати гру Шоу Блейк: Макіяж\nВставити гру Шоу Блейк: Макіяж на свій сайт:\nШоу Блейк: Макіяж\nЩоб вставити гру Шоу Блейк: Макіяж на свій сайт, скопіюйте цей код і вставте в html код свого сайту. Також якщо вам сподобалась гра Шоу Блейк: Макіяж , скопіюйте і відправте посилання своєму другові або всім своїм друзям, поділіться грою з усім світом!\nЗ грою Шоу Блейк: Макіяж , також грають в ігри:


Платформа HiSilicon Kirin 620 набирає в AnTuTu менше 30 000 балів\nНовини інформаційних технологій Новини hardware Платформа HiSilicon Kirin 620 набирає в AnTuTu менше 30 000 балів\nadmin Новини hardware 967\nТиждень тому компанія Huawei анонсувала свою першу 64-розрядну однокристальну платформу HiSilicon Kirin 620. Всупереч очікуванням, дане рішення орієнтоване на апарати середньої цінової категорії.\nУ конфігурацію платформи входять вісім процесорних ядер Cortex-A53 з частотою всього 1,2 ГГц і GPU Mali-450MP4. Трохи пізніше стало відомо, що першим носієм нового процесора стане модифікація смартфона Honor 4x. Судячи з усього, саме вона пройшла тестування в пакеті AnTuTu, що дозволило дізнатися рівень продуктивності Kirin 620, нехай це і досить умовний показник.\nОтже, смартфон в конфігурації з 1 ГБ оперативної пам'яті набрав всього 27741 бал. За сучасними мірками це досить скромний показник. Приміром, старенький двоядерний Snapdragon S4 Pro (MSM8960T), який служить серцем декількох смартфонів Motorola (в тому числі, Moto X першого покоління), набирає близько 26 000 балів. Та й власна платформа Kirin 910, заснована на морально застарілих ядрах Cortex-A9, трохи випереджає новачка. Звичайно, AnTuTu є синтетичним тестом, і судити за його результатами про швидкість роботи апарату в реальних умовах, некоректно, та й орієнтований новий процесор далеко не на топовий сегмент. Можливо, низький бал обумовлений невисокою частотою, а також досить старим GPU.


Вдосконаленої альтернативою вживаному методу стала стрижка вогнем - «випал волосся», пірофорез, Fire cut, - це синоніми одного і того ж методу, що набирає все більшої популярності.\nПірофорез, як метод стрижки, був винайдений в Індії тисячоліття тому в сім`ї фамільних перукарів Кіратпурі, їх технологія до цих пір є секретною, відомо лише, що використовується свічка і гребінець.\nПеред проведенням даної процедури наносяться спеціальні живильні, вітамінізовані сироватки, які проникають всередину структури волосся, і термостійкі кошти для захисту волосся. Вогнем досягається герметизація і оточення волоса по всій його довжині, надаючи йому еластичність і блиск.\nЗдоровий вигляд волосся зберігається тривалий час - більше 3-х місяців, навіть при регулярному митті волосся. Ідеальний цей метод для тих хто хоче надати своєму волоссю додатковий об`єм, адже стрижка волосся вогнем абсолютно не має ніяких протипоказань. Крім того, відзначається навіть прискорення росту волосся, а волосся стає більш міцними, сильними за рахунок можливості використання більшої кількості виробляється організмом кератину і протеїнів.\nПеред майбутнім впливом волосся проходять ретельну підготовку: спочатку їх необхідно обов`язково вимити спеціальним засобом для очищення і нанести легкими масажними рухами вміст вітамінно-відновлювальних ампул, з обов`язковим вмістом протеїнів і кератину, що забезпечить утворення своєрідної зовнішньої захисту кожного волоса від впливу високої температури.\nПри проведенні лікувальної підготовки може використовуватися біологічна сироватка або поживна маска - який засіб використовувати вибирає майстер, керуючись вихідним станом волосся. Сироватка або маска витримується на волоссі від п`ятнадцяти до двадцяти хвилин, і потім ретельно змивається.\nНа завершальному етапі при проведенні захисної підготовки волосся обробляються спреєм, який, в обов`язковому порядку, містить в своєму складі екстракт пшениці, ефірні масла і інші захисні компоненти. Що міститься в складі білок, допомагає відновлювати пошкоджені волосся.\nДалі слід сама процедура випалу - майстер використовує полум`я від спиртового факела або міні газового пальника. Волосся повинні бути вологими по всій довжині, вогнестійкої гребінцем волосся відтягують по горизонталі і на мінімальній відстані від них проводять пальник або факел, створюючи рівномірний прогрівання волосся гарячим повітрям. Процедура на певній пасма волосся триває не більше п`яти хвилин. Цього цілком достатньо для випалу і запечатування пошкоджених лусочок і оздоровлення волосся. Звичайно, все залежить від досвіду майстра, тому завжди необхідно поцікавитися про наявність у нього сертифіката на дану процедуру.\nВже після першої процедури волосся стає гладкими, блискучими, шовковистим, не електризується.\nЗдорове волосся будуть радувати протягом 2-4-х місяців в залежності від ступеня пошкодження, але необхідно дотримуватися умови повсякденного догляду - застосування шампунів, масок, коктейлів для волосся. Повторні процедури повторюють в міру необхідності.\nОбов`язково раз на тиждень наноситься живильна маска.\nРадимо всім, обов`язково хоча б раз спробуйте цю процедуру, і Ви зрозумієте - чи підходить це для вашого волосся, зараз ринок насичений різноманітними інноваціями, препаратами, але Fire cut - чудова альтернатива гарячої бритві, або гарячим ножиць, при одночасному лікувальному впливі.\nlove4ukr.ru » Зачіски та стрижки » Стрижка вогнем: як це робиться?


Кава з молоком: користь і шкода для здоров’я\n19.06.2022 19.06.2022 Red\nКава – один з найпопулярніших напоїв у світі. Деякі п’ють її чорною, інші віддають перевагу американо з молоком, капучіно та лате. Але чи корисна кава з молоком або, навпаки, шкідлива? Щоб чітко зрозуміти вплив молока на властивості кави, слід знати, якими властивостями воно володіє.\nОдним з основних поживних речовин, що містяться в молоці, є вуглеводи. Вони корисні, тому що дають нам енергію. Таким чином, ви будете насолоджуватися не тільки стимулюючим ефектом кави, але та отримаєте заряд енергії від молока.\nМолоко є відмінним джерелом білка, який чудово підходить для нарощування м’язової маси й тканин організму. Чашка на 180 мл містить принаймні 2 г білка.\nРак стравоходу пов’язують з вживанням дуже гарячої їжі. Молоко робить напій більш безпечним, знижуючи температуру кави.\nМолоко не варто додавати при індивідуальній непереносимості та алергії


У світі цілей і методів: про комуністів і не тільки - Громадянська Освіта\nУ світі цілей і методів: про комуністів і не тільки\nСьогодні ми відзначаємо чергову річницю більшовицької революції. Через 90 років прогресивна громадськість України сповнена рішучості раз і назавжди покінчити з комуністичним минулим.\nНамір, загалом, похвальний, але чи вірний шлях обрали непримиренні борці зі спадщиною Леніна-Сталіна?\nЧи досить тільки перейменувати кілька десятків вулиць, знести дюжину пам’ятних знаків, переписати потрібне число абзаців у підручниках історії та зробити певні перестановки в пантеоні безгрішних Героїв?\nОчевидно, ні: аналогічні репресії стосовно історичної пам’яті про гітлеризм не принесли бажаного результату. Невипадково популярним антигероєм українських ЗМІ став агресивний російський шовініст: він дуже пишається "перемогою наших дідів над фашизмом", але, проте, відверто нехтує і ненавидить представників інших національностей. Фігура така ж парадоксальна, як і реальна...\nУ нашій країні зустрічаються не менш колоритні типажі. Наприклад, громадяни, які щиро клянуть "комуняк", але при цьому так і палають класовою ненавистю, мріють про розправи над зажерливими олігархами і заохочують насадження соціальної справедливості насильницькими методами.\nАбо молоді люди, які гнівно таврують тоталітарне минуле, але демонструють таку ж обмеженість поглядів і пристрасть до ідеологічних штампів, як і комсомольці 30-х років.\nВиходить, за що боролися, на те і напоролися?\nDe facto засудження тоталітарних ідеологій ХХ сторіччя звелося до боротьби з їхнім зовнішнім антуражем: символікою, риторикою, одіозними фігурами лідерів. А от глибинні ідеї, спосіб мислення, характерний для прихильників більшовизму або нацизму, залишилися недоторканими і нині процвітають у нашому суспільстві.\nЦього впритул не помічають завзяті антифашисти й антикомуністи, які продовжують боротьбу з вітряками на кшталт старої, зовсім звироднілої КПУ.\nЯвне безсилля в боротьбі з тоталітарною спадщиною ХХ сторіччя напряму пов’язане з нездатністю та небажанням досліджувати обидві складові нашого бурхливого минулого – Історію цілей та Історію методів.\nІсторія цілей – це боротьба за соціальну справедливість, національне відродження, незалежність своєї Батьківщини, за прекрасну Нову Європу або Світле комуністичне майбутнє.\nІсторія методів – це концтабори, етнічні чистки, політичні вбивства, "червоний терор", розкуркулення, Холокост, Голодомор.\nІдейним громадянам 20-х-40-х рр. ХХ століття методи уявлялися чимось другорядним і несуттєвим у порівнянні з грандіозними цілями.\nЗдавалося, саме останні і залишаться в пам’яті нащадків. Усе відбулося з точністю до навпаки.\nНині в суспільній свідомості головує Історія методів. Про жахи Освенцима та Треблінки чули всі, проте амбіційний проект Нової Європи, цієї щасливої родини народів, зовсім забутий.\nВиняток з правил удостоїлися лише обрані – герої національного масштабу, свої в кожній країні. Їхню діяльність переважно висвітлюють з позицій Історії цілей, соромливо відсуваючи питання про непривабливі методи на задній план.\nТак, у путінській Росії популярний мудрий Сталін, який прийняв країну із сохою та залишив її з атомною бомбою.\nВ Україні є свої герої тоталітарного характеру. Якщо політичний терор у виконанні есерів або ісламістів – це сльози, кров і смерть; то політичний терор у виконанні ОУН – це боротьба за незалежність Батьківщини. Як кажуть, відчуйте різницю!\nВідмітимо, що в рамках Історії цілей комуніст або нацист виглядають досить гідно – набагато привабливіше ніж байдужий та безневинний пожиратель гамбургерів. Адже ідейні радикали піклувалися не про особисту вигоду, а про щастя інших людей – представників певного класу чи нації.\nОсновна відповідальність за найбільші злочини ХХ сторіччя лежить не на опереткових душогубах, закоренілих мерзотниках і патологічних садистах (такі були в явній меншості), а на чесних, самовідданих, мужніх, вольових людях, які керувалися винятково високими ідеалами.\nХоча нам, таким, що звикли до хрестоматійних образів героя-романтика і підлого лиходія, нелегко прийняти цей історичний парадокс.\nВеликою популярністю в 20-х-40-х рр. ХХ століття користувалося слово "лицар". Цей утішний епітет застосовували до радянських чекістів, німецьких есесівців, хорватських усташів...\nСлід визнати, що і перші, і другі, і треті цілком заслуговували звання лицарів. Адже відважні та шляхетні хрестоносці, не тільки билися з войовничими сарацинами, а попутно винищували і цілі родини "невірних" – в ім’я Господа, звичайно.\nУтім, повернемося до 90-річного ювілею Жовтневої революції. В останні роки у нас все активніше насаджується образ огидного більшовика – такого Бармалея, який насолоджується власним лиходійством.\nІсторія методів у даному випадку майже цілком витиснула Історію цілей. Однак без глибокого розуміння мотивів, які рухали комуністами, неможливо дати адекватну оцінку їх злочинам.\nСтараннями пана Ющенка, Голодомор 1933-го став однією з найпопулярніших тем в українському суспільстві. Але мало хто задається питанням: а що ж відчували люди, які відбирали у селян останнє зерно, які прирікали на вірну загибель жінок і дітей?\nВідшукати відповідь не настільки складно – спогади колишніх партійних активістів, які розчарувалися в ідеї комунізму, загальнодоступні. Знаменита книга радянського неповерненця Віктора Кравченка "I Chose freedom", яка наприкінці 1940-х відкрила очі західного суспільства на трагедію Голодомору, перекладена на 22 мови. Щоправда, української серед них немає.\nЗабуті в нас і мемуари письменника та правозахисника Лева Копелева, і автобіографічна повість Василя Гроссмана "Все тече". Очевидно, свідчення екс-комуністів непопулярні в Україні через те, що йдуть урозріз з "генеральною лінією".\nКравченко, Гроссман, Копелев та інші автори нічого не пишуть про знищення етнічних українців, але прямо говорять про війну проти селян; докладно розповідають про самовіддану боротьбу за Світле Майбутнє, яка змушувала придушувати в собі найменшу слабкість та жалість до класового ворога – чи то до жінки, чи до дитини.\nНаші ура-патріоти, які повністю ігнорують соціально-класову сторону трагедії 1933-го, вважають себе антикомуністами, але фактично перешкоджають вивченню головної зброї ВКП(б) – класової доктрини, яка змушувала мільйони людей бути нещадними до собі подібних...\nЧи доречні спроби проникнути в душу тих, хто в 1930-х-1940-х знаходився по іншу сторону барикад – у таборі нацизму? Звичайно!\nКілька років тому авторові на очі трапилося рідкісне видання - "Щоденник" письменника Аркадія Любченка, який охоплює військові роки. Багато фрагментів шокують нашого сучасника – чого варте хоча б захоплення автора, коли він побачив ешелон з угорськими євреями, яких відправляють в табори смерті ("Не шкода їх нітрохи! Скільки горя вони принесли моєму народові!").\nАле щоденник щирого прихильника нацистів досить повчальний. Адже автор – аж ніяк не дегенерат і садист, а цілком нормальна, культурна людина, відомий літератор і секретар ВАПЛІТЕ.\nУ ті роки Гітлера та Муссоліні підтримувало багато видатних інтелектуалів, у тому числі українських. Але, на жаль, зараз ця тема знаходиться в розряді заборонених: коричневі плями в біографіях визнаних авторитетів ретельно затирають. Заднім числом захоплення нацистськими ідеями намагаються зробити прерогативою молодиків-імбецилів.\nВ результаті наш сучасник не має адекватного уявлення про те, якою могутньою була притягальна сила нацизму та фашизму; якою тонкою може виявитися межа між патріотизмом і ксенофобією, мрією про ефективного захисника національних інтересів і сліпим поклонінням диктатору.\nЦе заважає нам винести належні уроки з тоталітарної практики гітлеризму.\nАле головне, чим погрожує розрив між Історією цілей та Історією методів – це недооцінка руйнівного потенціалу, яким володіє Ідея. Протягом 1920-х-1940-х років вона набувала найрізноманітніших форм: від безкласового суспільства та Нової Європи до незалежної Хорватії або Словаччини.\nУ будь-якому вигляді Ідея змушувала своїх чесних і мужніх апологетів відкидати традиційні уявлення про мораль і гуманізм та вбивати безневинних, не відчуваючи жодних докорів сумління.\nДоки тісний зв’язок між високими ідеалами і жахливими злочинами ХХ століття не стане очевидний кожному, ми не застраховані від повтору трагічних помилок минулого.\nТо може, варто об’єднати Історію цілей з Історією методів, не роблячи винятків для одіозних ворогів і "улюбленців" місцевого розливу? Покінчити з універсальним розподілом історичних персонажів на самовідданих борців і безжалісних катів?\nЗвичайно, нам доведеться попрощатися зі світлими обличчями багатьох Героїв – їхнє подвижництво, обтяжене вантажем сумнівних методів, навряд чи зможе бути прикладом для підростаючого покоління. Зате в нашого суспільства з’явиться шанс засвоїти деякі істини, які виявилися недоступними для європейців у 1920-х-1930-х роках.\nЗрозуміти, що загальнолюдські цінності апріорі важливіші ніж класові або національні; а засоби – важливіші ніж будь-яка, навіть найпривабливіша мета. Що злочини однієї сторони не виправдують злочинів іншої.\nЩо готовність пожертвувати собою аж ніяк не компенсує готовність приносити в жертву Ідеї чужі життя.\nЩо вбивство беззбройної та беззахисної людини в ім’я нації, Батьківщини або соціальної справедливості нітрохи не краще, ніж вбивство, здійснене з метою злодійства або із садистських спонукань...\nЛише тоді ми знайдемо надійну гарантію того, що 1917-й або 1933-й не повторяться в модифікованому, оновленому вигляді – з іншим набором історичних декорацій, дійових осіб, звучних слоганів і барвистих емблем.\nНу, а якщо все залишиться як і раніше, і нас продовжать годувати розповідями про монстроподібних більшовиків і гітлерівців, про негідників, яких спонукає патологічна кровожерливість?\nУ цьому випадку наше суспільство не винесе з трагічних подій ХХ століття ніяких серйозних уроків – хіба що відразу до нацистської та комуністичної символіки.\nАле такий досвід коштує небагато. Зрештою, одіозна свастика красувалася на купюрах демократичного Тимчасового уряду.\nА серп із молотом і зараз можна бачити на гербі Австрійської республіки.


ᐈ Книжка "Шляхетна сила. Моє життя, мій футбол" Шевченко Андрій,Альчато Алессандро купити в інтернет-магазині Vivat\nГоловнаКнижкиБізнес книгиКниги з кар'єрного ростуШляхетна сила. Моє життя, мій футбол\nАвтори Шевченко Андрій, Альчато Алессандро\nПерекладачі Юлія Григоренко\nАндрій Шевченко — видатний український футболіст, виступав за київське «Динамо», «Мілан» та лондонський «Челсі». У 2003 році став першим українцем, який виграв Лігу чемпіонів. Володар «Золотого м’яча» 2004 року. Головний тренер збірної України (2016—2021).\nКнигу «Шляхетна сила» Андрій Шевченко написав у співавторстві з італійським журналістом Алессандро Альчато, перше видання побачило світ в Італії під назвою «Forza gentile. La mia vita, il mio calcio».\n«У мене в житті було чотири футбольні любові: «Динамо», «Мілан», «Челсі» і збірна України... На своєму шляху я познайомився з незвичайними людьми, без яких я б не став тим, ким я є сьогодні. Були перемоги і поразки. Це була величезна жертва заради роботи — єдиного відомого мені способу втілити мрії в реальність. Настав час озирнутися і все розповісти. Щоб подякувати тим, хто супроводжував мене. Я б ніколи не зробив цього сам» (Андрій Шевченко).\nNetflix і культура інновацій 230 грн. Створи StoryBrand. Розкажи історію бренду, і тебе почують 152 грн. Коли зустрічаються незнайомці 40 грн. Математика кохання: стереотипи, докази і пошук остаточного рішення 35 грн. Змініть звичний сценарій: як змусити людей вважати вашу ідею своєю 180 грн.


Вимірювання температури у дітей Педіатр відповідає | Proditey.ru\n» Виховання дітей » Вимірювання температури у дітей Педіатр відповідає\nОпік у маленької дитини що робити Ознаки та діагностика Діагностика і лікування\nЯкі ліки допоможе дитині. Ліки для дітей\nНемовля постійно відригує\nПсихолого педагогічні особливості обдарованих дітей\nВимірювання температури у дітей Педіатр відповідає\nЯк вимірювати температуру у дитини?\nЯк виміряти температуру у новонародженого? Розглянемо різні способи вимірювання температури у дітей.\nВимірювання температури крок за кроком\nБажано, щоб у малюка був свій особистий градусник. Перед кожним застосуванням слід протирати його спиртом або теплою водою з милом. Температуру можна вимірювати в прямій кишці, в роті, в пахвовій западині або в паховій складці.\nВимірювання температури в порожнині рота\nЦей спосіб дуже поширений в англомовних країнах і досить надійний. При вимірюванні температури в порожнині рота резервуар термометра поміщають між нижньою поверхнею мови і дном рота. Хворий при цьому утримує корпус термометра губами. Однак він протипоказаний дітям до 4-5 років і дітям з підвищеною збудливістю.\nВимірювання температури в прямій кишці довгий час вважалося стандартом вимірювання температури, однак завжди супроводжувалося дискомфортом. Таким чином зручно міряти температуру тільки самим маленьким дітям. У віці півроку малюк спритно викрутиться і не дозволить вам цього зробити. Крім того, цей метод небезпечний. Слизові оболонки у малюків дуже ніжні, і їх легко пошкодити. При вимірюванні температури ртутним термометром необережний рух дитини може привести до того, що градусник, перебуваючи в попці, зламається.\nДля вимірювання ректальної температури краще підходить електронний термометр, який дозволяє провести вимірювання дуже швидко: результат ви отримаєте менш ніж за 1 хвилину.\n✓ Отже, візьміть градусник (ртутний попередньо струсіть до позначки нижче 36,0 ° С), змастіть його наконечник дитячим кремом.\n✓ Покладіть малюка на спинку, однією рукою підніміть його ніжки (як якщо б ви підмивали його), іншою рукою обережно введіть градусник в задній прохід так, щоб його наконечник потонув у ньому (приблизно на 2 см). Зафіксуйте градусник двома пальцями, а іншими пальцями стисніть ягодички малюка.\nВимірювання температури в пахвовій западині\n✓ Ртутний градусник струсіть до позначки нижче 36,0 ° С. Насухо протріть шкіру під пахвою або в паховій складці, оскільки волога охолоджує ртуть.\n✓ Щоб виміряти температуру в паху, укладіть малюка на бік (якщо ви робите вимірювання під пахвою, посадіть його на коліна або візьміть на руки і походіть з ним по кімнаті). Поставте градусник так, щоб наконечник цілком розташовувався в шкірній складці, потім своєю рукою притисніть ніжку (ручку) малюка до тіла.\nВимірювання температури в зовнішньому вушному проході\nТаке вимірювання температури тіла проводиться ТІЛЬКИ спеціально розробленим електронним термометром, його датчик вставляється в зовнішній слуховий прохід. Прилад вимірює температуру протягом 1-2 секунд.\nЗлегка відтягнувши вухо вгору і назад (дитині у віці до року - вниз і назад), потрібно постаратися випрямити вушний канал так, щоб було видно барабанну перетинку. Після чого необхідно ввести зонд термометра в вухо.\nМежі нормальної температури, виміряної в різних місцях\nМетоди вимірювання температури у дітей і дорослих\nНормальна температура тіла - індивідуальне поняття. Для визначення особистої нормальної температури, проводите вимірювання температури у дітей і дорослих в період, коли ви відчуваєте себе здоровим протягом декількох діб вранці і вдень (температура в ранкові години нижче). Занесіть ці дані в особистий блокнот, там, де записаний номер вашої кредитної картки, рецепт улюбленої страви, найважливіші телефони і дні народжень.\nНавіть при температурі нижче 37,5 0 С, переживати не варто, якщо при цьому немає інших симптомів нездужань. В іншому випадку повідомте про відхилення лікаря.\nТемпература тіла при захворюваннях\nУ грипозний період температура може піднятися вище 40 0 С, при цьому слід знати, що для дорослих тривалість спека небезпечніша, ніж показник температури.\nДіти ще не можуть чітко розповісти про свої нездужання, тому саме жар в цьому випадку є явним симптомом захворювання. Вимірювання температури. в зв'язку з цим, у дітей слід проводити більш ретельно.\nЛікарі не рекомендують збивати температуру до 38 0 С, оскільки до цього значення в людини виробляється інтерферон, який виконує захисну функцію і дозволяє організму самостійно впоратися з вірусною інфекцією. Більш високі значення температури, чреваті розвитком судомних явищ і температуру бажано збити.\nВимірювання температури при вагітності\nТемпература тіла у жінок при вагітності збільшується на півградуса або навіть трохи більше. Це нормальне явище, але при більш високих значеннях, треба насторожитися, ризик захворювань у вагітних вище, та й наслідки страшніші.\nПідвищена температура - це захисна функція організму. Хоча в деяких випадках це може свідчити і про щось інше. При вимірюванні базальної температури жінка визначає термін початку овуляції. оскільки в цей період температура підростає на півградуса.\nНа показник температури впливають вік, час доби, вживання їжі, стреси та емоційні навантаження перед виміром, купання, сауна або спортивні вправи, холодні і гарячі компреси.\nМетоди вимірювання температури\nТемпературу можна виміряти орально, помістивши наконечник термометра під язик в теплову западину (вимірюючи, не відчиняйте рот), аксиллярно, заховавши наконечник термометра в пахвову западину і забезпечивши щільний контакт зі шкірою, ректально, при цьому наконечник термометра змащують вазеліном і поміщають в анальний отвір. Вимірюють температуру і в вушному каналі. При цьому вухо відтягують вгору і назад, випрямляючи вушний канал, поки не стане видно вушна перетинка. зонд термометра при цьому долен бути із захисним ковпачком.\nНа наших термометрах значення дані за шкалою Цельсія. На імпортних термометрах ці значення можуть бути дані за шкалою Фаренгейта.\nСпіввідношення ці шкал має вигляд:\nТс = (ТF - 32) / 1,8 або ТF = 1,8Tc + 32, де Тс - температура за шкалою Цельсія,\nА ТF - температура за шкалою Фаренгейта.\nЯк виміряти температуру тіла у дітей\nТемпературу тіла у дітей можна вимірювати в пахвовій області, в паховій області, в роті і в прямій кишці. У цій статті ми зупинимося на даних методах вимірювання докладно.\nЯк ставити градусник під пахву?\nВимірювання температури тіла ртутним градусником в пахвовій западині.\n1. Огляньте пахву на наявність вологості, запалень, подразнень. Якщо пахва волога, треба висушити її м'яким рушником.\n2. Візьміть футляр з термометром, перевірити його цілісність і місце знаходження ртутного стовпчика. Якщо ртутний стовпчик знаходиться вище 35,5 градусів, градусник треба акуратно струсити бажано над ліжком. Не давайте струшувати градусник дитині!\n3. Візьміть термометр повністю в руку, утримуючи його за «плечики».\n4. Помістіть градусник в пахву таким чином, щоб резервуар з ртуттю знаходився точно між тулубом і рукою дитини. Переконайтеся, що між шкірою немає складок одягу і резервуар НЕ визирає ззаду.\n5. Попросіть дитину притиснути руку до тулуба і потримати її в такому положенні 10 хвилин. Якщо дитина маленька, візьміть його на руки і притисніть до себе.\n6. Через 10 хвилин вийміть термометр і подивіться на результат.\n7. Струсіть градусник, протріть його вологою серветкою і помістіть в футляр.\n8. Приберіть футляр з градусником подалі від дитини.\nНормальною температурою дитини при вимірюванні в пахвовій западині вважається температура від 36 до 37 градусів. Протягом дня можливі коливання на 0,5-1 градус Цельсія. Ніколи не кладіть термометр в пахву відразу після миття, так як після витирання насухо може змінитися температура\nЯк правильно ставити градусник в пряму кишку?\nВимірювання температури тіла градусником в прямій кишці.\nТемпературу в прямій кишці бажано вимірювати після дефекації.\nОгляньте ректальну область дитини, в області ануса не повинно бути почервоніння і запалення. Змастіть наконечник градусника вазеліном або невеликою кількістю дитячого крему, щоб градусник ковзав добре. Якщо дитина грудної, можна підняти його ніжки в положенні лежачи на спині і ст. ести акуратно градусник. Якщо дитина постарше краще вимірювати температуру в кишечнику в положенні на боці. Введіть градусник не більше ніж на 1,5-2 см. Будьте весь час поруч і притримуйте сідниці дитини протягом усього вимірювання. Вимірювання в прямій кишці ртутним градусником відбувається протягом 2-3 хвилин. Якщо Ви користуєтеся цифровим електронним термометром. виймайте його, почувши звуковий сигнал. Протріть термометр вологою серветкою. Запам'ятайте (зафіксуйте) результат. Сполосніть градусник прохолодною водою. Протріть градусник серветкою, змоченою в дезинфицирующем розчині. Помістіть в футляр, якщо градусник ртутний, то резервуаром вниз. Пам'ятайте, що температура в прямій кишці на 0,5-0,8 град. вище, ніж в пахвовій западині. Не можна вимірювати температуру в прямій кишці дітям з патологією прямої кишки або перенесли операцію на ній. Категорично не можна вимірювати температуру в прямій кишці у новонароджених. Температуру в прямій кишці бажано вимірювати після дефекації.\nЯк правильно ставити градусник в рот?\nВимірювання температури тіла градусником в ротовій порожнині.\nБажано, щоб дитина прополоскав рот. Обережно помістити термометр під язик у його заснування збоку від центру нижньої щелепи. Попросити дитину зімкнути губи навколо термометра. Залишити термометр у роті на 2-3 хвилини. Якщо це електронний градусник, треба дочекатися звукового сигналу. Вийміть градусник з рота і обережно повертаючи його витерти м'якою серветкою у напрямку до ртутного резервуару. Прочитати показання з точністю до десятої частки градуса. Помістити градусник в футляр резервуаром ртутним вниз. Пам'ятайте, що температура в ротовій порожнині на 0,5-0,8 град. вище, ніж в пахвовій западині. Не можна вимірювати температуру в порожнині рота дітям до 5 років не можна вимірювати температуру в порожнині рота дітям з психічними порушеннями або знаходяться в несвідомому стані не можна вимірювати температуру в роті дітям, які перенесли операцію на порожнини рота\nКоли вимірюється температура тіла?\nЯк правильно виміряти температуру тіла у дитини?\nУ людини (як і у інших вищих теплокровних тварин) температура тіла відрізняється постійністю, що забезпечується досить складними механізмами регуляції теплопродукції і тепловіддачі. Однак температура на різних ділянках тіла у людини не однакова.\nНаприклад, у новонародженої дитини температура шкіри в області чола -31,1 ° С в області шиї - 33,6 ° С в області пупка - 33,7 ° С в області стегна - 34 ° С в області п'яти - 32,2 ° С. І всі названі значення є нормою. Однак, в практиці за норму приймається температура тіла в пахвовій западині при правильному вимірі ця температура - в межах від 36 ° до 36,8 ° С. Температура тіла дитини може дещо змінюватися в залежності від тих умов, в яких він виявляється так, при переохолодженні температура тіла трохи знижується, при перегріванні - підвищується.\nЧому підвищується температура тіла у дитини?\nПідвищення температури тіла може бути і ендогенного, тобто внутрішнього, походження причинами такого підвищення можуть стати розлад процесу терморегуляції, діяльність патогенних мікроорганізмів, розвиток запальної реакції на вплив токсинів (продуктів життєдіяльності мікроорганізмів). Підвищення температури тіла може бути не тільки загальним, але і місцевим.\nУ здорових дітей температура тіла стабілізується поступово. Ймовірно, це пов'язано з тим, що процеси терморегуляції, що включаються відразу після народження дитини, ще недосконалі. Якщо у здорового новонародженого малюка виміряти температуру в прямій кишці відразу після народження, то термометр покаже 38 ° С (а у інших дітей і більше) але вже через дві години температура починає знижуватися і приблизно через добу або трохи менше вона досягає 36-37 С. на цих значеннях вона і стабілізується.\nУ маленьких дітей температура тіла більше схильна до змін, ніж у дорослих. Це пояснюється особливостями вегетативної нервової системи дитини. Так, температура у малюка незначно підвищується після активних рухів, або в результаті психічної напруги збільшення температури тіла можна відзначити також відразу після купання дитини, - якщо температура води у ванні досягала 38-39 ° С.\nУ недоношеного малюка, у дітей, травмованих під час пологів, у дітей, що народилися в асфіксії, може бути деяке зниження температури тіла невдовзі після народження крім того, у таких дітей дещо збільшується час стабілізації температури тіла, що пов'язано з недорозвиненням процесів терморегуляції.\nВимірювання температури тіла у маленьких дітей можна проводити в пахвовій западині, в прямій кишці, в паховій складці. У старших дітей можна робити вимір температури тіла і в ротовій порожнині (малюкам не рекомендується вимірювати температуру за цією методикою, так як вони з необережності можуть відкусити або надломити яснами кінчик термометра і проковтнути ртуть, що загрожує вельми важким отруєнням).\nЯкщо використовується сучасний електронний термометр, вимірювати температуру тіла можна провести в зовнішньому слуховому проході. Найчастіше вимірюють температуру в пахвовій западині.\nМалюкові перших кількох місяців життя вкладають кінчик термометра в пахвову западину, притискають термометр до тіла ручкою дитини, а вже ручку фіксують пелюшкою (роблять сповивання). Також в пахвовій западині можна виміряти температуру і у дитини перших двох-трьох років життя. Посадивши малюка до себе на коліна, поставивши йому термометр під пахву, мама повинна притримувати ручку дитині протягом декількох хвилин, щоб дитина випадково не знизила або не зламав термометр.\nЯкщо дитина примхливий, якщо він протестує і ніяк не погоджується виконати процедуру вимірювання температури, якщо велика ймовірність того, що малюк розчавить термометр і поранитися осколками скла, краще вдатися до методики вимірювання температури в прямій кишці. Мамі потрібно покласти дитину до себе на коліна животиком так, щоб ніжки звисали вниз, і поставити малюкові термометр в задній прохід досить ввести тільки кінчик термометра процедура постановки термометра полегшиться (і буде виключена ймовірність травміраванія шкіри навколо анального отвору і слизової оболонки прямої кишки), якщо змастити кінчик термометра вазеліновим маслом або дитячим кремом.\nПеред тим, як приступати до вимірювання температури тіла дитини, необхідно звернути увагу на стовпчик ртуті - в якому положенні він знаходиться. При необхідності стовпчик потрібно «струсити» (щоб ртуть опустилася з капілярної трубки в ампулу) декількома різкими рухами.\nСкільки вимірювати температуру тіла у дитини?\nЧас, протягом якого слід вимірювати температуру, - приблизно сім-десять хвилин. Спеціально зауважимо: недостатньо чотирьох - п'ятихвилинного вимірювання, тим часом саме чотирма-п'ятьма хвилинами вимірювання батьки задовольняються, поспішаючи дізнатися результат.\nНедостатньо і одноразового вимірювання температури тіла у дитини слід проводити вимір двічі на добу: від 7 до 9 годин ранку і в вечірній час - від 17 до 19 годин. Результати вимірювань рекомендується записувати, а ще краще - викреслити графік на підставі отриманих даних.\nОзнайомлення з таким графіком дуже допоможе лікарю поставити правильний діагноз (для різних хвороб характерні різні типи температурних кривих), визначитися з лікувальною тактикою.\n© Яніна Лебедєва, педіатр


У Польщі незабаром значно подорожчає побутова техніка | inPoland.net.pl\nОпубликовано : 11.03.2021 11.03.2021 - Автор O.Nawrocka- Нет комментариев 2026\nЗаводи, що виробляють побутову техніку, а також автомобілі, частково обмежили своє виробництво через відсутність комплектуючих.\nЦіни на обладнання, сировину та запчастини невдовзі зростатимуть, а з ними — відповідно і ціни на саму техніку, — повідомило видання «Rzeczpospolita».\nПольща є найбільшим виробником побутової техніки в Європі — тут є 35 фабрик, на яких у 2020-у році було виготовлено понад 30 мільйонів одиниць техніки (з них 24 мільйони — велика побутова техніка). Понад 90 відсотків продукції експортується, тому проблеми з поставками будуть відчуватися скрізь, а не лише в Польщі.\nВиробники визнають, що на ринку існує серйозна проблема з нержавіючою сталлю та з іншою сировиною, яка потрібна для виготовлення техніки. “Цілком можливо, що заводи можуть припинити виробництво через брак компонентів, адже сталь є ключовим елементом у виробництві побутової техніки», — зазначив Войцех Конєцький, президент організації виробників APPLiA Polska.


У Києві пройде фестиваль новорічних подарунків – Література. Сучасна українська література. Всеохопний літературний портал\nУ Києві пройде фестиваль новорічних подарунків\nДля коханої – вишукана сукня, для синочка – швидкий гіроскутер, для матусі – набір смачного конфітюру! Від малого до великого, від солоденького до корисного! 2600 кв.м. подарунків для всієї родини! Понад 300 брендів з дарунками для кожного!\nСвято подарунків – це чудова нагода зустрітися з друзями та близькими, з якими так рідко доводиться бачитись. Провести час разом, згадати яскраві та смішні моменти, обмінятися подарунками та гарним настроєм!


Авдіївка знову без електрики, – Жебрівський | Новинарня\nHome / Україна / Авдіївка знову без електрики, – Жебрівський\nАвдіївка знову без електрики, – Жебрівський\nАвдіївка знову залишилася без електроенергії внаслідок обстрілів, що перебили лінії електропостачання. Знеструмлено, зокрема, й Донецьку фільтрувальну станцію та Авдіївський коксохімічний завод.\nПро це повідомив голова Донецької військово-цивільної адміністрації Павло Жебрівський у “Фейсбуці“.\n“Сьогодні близько 14:30 знову обстрілами перебито лінію електропостачання. Без електроенергії місто, коксохім, ДФС. За виробленим алгоритмом підключаємо життєвоважливі об’єкти міста до альтернативного енергоживлення. Дали в СЦКК заявку на відновлювальні роботи на ЛЕП”, – написав Жебрівський.\nЯк повідомляла “Новинарня“, з початку 2017 року Авдіївка неодноразово залишалася без електропостачання через обстріли з боку бойовиків.\nПов’язані публікаціївійнаДонбасДонецька областьЖебрівський


Гурт JULINOZA представив пісні в новому звучанні лайв-альбому “Odessa Night Session” – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Суспільство > Культура > Гурт JULINOZA представив пісні в новому звучанні лайв-альбому “Odessa Night Session”\nУ період карантинного настрою й обмежених живих концертів, відомий український гурт JULINOZA вирішив порадувати своїх слухачів лайв-альбомом, який доступний на всіх стрімінгових сервісах. Лайв-альбом від JULINOZA вийшов на німецькому лейблі Laconia. Реліз буде супроводжуватися виходом лайв-відео під кожну пісню з альбому.\nАльбом має символічну назву “Odessa Night Session”, оскільки всі композиції так чи інакше створені в рідному місті музикантів – Одесі. Цей лайв-альбом був записаний однією чудовою одеською ніччю. I цю магiчну атмосферу ви зможете відтворити споглядаючи зірки в будь-якій частині світу.\n«Ми дуже скучили за живими виступами, але оскільки дотепер ситуація з концертами знаходиться у підвішеному стані й часто доводиться переносити заходи. Ми вирішили записати сейшн з нашими улюбленими композиціями й випустити його, як лайв-альбом. Сейшн доступний на всіх платформах. Також, поступово, будуть опубліковані лайв-відео на нашому YouTube-каналі, щоб наші слухачі постійно насолоджувались атмосферою лайвових виступів»,- розповідає композитор і лідер гурту, Юлі Запорожець.\nВсього в альбомі 9 композицій, які виконані у новому звучанні. З оновленим складом музикантів, можна почути улюблені композиції бенду, з новими гітарними рифами та відчути більш джаз-роковий вайб. У сейшені виконані такі хіти гурту, як “Бородатий Кроль”, “Сова”, “Я под Водой”, “Riff”. Примітно, що в лайв-альбомі також звучить трек “Карусель”, який раніше не був виданий студійно, хоча давно вже став одним з найбільш знакових на концертах колективу. Ця композиція наповнена метафоричними образами й музичними символами.\nДаним релізом гурт налаштовує своїх шанувальників, почути новий сингл гурту «Край Дивних Мрій», який має побачити світ, вже в середині листопада 2020 року.\nШироку популярність гурт JULINOZA отримав після участі в таких телешоу, як: “Голос Країни”, “Нацвідбір Євробачення”, “Танці з зірками”. Музиканти представляли Україну на багатьох міжнародних фестивалях. Продюсер і композитор колективу Юлі Запорожець є лауреатом багатьох міжнародних конкурсів (фортепіано, композиція, вокал), пише музику для фільмів, мультфільмів, мюзиклів, а також симфонічну і камерну неокласику. Нагадаємо, що крайній реліз гурту “Your Name” видавався голлівудською кінокомпанією.\nВалюта Купівля Продаж USD27.4500027.86000EUR33.1500033.80000BTC55345.169461170.9768


Офіс президента найняв лобіста для покращення іміджу Зеленського в США, - відео | Новини України - #Букви\nНаприкінці 2020 року Офіс президента України скористався послугами дивної лобістської компанії в США.\nСубота, 16 січня 2021, 17:33\nПро це йдеться у розслідуванні Watchdogs.\nНовий імідж ОП чи Зеленського?\nНаймати лобістів у США — це звичайна практика. Політики, бізнесмени та впливові люди з усього світу наймають собі умовного посередника, який займатиметься конкретними завданнями у цій країні. Лобісти можуть просувати певне питання, організовувати зустрічі із високопосадовцями та відстоювати інтереси замовника.\nЦікаво, що у США наймання лобіста — це прозорий процес. Можна простежити, хто замовник, хто лобіст та скільки йому заплатили.\nОтже, журналісти відстежили, що Офіс президента найняв собі лобіста, якому готовий платити за покращення свого іміджу в США.\nХто став лобістом ОП?\nЗ документів відомо, що лобістом став Олександр Гавришук. Ім’я не надто американське. За номером телефона, зазначеному в документації, очевидно, що лобіст – українець. Номер телефона у телефонних книгах інших користувачів записаний по-різному: саша таможня, александр михайлович, саша ато, саша кеп удо і навіть Саня Домбас.\nФормулювання про те, що ОП наймає лобіста для “поліпшення іміджу” дивує, адже люди цієї професії не займаються іміджем, вони не роблять піар, вони працюють з американським істеблішментом та займаються конкретними питаннями. Очевидно, що ОП прагне покращити імідж самого Зеленського серед американської еліти.\nЗвісно, Зеленський вирішив поліпшити власний імідж у США, адже змінюються часи та американський президент. Напевно, в ОП подумали над тим, що непогано б було, щоб Байден забув деякі висловлювання Зеленського про нього.\nВиявилося, що Олександр Гаврищук — випускник Одеської юридичної Академії, учасник війни. У 2014-15 роках служив у добровольчому батальйоні “Донбас”. Тепер працює заступником Голови Державної судової охорони України.\nЧоловік мріяв про політичну кар’єру та намагався потрапити на керівні посади у Мінсоцполітики, Мінрегіонбуді, Мініфраструктури, Мінкульті, МЗС та Секретаріаті Кабінету Міністрів. Зрештою він став держслужбовцем.\nАле держслужбовець не може одночасно стати лобістом ОП у США.\nЩо каже сам Гаврищук?\nОлександр Гаврищук живе у Києві, а не в США. Ба більше, чоловік здивований, що його дані опинилися у базі лобістів. Він божиться, що це помилка. Чоловік заявив, що до реєстру лобістів його внесли без його відома.\nГаврищук заявив, що він знайомий із цією лобістською компанією та з її власниками, яких спершу він назвав друзями. Пізніше він зазначив, що бачив їх тричі.\nЧоловік пообіцяв показати журналістам, що може увійти до реєстру лобістів американської компанії та внести дані будь-кого. Цікаво, що для цього йому необхідно дані для авторизації – логін і пароль. Проте Олександр зазначив, що попросив ці дані у тих самих друзів, яких бачив тричі.\nГаврищук дотримав свого слова та продемонстрував, що срправді може внести до реєстру цієї компанії дані будь-кого та зазначити замовником хоч президента Зеленського.\nЦей “експеримент” доводить хоча б те, що Гаврищук має доступи до реєстру лобістів та зв’язки з компанією, яка надає такі послуги у США.\nАле не все так просто. Заявка з даними замовника Зеленського та лобіста з даними журналіста провисіла кілька годин. Пізніше її відхилила система Сенату. Процедура серйозна, а це означає, що будь-кого лобістом та замовником не назвеш, хіба що на кілька годин.\nОднак американська преса пише, що Олександр Гаврищук є співвласником лобістської компанії “Вест Кепітал Інк”, яка фігурує у цьому розслідуванні. Він володіє 20% акцій. Хоча сам він це не підтвердив. Схоже, чоловік заплутався у своїх свідченнях, що шкодить репутації ОП, а не поліпшує її.\nТим часом в ОП та МЗС відхрестилися від Гаврищука та компанії “Вест Кепітал Інк”. Ймовірно, Гаврищук вирішив самостійно записати себе до американських лобістів.\nУ 2019 році ЗМІ знайшли документи, які підтверджували співпрацю Зеленського з лобістами під час президентської кампанії. Однак сам президент це спростував, як зараз це робить його Офіс.\nКінець різдвяних свят ознаменувався не лише тарифною і вакцинною кризами в Україні, а й черговим скандалом в стані “Слуг народу”. Причиною стала заміна Лізи Ясько на посаді глави делегації ПАРЄ на Марію Мезенцеву. Чи правда, що ексглаву вирішили прибрати з Банкової, розбиралися Букви.\nТеги: Володимир Зеленський, Офіс Президента, Олександр Гаврищук, США


До 146-ої річниці з дня народження української поетеси Лесі Українки у бібліотеці Яківської ЗОШ І-ІІ ступенів проведено конкурс читців її творів та малюнків. Переможці конкурсу нагороджені грамотами дирекції школи. Вступне слово про Лесю Українку зробив Бібліотекар Григорчук Д.М. ...\n21 лютого у нашій школі було проведено захід, присвячений Міжнародному дню рідної мови. ...\n20 лютого 2014 року Україна прощалася із загиблими на Майдані героями України. Ці люди віддали найцінніше, що в них було, задля нас із вами. А таке не забувається… Давайте вшануємо тих батьків, які ніколи не дочекаються сина; ту дружину, яка ніколи більше не зможе обійняти свого чоловіка; ту дитину, яка вже ніколи не побачить батьківської посмішки. Їм доводиться жити з цим болем щодня...\n22 січня 1918 року перший український парламент – Українська Центральна Рада – Четвертим універсалом проголосив незалежність Української Народної Республіки. Через рік – 22 січня 1919-го – на Софійській площі урочисто проголосили об’єднання Української Народної Республіки і Західноукраїнської Народної Республіки в єдину Українську державу. У зачитаному на зборах “Універсалі соборності”, зокрема,...\nДіти Голопристанщини отримали незабутній подарунок до Різдва. На запрошення голови Івано-Франківської облдержадміністрації Олега Гончарука на відпочинок на Прикарпаття прибуло 96 дітей із Херсонської області. Цей соціальний проект дає змогу дітям із різних областей не лише добре відпочити, але й ознайомитися з унікальними традиціями і звичаями нашого краю та знайти хороших і вірних друзів, йдеться на сайті Тлумацької РДА...\nРозклад уроків на ІІ семестр 2016-2017н.р. Початок навчання - 9.00\nПонеділок. Початок навчання - 9.00 Розклад уроків на ІІ семестр 2016-2017 н.р. ...\nПро підсумки державної атестації Яківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Тлумацької районної ради Івано-Франківської області\nНАКАЗ від 03.01.2017 р. № 02-5/01 Про підсумки державної атестації Яківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Тлумацької районної ради Івано-Франківської області Відповідно до частини 3 статті 40 Закону України „Про загальну середню освіту” (частина 3 статті 21 Закону України «Про дошкільну освіту», частини 5 статті 10 Закону України «Про позашкільну освіту») та Порядку державної атестації дошкільних, загальноосвітніх, позашкільних навчальних закладів, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 30...\nСтупає січень тихим кроком, кружляє в вальсі білий сніг, з Різдвом Христовим з Новим Роком вітаємо щиро Вас усіх! Нехай малий Ісус на сіні, що в темну ніч на світ прийшов, дарує Вам надію, віру і любов!...


Корисні поради на всі випадки життя » Краса і здоров'я » Масаж при дисплазії\nВ наш час дуже часто у немовлят виявляють така недуга, як дисплазія тазостегнових суглобів. Це патологія суглоба, викликана неправильним його розвитком, яка може призвести до вивиху стегна. З таким захворюванням можна боротися до повного одужання, і допомагає в цьому масаж тазостегнового суглоба. Головне - вчасно діагностувати патологію і приступити до лікування. Масаж може виконуватися не тільки при постановці діагнозу, але і в якості профілактики.\nневправляемие і ущемлені грижі.


В Одесі проукраїнські активісти готуються зустріти представників "Опозиційного блоку"\nОдеські активісти висловили протест проти візиту у місто представників "Опозиційного блоку" у другу річницю трагедії на Куликовому полі.\n13:49, 02 травня 2016\nПроукраїнські організації контролюють ситуацію в Одесі / Фото dumskaya.net\nАктивісти "Автомайдану" зібралися біля будівлі одеського аеропорту в очікуванні прильоту лідера "Опоблоку" Юрія Бойка.\n"Правий сектор" заявив, що, окрім Бойка, в Одесу планують прибути "вороги української нації" Нестор Шуфрич, Микола Скорик та Наталія Королевська.\n"Заявляємо, що допущення даних осіб до Одеси розцінюватиметься суспільством виключно як провокація, спрямована на дестабілізацію ситуації і осквернення пам'яті захисників нашого народу. В час, коли Росія веде неоголошену війну проти України, проведення будь-яких акцій антиукраїнськими елементами є злочином", - наголошується у заяві.\nТим часом представник організації "Самооборона Майдану Одеси" Віталій Кожухар повідомив, що організація патрулює центр міста у районі Соборної площі для недопущення провокацій.\nУ прес-службі громадянського корпусу "Азов" УНІАН повідомили, що представники організації теж патрулюють місто, самостійно розбившись на окремі мобільні групи.\nДовідка УНІАН. 2 травня 2014 року в Одесі в результаті масових заворушень за участю проросійських і проукраїнських активістів загинули 48 осіб, постраждали близько 300. Почалися зіткнення в центрі міста, де було застрелено кілька людей. Потім проукраїнські активісти прийшли на Куликове поле, на якому розташовувалося наметове містечко сепаратистів. Намети загорілися, розпочалася пожежа у Будинку профспілок, в якому також загинули люди.


Уряд схвалив стратегічні напрями протидії відмиванню коштівУряд схвалив стратегічні напрями протидії відмиванню коштів\nКабінет Міністрів України прийняв основні національні вектори розвитку у сфері фінансового моніторингу на найближчі три роки. Вони передбачають удосконалення національної системи боротьби з відмивання «брудних» коштів відповідно до міжнародних стандартів.\nЗаходи будуть стосуватися:\n– удосконалення законодавства у сфері фінансового моніторингу;\n– забезпечення відкритості інформації про кінцевих бенефіціарних власників юридичних осіб;\n– міжнародне співробітництво з питань запобігання та протидії, тощо.\nЗауважимо, що відмивання “брудних” грошей визнане злочинним діянням у карному законодавстві багатьох країн світу й особливо в кримінальних кодексах США, Великої Британії, Франції, Німеччини, Швейцарії, Польщі.\nБізнес Економіка Економіка України Імідж України Корупція Права людини Україна-ЄС


В Україні знайшли Роллс-Ройс, який 15 років простояв у гаражі (Фото) – MMR — Motor Media Review\nВ Україні знайшли Роллс-Ройс, який 15 років простояв у гаражі (Фото)\nопубліковано 7 Жов, 2016\nНе кожного дня можна знайти Роллс-Ройс, а в Україні – тим паче. Але саме такий скарб ввиявили у звичайному гаражному кооперативі, пише autocentre.ua\nЗалишений Роллс-Ройс знайшли в Харкові. За словами місцевих жителів, цей Rolls-Royce Silver Spur II востаннє бачили 15 років тому.\nЗ чуток, у середині дев’яностих на розкішному автомобілі їздив місцевий кримінальний авторитет. Але коли його життя раптово обірвалося, раритетний британський седан теж зник. І тільки зараз Роллс-Ройс знайшли на околиці Харкова в одному з гаражів. Хто і як «вийшов на слід» – невідомо. Також немає інформації про те, хто і з якою метою викотив дві з половиною тонни з приміщення.\nЯк згадують харків’яни, наприкінці 90-х років на автомобілі були закордонні номери. Нині ж, як видно, Rolls-Royce взагалі без номерів. Втім, як і без легендарної статуетки «Дух Екстазу»…\nНа одометрі шикарного британського авто менше 30 тисяч миль, але внаслідок тривалого простою його стан поганенький. А от салон, судячи з фотографій, зберігся доволі непогано. Тут є клімат-контроль, телевізори і бар.\nДо речі, модель Rolls-Royce Silver Spur II випускали з 1990 до 1993 рр. Загальний тираж випущених автомобілів – 1658 екземплярів. Під капотом Роллс-Ройса встановлено 6,75-літровий мотор. Залишається вірити, що, незважаючи на важку долю, кинутий Rolls-Royce отримає друге життя.\n«Геніально!»: Українські урядовці знайшли спосіб убезпечити громадян від смертельних…\nУ Volvo можуть з’явитися двигуни від Mercedes-Benz\n«Геніально!»: Українські урядовці знайшли спосіб убезпечити…\nНазвано ТОП-5 звичок, здатних «вбити» навіть новий…\nОновлений седан Mercedes-Benz A-Class розсекретили до прем’єри\nУ Мережі з’явився перший рендер флагманського кросовера Opel\nВ Україні зняли екзотичний електромобіль (Фото)