15 (Імлисті версти західного тракту) / Залізом та кров`ю. Книга 1 | Меньшов Олександр - читати на «Проба Пера»\nОплеск однією долонею / Вірш | Двірний Сергій\n…У роті пересохло. А ще я відчув неприємний металевий присмак. Здається, то була кров.\nЩо за ніхазівня? – промайнула перша думка. Але мозок, на щастя, швидко отямився. Ніякої розкачки. – Здається, я попав у засідку. Отримав по макітрі… можливо прикусив губу… звідси і кров… От, дурень! – але лайся, не лайся, проте вже нічого не поробиш.\nЯ спробував розплющити очі. Яскраві промені вранішнього сонця боляче різонули по зіницях. Напевно, я невільно закректав, бо почув, як поряд зареготав чиїйсь басок:\n–Іді-ка Тятє скажи! – промовив другий голос з грубими хрипкими нотками. – Он прасіл єво позвать, коґда етот лапух ачньоца.\n«Лапух» – це, виходить, я. А «Тятя», можливо, ватажок цих бандитів.\nЯ спробував поворухнутися, але тут же зрозумів, що не можу цього зробити. Руки та ноги були міцно зв’язані.\nПотилиця почала гудити. Мабуть, добряче по ній вчора вночі отримав. І як це я пропустив нападників?\nЗнову спробував розплющити очі й тут же втупився у високу пронизливу синь осіннього неба. Кілька хвилин я приходив до тями, підспудно міркуючи, що тепер робити. Почулися чиїсь кроки та веселий басок комусь крикнув:\n–Ну вот он, Тятя! Сматрі!\n–Уґу! – промовив третій голос. Мабуть тятін. У моєму становищі було важко кого-небудь розгледіти. Прийшлось покладатися лише на слух. – Худасочний какой-то! Ну-ка, паднімітє єво! Хачу поґлядєть на сєво красавчіка!\nМене різко підхопили під пахви та ривком поставили на ноги. Очі все ще сльозилися, але я зміг розгледіти перед собою невисокого, проте дуже кремезного чоловіка. Сивий, з довгими вусами, одягнений в потемнілу від часу кольчугу, шкіряні штани, котрі були заправлені у високі чоботи. На поясі красувався багатий ефес бойового меча.\nОтже цей Тятя, скоріш за все, дійсно ватажок нападників. І судячи з одягу та виправки – ветеран… Можливо ще і шляхтич, – відмічав я деталі.\nВатажок довго та уважно вдивлявся в моє обличчя, а потім раптом сказав:\n–Я тєбя так сразу і нє узнал! Нада жє, хлопци! Знаєтє кто к нам пажалавал?\nОце так! Невже ми з цим чолов’ягою знайомі? Чи може він мене прийняв за когось іншого?\n–Кто? – в один голос закричали тятіни посіпаки.\n–Ето мой старий… старий… старий знакомєц! – посміхнувся ватажок. Я між тим як не намагався, але ніяк не міг пригадати його. – Как тут аказался?\n–Он вдоль озєра крался! – проговорив бас за моєю спиною. – Ми думалі…\nТятя різко підняв руку, наказуючи чолов’язі замовкнути та наблизився до мене впритул.\n–Как ти нас нашол? – сердито промовив старий вояка. Посмішку з його обличчя здуло, наче вітром.\nПсяче хутро! Оце вляпався в гівно!\n–Вісті не лежать на місці! – розлого відповів я, поки ще нічого толком не розуміючи. – Отак і знайшов.\nТа звідки цей Тятя мене знав? Може все ж помилився… Га?\n–Пити мені не дасте? – прохрипів я, облизуючи сухі губи. Спробую потягнути час, щоб з’ясувати що до чого.\n–Андрєй, дє ти курва? – звернувся Тятя до когось ліворуч. – Дай єму вади!\nМені приставили до рота флягу і я зробив кілька жадібних ковтків. Вода мала приємний солодкуватий присмак. Хоча, можливо, саме через спрагу вона задавалась такою смачною.\nПоки пив, помітив біля одного з бандитів свою зброю. Вона лежала акуратно складеною на шматку тканини. Мечі, лук, сагайдак – все на місці.\n–Руки та ноги затерпли, – почав я свою гру. Йду, звичайно, навмання, але іншого виходу не бачу. – Може розв’яжете врешті-решт? Хіба так гостей приймають?\nТятя знову подав знак Андрію, той почав було сперечатися, але отримав добрий наганяй. Хвилина і мене звільнили від пут. Я відчув, як закололо в долонях. Руки відразу стали якимись неслухняними, важкими. Не допомагало й тертя зап`ястя.\n–Так как ти нас нашол? – повторив питання Тятя. Судячи з виразу його обличчя, моя поява для нього була якимось підозрілим явищем.\nДе ж ми з ним могли зустрічатися? В Новограді?.. Ні… це виключено… У мене в столиці немає подібних знайомих… Є варіант, що на алоді Клемента ді Дазірє… Нумо чекай! А якщо ще раніше? – від цієї думки мене обдало жаром. – Псяче хутро! – вилаявся я. Проте тут же себе подумки смикнув: занадто довго кваплюся з відповіддю. Це може визвати ще більшу підозрілість… Треба хоч щось відповідати, Боре… Нумо!\n–Мене направили сюди, – туманно заявив я Тяті. При тому намагався казати впевнено, і здається, це вийшло відразу.\n–Ніхаз іх раздєрі! – Тятя ляснув себе в груди. – Глупиє сазданья!.. Знал жє, што с німі каши нє сваріш… Андрєй! Іван! – старий звернувся до своїх посіпак. – Правєртє сєкрєти! Еті тупіци-обаратні маґлі расказать єщйо каму-то про нас… Тєм жє ельфам, напрімєр! Живо! Нє спітє!  – прикрикнув він на чоловіків.  – А ти… ти.., – Тятя примружився, явно намагаючись згадати моє ім`я. – А ти…\n–Бор, – підказав я йому.\n–Как? Ну да ладно! Хай будєт Бор! Ідйом за мной! – наказав ватажок. – Поґаварім по душам.\nНу що ж, перший лід недовіри я розтопив. Тепер би втриматись… не схибити…\nДе ж ми з ним могли зустрічатися? – знову крутилося у мене в голові. – Головне не показати, що я нічого не пам’ятаю.\nЗброю мені не повернули. Мабуть, все ж Тятя остерігається… Як заслужити його довіру? Нумо, Боре, давай міркуй веселіше!\nНас з Тятею супроводжували двоє чоловіків. Відразу можна було зазначити їх військову виправку. Коли так, то виходить, що Яробор мав рацію: нападники колишні вояки. Дезертири чи ветерани – то друге питання. Але зі зброєю ці чоловіки товаришували.\nЯ поглянув на обличчя Тяті, одночасно визначаючи, що в його рисах було дещо знайоме. Мені знову згадалися слова ватажка вовкулаків про шляхтича, який пропонував союз… Мабуть, річ все ж йшла про Тятю та його посіпак… Псяче хутро! Як же він його назвав?\n–Ви чого полізли до вовкулаків? – спитав я, намагаючись взяти на себе ведучу роль у бесіді. – Якщо вони мені, сторонній людині про вас розповіли, то не дивуйтеся, що слідом на гостювання припхнеться Розшуковий приказ.\n–Чєво да чєво! – Тятя хмикнув та чомусь махнув навколо себе. – Ґудя хатєл, што б ми абставілі всйо так, будто тут похазяйнічалі обаратні. Ми сначала папробавалі іх атправіть в Бєрєстянку… ну што б заінтєрєсавать… а патом уж пазвать сюда. А тє сволачі наатрєз атказалісь «поґулять» нє тут, нє там. Хітриє зарази! Ми ім дажє дєньґі давалі… і золото…\n–Само сабой… Дуракі ані! Полниє! Тьху ти! – і ватажок сердито плюнув на землю.\nОх-ох-ох! – стримано посміхався я. – З цього Тяті перемовник, як з цапа Ніхаз! Золото він пропонував… гроші… Ще й дивується, що вовкулаки відмовились!\nБорис! – раптом згадав я. – Вовкулака назвав його Борисом… Отже, Борис… Борис… Борис… Який, к Ніхазу, Борис? Кого я знаю з таким ім’ям? – крутилося дзиґою в голові.\n–А ти зачєм пріпхался к нам? – кинув через плече Тятя.\n–Е-е-е… по ельфа… по Ентоні ді Вевра…\n–Дааа? – старий зупинився та здивовано втупився в мене. – Вот ета новасть! Тєбя кто паслал? Ґудя? Ґудімір?\n–Угу, – захитав я головою. Хай буде Гудимир, ким би він не був.\n–Тю! Ахрєнєть! Так ми ж вчєра утром таво калдуна с рєбятамі Івєрскава атправілі.\n–Якого Іверського? – тепер прийшла моя черга дивуватися.\n–Ну, Ванькі Івєрскава! Он своіх хлопцєв пріслал… Ти чєво застил?\n–Так він же… він же…\nІ я захлинувся у власних думках. Якщо ми говоримо про одну і ту ж людину – Івана Іверського, батька Горяни – так він зник кілька років тому на Умойрі. Всі вважають його загиблим, а тут така звістка!\n–А он навєрна снова самодєятєльность проявіл! – вирішив Тятя і весело хмикнув.\nНумо, Боре, чекай! – мене аж тіпнуло. – Цей Борис… цей Борис… Чи не Сіверський він? Батько Береста та Велеса, тих двох заколотників, яких я вбив на острові Безіменного – ельфійського мага? – від цієї раптової здогадки, мене кинуло в жар. – Що тепер, Боре? Га? Хіба не дивно, що цей Борис звертається до тебе, наче до старого знайомого? Знаєш, що подібне може означати? Отож! – мене аж затіпало. Виходить, буцімто я в минулому… в минулому…\nО, Сарне! Ні! Ні! Нє може того бути!\n–Ти чєво «нєкаєш»? – здивовано питав Тятя.\n–Борис Сіверський… Так?\n–Што «так»? Тєбя відна маі хлопци по ґалавє сільно ударілі… Чі ти забил, как мойо імя? Да… Сівєрскій… Баріс… І што?\nЯ судорожно ковтнув. Свідомість ніяк не хотіла приймати той факт, що я, м’яко кажучи, приятелював із бунтівниками… Тими, хто був причасний до вбивства Клемента ді Дазірє.\nНі! – волало воно. – Не може того бути! Це якась помилка…. Непорозуміння… Повинно бути якесь інше пояснення!\nІнше? Але, звідки я тоді знаюсь із Борисом Сіверським? Чому я з ним майже приятелюю? Чи ти хіба, Боре, не помітив, що цей Тятя не сприймає тебе, як ворога? – заперечувала друга частинка мого «я».\nХай Ніхаз тебе б’є! – в роті пересохло, наче в пустелі. Я насилу стримав хвилювання. – Спокійно, друже… Спокійно… Розберемось зі всім згодом…\n–Нєужєлі Ґудімір нє знал, што за ельфом поєхалі люді Івєрскава? – спитав Тятя. Він посміхнувся та знову рушив до дерев’яного будинку.\nЯ крокував слідом. Ноги стали наче чужими. В голові набігло туману, думки перекаламутили все, що могли.\nТак… так… так.., – повторював я, крокуючи за старим Сіверським. – Очевидно Борис не знає, що я це вбив його синів… що зараз служу в Розшуковому приказі… Інакше висіла б моя голова десь на палі… Гаразд! Що робити?\n–Ох-ох! – хитав Тятя головою . – Пєрєкрутілі… пєрєвєртєлі… То ж нє удівітєльно, што всє плани ідут к хєрам сабачім!.. Я вабшє удівляюсь, што нам удалось так далеко забраца! Я нє про свой атряд… я про ситуацію в цєлом… Ти ж понял?\nНарешті ми дісталися будівлі та зайшли всередину. Супровід з двох колишніх вояк залишився назовні. В хаті було простенько, ніяких зайвих речей та надмірностей. Сіверський присів на пустий бочонок, витяг зі своєї похідної торби шкіряну флягу. Відкоркувавши кришку та зробивши пристойний ковток, Борис простягнув її мені.\n–А куди вони повезли ельфа? – запитав я, беручи флягу.\n–Да што ти так раздухарілся? На вєрфь єво повєзлі. На вєрфь!\n–А-а-а! – захитав я головою, а сам трохи відпив. Вміст виявився добрим вином з приємним медовим відтінком. – А що то за напад на Бортицю? Це хто так наказав зробити? Хто підняв бучу?\n–Напад? – зіщулився Сіверський.\nЗдається він про це не чув. То ж я в двох словах розповів, наче дізнався від перехожих про жорстоке пограбування зуреньців.\n–Багато жителів селидьби вбили, – закінчив я розповідь. – С таких успіхом ми тут, в Південній Берестянці, усіх людей проти себе піднімемо.\n–Нє думаю, што ані зашєвєляца! – відмахнувся Тятя. – Нападєніє, нвєрняка, Ґудімір пріказал сдєлать. Очєнь на то похожє.\n–Штоб паказать слабасть нинєшнєй власті! А как пабєдім, то нас будут прінімать, акі спасітєлєй! – після цих слів Сіверський весело зареготав, наче сказав дотепний жарт. – А ти, виходіт, спасся вмєстє с тємі бєженцамі? – підморгнув Тятя, явно натякаючи на події на алоді Клемента ді Дазірє. – Затєсался в іхніє ряди?\n–Приблизно так і сталося.\n–Скажи-ка, а моіх нє встрєчал? – вже зовсім іншим тоном спитав старий.\n–Велеса та Береста? – обережно уточнив я. – Ні… не зустрічав…\n–Ясссна… ясссна… Слушай, Бор, – почав Борис, а потім раптом кинув: – Што за дурноє імя!\nЯ не став нічого говорити. Подібний натяк в його словах міг вказати на те, що раніше я звався якось інакше… Якщо так, то чому? Де справжнє ім’я? Зараз чи тоді? – знову закрутилися підозрілі думки.\n–Ну да ладна! – насупився Борис. – Скажи, как жє так вишла с Клємєнтом? Ґа?\n–А що вийшло? Заколот не вдався… Взагалі, я толком нічого не скажу, бо в момент нападу на Клемента був… е-е-е… трохи в іншому стані…\n–Дє? – не второпав Сіверський. – Какому «стані»? Што ти мєліш? Што там пріключілось по-правдє? Мнє такую хрєнь расказивалі… ґалава чуть нє лопнула!\n–Яж кажу – заколот не вдався. Начебто звідкись з’явилася якась чарівна Тінь, яка і вбила Мага. Через те захист від астрального моря зник та острів почав занурюватись у…\n–Закалат! Ну і ґромкіє ж слова! – стримано загарчав старий Сіверський. – Ета бил наш долґ!\n–В чому він полягав? У руйнуванні алоду? Вбивстві купи народу? Там же було чимало канійців! Ні в чому невинних канійців!\n–Тьху ти! Думаєш ми етава хатєлі? – розсердився Тятя. – План бил савсєм друґой! Ти ж знаєш! Нам нужєн бил етат алод цєлим і нєврідімим! Ми сабіралісь іспользовать єво, как фундамєнт для страітєльства Новой Вєлікай Каніі! А тєпєрь вот пріходіца крутіца тут, в самом лоґавє новаіспєчоних «властітєлєй Ліґі»! Тьху ти! Хай ані скіснут!\n–Плани на Велику Канію! – наче погоджуючись із Борисом я захитав головою, хоча в дійсності поки анічого не розумів. – Але, як бачиш, Тінь вбила Клемента… то ж ми втратили того, хто міг би контролювати захист острову від астралу. А через це – все зникло!\n–Проклятиє ельфи! – Тятя забрав у мене флягу та зробив великий ковток. – С німі каши нє сваріш! Я сразу про то ґаваріл!\n–Ані самиє! Думаєш, пачєму іх своі жє проґналі? Бо воду мутілі! І здєсь с Клємєнтом закрутілі своі іґріща… Он жє ім каґда-та дароґу пєрєшол. Думаю, што та Тєнь – іхняя хрєнь!\n–Я чув, що вони збирались контролювати Клемента, – поділився я своєю думкою.\nТятя зіщулився та якось дивно подивився на мене.\n–Ну… таков бил пєрвоначальний план.., – неквапливо промовив він. – Ґудя нє тянєт на Вєлікава Маґа… патаму ді Дюсєри і прєдлажілі сваі услуґі. Слушай, Бор, а ти.., – Сіверський запнувся та підозріло зіщулився, – а ти… Хмм!\nСудячи з усього, я десь примудрився ляпнути якусь дурницю, бо Сіверський занадто насторожився. Він дивився на мене дуже прискіпливо. Треба було викручуватись.\n–Ді Дюсери пішли на особисту помсту, – з діловим видом продовжив я. – Можливо, дійсно трохи перегнули в цьому…\n–Ну, што-та вродє таво! – хитнув головою Тятя. – Нєт, штоб дєйствовать как даґаварілісь, так ані са сваєй маґієй пєрєбарщілі! – старий насупився та раптом поскаржився, що через тих ді Дусерів загинули його сини. – Всйо пєрєсралі! Всйо поґубілі!.. Ти, мєжду прочім, тожє с етімі ґадйонишамі валандался.\n–З якими «гадйонишамі»?\n–З ді Дюсєрамі!\n–Ой! Вот нє нада сєйчас дєлать від, будта ти с німі нє знался! У мєня ж тожє єсть сваі люді дє нада! Так што юліть хвастом нє стоіт! – хитрувато зіщулився Тятя.\nТепер я зрозумів підґрунтя його побоювань. Очевидно все ж в минулому я міг знатися із ді Дюсерами. І Арманд, вбитий в печері, тому доказ.\nЦікаво, що мене з ними пов’язувало? Псяче хутро! Скільки ще загадок в тому минулому! – я, чесно зізнаюсь, злякався. Думка про те, що моя справжня сутність може виявитись злочинною, приводила мене до паніки. – Невже, я такий же заколотник, як і Сіверські? Ніхазова ковінька!\n–Можна вирішити, що ти святий! – огризнувся я Тяті. Бо якщо зараз піду в глухий захист, справа може повернути не в мій бік.\n–Ми – Сівєрскіє – всєґда чтілі понятіє чєсті і долґа! – підвівся Борис. – Каґда родіна трєбуєт, штоби…\n–Долг? Родіна? А вам не здається, що ви зараз не на тому боці, щоб про те говорити? – прийняв я виклик. – Мені думається, ви з тих, для кого батьківщина завжди смердить гівном! І якщо треба, то можна перекинуться на бік ворога… Головне, щоб залишитися живим!\n–Штооо? – проволав Сіверський. – Што? Ти щітаєш, што я… што ми… Ах ти ж сволоч! Ну-ка вийді на двор. Вийді да спрасі-ка у маіх парнєй… Спрасі! Узнай, што по іх мнєнію азначаєт служєніє родінє. Да єслі нада, ані самаму Ніхазу ґолову атарвут! Ясна?\n–Заспокойся! – в тон Борису кинув я. – Розійшовся, що той свєрр.\n–Нє нада мєня са сваім свєрром сравнівать! Я родіну, в атлічіі от нєво, нє прєдавал! Ясна?\n–Тобто? Ти щось плутаєш, друже. Свєрр, натомість від вас, відомий тим, що не здався… не збіг з бойового поста на Інгосі! Він загинув, але вигнав ворога геть…\n–Бор, ти наївний, што рєбйонак! – Борис втупився в підлогу. – Давай єщйо начнйом сваімі хєрамі мєряца! У каво больший!.. Ти проста путаєш родіну с Ліґай. С ґрйобаной Ліґай. Ха! Смєшно, єй-єй!\nЗдається, Сіверський трохи заспокоївся. Очевидно, моя гарячність його запевнила у тому, що я на їхньому боці та готовий захищати батьківщину, під якою Тятя, скоріш за все, розумів відновлення Великої Канії.\n–Ми дамой нє успєлі вєрнуца, – якимось втомленим голосом промовив Борис, – а тут... А тут у каво-та і дома ужє нєт... Сколька ми крові пролілі зараді сучєй Ліґі, сколька ґалов палажилі! І вот возвращаєшся будта би ґєроєм, а здєсь полная срака! І тєбя нє в ґрош нє ставят, бо ти для ніх – ніхто!\nСіверський знову приклався до фляги та зробив кільки величезних ковтків. Його очі заблищали, обличчя розчервонілося, лоб спітнів.\n–Вот ти, Бор, думаєш, што наши дєди і прадєди нє служилі родінє? Толька чі такая ана била, как сєйчас? Всє еті эльфи... ґібєрлінгі… ґобліни… ґрязная кров! Запаланілі Канію! Засралі єйо! Всє еті новаявлєниє управітєлі… спасітєлі да защітнічкі, оплившиє ат ситай жизні! А кто єйо ім дайот, ету ситую жизнь? Кто стоіт за іхнім щастьєм? Кто по-правдє защіщаєт іхніє сракі от посяґатєльств Імпєріі? Молчіш, Бор?\nЯ дійсно мовчав, даючи змогу виговоритись Сіверському. Не те, щоб хотів зрозуміти причини, які привели його до заколотників. Просто через те намагався вияснити про власне минуле.\n–Ми уміраєм, ані жируют! Толстазадіє нєдадєлкі! Ґрязная кров! Здєлалі із нас, дварян, какіх-та… какіх-та… Твою мать! – і десь хвилину може трохи більше, Борис лаявся останніми словами. – Дє тєпєрь ета блаґадарная родіна? – продовжив свою промову хмільний Сіверський. – Прасралі ані єйо! Аддалі, сука, ельфам! Аддалі ґібєрлінгам!.. Вот для тєбя, Бор, што такоє родіна? Вєдь ето нє што-та ефємєрноє, так жє? Увєрєн, што ти скажеш: ето – сєм’я, тваі блізкіє, друзья, баєвиє таваріщі... живиє і мйортвиє... Вот што настоящая родіна для каждава із нас! – тут Тятя гучно стукнув по своїм широким грудям. – І каждий із нас стаіт за ета ґарой! Ти саґласєн?\n–Так, – хитнув я головою. А сам прикидав, що робити далі.\n–Вот скажи мнє чєсна, каво б ти сдєлал щаслівим: ельфа-сласталюбца, нєдамєрка-ґібєрлінга, ілі своєво, канійца? Ґа? Малчіш? А прєставь какаво тєм радним, каторим ти ґаваріш о смєрті іх сина, брата, мужа, атца! Каґда ані смотрят на тєбя і в толк нє вазьмут, пачєму он паґіб, защіщая страну, а в ето ж врємя в сталіцє жируєт ельфійская харя… Хатя, хрєн с нєй! Абіднєй, каґда жируєт бидло, што вазамніло сєбя хазяїном Каніі! Людскоє бидло, катороє снюхалось с ельфамі! Катороє размахіваєт міфічєскімі хартіямі а вольностях, а равєнствє, а свабодє… І вот тєбя спрашивают родічі убітава, мол, а нас-та кто будєт тєперь защіщать? Пачєму нас сваі жє ґрабят? Пачєму атбірают паслєднєє? Дє справєлівасть? На хрєн такая Ліґа нужна?.. Ну нічєво, нічєво! Хай до пори до врємєні жируют. Вот прідйом ми к власті — іх ґолови первиє палєтят. Уж павєрь мнє!\nСіверський підвівся та підійшов до мене впритул. Він дружньо хлопнув мене по плечу та м’яко додав:\n–Ладна! Ти нє абіжайся! Нє прінімай блізка к серцу варчаніє старіка… Можєт я тєбя чєм зацєпіл, то ізвіняй… нє хатєл!\n–Нічого, нічого, – спробував посміхнутися я. – Єдине, за що образився, то це за Свєрра… У нас на Інгосі його почитають, як героя. Він не зрадник… Подібні слова мене тіпнули…\n–Ооо! Понял, понял, – Борис хитнув головою. – Как-та на Святой зємлє ми паймалі зємєлю. То да сйо, пока вєлі єво до наших, я разґаварілся с нім…\n–Зємєлю… Ну Ваставшєво із плємєні Зєм… А-а-а, – Сіверський розреготався, – ти падумал, што ми паймалі сваєво… Зємєля – так хлопци називалі Ваставших.\nЯ здивовано закліпав очима. Борис ще трохи посміявся, а потім продовжив свою розповідь:\n–Етот плєнік мнє расказал адну удівітельную історію. По єво словам, Свєрра увєзлі с сабой… на Хадаґан. Єво нє убілі, как думают у вас, на Інґасє. Вродє толька ранілі… тяжєло ранілі… Свєрр саґласілся служить Імперіі.\n–Брехня! Це брехня! – образився я. – Хадаган навмисно намагається сплюндрувати пам`ять про нашого героя.\nСіверський поклав мені руку на плече, заглянув прямо в очі та солодкуватим голоском промовив:\n–Нє кіпятісь… Слишиш? – Борис спробував посміхнутися, але у нього на обличчі з’явився скоріш оскал. – Я нє асуждаю Свєрра. Чі правду сказал тот зємєля, чі сбрєхал – то втарой вапрос! Ми с табою… да і маі парні… всю жизнь жилі правильно… паступалі правільно… Аднака, ето всйо, – Сіверський чомусь обвів рукою кімнату, – аказалось видумкой... сказкой... із тєх самих, што расказивают в дєтствє. Із ніх нічєво нє асталось! Ні-чє-во!\nТятя відійшов до віконця, виглянув назовні та тихо додав:\n–А щас прішло врємя ваплатіть в жизнь сваі сказкі! Викінуть, вимєсті к Ніхазу еті ліґійскіє росказні да взяца за…\n–Чекай! – мене так і тягнуло заперечувати Сіверському. Можливо, я таким чином хотів виправдатися у власних очах за те, що співпрацював із заколотниками. – Втілити в життя, сказав ти? Це як? Через чиюсь смерть та страждання?\n–Можна падумать, – насупився Борис, – што інтєрєси Ліґі билі ідєальнимі! Да всєґда за чьі-та сказкі пріходіца атвєчать бєзвіним! Всєґда!.. Щас нам трудно… Очєнь трудно… Аднака я вєрю, што всйо вийдєт!\nРаптом скрипнули двері й всередину будівлі увірвався скуйовджений замурзаний хлопець. Він злякано подивився на мене, потім на Тятю, затнувшись на півслові.\n–Што там такова? – невдоволено буркнув Сіверський. – Чєво лєтіш сламя ґолову? Ґаварі, нє тяні.\nХлопець знову покосився на мене, але побачивши від Тяті знак дозволу, доповів:\n–Біля кромки лісу ми побачили двох ельфів.\n–Што? Каво? – швидко перепитав Борис.\n–Ельфів… двох… Вони ховаються в заростях. Судячи з усього, спостерігають за нами.\n–Ґадйониши! – Сіверський клацнув пальцями й скривився. – Так… так… У нас всйо готово? – запитав він у хлопця, але тут же сам собі відповів: – А што тєбя спрашивать! Пазаві-ка мнє Вячка! Жива!\nХлопець вискочив геть, а я розігравши здивування, спитав:\n–Кажеца, нас настіґлі. Я, канечна, ждал ельфов. Как-нікак, ми іхнєва маґа захватілі... Но думал, што ані нє скора вийдут на наш слєд. Нєдаацєніл… А ета плоха.\n–А навіщо захопили каменоломні?\n–Навіщє? Бо Ґудя пріказал мєтєарітную руду вивєзті. Ми нєскалька пудов пєрєдалі рєбятам Івєрскава, а астальную нада в лєсах пріпрятать, но ми падводи пака нє нашлі, так што нємноґа падзадєржалісь, – і Тятя раптом якось роздратовано відмахнувся від мене. Очевидно, йому самому не подобалась та ситуація, що склалася в каменоломнях, проте він нічого поробити не міг. – Нє врємя щас балтать попусту! Давай трохі пожжє.\nСіверський вискочив назовні, залишивши мене наодинці. Я розгублено оглядівся, навіть присів на бочонок.\nОт, псяче хутро! – крутилося в голові. – В мене ще стільки питань було… І що тепер робити?\nХоч стрибай, хоч гадай… хоч що роби, але, Боре, роби! – і я рішуче вийшов з будинку, збираючись відшукати свою зброю.\nТут же наштовхнувся на одного з вояків, що супроводжував нас із Борисом. Він сердито покосився в мій бік та підійшов ближче.\n–Чого тобі? – кинув я йому. Надав собі такої собі важності, пихатості.\n–Наказано споглядати, – пробубонів чолов’яга.\n–Ніхаз тебе побий!.. Ну то споглядай! Тільки відійди дальше!\nВояка насупився, проте відступив кроків на двадцять. Видно мій новий образ на нього подіяв.\nОтже, без зброї я зараз мало чого міг зробити. Треба якось неї дістатися та забрати назад. Швидко зорієнтувавшись, я попрямував до того місця, де лежав зв`язаним. Слідом покрокував і спостерігач. Я тут же встромив в нього свій «пекельний погляд», і вояка, наче наштовхнувшись на невидиму перепону, зупинився та подовжив дистанцію між нами.\nОт, цікаво, які йому ще накази Тятя дав? – промайнуло в голові. – Все ж не до кінця, видно, переконав Сіверського у своїй лояльності.\nЯ намагався не викликати зайвих підозр. Неквапливо дістався місця, але зброї не помітив. За то побачив біля величезного сірого валуна, що лежав праворуч, зовсім молодого хлопця. Він здивовано поглянув на мене та жваво підвівся.\n–Привіт! – махнув я йому рукою. – Слухай, а де мої пожитки?\nХлопець зіщулився та напружився.\n–Нумо, давай веселіше! – гаркнув я. – Мене Тятя направив до Вячка, щоб я йому допоміг. То ж де моя зброя? Не бачив?\n–Та там, – хлопець махнув кудись ліворуч.\n–От і добре.\nЯ відійшов у вказаному напрямку та виявив свій згорток з луком, сагайдаком та мечами. Вони лежали в тіні куща, поряд із якимось мішком. Спостерігач нарешті допетрав, в яку халепу вляпався та хутко побіг до мене.\n–Е-е-е! Нумо поклади на місце! – гаркнув він, одночасно погрожуючи кулаком. – Тобі не можна…\nЯ діяв швидко. Руки схопили фальшіон та сакс… ноги зайняли звичну позу…\nСутичка була короткою. Вояка виявився не таким вже і спритним. Лезо увійшло йому вбік, легко пробиваючи шкіряну куртку. І знову подумалось, наче меч скучив за людською кров’ю, як колись казала Горяна.\nЮнак, побачивши мій напад, перелякано позадкував назад. Нас розділяло якихось п`ятнадцять кроків. Я подолав їх за пару секунд. Хлопець навіть не захищався. Сакс впився йому в живіт, а фальшіон добив зверху.\nЯ озирнувся – більше нікого поряд не було. То ж наймудрішим кроком було б спробувати втекти звідси, з каменоломень. Тим паче, що із загоном хлопців Сіверського мені наодинці не впоратись. Сюди б загнати полк реєстровиків і нехай вони розберуться з бандитами.\nЗ цими думками я спробував непомітно вибратися з території управи. То ж спустився до мутного озера та рушив уздовж крутого берега. Проте ледь подолав півдороги, як натрапив на засідку. З кущів визирнули четверо озброєних чоловіків. Під їхніми шкіряними куртками проглядалася кольчуга.\n–Гей, ви! – наказовим тоном крикнув я, бо діяти треба було швидко. – Нумо зі мною!\n–Куда ета? – вишкірився один з них, судячи з усього – найстарший.\n–Біля лісу зачаїлися двоє ельфів. Наше завдання захопити їх і привести до Тяті.\nЧоловіки перезирнулися один з одним. Я тим часом продовжував наближатися. Натягнув на пику ділову маску, спробував виглядати серйозним.\n–Што-та бистра тєбя Тятя пріласкал, – недовірливо сказав найстарший.\nВін подав якийсь знак іншим та зробив декілька кроків мені назустріч.\n–І аружиє вєрнул, – вголос продовжував розмірковувати вояка. – Странна-странна.\n–Чого тут «страннава»? – нахабно кинув я. – Ми з Борисом давно знаємось.\n–Так і я нє пєрвий ґод под єво началом… Поді, лєт двадцять ужє! – парирував чолов’яга. – Тятя нє дурак… чєлавєк астарожний… Давай-ка, Мішка, – звернувся ратник до одного зі своїх товаришів, – зганяй-ка в управу, да виясні, што за дєла. Куда ета нас засилают…\n–Часу на те немає! – сердито гаркнув я, раптом розуміючи, що тим видаю себе.\nВсі завмерли, втупившись в мене. Я продовжував рушити, але неквапливо, та й при тому намагаючись нічим не визивати зайву підозру. Чоловіки опустили руки на ефеси своїх довгих мечів. Дай я хоч натяк на якусь агресію, вони тут же кинуться, як вовки на здобич, і враз мене заріжуть.\nКрок… Другий… Намагаюсь контролювати власні руки. Тільки б не торкнутися ними зброї…\nВсе! Ближче підходити вже не можна. Старший навіть дихання затримав. Його погляд зупинився... Ще один рух і він почне атакувати.\nЯ зробив вигляд, наче спіткнувся, проте, здається, переграв, спробувавши впасти на коліна: тіло не втрималось та покотилося убік озера. Позаду почувся характерний хрускіт. Мабуть, зламався лук…\nПсяче хутро! Боре, ти лопух! – вилаявся я. – Як ж ти так! Га?\nАле все одно приходилось грати далі. Я розтягнувся на каменях та застогнав, наче дуже вдарився.\n–Вот дурачіна! – линуло слідом.\nПосипалися камінчики та вниз до мене спустився один з бандитів. На вид, йому було десь біля двадцяти. Мабуть, наймолодший в цій групі.\n–Што там с нім? – запитали зверху його товариші.\nЧолов’яга наблизився, присів та торкнувся мого тіла.\n–Та вродє дишит! – він нахилився і в ту ж мить неголосно зойкнув. Сакс ковзнув під кольчугу і увійшов у живіт, наче ніж у м`яке масло.\nЯ відштовхнув обм`якле тіло і ривком скочив на ноги.\n–Ігарь! Синок! – проволав старший. – Ах ти ж сука!\nОбличчя у вояки зблідло. Він хутко витягнув з піхов меч та помчав на мене. Інші двоє лише на секунду-другу забарилися, та потім також рушили слідом.\nЗдається, зарізаний приходився сином командира цього маленького загону. От, псяче хутро! Якось вийшло по-дурному…\nОдна з моїх думок спочатку була, якщо мене зараз вб`ють, то правильно зроблять… А потім раптом згадалися замурзані обличчя діточок з Бортиці. А ще – їхня убита тітка… чорний від горя Рогоша...\nЦе все хто наробив? Отакі ж наволочі, що зараз перерізали працівників каменоломень. Так що нічого жалітися… Хто худим живе, той від худого і гине!\nНайстарший занадто квапився атакувати. Він вирвався уперед та почав без розвідки. Двоє інших вояки між тим почали заходити з різних боків. Я спершу легко парирував удари, правда прийшлося трохи відступити назад. Під ногами хлюпнула вода. Ще крок і я опинюся у озері.\n–Стойтє! – крикнув старший. – Я ево сам… Сам! Слишалі? – і він загарчав, наче поранений звір.\nМої руки звично відбивали випади, тіло легко пристосувалося до схеми бою. Чергова шалена атака бандита захлинулась. Я вибив меч із руки нападника, але йому на допомогу кинулись товариши. То ж прикінчити командира не вдалося.\nКрайній правий чолов’яга трохи кульгував, тому його рухи можна було легко прорахувати. Я визначив момент і блискавичним фінтом перерубав саксом його стегно. Чоловік зойкнув від несподіванки й повалився на землю. Я тут же перейшов до контратаки. Кілька секунд і вже другий нападник звалився на землю із перерізаною горлянкою.\nОтже залишився найстарший із загону. По його обличчю було помітно, що він вже не сподівався перемогти. Проте і здаватися не збирався.\nПомах. Удар. Ще удар. Фінт, тут же блок та укол.\nЧолов’яга не відступав не дивлячись на те, що його дихання вже збилося. Я зрозумів, що він готується до фінальної контратаки. Ще трохи й кинеться вперед. Швидше за все, він навмисно підставиться. І я його проткну, через те розслаблюсь, втрачу увагу, а той спробує дістати мене у відчайдушному випаді...\nІ він підставився. Я ухилився і тут же завдав удару в скроню «яблуком» сакса. Нападник «поплив» і впав на коліна. Я вибив з його руки меч і приставив лезо до горлянки.\n–Бєй, чєво ждйош? – прохрипів бандит. – Бєй жє!..\nЯ все ще вагався. Чолов’яга ж у відчаї кинувся вперед та схопився своєю міцною долонею за лезо мого меча. В наступну мить він витягнув з-за ременя ніж.\n–Та Ніхаз тебе бодай! – зціпив я зуби і рубанув другим мечем.\nКров бризнула на всі боки та її бризки потрапили мені в ліве око. Швидко протерши його, я витягнув з долоні бандита лезо свого меча і підступив до пораненого в стегно. Від великої втрати крові той був надзвичайно блідий. Сакс встромився йому в кадик, а голові між тим промайнула думка: «Це щоб не мучився».\nО! Виправдуєшся, Боре? Старієш, чи що? – хмикнуло друге «я».\nЗапал від бою ще не пропав. Навіть втоми не було. От не гадав, що зможу відносно легко впоратися із людьми Сіверського…\nДумаю про те і тут раптом:\nВід цього крику в мене навіть серце застигло. Голос належав Борису.\nЯ на мить завмер, потім озирнувся. Назустріч з-за кам’яної навали вийшло десь півтора десятка чоловік, а з ними й Сіверський. На насипу з’явилися лучники, які цілилися в мою персону.\nПсяче хутро! Попався! Тепер не відіб’єшся… Справитися з усіма не вдасться.\nЯ втомлено видихнув та лінивим рухом спробував обтерти леза мечів о рукав. Тікати вже запізно… Залишається лише одне – битися далі. Хай там як, але все одно ми всі врешті-решт помремо. То ж раніше, чи пізніше, вже не так важливо, – переконував я себе. А у самого серце аж в п’ятках сховалося. Страшно, хай йому грець! Переконуй себе в іншому, не переконуй – а зробити вже нічого не встигнеш.\n–Нєдоацєніл я тєбя! – промовив Сіверський, виходячи наперед. – Прінял как своєво… а ти, падлюка, всйо-такі с ельфамі снюхался! Што ж з табой, сволоч, дєлать?\nДружний сміх струсонув повітря. Хлопці Сіверського оцінили жарт, проте Тятя різко до них обернувся та голосно вилаявся, щоб «заткнулі своі рти».\n–Вот ґаварілі мнє, што за табою ґлаз да ґлаз нужєн, – вилиці Бориса заходили ходором. Його обличчя стало червоним, наче оббризкане буряковим соком.\nХлопці Сіверського обступили мене, при тому зупинившись на доволі безпечній відстані. Майже всі вони були озброєні мечами, у декого їх було по два. Відсутність списів, звичайно, добрий знак, але він не рятував мене від бійки. Не думаю, що вона буде чесною… як то кажуть: один-на-один. Кинуться разом, можливо у два заходи. Останній удар залишать за Борисом.\nЯ глухо рикнув… Треба було бігти звідси, коли випала така можливість… Так ні! Кинувся битися… демонструвати власну перевагу… Догрався?\nМені раптом пригадалось, що Мішель говорила зробити, коли опинюся в халепі. Вона казала крикнути якусь незрозумілу фразу. Може, звичайно, і варто спробувати? Не дарма ж завчав її напам`ять. Як там воно починалось?\n–Гра-а-а… гра-а-а… Ніхаз його бодай!\nСіверський подивився на мене, наче на божевільного.\n–Маліца сабрался? – стримано хмикнувши, спитав він.\n–Гравєль… гравєль аніман! Еті… еті мо се волонте! – крикнув я у всю міць своїх легенів.\n–Што? – не второпав Борис.\n–Гравєль аніман! Еті мо се волонте… Хай йому грець!..\nСіверський примружився та кинув своїм хлопцям:\n–А нєплоха он, сучка ельфійская, по іхнєму ругаца научілся!\nБандити реготнули. Розсміявся і я. Понадіявся незрозуміло на що. Уявляю, як це виглядало з боку.\n–Гравєль аніман! Еті мо се волонте! – в останнє повторив я.\nВ небо кроках десь за двохстах від нас почали повільно здиматися ледь помітні пилові вихори. Я подивився на них, потім перевів погляд на небо, в якому не побачив жодної хмаринки. Раптом в наступну мить щось чорне вирвалося з-за скелі і помчалося по абсолютно непередбачуваній траєкторії: то вгору, то вниз, то ліворуч… знову вниз… А потім воно винирнуло вже біля лучників, врізаючись в одного з них з гучним плямкаючим звуком. З горлянки у бідолахи фонтаном бризнула багряна кров.\nСлідом пролетіли ще дві аналогічні речі. Моє око прийняло їх за якихось божевільних кажанів, котрі сильно ранили лучників. Вони покидали на землю зброю та перелякано заверещали.\n–Што за.., – закінчити речення Сіверський не встиг.\nЗдивований, він дивився кудись убік. Я простежив його погляд і сам обімлів, бо там, де кілька секунд тому крутилися вихори, тепер повільно рухалися величезні кам`яні фігури.\nТак, саме рухалися… Вони неквапливо наближались до нас. Позаду них я побачив Мішель ді Грандер. Судячи з її напруженої зосередженої пози, вона намагалася керувати кам’яними брилами, які згодом надбали людиноподібного образу.\nНа східній кручі з’явився Андре. Чорні «кажани» зробили друге коло та один за одним влетіли у виставлену долоню ельфа. Мить, і вони зникли.\n–Ти визвал елємєнталєй? – роздратовано крикнув Борис. А далі він посипав прокльонами. – Ах ти ж ельфійская падстілка!\nСудячи з усього, «елємєнталі», про яких казав старий вояка, були саме оці ходячі кам’яні брили – живолаки, або стихійники. Вони продовжували наближатися до загону майже з трьох сторін відразу, відрізаючи можливість до відступу.\nОдна… дві… чотири… вісім… Отже, вісім фігур. Кожна розміром з величезний дуб. А, може, і більше.\nМені відразу пригадались попередження ельфійки, тому я позадкував, заходячи в озеро майже по пояс. Бо здається, зараз тут буде та ще вистава… Ліпше її перечекати десь подалі… нехай і в озері… нехай і у холодній воді… лише б подалі звідси… подалі…\nНе дивлячись на свої незграбність, менше ніж за пару хвилину людиноподібні фігури живолаків дісталися зграї бандитів. Що дивно, хоч підручні Сіверського і виглядали переляканими, проте ніхто з них не тікав від свого ватажка. А той наче оскаженів. Він голосно лаявся, перетворюючись на розлюченого бика. Кляв ельфів, кляв і мене, обзивав зрадником… обіцяв усілякі кари…\nТака поведінка дозволила мені відійти достатньо далеко від місця сутички.\nБорис же трохи заспокоївся роздратовано витягнув меча та голосно попрощався зі своїми товаришами. Я почув, що він наказав всім швидко помолитися, перед тим, як вони відправляться до Тенсеса. Чоловіки за його спиною оголили зброю, явно готуючись до смертельної битви.\nОт дурні! – промайнуло у мене в голові. – Що ж вони не тікають? Невже не розуміють, що їм не здолати цих живолаків?\n–Хватайтє ельфійку! – наказав Борис. – Ето ана імі управляєт!\nНавіть звідси я бачив, що обличчя Мішель залишалось абсолютно беземоційним. Суцільна біляста маска, де єдиною кольоровою плямою були її червоні губи. Та вона виглядала ще більш страшнішою, ніж той Андре, коли той керував своїм павуком.\nСтихійники грізно застигли напроти людей. Живолакі наче очікували на команду від ельфійки.\n–Чєво всталі? – крикнув Сіверський. Він першим кинувся вперед.\nЙого обличчя несло маску неприхованої неприязні та злоби, яка буває у людини, що ясно розуміє свою поразку, але не дивлячись на те все ще прагне помститися. І помститися якомога болючіше.\nТовариши Сіверського голосно закричали та наче мурахи кинулися на живолаків. Навіть не уявляю, яким чином вони збиралися здолати кам’яні фігури? Невже хтось з них вважав, що тих можна було зарубати мечем, чи застрелити із лука?\nМенше ніж за якісь десять хвилин все було скінчено. Сутичка, зізнаюсь, налякала мене своєю жорстокістю. Чесно кажучи, я б такою смертю померти б не хотів.\nЗнаходячись лише в п’ятдесяти кроках від берега, мені все одно було видно розмазану по землі кроваву кашу. Те, що раніше було людьми, перетворилось на клаптики одягу, з яких стирчали зламані кістки, нутрощі та шматки м’яса, приправлені жовтуватими часточками жиру. У всій цій купі навряд чи можна було когось впізнати.\nЖиволакі ще хвилину стояли посеред цієї м’ясорубки, а потім разом обсипалися на землю кам`яними брилами, піднімаючи хмару пилу.\nЯ нарешті вирішився вибратися на сушу. Мішель разом із Андре знайшов за пагорбом. Ельфійка важко дихала. Вона сиділа на пласкому валуні та дивилася, наче, в нікуди. Андре стояв поряд, тримаючи дівчину за кисть її тонесенької ручки.\nДивно, як в такому тендітному тілі, співіснує настільки могутня сила? – промайнуло в моїй голові. І тут же наче спалах: – Чекай, Боре! Та ця ж Мішель з самого початку готувалася знищити нападників… Готувалася! Інакше, навіщо вона вимагала від мене завчання тієї дивної фрази?\nЯ обійшов місце схватки стороною, намагаючись не дивитись на людські залишки. Не через власну пиху, чи бундючність… не через огиду… Просто всередині заворушилися якісь дивні відчуття… страхи… навіть забобони…\nЩо тут взагалі відбувається? – крутилося в мізках. – Якого, питається, астрального біса, ельфи вирішили знищити вщент банду Сіверського?\n–З`ясував куди повели Ентоні ді Вевра? – почувся крик Андре.\nВиглядав він так, наче тут нічого і не відбувалося.\n–Е-е-е… майже, – відповідав я, все ще намагаючись взяти себе у руки. – Майже… Імовірно на Західну верф.\n–А навіщо? – здивувався ельф.\nЯ розвів руками, а сам між тим зупинився та знову поглянув на побоїще. Андре відпустив руку Мішель та наблизився до мене. Поглянувши на залишки тіл, ельф з якимось викликом в голосі видав:\n–Як там ви, люди, говорите? «Собакам собача смерть»…\nЯ різко обернувся і відчув, як до обличчя прилила кров. Так раптом схотілося сказати: «Та самі ви собаки»! Ледь стримався, щоб те не зробити.\nАндре навіть уваги не звернув на моє неприховане невдоволення. Він з незрозумілою радістю на обличчі теж поглянув на місце бійні та, прицмокуючи губами, спитав:\n–Що ми будемо робити далі?\n–Ми? - сердито перепитав я.\nАндре відірвався від споглядання кривавої каші й якось нахабно втупився на мене.\nОт, бридка пика! – закипіло в середині. Пам’ятаю, як він споглядав на свого павука, який жер вовкулака… Точно така ж була маска задоволення…\n–Що ти хочеш сказати? – повільно вимовляючи кожне слово, запитав ельф.\n–А те, що далі я буду діяти наодинці. Мені подібні помічники не потрібні!\n–От не треба корчити із себе цнотливу особу! – ледь не виплюнув я ці слова. – Ви ж із Мішель знали, хто в переховується каменоломнях… Знали!\n–Чого ти так вирішив?\n–Через оце ось… це.., – я не знайшовся, що сказати. Натомість обвів рукою «криваву кашу». – Що тут коїться? Що відбувається? Кажіть відверто, а то, клянусь Тенсесом, відправлю вас до чистилища!\nОх! Оце я сказав! Навіть не очікував на подібне!\nМоя рука лягла на рукоять фальшіона, через що Андре різко розвернувся. Якась мить і він явно збирався мене атакувати. Їй-богу, атакувати!\n–Так! – голосно сказав він. – Так! Ми, можна сказати, знали про те, що в каменоломнях буде Сіверський. Борис Сіверський. Мішель отримала звістку від П’єра ді Ардера, що в Південній Берестянці орудують його хлопці. Вона розповіла мені про це тією ніччю, коли ми зустрілися… Я в шатрі прочитав послання від П’єра ді Ардера, котре він передав з Мішель. Мені… тобто нам з нею було наказано спробувати знайти Сіверського та привести до ельфійської місії в столиці.\n–Живим! Живим! Впевнений, що під словом «доставити» розумілося «живим»! – гаркнув я. – А ви що наробили?\n–У випадку, коли Борис не захоче здатися… а так воно і сталося… бо на його місці я також не здався. Отже, П’єр наказав покарати Сіверського… По-ка-ра-ти! – Андре зблід. – Жорстоко покарати!\n«Невже, – міркував я, – він знову зараз викличе свого павука? Треба бути обережним… Не вистачало ще опинитися в пащі тієї потвори».\nМої пальці нервово стискали руків’я меча. Очі вперлися в обличчя ельфа. Я все очікував, коли він почне чарувати, щоб тут же кинутися на нього.\n–Ти шкодуєш за цим виродком? За людиною, яка була однією із головних фігур заколоту? – насупився Андре. – Яка причетна до вбивства Клемента ді Дазірє? Вбивства сотень жителів його алоду? За тим ти шкодуєш?\n–Ти, друже, не питав би так багато, а то твої мізки скиснуть! – огризнувся я. – Тятя не був головною фігурою! Бориса використовували також, як і Береста з Велесом – його синів!..\n–Твій Тятя знав, що ми, ельфи, полюємо на нього… Знав! – впевнено заявляв Андре. – Тож здаватися він не збирався… А відпускати його…\n–Срала, мазала, ногою розтирала! Та хто казав «про відпускати»? Взагалі, знаєте, що ви удвох наробили? Знищили свідків! На суді б…\n–Суді? Не було б ніякого суду, – набундючився Андре. – Якщо Бориса вдалось би привезти до П’єра живим, то.., – ельф показав якийсь дивний жест. Скоріш за все, він намагався мені сказати, що Сіверського б стратили. Таємно стратили. – Ми виконали наказ! – рішуче промовив ельф.\nНеочікувано в розмову між нами вступила Мішель:\n–Гаразд, Боре! Твоя правда…\n–Але ж ми.., – скипів Андре.\n–Припини! Ми з тобою про це вже розмовляли! – кинула ельфійка. – Можливо, даремно я погодилася на твої увіщування. Бор має рацію… Як свідок, Сіверський мав більшу цінність, ніж зараз…\nМішель підвелась та трохи похитуючись підійшла до свого одноплемінника. Її тонка кисть лягла на його плече. Ельф стримано хмикнув та потупив погляд.\n–Куди ти зараз рушиш? – миролюбно спитала мене дівчина.\n–Піду на верф! – твердо заявив я. – Спробую розшукати сліди Ентоні… Врешті-решт, моє завдання ще не виконане. Ваш чаклун і досі у полоні.\n–Можеш взяти мого єдинорога, – додала Мішель. – А нам із Андре треба відбути до столиці. Будемо пояснювати оцю… оцю «пригоду», – ельфійка кивнула убік місця сутички.\nЯ хитнув головою, розуміючи стан Мішель, який випало стати «знаряддям помсти»… До речі, сьогодні мені й про себе вдалось узнати чимало цікавого… і не зовсім приємного… Правда, десь в глибині души все ще жеврілась думка, що то не правда… Або часткова правда…\nЗ одного боку добре, що Борис вже нікому не розповість про моє минуле. А ось з іншого – я і сам до кінця в тому не розібрався.\nОтже, оправивши свій одяг, обтрусившись, я почав збиратися в подальшу дорогу…\n1 (Чесно і грізно) / Залізом та кров`ю. Книга 1 | Меньшов Олександр\n14 (Імлисті версти західного тракту) / Залізом та кров`ю. Книга 1 | Меньшов Олександр


Оксана Кузяків: у найближчі 10 - 15 років Україні не "світить економіка молодих" - Коментарі експертів - Публікації - Інститут економічних досліджень та політичних консультацій\nГоловна / Публікації / Коментарі експертів / Оксана Кузяків: у найближчі 10 - 15 років Україні не "світить економіка молодих"\nОксана Кузяків: у найближчі 10 - 15 років Україні не "світить економіка молодих"\n2 вересня на Першому Діловому телеканалі в рамках бізнес діалогу відбулося обговорення «Демографічна проблема в Україні: як це впливає на економіку», в якому прийняла участь Оксана Кузяків, виконавча директорка Інституту економічних досліджень та політичних консультацій (ІЕД).\nСьогодні депопуляція є однією з ключових проблем України та викликом для економіки. Критично низький рівень народжуваності має більший вплив, ніж міграційні процеси чи смертність, вважає виконавча директорка ІЕД Oksana Kuziakiv. Незважаючи. що в нас тривалість життя менше, ніж в розвинених країнах, вона зростає. Тому в найближчому майбутньому ми будемо мати ще один виклик - це значна частка людей віком понад 60 років, які здатні працювати, і треба думати де їх задіяти.\n“Нам треба розуміти, як цю робочу силу використовувати в майбутньому. Це питання перекваліфікації. - розповіла Оксана Кузяків. - Після 40 років дуже важко кудись поїхати і інтегруватися в інше суспільство. І якраз ті, хто зараз нікуди не виїхав, будуть базою майбутньої економіки. І треба сказати, що в нас не буде "економіки молодих” в наступні 10-15 років”\nТакож в обговоренні йшлося про трудові резерви України, оскільки зараз значна частина роботоспроможного населення працює закордоном. Питання попиту та питання робочої сили на перших місцях в опитуваннях бізнесу. На жаль, в Україні історія з підтримкою бізнесу дуже часто призводила до корупційних схем. Структура української економіки останні 30 років рухається в тому ж напрямку що і світова, ринок послуг збільшується, підкреслила вона.\nДемографічні питання тільки набирають обертів. Ми живемо в новій постковідній реальності, тому умови і ринок праці будуть змінюватися. Більше дивіться в інтерв’ю Оксани Кузяків Першому Діловому телеканалі.


Так безславно закінчилася кар'єра футболіста, якому довелося пограти і за збірну СРСР, і за лондонський "Челсі". Сам Харін задоволений своїм вибором: "Все ОК. Пацани класні, і грати з ними одне задоволення. Мені не потрібно дуже перейматися через гроші, і я просто хочу приділяти більше уваги сім'ї, і насолоджуватися спокійним життям. Чесно кажучи, я втомився від постійного тиску, який є, коли граєш на вищому рівні. В наш час тренери змінюються занадто часто. Немає стабільності. Як гравець ти ніколи не знаєш, що з тобою буде завтра".\nУ Харіна є підстави так говорити. Коли в 2000 році в "Челсі" з'явився Ед Де Гуй, у системі тренера Джанлуки Віаллі не знайшлося місця для Дмитра. Італійська логіка залишилася для нього загадкою: "Він мені сказав, що я буду запасним голкіпером і якщо Де Гуя травмується, то я гратиму. Проте ніколи не включав мене до складу на матч, завжди ставив Хічкока. Я був не другим, а третім голкіпером. Це зовсім не весело".\nКоли новий тренерський тандем "Селтіка" Джон Барнс -- Кенні Далгліш запропонували Харіну переїхати в Глазго, той довго не думав. На свою біду, в Шотландії його переслідували травми. Тому коли новий тренер Мартін О'Ніл прийняв "Селтік", Харін знову став третім. За три роки він зіграв аж сім матчів. Сам він це коментує так: "Я провів сім відмінних років у "Челсі", грав у фіналі Кубка Англії, чого не змогли домогтися досить хороші професійні гравці. "Челсі" -- відмінний клуб, там знають, як потрібно піклуватися про своїх футболістів. У Шотландії також все було чудово, крім самого футболу. Я ні про що не жалкую".\nУ скромного маленького "Хорнчера" великі плани. В його складі шість професіоналів, серед них, крім Харіна, є й інші, ті, які "зійшли з вершин". Зірка "Вест-Хема" Стів Джоунс і Гевін Макгован -- молодий футболіст, який виступав за "Арсенал". У планах клубу -- купити стару російську гвардію -- Канчельскіса і Добровольського -- і вийти в четверту лігу англійської першості. Харін підписав з клубом контракт на п'ять років як тренер, який грає.


Столичні театри презентують низку прем'єр на початку 2019, среде лідерів - Зайці - Культура - dt.ua\nСтоличні театри презентують перші прем'єри 2019-го, серед лідерів - "Зайці"\n12 січня, 10:56 Роздрукувати\nПрем'єри двох вистав за п'єсою "За двома зайцями" заплановані на 1 та 23 лютого.\nВиставу "За двома зайцями" готують у Театрі на Подолі © Ira Marconi / Flickr\nУ перші місяці нового року столичні театри підготували для своїх глядачів низку цікавих прем'єр. Серед них, зокрема, виділяються дві нові вистави на основі одного старого твору — славнозвісної комедії Михайла Старицького "За двома зайцями".\nПрем'єра першої вистави, яка так і називається "За двома зайцями", відбудеться у Театр на Подолі 1 лютого. Режисер – Ігор Матіїв.\nСпочатку "Зайці" вважалися спільним твором Старицького та Івана Нечуй-Левицького. Але згодом автор залишився лише один, а "Зайці" почали торувати собі світлий шлях сценами й екранами. Голохвастова грали такі майстри як Панас Саксаганський (у театрі корифеїв), згодом — Олег Борисов (у фільмі Віктора Іванова).\nПрем'єра на Подолі отримає ще й третього автора — Оксану Прибіш. Вона якраз і спирається у своїй версії на Старицького і Нечуя-Левицького. Події перенесено в наше сьогодення. Свирид Петрович у боргах. У нього є лише п'ять днів і дві кралі, аби подолати всі запропоновані обставини. У ролі Голохвастова (в чергу) — Іван Завгородній і Юрій Феліпенко. У ролі Проні Прокопівни (в чергу) — Катерина Вайвала і Катерина Рубашкіна.\nВже через три тижні після прем'єри у Театрі на Подолі свою версію "Зайців", виставу "ГолохвастOFF", представить Театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра. Прем'єра відбудеться 23 лютого, режисер - Анастасія Осмоловська. Як натякає анонс театру, новітнього Голохвастова поглине світ біткойнів, діджеїв і барбершопів. Тобто вкотре змінюються декорації, а полювання за зайцями триває.\nКрім того, столичні театри також підготували прем'єри вистав "Оркестр", "Арка Ремарка", "Фальшива нота", "Сторонні серед нас", "Ріверсайд драйв", "Отелло/Україна", "Біла ворона".\nЧитайте також: Театр на Подолі: місце глядача — на сцені\nДетальніше про столичні театральні прем'єри нового року читайте у статті Дмитра Левицького "Сезон полювання на "зайців" відкрито" у свіжому номері тижневика "Дзеркало тижня. Україна".


Корецький календар: що святкуємо, кого вітаємо 17 жовтня - Район Корець\nСвій день народження 17 жовтня відзначає депутат Корецької міської ради, голова Корецької районної організації Товариства Червоного Хреста України Олександр Леонідович Якимчук.\nЩиро вітаємо Вас з Днем народження! Бажаємо Вам міцного здоров’я, невичерпної енергії та наснаги, родинного затишку, благополуччя і добра. Нехай кожен Ваш день буде наповнений корисними справами і теплом людських відносин, а мрії втілюються у життя та приносять бажану радість і задоволення.\nЗа церковним календарем, пам’ять священномученика Петра Капiтолiйського; священномученика Єрофея, єпископа Афiнського; преподобного Павла Препростого; мучениць Домнини та дочок її Вiринеї (Вероніки) та Проскудії.\nІменини (День ангела): Вероніка, Віринея, Володимир, Гай, Гурій, Євсевій, Павло, Петро, Степан.\nТеги: #Календарподій, #17 жовтня, #Свята\nКорецький календар: що святкуємо, кого вітаємо 28 вересня\nПогода у Корці: прогноз на 17 жовтня\n18:12 Як без черг та за лічені секунди передати показник електролічильника? 524


Шафа вбудована в стіну користується великою популярністю так як він дуже місткий і при цьому займає в квартирі мінімум площі. Вбудована шафа може розміщуватися в кутку або уздовж стіни тобто шафа вбудований в нішу. Зробити вбудовується шафа розташований уздовж стіни найкраще в якій-небудь кімнаті або в передпокої, а кутовий вбудована шафа в передпокої або в спальні.\nВбудований кутовий шафа не забирає багато житлового простору, а вбудована шафа в ніші значно зменшує площу приміщення. Ширина вбудованої шафи може бути різна головне щоб плечики для одягу входили і було ще 5 см. Перш ніж почати робити вбудована шафа купе своїми руками потрібно визначитися з матеріалом з якого буде робитися шафа, з розташуванням полиць і ящиків в шафі, з способом установки дверей, з фурнітурою, з освітленням в шафі, з зовнішнім оздобленням дверей. Перегородки і полки в шафі найкраще робити з ДСП або фанери, дверки можуть бути орними і розсувними які роблять з різного матеріалу в залежності від купленого профілю це може бути ДСП, фанера, гіпсокартон, ламінат і навіть вітражне скло.\nЩоб зробити вбудована шафа потрібно в першу чергу скласти проект шафи в якому точно вказуються всі розміри між полицями і стійками, а також ширина шафи. При складанні проекту потрібно враховувати розташування шафи так як якщо він буде розташовуватися між двох стін то все стійки будуть однакової ширини, а якщо стіна буде тільки з одного боку то тоді одна крайня стійка робиться ширше на 10 см так як до неї і до стіни буде кріпиться фальш панель шириною 10 см. фальш панель робиться для того щоб при частому закриванні двері на стіні не зіпсувати шпалери, а на стійці ламіноване покриття.\nРобити шафа починають з фіксації стійок використовуючи для цього металеві куточки. Якщо стійка буде заввишки від підлоги до стелі то фіксувати її потрібно до підлоги, стелі та стіни. Якщо стійка не буде діставати стелі то фіксувати її потрібно до підлоги і до стіни. При фіксації стійки потрібно вирівнювати по вертикалі за допомогою рівня. При установці стійок не потрібно їх встановлювати відразу все, а краще встановити одну стійку і закріпивши полки до стіни і цієї стійці почати встановлювати іншу стійку. Полиці кріплять тільки до стійок або до бічних стін за допомогою металевих куточків.\nЗакінчивши з внутрішнім облаштуванням шафи потрібно до двох крайніх стінок прикріпити фальш панелі з ламінованого ДСП. Фальш панелі повинні упиратися в полиці шафи і вирівняні за рівнем. Після цього можна приступати до монтажу дверей. Спочатку кріплять верхню напрямну, а потім нижню напрямну. Напрямні повинні упиратися в фальш панель і при цьому із зовнішнього боку бути з нею врівень. Якщо підлога дерев’яна то він може бути не рівний в такому випадку під нижню напрямну укладають фальш панель яку в потрібних місцях стругають.\nВ останню чергу починають збирати двері для вбудованої шафи причому дизайн вбудованих шаф купе безпосередньо залежить від дверей. Двері для вбудованого шафи купе рекомендується робити не менше 60 см і не більше 120 см. Виходячи з розміру двері розраховується кількість дверей при цьому потрібно враховувати нахлест при закриванні дверей мінімум в 5 см з кожних дверей. Збирати двері легко. Спочатку монтується дверна рама, а потім вирізують матеріал який будуть вставляти в дверну раму.\nЯкщо буде вставлятися в раму гіпсокартон то рекомендується з зовнішньої сторони заздалегідь приклеїти до нього шпалери. Зібрані двері вставляють в верхню напрямну і ставлять на нижню напрямну. Потім за допомогою спеціальних гвинтів розташованих у нижніх роликів потрібно вирівняти двері за рівнем.\nУ цьому відео показано як можна зробити вбудований шафа своїми руками.\nНа яку сторону світла краще вибрати вікна в квартирі\nВаріанти кріплення алюмінієвого профілю для світлодіодної стрічки\nКоли і як рожевий став жіночим кольором?


6 проблем зі здоров’ям, які вирішить простий овоч\nДізнайтеся про нього все і його цілющі властивості вас дуже здивують!\nБуряк здавна відомий своїм благотворним впливом на організм людини.\nВи ще не включили цей овоч у свій раціон харчування? Ось 6 вагомих аргументів зробити це вже сьогодні!\nОсь деякі з її властивостей:\n1. Знижує високий кров’яний тиск\nБуряковий сік може знизити кров’яний тиск впродовж декількох годин. Дослідження показало, що вживання 100 мл бурякового соку (буряковий сік рекомендують вживати в розбавленому вигляді, ви можете додати очищеної води або морквяний і яблучний сік) може привести до зниження артеріального тиску в середньому на 4-5 ділень. Буряк містить природні нітрати, які перетворюються в організмі в оксид азоту. Це з’єднання розслабляє стінки судин, розширює їх і тим самим знижує кров’яний тиск.\n2. Тонізує і підвищує витривалість при фізичних навантаженнях\nБуряковий сік чинить тонізуючу дію. Встановлено, що його вживання підвищує працездатність спортсменів на 16%. Причина знову в нітратах, які перетворюються на оксид азоту. Оксид азоту знижує потребу м’язів в кисні, тим самим підвищує їх витривалість.\n3. Відмінна профілактика запалення\nБуряк є відмінним джерелом бетаїну, який захищає клітини, ферменти і білки від негативної дії. Бетаїн має протизапальні властивості. Регулярне вживання буряка попереджає розвиток хронічних запальних захворювань.\nБуряк містить потужні фітонутрієнти, які мають протиракову активність. У дослідах на тваринах було доведено, що екстракт буряка зупиняє зростання пухлини і поширення метастазів.\n5. Відмінне джерело вітамінів і мінералів\nБуряк багатий вітаміном С, клітковиною і мінералами, такими як марганець (який потрібний для підшлункової залози, нирок, печінки і кісток) і калію (необхідного для здоров’я нервової і м’язової систем). Буряк також містить вітамін B і фолієву кислоту, речовини застережливі виникнення природжених дефектів.\n6. Виводить токсини\nПігменти буряка стимулюють зв’язування і виведення токсинів. Таким чином буряк корисний для роботи печінки.\nЗ буряка готують салати, борщі, роблять сік. Для поліпшення смаку буряк можна змішати з морквою, яблуком, чорносливом або селерою. Комбінація буряка з морквою посилює корисну дію цих овочів на ваш зір.


Різдвяний ярмарок у Манчестері увійшла в топ-10 кращих ярмарків у Європі\nРіздвяний ярмарок у Манчестері увійшла в топ-10 кращих ярмарків у Європі\nРіздвяний ярмарок у Манчестері увійшла в топ-10 найбільш красивих і святкових в Європі згідно з результатами соціологічного опитування, яке проводилося минулого тижня бельгійської туристичною компанією European Best Destinations у режимі онлайн серед 72 тисяч туристів. Манчестер став 9-м у списку, в той час, як Лондон увійшов тільки в 15 кращих. Переможцем став Страсбург, а в першу десятку увійшли такі міста, як Аахен, Відень, Нюрнберг, Лілль, Дрезден, Брюссель, Кельн, Манчестер і Прага. Ярмарок Страсбурга, стала столицею Різдва» цього року, є однією з найстаріших в Європі і веде свою історію з 1570 року.\nВ останні роки, за даними організаторів різдвяного ярмарку, він привертає щорічно близько 2 мільйони туристів і місцевих жителів. Голосування проводили жителі 80 країн світу. Як підкреслили учасники опитування, «ярмарок Манчестера було обрано у зв'язку з тим, що вона є і традиційної та сучасної, і вона відома за межами Великобританії» .\nЯк підкреслила радник мера Манчестера Пет Карні: «ми говорили про це протягом кількох років і ось тепер це підтверджено громадською думкою. Ярмарок Манчестера була названа кращою різдвяною ярмарком у Великобританії і однією з найкращих у Європі і у всьому світі. Ми вітаємо гостей з усього світу, які приїжджають в місто для того, щоб подивитися різдвяний ярмарок і сподіваємося, що вони також будуть закохані в Манчестер». Різдвяний ярмарок у Манчестері відкритий до 21 грудня, її відвідало тільки в перший уїк-енд 200 тисяч осіб. Гості купили майже 100 тисяч кухлів глінтвейну і десятки тисяч сосисок.


Ігрова миша STEEL SERIES Rival 3 (62513) - купити в Києві - FragStore\nІгрова миша STEEL SERIES Rival 3 (62513)\nГоловна/Бренди/Ігрова миша STEEL SERIES Rival 3 (62513)\nІгрова мишка Rival 3 була створена, використовуючи ті ж передові технології, що й професійна лінійка ігрових продуктів. Включно з чудовою підсвіткою, новим продуктивним сенсором і нереальним рівнем довговічності.\nНасолоджуйтеся точним відстеженням 1 до 1 з новим сенсором, розробленим спеціально для Rival 3. З діапазоном роздільної здатності від 100 до 8 500 DPI ви можете грати з приголомшливою точністю, швидкістю та надійністю.\nСтворена для довгої роботи\nЗавдяки високоякісному полімеру та перемикачам, призначеним для 60 мільйонів кліків (як у преміальних мишей), кожен компонент первинно був виготовлений із надміцних матеріалів, призначених для довгих років експлуатації.\nЛегка й ергономічна\nЛегкі матеріали, реалізовані в ергономічній формі, допомагають знизити навантаження на руку, забезпечуючи комфорт під час довгих годин інтенсивного ігрового процесу.\nВбудована пам'ять дає змогу зберігати налаштування частоти опитування й роздільної здатності, макроси кнопок у межах 5 профілів безпосередньо на мишці, що дає змогу легко досягти ідеальних налаштувань окремо для кожної гри.\nНалаштування в Engine\nSteelSeries Engine відкриває доступ до величезного арсеналу налаштувань і застосунків, що дають змогу легко використовувати різні режими для 3-зональної RGB-підсвітки. Спеціальні програми для Discord і GameSense дають змогу виводити оповіщення про повідомлення в чаті та внутрішньоігрові події.\nРекомендовані типи схоплення\nЕргономічна форма Rival 3 розроблена для найвимогливіших гравців щодо комфорту. Незалежно від того, чи використовуєте ви схоплення пальцями, долонею або "кіготь", форма миші забезпечить ідеальний комфорт під час тривалих та інтенсивних ігрових сесій.\nПодарунковий набір WORLD OF TANKS Secret box (Коробка з сюрпризом)\nФутболка WP MERCHANDISE Незламна жіноча Оливкова\nСветр DIABLO IV Lilith Ugly Holiday (Діабло) S чорний\nЧашка хамелеон DRAGON BALL Goku vs Jiren (Драгон бол)\nЧашка хамелеон HARRY POTTER Letter (Гаррі Поттер)\nЧашка хамелеон WORLD OF WARCRAFT Azeroth (Варкрафт)\nЧашка RICK AND MORTY Portal 2 (Рік і Морті)\nЧашка DC COMICS Superman Logo (Супермен)\nЧашка 3D HARRY POTTER Four Houses (Гаррі Поттер)\nФігурка MARVEL Avengers:Endgame - Doctor Strange (Марвел)


Жнива » Український портал - Таємна Січ\nУкраїнський портал ➤ Українське ➤ Фільми ➤ Жнива\n22-01-2015 volyca 1 182 0 |\nКетрін Уїнтер, християнська місіонерка, яка втратила віру після трагічної загибелі своїх батьків, стала знаменита своїм оригінальним хобі - розвінчанням релігійних феноменів і міфів. Придумавши собі нове "завдання", вона вирушає в маленьке, Богом забуте містечко в штаті Луїзіана для розслідування подій, підозріло схожих на втілення в життя біблійні прокляття.\nДивно, що всі біди відбуваються виключно в штатах ... Саме ці думки приходять в голову, коли дивишся фільми такого роду.\nЧи не тліючі мерці, загадкові хвороби, що виникають по всьому світу, пояснюються дуже просто: «незаконне захоронення токсичних відходів».\nА ось криваві ріки, дощ з жаб, хмари мух, «зіщулившись» корови, мор, виразки, воші, нашестя сарани пояснити чимось реальним ніяк не виходить. Тому що це - Казі Єгипетські і послав їх на Землю сам Господь Бог. Ось такий сенс картини. І тільки мало хто замислюється над тим, чому всі ці страхи виникають саме в США, нехай це і маленьке містечко? А от цікаво, чому вирішальні битви між Добром і Злом відбуваються саме на території цієї держави? Або ТАМ знаходиться пуп Землі?\nВідмінно зіграла Анна-Софія Робб - білява дівчинка з величезними блакитними очима. Хотілося б, щоб з неї вийшла професійна актриса, тому що якщо взяти до уваги її гру у фільмі «Міст в Терабітію», вона може стати дуже і дуже непоганий лицедійки, а, головне, красивою.\nДобре далися творцям сцени самих Страт. Червоні річки, полчища сарани, вогняні стіни, створені за допомогою комп'ютерної графіки, вийшли дійсно страхітливими.\nУ підсумку фільм виявився хорошим.


СВЯТИЙ БЛАГОВІРНИЙ КНЯЗЬ ДОВМОНТ ПСКОВСЬКИЙ | КИЇВСЬКЕ ПРАВОСЛАВ’Я\nВ 1268 році князь Довмонт був одним з героїв історичної битви під Раковоре, де кривичі здобула перемогу над датськими й німецькими військами. Перед кожною битвою святий Довмонт приходив у храм, клав свій меч до підніжжя святого престолу й приймав благословення духівника, що перепоясував його мечам.\nСвятий Довмонт зробив псковську твердиню неприступної. На згадку про славного захисника міста кам’яна оборонна стіна, зведена святим князем наприкінці XIII століття, була названа «стіною Довмонта», а територія, обгороджена стіною, дотепер називається «містом Довмонта». У святого захисника «Дому Святий Трійці» був ще один благочестивий звичай: на подяку Господу, Ім’ям Якого він здобував перемоги, не знаючи поразок, благовірний князь Довмонт поруч із Кремлем зводив храми на честь того святого, у день пам’яті якого здобував перемогу. Ставили там храми по особливих обітницях і інших жителях Пскова. Невелика територія нинішнього «міста Довмонта» була суцільно покрита храмами.\nСвою останню перемогу доблесний князь-воїн одержав 5 березня 1299 року на березі ріки Великої, де він з маленьким військом розбив велике німецьке військо. Лівонські лицарі зненацька напали на посад у Пскова, захопили приміські Снетногорський і Мирожський монастирі й спалили їх, жорстоко розправившись із православними ченцями. Вони вбили засновника Снетногорського монастиря преподобного Йосафата з 17 ченцями й преподобного Василя, ігумена Мирожського. Святий князь Довмонт, не чекаючи поки збереться велике псковське військо, вийшов зі своїми воїнами назустріч ворогові й вигнав католиків – святотатців за межі землі кривичів.\nЧерез кілька місяців святий благовірний князь Довмонт-Тимофій помер і був похований у Троїцькому соборі Пскова. Літопис свідчить, що «була тоді скорбота велика в Пскові чоловікам і жінкам, і малим дітям по доброму пану благовірному князю Тимофію». Псковичи згадували, як святий князь піклувався про їх у мирні дні й особливо, коли місту загрожувала небезпека, як вів їх у бій зі словами: «Добрі чоловіки псковичи! Хто з вас старий, той мені батько, хто молодий, той брат. Постоїмо за Святу Трійцю!»\nНезабаром після кончини князя почалося шанування його як святого заступника перед Богом, який молитовно охороняє нашу землю від ворогів і нещасть. Не раз і після смерті захищав Псков святий князь. Так, в 1480 році, коли більше ста тисяч німців осадили місто, він з’явився в сні одному городянинові й сказав: «Візьміть одіяння (покрив) труни моїй, обнесіть його три рази навколо міста із хрестами й не бійтеся». Псковичи виконали його вказівка, і німці відступили від міста. Після цього чудесного спасіння від ворогів святому князеві була складена служба. Поруч із мощами благовірного князя в Троїцькому соборі висів його бойовий меч, який вручався в храмі Святий Трійці псковським князям при зведенні на престол.\nМощі святого благовірного князя Довмонта-Тимофія спочивають у Псковському кафедральному соборі Святий Трійці.\nТропар благовірного князя Довмонта, у св. хрещенні Тимофія, глас 8\nТи нечестя батьків зненавидівши,/ блаженний князь Домонт, / і язичество покинув,/ прийшовши думкою до Сонця слави – Христу,/ освятився благодаттю Божественного Хрещення,/ і нині у світлі Пресвятий Трійці стоячи,/ моли Христа Бога зберегти й спасти православних людей / і місто твоє від навали безбожних агарян,/ і латинян, і міжусобної війни / і щоб урятувалися душі наші.\nІнший тропар благовірного князя Довмонта, у святому хрещенні Тимофія, голос 4\nДухом Божим що наставляється,/ нечестя батьків відкинув ти,/ святий благовірний князь Тимофій,/ удостоївся ти прийти в Богом спасенний град Псков,/ у ньому ж душу твою благодаттю святого Хрещення освітивши,/ вірою й любов’ю створив у собі обитель Пресвятий Трійці,/ Їй же безперестану молися, / що б дарувала душам нашим / мир і велику милість.\nКондак благовірного князя Довмонта, у св. хрещенні Тимофія, голос 8\nЛюбов’ю Христовою запалавши, блаженний князь Довмонт,/ розум освітив зіркою Духа,/ ідольську спокусу батьківського нечестя зненавидівши,/ через святу купіль Тимофієм названий був,/ слізьми й милосердям до Христа прийшов,/ і життя у цьому свиті добре скінчив, / віру непорочну дотримував,/ і нині молимо тебе:/ моли Пресвяту Трійцю й Пречисту Богородицю/ за місто Псков і за всіх, що припадають до раки мощів твоїх,/ щоб позбутися нам усякого зла,/ бо тобі завжди, як вірного заступника, безперестанно шануємо.\nThis entry was posted in переклад, Статті and tagged Історія Київського Православ’я, Богослужбові тексти, Життя святих, святі by admin. Bookmark the permalink.


Глава 1. Теоретичні основи правового : ГОСПОДАРСЬКЕ ПРАВО УКРАЇНИ - М. К. Галянтич, С. М. Грудницька, О. М. Міхатуліна та ін : Книги по праву, правоведение\nГлава 1. Теоретичні основи правового\nрегулювання господарської діяльності\n1.1. Поняття, предмет, методи і типи правового регулювання господарської діяльності\nГосподарська діяльність має певні ознаки, за якими потребує правового регулювання. Виходячи із загальної теорії держави та права розглянемо основні з них.\nУ процесі господарської діяльності виникають відносини між юридичними та фізичними особами. Ці відносини не належать до явищ об'єктивної дійсності, що розвиваються за законами природи, а тому потребують правового регулювання з боку держави. Відповідно до Конституції України Господарський кодекс України (далі — ГКУ) від 16 січня 2003 р. встановлює відповідні правові засади господарської діяльності (господарювання), що базуються на різноманітності суб'єктів господарювання різних форм власності.\nУ відносинах, що виникають у процесі господарської діяльності, визначально беруть участь свідомі й вольові суб'єкти, не обмежені законом у правоздатності або дієздатності. Йдеться про те, що право не може регулювати дії, які не залежать від свідомої волі суб'єктів господарської діяльності — недієздатних осіб.\nУ ст. 2 ГКУ визначається, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, що наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які є засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.\n3. Господарська діяльність — найважливіший вид суспільних\nвідносин, що має принципово важливе значення для держави\n(істотно впливає на стан економіки), об'єднань людей (юридич-\nних осіб) і конкретних осіб (приватних підприємців, спожива-\nчів). Предметом регулювання господарського права є господарська\nГосподарська діяльність, що здійснюється задля досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва — підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).\nДіяльність негосподарюючих суб'єктів, що спрямована на створення й підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування і здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негоспо-дарюючих суб'єктів.\nСферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.\nПід організаційно-господарськими розуміються відносини між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.\nВнутрішньогосподарськими є відносини між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами (ст. 3 ГКУ).\n4. Господарська діяльність — це вид суспільних відносин, що\nоб'єктивно потребує і піддається юридичній регламентації. Тому\nважливо розмежувати відносини у сфері господарювання й інші\nвиди відносин. Так, згідно зі ст. 4 ГКУ до предмету правового\nрегулювання господарської діяльності не належать:\nмайнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України (далі — ЦКУ). Так, цивільним законодавством (ст. 1 "Відносини, що регулюються цивільним законодавством" ЦКУ) регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. У ст. 9 ЦКУ "Застосування цивільного кодексу України до врегулювання відносин у сферах господарювання, використання природних ресурсів, охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин" встановлено: положення ЦКУ застосовуються для врегулювання відносин, що виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Законом можуть передбачатись тільки особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання;\nземельні, гірничі, лісові та водні, щодо використання й охорони рослинного і тваринного світу, територій та об'єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря;\n• адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання. Особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються, зокрема, Господарським кодексом України. Правила ГКУ застосовуються також до господарських відносин, що виникають із торговельного мореплавства і не врегульовані Кодексом торговельного мореплавства України.\nБазисом, на якому сформувалося правове регулювання господарської діяльності та відповідно до якого ця діяльність потребує юридичної регламентації, є конституційні основи правопорядку у сфері господарювання. Правовий господарський порядок в Україні формується на основі оптимального поєднання ринкового саморегулювання економічних відносин суб'єктів господарювання та державного регулювання макроекономічних процесів виходячи з конституційної вимоги відповідальності держави перед людиною за свою діяльність та визначення України як суверенної і незалежної, демократичної, соціальної, правової держави.\nДо конституційних основ правового господарського порядку в Україні належать такі: право власності українського народу на землю, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони, що здійснюється від імені українського народу органами державної влади і органами місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України; право кожного громадянина користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону; забезпечення державою захисту прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальної спрямованості економіки, недопущення використання власності на шкоду людині й суспільству; право кожного володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; визнання всіх суб'єктів права власності рівними перед законом, непорушності права приватної власності, недопущення протиправного позбавлення власності; економічна багатоманітність, право кожного на підприємницьку діяльність, не заборонену законом, визначення виключно законом правових засад і гарантій підприємництва; забезпечення державою захисту конкуренції в підприємницькій діяльності, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції, визначення правил конкуренції та норм антимонопольного регулювання виключно законом; забезпечення державою екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території України; забезпечення державою належних, безпечних і здорових умов праці; захист прав споживачів; взаємовигідне співробітництво з іншими країнами; визнання і дія в Україні принципу верховенства права.\nТаким чином, суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку з додержанням вимог законодавства.\nОтже, спираючись на визначені ознаки, за якими господарська діяльність потребує правового регулювання, можна визначити предмет правового регулювання господарської діяльності. Це визначені законодавством України основні засади господарювання в Україні, господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, а також нагляд і контроль за цією діяльністю з боку держави з метою усунення незаконності в галузі господарювання, що може призвести до негативних наслідків як для суб'єктів господарювання, підприємців та споживачів, так і для економіки України загалом.\nЗагальними вважаються принципи господарювання в Україні:\nзабезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою всіх суб'єктів господарювання;\nсвобода підприємницької діяльності в межах, визначених законом;\nобмеження державного регулювання економічних процесів у зв'язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції в підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави;\nзаборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.\nНорми права регулюють господарську діяльність, охороняються заходами державного примусу в разі їх порушення чи загрозою застосування юридичних санкцій. Таким чином, нормативно-правове регулювання господарської діяльності включає відносини у сфері господарювання, що регулюються Конституцією України, ГКУ, законами України, нормативно-правовими актами Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування.\nПравове регулювання господарської діяльності здійснюється за допомогою відповідних прийомів або способів за формою відтворення державного примусу.\nДозвільні засоби (правовстановлюючі норми) надають суб'єктам право на здійснення передбачених законом позитивних дій (наприклад, право "...самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону" — ст. 44 ГКУ).\nЗобов'язувальні засоби (обов'язкові норми). Зобов'язують суб'єктів господарської діяльності виконувати передбачені законодавством позитивні дії (наприклад: "Суб'єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, зобов'язаний використовувати природні ресурси відповідно до цільового призначення." — ст. 153 ГКУ).\nЗаборонні засоби (заборонні норми). Встановлюють зобов'язання суб'єктів господарювання утримуватися від певних дій (наприклад, заборона дій, віднесених законодавством до недобросовісної конкуренції — ст. 32 ГКУ, Закон України "Про захист від недобросовісної конкуренції").\nПерелічені засоби правового регулювання господарської діяльності (дозвіл, зобов'язання, заборона) ефективно діють лише в тісному взаємозв'язку. Так, дозвільний засіб щодо певної поведінки суб'єкта у процесі господарської діяльності буде реальним лише за наявності обов'язків інших суб'єктів господарювання задовольняти потреби, які в цьому зв'язку виникли в уповноваженого суб'єкта.\nУ ст. 12 ГКУ висвітлюються такі засоби державного регулювання господарської діяльності, як державне замовлення, державне завдання; ліцензування, патентування і квотування; сертифікація та стандартизація; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.\nУмови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих засобів державного регулювання господарської діяльності, встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання крім ГКУ визначаються й іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку відповідно до цього Кодексу та інших законів.\nОбмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законодавством.\nКрім способів правового регулювання господарської діяльності визначають його типи. Типи правового регулювання підприємницької діяльності — це особливості загального порядку правового регулювання господарської діяльності в певному конкретному випадку: дозволу чи заборони. З огляду на це розрізняють такі типи правового регулювання господарської діяльності:\nЗагальний дозвіл — це тип правового регулювання, який базується на презумпції дозволу виконувати ті чи інші дії. Безумовно, випадки прямої заборони законом тих або інших дій становлять виняток. Цей тип правового регулювання господарської діяльності виходить з формули: дозволено все, крім того, що прямо заборонено законом (наприклад: "Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом" — ст. 43 ГКУ). Оскільки основна мета здійснення підприємницької діяльності полягає в одержанні прибутку, цей тип доволі актуальний. Суб'єкт підприємницької діяльності, керуючись нормами, які регулюють певну поведінку у процесі цієї діяльності, має можливість виконувати будь-які дії, не заборонені законом.\nЗвільнення від заборони — це тип правового регулювання господарської діяльності, в основу якого покладено загальну заборону здійснення певних дій, але при цьому формується конкретне звільнення від неї, тобто робиться виняток із загальної заборони. У цьому типі правового регулювання господарської діяльності реалізується принцип: заборонено все, за винятком того, що прямо дозволено законом (наприклад, дискримінація суб'єктів господарювання органами влади та управління заборонена. "... Законом можуть бути встановлені винятки... з метою забезпечення національної безпеки, оборони, загальносуспільних інтересів" — ст. 31 ГКУ).\nМетод правового регулювання господарської діяльності — це сукупність прийомів впливу права та державної влади на регулювання господарської діяльності та їх суб'єктів і закріплення їх в нормативно-правових актах.\nРозрізняють два методи регулювання господарської діяльності:\nзагальний (автономний) — дає право всім учасникам господарської діяльності займатися нею, закріплює відносну незалежність при вступі в підприємницькі правовідносини, а з виникненням правовідносин дає можливість автономно використовувати свої зобов'язання, якщо не виникає конфліктів, які потребують втручання державних органів;\nспеціальний (авторитарний, державний) — застосовується на випадок правової нерівності суб'єктів господарської діяльності. Зокрема, у разі юридичної санкції за порушення законодавства найчастіше однією стороною є держава, другою — підприємці.\n1.2. Механізм і стадії\nправового регулювання господарської діяльності\nЯк зазначалося, правове регулювання господарської діяльності — це дія права на відносини, що виникають у процесі господарської діяльності, за допомогою певних юридичних засобів, через систему яких ці відносини розвиваються в межах, визначених відповідними нормами права. Сукупність правових засобів, за допомогою яких поведінка суб'єктів господарювання приводиться у відповідність до вимог і дозволів, що містяться в нормах права, називається механізмом правового регулювання підприємницької діяльності.\nЗ визначення поняття механізму правового регулювання господарської діяльності випливає, що це явище комплексне, а тому визначимо його складові.\n1. Норми права є основою механізму правового регулювання господарської діяльності. Адже саме з юридичних норм, їх змісту починається правовий вплив на відносини, що виникають у процесі господарської діяльності між суб'єктами господарювання і державою. Якість правового регулювання цієї діяльності залежить від того, якою мірою норми права враховують закономірності господарських відносин, а також від рівня загальної і правової культури законодавчого корпусу. Безпосереднім чинником виникнення правових норм є правотворча діяльність держави, що полягає у прийнятті, зміні або скасовуванні певних правових норм.\nПравові відносини між суб'єктами господарювання, тобто такі, що відбуваються в межах, визначених нормами права. Норми права, що регламентують господарські відносини, надають останнім юридичну форму — учасники господарської діяльності стають суб'єктами господарських правовідносин, що взаємопов'язані суб'єктивними правами та юридичними обов'язками. Отже, правові відносини — це форма, в якій визначена у правовій нормі модель поведінки суб'єктів господарювання.\nАкти реалізації прав і обов'язків — це дії суб'єктів господарської діяльності згідно з приписами правових норм. Реалізовуватися права і обов'язки можуть як у межах певних правовідносин (наприклад, право найму працівників), так і у вигляді окремих актів (право суб'єкта розпоряджатися річчю, яка йому належить). На процес правового регулювання господарської діяльності завжди істотно впливають такі чинники, як законність, правосвідомість і правова культура.\nПроцес правового регулювання господарської діяльності складається з кількох стадій.\nПравова регламентація господарської діяльності. На цій стадії передбачається розробка правових норм як загальнообов'язкових правил поведінки при здійсненні господарської діяльності.\nРеалізація (фактичне застосування) суб'єктивних прав і юридичних обов'язків.\n1.3. Роль держави у функціонуванні механізму правового регулювання суспільних відносин\nДержава регулює найважливіші суспільні відносини, у тому числі й господарську діяльність. З метою ефективного управління цією діяльністю держава видає нормативно-правові акти, які є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання, державних органів і посадових осіб.\nОсновні риси державного регулювання:\n1. Державне регулювання господарської діяльності є попередньою стадією реалізації економічної політики, має державно-політичний характер.\nСоціальне призначення державного регулювання господарської діяльності полягає в організації та впорядкованості господарських відносин, учасниками яких відповідно до ст. 2 ГКУ є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які є засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.\nРеалізація соціального призначення здійснюється шляхом реалізації функцій забезпечення перспективного розвитку підприємництва.\nФункції реалізуються із застосуванням відповідних методів.\nСуб'єктом державного регулювання господарської діяльності є Верховна Рада України.\nОб'єктом державного регулювання господарської діяльності є процеси і тенденції господарювання.\nФормою відтворення державного регулювання господарської діяльності є акт регулювання (Господарський кодекс України), в який трансформується політичне рішення.\nПринципи державного регулювання господарської діяльності:\nпринцип забезпечення економічної багатоманітності та рівного захисту всіх суб'єктів господарювання;\nпринцип справедливості, добросовісності, розумності;\nсудовий захист прав у сфері господарювання при їх порушенні;\nпринцип обмеженого втручання (обмеження державного регулювання економічних процесів у зв'язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів і безпеки суспільства та держави — абз. 3 п. 1 ст. 6 ГКУ);\nзахист національного товаровиробника (абз. 4 п. 1 ст. 6 ГКУ);\nзаборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські правовідносини.\nХарактер зв'язків держави і механізму правового регулювання зумовлений нерозривним зв'язком між державою і правом. Саме держава як апарат політичної влади здійснює через свої органи правотворчу, правозастосовчу і правоохоронну діяльність. Тому діяльність державних органів є необхідною умовою функціонування механізму правового регулювання господарських відносин.\nУ функціонуванні механізму правового регулювання господарських відносин особливу роль відіграє правозастосовча діяльність державних органів, яка уособлює її діяльність щодо реалізації відповідних владних повноважень. Правозастосування стає необхідним тоді, коли для виникнення суб'єктивних прав та юридичних обов'язків наявності власне норми права недостатньо і постає потреба у виданні відповідними державними органами додаткових індивідуальних актів, що надають чинності механізму правового регулювання. Завдання правозастосовчої діяльності — продовжити запрограмоване правотворчістю загальне нормативне регулювання за допомогою норм права. Допоміжним інструментом при цьому є індивідуальна регламентація, що здійснюється за допомогою актів застосування права і виявляється в уточненні реального правового положення суб'єктів. Отже, правозастосовча діяльність держави доповнює процес правового регулювання, створюючи можливості для реалізації прав і обов'язків суб'єктів господарювання, якщо постає потреба в додаткових індивідуальних актах державних органів. Так, конституційною нормою закріплено право громадян займатися підприємницькою діяльністю ("кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом" — ст. 42 Конституції України). Але для реалізації цього права потрібно мати видані державними органами відповідні індивідуальні акти, що регламентують порядок набуття цього права згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб — підприємців" від 15 травня 2003 р.\n1.4. Ефективність правового регулювання господарських відносин\nМетою видання правових приписів є досягнення необхідного суспільно корисного результату. Саме тому суспільство зацікавлено, щоб юридичні норми, які регулюють господарську діяльність, досягали мети, визначеної при їх виданні. Аналіз цих питань і становить проблему ефективності правового регулювання господарських відносин в Україні.\nТермін "ефективність" означає результат (наслідок) якогось явища. Ефективність органічно пов'язана з результативністю, дієвістю певних заходів, дій, приписів. Критерієм ефективності правових норм (і права загалом) є міра досягнення поставлених перед ними цілей. Розрізняють цілі найближчі й кінцеві, прямі й непрямі та ін. Загальновизнано такі основні цілі правового регулювання господарських відносин:\nзакріплення за допомогою юридичних засобів відносин, які склалися в економіці України і вважаються "господарськими";\nстимулювання існуючих господарських відносин, що відповідають загальному інтересу суспільства і держави;\nстворення умов для розвитку сфери господарських відносин (господарсько-виробничих, організаційно-господарських та внутрішньогосподарських відносин);\nрозмежування відносин у сфері господарювання з інших видів відносин з метою встановлення чітких юридичних норм. Співвідношення фактичних результатів дії юридичних норм з\nцілями, що передбачались при їх виданні, виявляє ефективність або неефективність цих норм. Рівень досягнення цих цілей і визначає рівень ефективності певної норми права. Таким чином, при визначенні ефективності норми права враховуються такі дві обставини: цілі, що визначались при її виданні, і досягнуті результати.\nРозглянемо основні чинники забезпечення ефективності правового регулювання господарської діяльності.\nВідповідність вимог норм права рівню соціально-економічного розвитку держави. Норми права зумовлюються економічними чинниками не автоматично. Право є продуктом свідомої діяльності людей, тому економічні закономірності розвитку суспільства можуть або правильно визначатись і відбиватись у праві, або спотворюватися в ньому. З огляду на це з'являються норми, що не відповідають економічним та іншим соціальним вимогам сучасного етапу розвитку суспільства. Це пояснюється насамперед об'єктивними проблемами пізнання реальної дійсності, а також суб'єктивістськими підходами до правотворення. Як засвідчує досвід, такі правові акти, як правило, з часом доопрацьовуються відповідно до реальних вимог соціально-економічного розвитку суспільства або скасовуються.\nРівень досконалості господарського законодавства. Що досконаліше законодавство, то швидше і ефективніше досягаються цілі, визначені при створенні конкретних юридичних норм. Неузгодженість окремих норм права, наявність прогалин, відсутність реальних санкцій окремих норм — усе це негативно позначається на рівні ефективності правового регулювання господарської діяльності.\n3. Рівень правової культури учасників господарювання. Цей чинник доволі місткий і охоплює режим законності при право-творчості та правозастосуванні, рівень правосвідомості тощо. Сутність правової культури полягає в тому, що всі суб'єкти господарських відносин мають бути обізнані зі змістом правових норм, чітко усвідомлювати свої суб'єктивні права та юридичні обов'язки, неухильно дотримувати їх. Без цього правові вимоги не можуть бути ефективними. Суб'єкти правових вимог (учасники господарювання) поділяються на дві групи: суб'єкти, для яких знання законодавства є службовим обов'язком (юристи, економісти, фінансисти та ін.); усі інші суб'єкти (споживачі, громадяни-підприємці). Суб'єкти першої групи одержують інформацію про нормативні акти за службовою лінією, з офіційних джерел, а суб'єкти другої групи — з інших джерел, насамперед із засобів масової інформації.\nПроте лише знання права суб'єктами господарських відносин не забезпечує його ефективності. Необхідні ще умови для його реалізації.\nТаким чином, реалізація норм права суб'єктами господарської діяльності є безпосереднім результатом правового регулювання господарської діяльності. Підсумком правового регулювання господарської діяльності є результат сукупної дії всіх ланок механізму правового регулювання: нормативних актів, які складаються з норм права, правовідносин у сфері господарювання (суб'єктивних прав та юридичних обов'язків господарюючих суб'єктів) та індивідуальних актів (актів застосування) при їх сукупному впливі як на поведінку кожного суб'єкта господарювання, так і на формування господарських правовідносин загалом.\nНаведіть визначення поняття "правове регулювання господарської діяльності". Чи відрізняється воно від поняття "державне регулювання господарської діяльності"?\nЯку роль відіграє держава в механізмі правового регулювання господарської діяльності?\nУ чому полягає ефективність правового регулювання господарської діяльності?


Сокаль і Сокальщина : новини ::13.10.2020\n13 жовтень 2020 року\nНЕ ТАНЦЮРИСТКА, А КАРАТИСТКА – ДРУГОКЛАСНИЦЯ З РЕКЛИНЦЯ СТАЛА ЧЕМПІОНКОЮ УКРАЇНИ\n3 та 4 жовтня, у Києві відбувся Кубок України з Шотокан Карате-До С.К.І.Ф. пам’яті Хіроказу Каназави. Чемпіонкою у своїй категорії стала маленька жителька села Реклинець, що у Великомостівській ОТГ – Катерина Кліщ.\nНа початку жовтня в столиці України відбувався Кубок України з шотокан карате – до С.К.І.Ф пам’яті Хіроказу Каназави. Боротися за право володіння національним трофеєм завітали 490 спортсменів з 12 областей України.\nСеред учасників були і школярі з Львівщини. Чемпіонкою України в категорії 8-9 років по куміте-іппон та срібною призеркою в категорії куміте-самбон стала другокласниця Реклинецького ЗЗСО – Катерина Кліщ, здобувши перше місце.\nЇЇ відповідно нагородили золотою медаллю і грамотою. Підготував до змагань дівчинку Матяш Олег Дмитрович. Це тренер карате-клубу “Gepard”, де і навчається Катя.\nЯк розповіла журналістам мама Каті, пані Наталя, донечка займається карате вже два роки і має три пояси. Зараз в неї помаранчевий. До чемпіонату України Катруся брала участь брала в різних місцевих змагання. Зокрема в Добротворі, Великих Мостах, Львові, Кривому Розі. У 2019 році у чемпіонаті Львівської області маленька каратистка перемогла, отримавши перше місце. Вона стала чемпіонкою Львівщини у віковій категорії 6-7 років.\nВідтак у дівчинки з’явилась можливість відстоювати честь області на державному рівні. Катя поїхала на чемпіонат України. За словами пані Наталі, в дитини, попри дитячий вік – вже є доросла мета – стати чемпіонкою світу і здобути чорний пояс.\nДодамо, що це не єдине захоплення маленької жительки Реклинця. З трьох років Катя займалася танцями, а з 5 років карате. Більше до душі стало саме бойове мистецтво. На карате дівчинка їздить у Великі Мости чи Добротвір тричі на тиждень.\n“Ми всією сім’єю підтримуємо Катю, завжди їздимо з нею на змагання, щоб вона відчула, як її любимо і пишаємось нею. На чемпіонат України я їздила з нею, – розповіла у коментарі Наталя Кліщ, мама дівчинки. – Взагалі, хто знає Катю в селі, той її підтримує на хорошому позитиві. Після кожних змагань її вітають в класі!”\nПані Наталя додала, що крім її дочки, чемпіонами України стали ще двоє хлопців з Великих Мостів в категоріях куміте-іппон та срібними призерами в категорії куміте-самбон. Це Музика Володимир та Кісілевич Володимир. У 2021 році в жовтні вони братимуть у часть у чемпіонаті світу, який відбудеться в Голландії.\nДо речі, хлопці карате займаються вже 10 років. Навчаються в 10 класі Великомостівському ЗЗСО і є багаторазовими чемпіонами України. У їх здобутку темно-коричневі пояси.\nКолектив телеканалу “Бужнет” щиро радіє за дітей. Ми вітаємо чемпіонів і бажаємо успіхів та перемог у наступних змаганнях!\nДодамо, шотокан карате-до – це традиційне карате для самозахисту, зміцнення здоров’я, а також отримання філософських знань та формування характеру особистості. Важливою складовою частиною тренувань є змагальний процес, під час якого відбувається перевірка і тестування каратиста.\nВсі права застережено 2005 06:32, 23 жовтня 2020 року


Вінілова плитка LG DECOTILE - ЕкоХата\nГоловна » Каталог » Підлога » Вінілова підлога » Вінілова плитка LG DECOTILE\nКварц-вінілова плитка LG DECOTILE надає неповторний стиль інтер'єру і володіє високими експлуатаційними характеристиками. Завдяки унікальному поєднанню вінілу і природного каменю, DECOTILE перевершує по міцності найсміливіші очікування.\nПокриття DECOTILE з успіхом застосовується як в приміщеннях комерційного призначення (торгові центри, аеропорти, кафе, ресторани, офісні будівлі, медичні установи) так і в житлових приміщеннях (квартири, котеджі).\nПереваги LG DECOTILE (Декотайл)\nНа відміну від традиційних вінілових покриттів, зовнішній шар DECOTILE чудово імітує забарвлення і фактуру натуральних матеріалів - дерево, мармур, граніт. Такий результат досягається за рахунок застосування унікальних 3D технологій при нанесенні малюнка. Широке розмаїття колірних рішень DECOTILE відкриває безмежні можливості створення дизайну інтер'єрів приміщень.\nДоведено, що покриття DECOTILE не втрачає свій колір і якість навіть після 10 мільйонів кроків. Плитка на підлогу DECOTILE не ковзає, не деформується в місцях стикування, не боїться вогню і вологи, стійка до побутових хімікатів, антистатична. Завдяки спеціальному захисному UV-шару, плитка має високу стійкість до появи плям і надійно захищена від знебарвлення.\nDECOTILE успішно застосовується для оформлення підлоги і стін приміщень. Покриття володіє достатньою еластичністю, що дозволяє застосовувати його на криволінійних поверхнях. Особлива композитна структура поверхні плитки зводить зусилля по догляду за нею до звичайного вологого прибирання.\nВінілова плитка складається з декількох шарів, а саме:\n1. Верхній поліуретановий шар, зміцнений УФ променями.\n2. Шар ультрафіолетової захисту.\n3. Декоративний шар.\n4. Основний шар з природного каменю і пластифікатора.\n5. Базовий ПВХ шар\nDSW 2511 (Китайский Дуб), размер планки 100х920 мм\nDSW 2516 (Итальянский Дуб), размер планки 100х920 мм\nDSW 2581 (Ирладский Дуб), размер планки100х920 мм\nDSW 2785 Выбеленный Дуб, размер планки 180х920 мм\nDSW 5713 (Коричневая сосна), размер планки 180х920 мм\nDSW 5715 (Американская сосна), размер планки 180х920 мм\nDSW 5717 (Черная сосна), размер планки 180х920 мм\nDSW 5726 Дымчатая Сосна, размер планки 920х180 мм\nDSW 5733 Старинная Сосна, размер планки 920х180 мм