Апостолове, Апостолівський район, Дніпропетровська область » Історія міст і сіл Української РСР\nАпостолове, Апостолівський район, Дніпропетровська область\nПідготовлено: Admin. Розділ: Апостолівський район\nЛенінське, Апостолівський район, Дніпропетровська область\nАпостолове (до 1923 року — село Покровське) — місто районного підпорядкування, адміністративний центр Апостолівського району. Розташоване за 160 км на південний захід від Дніпропетровська в межиріччі Дніпра, Інгульця та Базавлука. Одночасно є залізничним вузлом на перехресті магістралей Дніпропетровськ — Херсон, Запоріжжя — Довгинцеве. За 2 км від міста проходить автотраса Нікополь—Кривий Ріг і канал Дніпро—Кривий Ріг. Міській Раді підпорядковане також село Українка. Населення — 17,5 тис. чоловік.\nВідомості про перших поселенців у цій місцевості сягають у глибину століть. Поблизу міста досліджено кілька курганів доби бронзи (III—І тис. до н. е.), два скіфських кургани — Баби і Розкопана Могила (IV—III століття до н. е.) з похованнями ватажків, в яких виявлені золоті прикраси, зброя, посуд тощо. Досліджені також окремі поховання кочівників XIII—XIV століть.\nТериторія, яку займає місто, в давнину славилася природними багатствами. Родючі землі, багаті рибою річки, велика кількість дичини приваблювали сюди втікачів, що рятувалися від феодального гніту. Запорізькі козаки які оселялися тут, створювали зимівники і хутори.\nПісля ліквідації Запорізької Січі в цих місцях оселився правнук гетьмана Данила Апостола, відставний секунд-майор Ямбурзького кірасирського полку М. Д. Апостол. У 1793 році він одержав за указом Катерини II земельний наділ — 12 тис. десятин землі обабіч степової річки Вошивої (в ній водилася велика кількість дафній — водяних вошей). Таку ж назву спочатку дістало й село, засноване Апостолом. Після побудови у 1818 році церкви святої Покрови воно було внесено до єпархіальних реєстрів під назвою Покровське.\nНа 1835 рік у селі проживало 1290, а за переписом 1859 року — 2088 жителів. Це були здебільшого казенні селяни, які платили державі великі податки і виконували різноманітні повинності. Багато жителів села наймитувало в місцевих поміщиків Корнілова і Синельникова, заробляючи за 6 місяців 20—25 крб. Жінкам платили вдвоє менше. Становище селян часто погіршувалось і в зв’язку з стихійними лихами. Так, у 1862 році була посуха, в наступному — поширилися солончаки внаслідок зменшення зелених насаджень.\nНа початок XX століття більше половини селянських дворів Покровського мало від 3 до 5 десятин землі> В той же час 31 куркульське господарство володіло від 25 до 30 десятинами землі, 10 сільських багатіїв мали по 50 десятин кожний, а 4 — навіть до 75 десятин. Подібне становище було і з худобою: 102 селянських господарства зовсім її не мали, 114 — були безкінними, по 1—2 коней мала половина дворів. Одночасно 28 куркульських господарств мали від 8 до 15 коней, а 3 куркулі — до 20 голів робочої худоби.\nПісля реформи 1861 року дальшого розвитку набули місцеві промислові підприємства. Зростала кількість населення. В 1896 році тут проживали 4419, а в 1904 році — 5581 чоловік. У 1912 році в селі було вже 886 дворів з 6929 мешканцями.\nРозвиток капіталізму і велике зростання виробництва товарного зерна на продаж, а також розробка залізорудних родовищ Криворізького басейну вимагали розширення мережі шляхів сполучення. Наприкінці XIX століття почалося будівництво залізниці Довгинцеве — Олександрівськ (нині Запоріжжя). У 1904 році поблизу Покровського споруджено станцію і вокзал Апостолове. Навколо станції утворилося робітниче селище, населення якого з початком руху поїздів швидко зростало за рахунок робітників-залізничників та обслуговуючого персоналу. З’явилися будинки службовців станції, купців та торговців, які скуповували і відправляли хліб та інші сільськогосподарські продукти.\nНа початку XX століття в Покровському, тоді волосному центрі Херсонського повіту, діяла невеличка лікарня на 10 ліжок з аптекою, яка обслуговувала населення не тільки цієї, але й сусідніх волостей. Медичну допомогу подавали один лікар та аптекар, який виконував також обов’язки фельдшера.\nПерший учбовий заклад відкрили тут у 1871 році. Це була трикласна церковно-парафіальна школа, до якої прийняли 131 хлопця і 32 дівчинки; з них закінчили школу тільки 7 хлопців і 3 дівчинки — діти сільських багатіїв. У 1912 році в селі було 4 початкові школи, але вони не охоплювали навчанням і половини дітей шкільного віку. 88 проц. селян Покровського були неписьменними.\nПоглиблення соціально-економічної нерівності серед селян загострювало класові суперечності. Під впливом революційного руху робітничого класу селяни піднімались на боротьбу проти поміщиків. В роки першої російської буржуазно-демократичної революції населення Покровського відмовлялось працювати на поміщиків і куркулів, вимагаючи перерозподілу землі. Влада використала війська, які вчинили над селянами жорстоку розправу. Жандарми зігнали непокірних на майдан біля волосного правління і покарали їх нагаями. А жителів села П. І. Лепеху та О. С. Залужного заарештували і засудили на 5 років каторжних робіт.\nПід час всеросійського жовтневого політичного страйку в 1905 році селянська біднота Покровського виявила свою солідарність з страйкуючими. Вона зібрала і надіслала шахтарям та робітникам Кривого Рога кілька вагонів з продуктами харчування. 20 жовтня 1905 року справник Дніпровського повіту доповідав таврійському губернатору, що в Покровській волості селяни розгромили поміщицькі економії, і пропонував запровадити там військове становище. Налякані революційними виступами, власті направили в село військову команду. У Покровському перебувало близько 60 козаків на чолі з офіцером, які розправлялися з учасниками розгрому поміщицької економії. На очах у старих і малих, зігнаних на площу, непокірних били нагаями, кидали в «холодну». Загін був у селі майже до кінця 1906 року.\nЗначний політичний досвід, набутий у роки першої буржуазно-демократичної революції, трудяще селянство використало в наступних боях проти царського самодержавства та буржуазно-поміщицького ладу.\nЕкономічне становище селян Покровського ще більше погіршало в роки першої світової війни. Зменшились посівні площі, знизилась врожайність сільськогосподарських культур. Господарства бідняків занепадали, розорювались, їхню землю за безцінок скуповували куркулі. Солдати-інваліди, що поверталися з фронту, і робітники-залізничники проводили серед селян політичну агітацію, закликали до боротьби проти царизму та поміщиків.\nУ березні 1917 року робітники станції Апостолове дізналися про повалення самодержавства. Ця звістка швидко поширилась і в селі. Волосний старшина, кілька козаків та поліцейських спробували заарештувати робітників-залізничників, які розповідали про революційні події в Петрограді, але вони наштовхнулися на організований опір робітників, колишніх солдатів-фронтовиків та селян. В селі і на станції відбувалися багатолюдні мітинги і збори.\nЗвістка про розстріл липневої демонстрації в Петрограді викликала також хвилю мітингів. Активно велась підготовка до рішучих боїв з контрреволюцією. Наприкінці липня в Апостоловому за участю криворізьких більшовиків сформовано червоногвардійський загін, що складався з залізничників і робітників.\nВ жовтні 1917 року на станції створено партійну організацію, яка налічувала 18 комуністів. Вони проводили велику пропагандистську та організаційно-масову роботу серед робітників-залізничників і селян Покровського: роз’яснювали буржуазну суть Тимчасового уряду, закликали боротися за Радянську владу.\nДізнавшись про перемогу Жовтневого збройного повстання в Петрограді, більшовики Покровського очолили дії робітників-залізничників і селян по роззброєнню гайдамацьких військ, які проходили через станцію. Незабаром було створено збройний загін з робітників і селян, що став опорою в боротьбі за встановлення Радянської влади. Волосна Рада робітничих і селянських депутатів, яка розпочала свою роботу наприкінці листопада 1917 року, брала на облік всі поміщицькі та куркульські землі для передачі їх селянам.\nВ січні 1918 року на багатолюдному мітингу трудящі Покровського вітали створення Радянського уряду України. Депутат Покровської волосної Ради Т. О. Панов, обраний делегатом на Херсонський губернський з’їзд Рад селянських депутатів і земельних комітетів, виступаючи на з’їзді від імені колишніх солдатів-фронтовиків, закликав боротися за зміцнення Радянської влади. З’їзд обрав його від фракції більшовиків членом виконавчого комітету Рад селянських депутатів Херсонської губернії. Велику роботу по зміцненню Радянської влади в Покровському проводив голова земельного комітету Д. Г. Вовк — селянин-бідняк, колишній фронтовик, що користувався великим авторитетом серед селян. Він очолив роботу по розподілу поміщицьких і куркульських земель між селянами-бідняками. Та в березні 1918 року він був розстріляний бандитами на станції Апостолове.\nМирна праця, спрямована на зміцнення Радянської влади, тривала недовго. Наприкінці березня село зайняли австро-німецькі війська. Для боротьби з окупантами на станції Апостолове було сформовано партизанський загін, до якого вступили місцеві жителі С. С. Каптур, П. Є. Сашков, І. Ф. Тараненко й інші. Багато покровців билося з ворогом у лавах Червоної Армії. Після австро-німецьких окупантів наприкінці листопада 1918 року Апостолове захопили петлюрівці, яких у лютому 1919 року вигнали гірники Криворіжжя і робітники Гданцівського металургійного заводу.\nВ дуже напруженій обстановці відбувалося радянське будівництво в той період. Станція і село зазнавали нападів з боку контрреволюційних банд отамана Григор’єва. 23 травня частини Червоної Армії під командуванням К. Є. Ворошилова, О. Я. Пархоменка і П. Ю. Дибенка, перейшовши в рішучий наступ проти григор’євців, нанесли їм дошкульного удару в районі Апостолового. У липні 1919 року під натиском переважаючих сил денікінців Червона Армія змушена була відступити в напрямку Долинської та Миколаєва. Білогвардійські каральні загони, увірвавшись у село 13 серпня, чинили розправи, катували учасників революційної боротьби, розстрілювали активістів Радянської влади. У жовтні 1919 року для боротьби з ворогами був створений партизанський загін. Під ударами частин Червоної Армії і місцевих патріотів у грудні денікінські війська залишили село. Жителі Покровського подавали значну допомогу радянським військам продовольством і фуражем. — Перепочинок, який наступив, трудівники села використали для відбудови зруйнованого господарства. Значну частину куркульських і всі поміщицькі землі було розподілено серед селянської бідноти. Наслідуючи досвід всеросійських суботників, працівники станції Апостолове упорядковували станцію і залізницю. Так, в суботнику по очистці колії 17 липня 1920 року взяло участь 20 чол., 24 липня — на завантаженні вагонів зерном і сіном — 57 робітників.\nЖителі села та залізничники подавали всіляку допомогу військам Південного фронту, які протистояли врангелівцям. На початку серпня 1920 року тут розміщувалась правобережна група військ і 2 Кінна армія. 10 жовтня з укріпленого Каховського плацдарму перейшла в контрнаступ проти врангелівців 6 радянська армія 6. Відповідальні завдання покладались головним командуванням Південного фронту на 2 Кінну армію, яка перебувала в районі Апостолове—Нікополь—Запоріжжя, їй доручалось забезпечити прикриття лівого флангу наступаючої 6-ї армії.\nВ дні наступу Червоної Армії на Врангеля на станцію Апостолове прибув агітаційно-пропагандистський поїзд «Жовтнева революція», роботою якого керував голова ВЦВКу М. І. Калінін. Разом з ним тут були народні комісари: освіти — А. В. Луначарський, юстиції — Д. І. Курський, охорони здоров’я — М. О. Семашко, велика група партійних працівників. Вони читали лекції, проводили мітинги і бесіди у військових частинах, серед населення, інструктували місцеві органи влади, перевіряли їх роботу х. При агітпоїзді були політвідділ, бюро скарг, інформаційний відділ, редакція газети. До них жителі Покровського звертались з різними питаннями.\nНа честь перебування агітпоїзда на станції Апостолове, а також в ознаменування 50-річчя Великого Жовтня на будинку поста електричної централізації зв’язку встановлено відлиту з чавуну меморіальну дошку. На ній написано: «Тут у жовтні 1920 року перебував агітаційно-пропагандистський поїзд «Жовтнева революція», в роботі якого брали участь голова ВЦВК М. І. Калінін, нарком освіти А. В. Луначарський, нарком юстиції Д. І. Курський, нарком охорони здоров’я М. О. Семашко».\nПісля закінчення громадянської війни жителі Апостолового приступили до відбудови зруйнованого господарства, включилися в будівництво нового життя. Керувала всією роботою партійна організація, яка на 1 жовтня 1921 року вже налічувала 95 комуністів 1 2. Надійною її опорою у зміцненні органів Радянської влади була комсомольська організація, що виникла тут у жовтні 1920 року. Комсомольські осередки, об’єднуючи передову робітничу і бідняцьку молодь, брали участь у боротьбі з бандами, конфісковували хліб і зброю в куркулів, проводили політично-освітню роботу серед населення.\nЗначну допомогу партійному і радянському активу села в налагодженні господарського життя та культурно-освітньої роботи подавали губернські партійні і радянські організації. У вересні 1922 року сюди приїжджала спеціальна комісія ВУЦВКу, очолювана В. Й. Єрмощенком.\nКомуністи, комсомольці, всі радянські люди були сповнені рішимості запровадити в життя ленінську програму будівництва соціалізму. Збори Покровського партійного осередку з участю радянського активу, що відбулися в березні 1923 року, надіслали В. І. Леніну вітальну телеграму, в якій обіцяли бути вірними вченню і заповітам вождя. Одночасно вони просили його берегти своє здоров’я, дороге всім трудящим.\nОб’єднання пристанційного населеного пункту Апостолового з селом Покровським, перетворення його з 1923 року в районний центр позитивно позначилося на його господарському розвитку. Багато уваги відбудові народного господарства приділяли районна партійна організація та виконавчий комітет районної Ради депутатів трудящих. Вже в ті роки став до ладу шкіряний завод та інші підприємства. П’ять споживчих і одне кредитне товариство сприяли поступовому переходу селянства до виробничого кооперування.\nПовністю було відбудовано залізничний вузол, через який проходила важлива магістраль, що зв’язувала багаті сільськогосподарські райони України з Харковом, а через нього і з Москвою. Це значно збільшило перевезення вантажів, які складали близько 24 тис. тонн на рік.\nВідбудовуючи місцеву промисловість і залізничний транспорт, партійні та радянські організації разом з комітетом незаможних селян проводили значну роботу по соціалістичній перебудові сільського господарства. У 1921 році в Апостоловому створено перші товариства спільного обробітку землі: «Молот», «Сталь», «Рекорд», «Перемога», «Метеор», які очолили В. Г. Олексієв, Л. І. Марченко, І. Й. Головін та інші. Через три роки вони об’єдналися в сільськогосподарські артілі — «Перемога», «Молот», «Культура». На початку 1930 року Криворізький окружний комітет партії відрядив до Апостолівського району кілька робітників-двадцятип’ятитисячників. Один з них — Ф. А. Черненко був обраний головою колгоспу «Молот». Протягом 1930—1931 рр. бідняцько-середняцькі господарства Апостолового повністю об’єднались у колгоспи.\nУ зміцненні сільськогосподарських артілей значну роль відігравала Апостолів-ська машинно-тракторна станція, створена в 1930 році. Вона обслуговувала 38 колгоспів, мала 64, а через 2 роки — 79 тракторів.\nСтійким більшовиком і досвідченим керівником проявив себе в той час секретар Апостолівського райкому партії О. Й. Пузиревський. Учасник громадянської війни, колишній командир полку в бригаді Г. І. Котовського, в якому рядовим бійцем служив його друг — майбутній письменник Микола Островський, Пузиревський постійно був у центрі бурхливого життя — в колгоспах, на ланах і фермах, весь час серед людей. Він доклав багато зусиль, щоб вивести район у число передових на Дніпропетровщині.\nПодолавши труднощі організаційного періоду, міцніли апостолівські колгоспи. Рік у рік зростала їх технічна оснащеність. Споруджувались господарські будівлі, просторі ферми для худоби. Зростала оплата праці і прибутки колгоспників. У 1939 році колгосп «Молот» став мільйонером. Колгоспники одержали по 4,5 кг зерна і по 4 крб. 20 коп. грішми на трудодень. В середньому кожна селянська сім’я заробила по 2700 крб. і по 100 пудів зерна. Колгоспниця-комсомолка Г. Ф. Жадько була делегатом II Всесоюзного з’їзду колгоспників-ударників.\nЗа роки довоєнних п’ятирічок у селі побудовано нові промислові підприємства: елеватор, маслозавод, новий паровий млин, майстерні МТС. Одночасно з електрифікацією залізничної колії Запоріжжя — Довгинцеве було електрифіковано і Апостолове.\nЧимала увага приділялась питанням культурної революції. Назавжди було покінчено з неписьменністю. Вже у 1925 році тут працювали 2 семирічні і 3 початкові школи. Згодом було відкрито 2 середні школи. Активну участь у культурному будівництві брали жінки. В усіх школах району лише вчителями працювали 137 жінок (55 проц. загальної кількості вчителів), 10 з них працювали директорами шкіл. Населення обслуговували 2 сільбуди, театралізовані та інші колективи художньої самодіяльності.\nУ червні 1941 року разом з усім народом жителі Апостолового піднялися на захист соціалістичної Батьківщини. Більшість чоловіків пішла до Червоної Армії. Жінки, старики й підлітки, які залишилися вдома, поспішали зібрати багатий урожай, щоб він не дістався ворогові. Трудівники колгоспів проявляли зразки самовідданої праці. Так, наприклад, в артілі «Культура» за перший день збирання врожаю було скошено лобогрійками 75 га зернових, за другий — 81 і за третій — 86 гектарів. Деякі колгоспники артілі скошували лобогрійками щодня по 7,5—8 га, вдвоє більше норми. При наближенні лінії фронту частину колгоспного майна евакуйовано в тил країни. На схід виїхало чимало жителів.\n17 серпня 1941 року Апостолове окупували німецько-фашистські загарбники. Почалися страшні дні фашистської неволі. Окупанти намагалися силою зламати опір радянських людей, по-звірячому розправлялися з населенням. Гітлерівці замучили 129 жителів, у тому числі 7 дітей. 229 чол., переважно юнаків і дівчат, вивезли на каторжні роботи до Німеччини. Та населення не корилося загарбникам, всіляко саботувало їх накази. Комсомольці поширювали листівки із зведеннями Радінформбюро про хід боїв проти окупантів.\nУ районі було створено партизанський загін під командуванням І. І. Карастоянова, який діяв у придніпровських плавнях. В жовтні 1941 року значна кількість партизан перейшла лінію фронту і влилася в частини Червоної Армії. На території району з грудня 1943 року розгорнула діяльність підпільно-патріотична група з 16 чол., якою керував Ф. О. Товмаш. Вона переховувала радистів з штабу 3-го Українського фронту, постачала їх цінними військовими відомостями, влаштовувала диверсії на залізничному вузлі, допомагала молоді уникнути відправки до Німеччини, забезпечувала документами військовополонених, які йшли до лінії фронту.\nНаступ радянських військ на Апостолівському напрямку почався 31 січня 1944 року в умовах бездоріжжя, викликаного раптовим потеплінням і дощами. В жорстоких боях війська 3-го Українського фронту прорвали оборону противника і ввечері 3 лютого 1944 року підійшли до Апостолового, де гітлерівці зосередили частини 123-ї піхотної і 9-ї танкової дивізій загальною чисельністю до 3 тис. чоловік.\n4-а гвардійська стрілецька дивізія під командуванням полковника Г. Є. Кухарєва завдавала ворогові ударів з півночі і сходу, а 34-а гвардійська стрілецька дивізія під командуванням генерал-майора Ф. В. Брайляна — з північного заходу і заходу. Розвідники 34-ї дивізії з допомогою місцевих патріотів виявили прогалину в обороні противника за 4 км від селища. Туди було направлено 105-й гвардійський стрілецький полк, який уночі проник у розташування ворога і рано-вранці 4 лютого раптовим ударом захопив залізничну станцію. Тоді ж перейшли у наступ і основні сили 41-ї та 34-ї дивізій. До 8-ї години ранку вони очистили селище від гітлерівських військ.\n6 лютого 1944 року столиця нашої Батьківщини Москва салютувала двадцятьма артилерійськими залпами радянським військам, які брали участь у прориві фронту противника на нижньому Дніпрі і у визволенні Апостолового. За визволення селища 34-а гвардійська стрілецька дивізія 3-го Українського фронту дістала назву Апостолівської.\nФашисти силами двох танкових і чотирьох піхотних дивізій 11 лютого 1944 року намагалися знову захопити Апостолове. Та їхні намагання були марними. В боях ворог зазнав великих втрат у живій силі і техніці. Газета «Правда» писала: «Наші війська не дали противнику вивести з-під удару велику кількість техніки і різних воєнних складів. В одному лише Апостоловому було захоплено 45 танків, 130 гармат різного калібру, 15 самохідних гармат (з них 4 типу «Фердинанд»), 3 тис. автомашин, 24 паровози і велику кількість рухомого складу».\nУ боях за Апостолове багато воїнів полягло смертю хоробрих, серед них Герой Радянського Союзу майор П. О. Кашпуров, капітан В. В. Шитов та інші. Мешканці селища любовно доглядають могили загиблих, свято шанують їхню пам’ять.\nЗа ратні подвиги на фронтах Великої Вітчизняної війни близько 2 тис. жителів Апостолового нагороджено орденами і медалями Союзу РСР, серед них підполковника Я. С. Пензева, підполковника І. А. Крамара, майора А. М. Липку, майора Г. В. Стри-жака, капітана А. Д. Сніта та багатьох інших.\nВідступаючи під ударами Червоної Армії, фашисти спалили в селищі багато будинків і висадили в повітря підприємства, мости, залізничні колії. Були знищені елеватор, нафтобаза, Палац культури, кінотеатр та інші будови. Ворог завдав збитків на суму 3,3 млн. карбованців.\nЩе долинав грім боїв, які відкочувались на захід, а трудящі Апостолового під керівництвом районної партійної організації та Ради депутатів трудящих приступали до відбудови народного господарства. Наприкінці лютого 1944 року відновлено рух по залізниці, а восени вже працювали школи, дві лікарні, MTС, цегельний завод.\nУ надзвичайно складних умовах відбудовувались колгоспи. В сільськогосподарській артілі «Перемога», наприклад, у 1944 році не було жодної автомашини, трактора, налічувалось всього 26 голів великої рогатої худоби і 36 коней. Землю обробляли коровами і вручну. Самовіддано трудилися У. Н. Коваленко, П. І. Зуй, І. М. Юрченко, К. П. Білохвіст, А. Я. Абаза та інші.\nПоступово заліковувались рани, нанесені війною. Завдяки самовідданій праці колгоспників економічно зміцнювались артілі. У 1950 році на фермах колгоспу «Перемога» вже було понад 350 голів великої рогатої худоби, стільки ж свиней, 50 коней. Більшість трудомістких робіт виконувалася тракторами і машинами MTС. Грошові прибутки досягли 0,5 млн. карбованців. Через три роки з цією артіллю об’єдналися колгоспи «Молот» та ім. Калініна. Виникло нове велике багатогалузеве господарство «Перемога», яке було зміцнене кваліфікованими кадрами, поповнене сільськогосподарською технікою. У 1955 році колгосп одержав по 23 цнт зернових з кожного гектара посіву. Загальний прибуток артілі тоді становив 2,6 млн. крб., в наступному році — 3,3 млн. карбованців.\nВелику роботу по дальшому організаційному зміцненню колгоспу проведено в 1957 році. Комплексні тракторно-рільничі бригади та інші вирішальні ділянки виробництва очолили спеціалісти сільського господарства. Поряд з рільництвом значна увага приділялась розвиткові громадського тваринництва. Наприкінці року було одержано в середньому на кожні 100 га сільськогосподарських угідь по 225 цнт молока. А через рік колгосп «Перемога» зібрав майже 62,5 тис. цнт зернових, по 22,5 цнт з кожного гектара посіву. Особливо зміцніла економіка господарства за роки семирічки. В 1965 році на ланах колгоспу працювало 37 тракторів, 19 комбайнів, 17 вантажних машин.\nЗ метою дальшої спеціалізації колгосп реорганізовано у радгосп «Апостолівський». В 1966 році в радгоспі зібрано по 24,3 цнт зернових з гектара посіву. Стадо великої рогатої худоби складалося з 2,5 тис. голів, на відгодівлі було більше 1600 свиней. На кожних 100 га сільськогосподарських угідь в радгоспі вироблено по 346 цнт молока, 58,1 цнт м’яса. Всі трудомісткі процеси в радгоспі повністю механізовані. Земельні угіддя його становлять 5503 га, 912 гектарів орної землі зрошуються. Річний прибуток радгоспу досяг близько 1 млн. карбованців. Гідно зустрічаючи 50-річчя Великого Жовтня та 50-річчя Радянської України, працівники радгоспу зібрали в 1967 році в середньому по 24,5 цнт пшениці з кожного гектара посіву, по 160 цнт овочів, достроково виконали план продажу державі молока та м’яса.\nЗначно розширився і реконструювався залізничний вузол. Споруджено паровозне депо, приміщення для служб дистанції колії, введено центральну сигналізацію. У зв’язку з будівництвом каналу Дніпро—Кривий Ріг створено автоколону, яка налічує 200 автомашин. Дедалі більшого розвитку набирає і місцева промисловість. Зросла продуктивність цегельного заводу, який тепер випускає за місяць стільки цегли, скільки раніше давав протягом року.\nПіднесення економіки промислових підприємств, збільшення кількості робітників і службовців, а також зміна зовнішнього вигляду селища зумовили перетворення його ще в жовтні 1956 року на місто районного підпорядкування. Тепер тут широко розгортається житлове будівництво. В 1966—1967 рр. здано в експлуатацію шість багатоквартирних будинків, дитячий комбінат. Споруджено середню школу, Будинок піонерів, бібліотеку, книжковий магазин, універмаг, дошкільний дитячий комплекс, кінотеатр на 600 місць, комбінат побутового обслуговування, медичне містечко.\nЗначні роботи проведено по впорядкуванню та благоустрою міста. Реконструйована водопровідна магістраль та прокладено 7,5 км нових водопровідних труб. Заасфальтовано площу ім. Леніна в центрі та 4 км тротуарів на вулицях.\nУ 1967 році в місті працювало 45 торговельних підприємств, товарооборот яких становив 10,7 млн. крб., населення купило 237 телевізорів, 120 холодильників, 60 мотоциклів, 235 пральних машин. Купівельна спроможність за останні 10 років зросла: в сім’ях робітників — на 18 проц., колгоспників — 31,6 процента.\nЗ року в рік зростає культурний рівень трудящих райцентру. Поліпшилось медичне обслуговування населення. В місті діють оснащені сучасним медичним обладнанням 2 лікарні на 140 ліжок, жіноча і дитяча консультації, поліклініка, санітарно-епідеміологічна станція, медпункти на підприємствах, на яких працюють 30 лікарів і 80 чол. середнього медичного персоналу.\nВ дореволюційному селі Покровському не було жодної людини з вищою освітою, а тепер в місті працює 180 спеціалістів з вищою освітою. У 1966/1967 навчальному році в двох середніх, восьмирічній та двох вечірніх середніх школах робітничої молоді навчалося близько 2300 учнів. В школах міста працюють 145 вчителів.\nВелику культурно-освітню роботу серед населення проводять районний Будинок культури і три клуби, в яких демонструються кінофільми, проводяться вечори, 15 гуртків художньої самодіяльності об’єднують близько 400 учасників. В місті 4 масові бібліотеки з загальним книжковим фондом 23 тис. томів. На громадських засадах працюють університети культури і педагогічних знань. Районне відділення товариства «Знання» об’єднує 85 лекторів. Про зростаючі культурні запити трудящих свідчить і передплата на періодичну пресу. Протягом 1958—1968 рр. вона збільшилась удвічі — з 6 до 12 тис. примірників.\nВ районі з 1931 року виходить газета «Будівник комунізму», видається 6 багатотиражних газет у колгоспах: ім. Кірова, ім. Шевченка, радгоспах: ім. Димитрова, ім. Ілліча, ім. Горького, «Степовому».\nУ побут жителів все більше входять нові радянські обряди: урочисті реєстрації шлюбів і новонароджених, проводи до Радянської Армії, свята врожаю, пісні і танцю, зими тощо.\nЗначні досягнення в галузі економіки і культури є наслідком копіткої роботи партійних, радянських та громадських організацій. В райцентрі 39 партійних організацій, які об’єднують 800 комуністів. Приклад тісного зв’язку з масами і виробництвом показує партійна організація дистанції шляху залізничного вузла, яка об’єднує 46 чоловік. Майже всі вони працюють безпосередньо на виробництві. У своїй повсякденній виховній роботі вони спираються на широкий актив. З 638 чол. колективу вузла 37 передових виробничників працюють агітаторами.\nУ комуністичному вихованні сільської молоді значну допомогу подають 29 організацій ЛКСМУ, що об’єднують понад 1 тис. комсомольців міста. 51 профспілкова організація, членами якої є 5300 працівників промислових підприємств, установ, радгоспу, медичних і навчальних закладів, ведуть боротьбу за піднесення продуктивності праці, рентабельності виробництва, поліпшення умов життя трудящих, підвищення їхнього ідейно-політичного, культурного й освітнього рівня.\nВ досягненнях трудівників районного центру велика заслуга і міської Ради, 56 депутатів якої працюють у 8 постійно діючих комісіях. На сесіях виконкому обговорюються і вирішуються важливі питання роботи підприємств, шкіл, культурно-освітніх установ, благоустрою міста. У проведенні цих заходів велику допомогу подають вуличні комітети. Значну організаторську і виховну роботу серед населення проводять депутати міської Ради.\nЗа визначні успіхи в господарському і культурному будівництві міста орденами і медалями нагороджено 72 передовики виробництва. 87 бригад підприємств та ферм радгоспу своєю самовідданою працею завоювали високе звання колективів комуністичної праці. На честь 50-річчя Великого Жовтня, за заслуги в боротьбі за встановлення Радянської влади, урядові нагороди одержали 29 жителів Апостолового.\nЗаможно живуть і натхненно працюють трудящі міста, докладаючи всіх зусиль, щоб прикрасити його, благоустроїти, внести вагому частку у всенародну справу будівництва комунізму.\nВ. І. КАЛАШНИК, В. В. ПУПЧЕНКО.


Четвер, 15 жовтня 2020, 12:45\n21-річна місцева жителька звернулася до Ковельського відділу поліції з повідомленням про те, що, шукаючи квартиру для оренди на сайті безкоштовних оголошень, її ошукали.\nЗаявниця подзвонила за оголошенням, та. домовившись про оренду квартири, сплатила завдаток у сумі 3800 гривень. Однак після отримання грошового переводу зв'язок з «орендодавцем» обірвався. Про це повідомили в Ковельському відділі поліції.\nПостарайтеся перевірити історію квартири, що здається. Промоніторте адресу на сайтах оголошень про нерухомість, щоб зрозуміти, як давно шукають орендарів. Можливо, вдасться знайти відгуки про власників.\nДомовляйтеся про повний розрахунок за квартиру тільки в момент заїзду. Якщо власники наполягають на заставі або передоплаті – внесіть мінімально можливу суму.\nПри добовій оренді не сплачуйте заставу або завдаток на карту. Пам'ятайте, що передоплата за ненадані послуги підвищує шанси шахраїв. Перевіряйте фотографії житла через пошук Google, щоб дізнатися, чи відповідають зображення вказаній адресі та об'єкту.


Клімкін показав ноту МЗС Росії щодо захоплених моряків та Міжнародного трибуналу\n«Дипломатичний розвод». Клімкін показав ноту МЗС Росії та відповідь українського відомства\n20:55, 27 червня 2019\nГлава МЗС Павло Клімкін показав ноту російського дипломатичного відомства, яка була спрямована Україні, та відповідь, надіслану російській стороні. Документи він опублікував у Facebook.\nУ ноті Росії від 26 червня є пропозиція про звільнення полонених українських моряків з-під варти за умови, що вони візьмуть участь у судовому процесі і будуть зʼявлятися до суду на вимогу. Росія вимагає письмові гарантії від України щодо моряків та збереження «речових доказів», якими росіяни називають захоплені два українських катери та буксир. Також Росія пояснює свою відмову виконувати рішення Міжнародного трибуналу ООН з морського права тим, що ця інстанція нібито не мала права розглядати ситуацію з захопленням кораблів.\nУ відповіді МЗС України ідеться, що українська сторона не приймає пропозиції РФ і вимагає негайного звільнення 24 полонених моряків і кораблів згідно з рішенням трибуналу.\n«Росія і не приховує, що не хоче виконувати рішення Міжнародного трибуналу з морського права. Замість цього вона: а) вимагає від нас визнати, що наші моряки могли вчинити злочин; б) схиляє нас до визнання правомірності судового процесу над ними за російським законодавством; в) запрошує прогнутися перед кримінально-процесуальним кодексом РФ, а заразом і опосередковано визнати окупацію Криму», — прокоментував документ Клімкін.\nВін додав, що Росія без проблем може вирішити всі внутрішні процеси, необхідні для звільнення моряків.\n«Пастка була підготовлена для наших моряків, для нашої юридичної та дипломатичної команди, для керівництва країни. На жаль, схоже, що хтось в Офісі президента банально попався. Повестися на російський дипломатичний розвод — це зганьбити моряків, які вже 6 місяців перед російським судом з гідністю наполягають, що Росія не має права їх судити», — написав Клімкін.\nВідповідаючи на закид Володимира Зеленського, він зазначив, що у команди президента проблеми з комунікацією, оскільки його «завжди легко знайти і складно втратити».\nРаніше Володимир Зеленський заявив, що не підверджував ноту, яку надіслала Україна у відповідь на заяву МЗС Росії. У документі МЗС «висловлює рішучий протест із приводу невиконання Російською Федерацією наказу Міжнародного трибуналу з морського права від 25 травня 2019 року і продовження незаконного утримання 24 українських моряків».


Ліга Сміху. Фінал - Київ, buy concert tickets 9 листопада 2021 19:00 - tickethunt.net\nМЦКМ (Жовтневий палац) - Київ, 9 листопада 2021 19:00\nЩоб знайти інші події чи дізнатися докладну інформацію про Ліга Сміху. Фінал,\nПодробиці Ліга Сміху. Фінал\nЩо б не відбувалося в нашій країні, які б президенти і прем'єри не керували державою, які б партії і фракції не псували повітря у парламенті, дещо в Україні залишається незмінним. Звичайно, ви здогадалися, що далі мова піде про 8 сезон одного з найулюбленіших ТВ-шоу українців, заради якого багато хто ще тримає телевізори у хаті — про Національний Чемпіонат з Гумору! Всі квитки на концерти Ліги Сміху чекатимуть на вас на персональній сторінці проекту. Там же ви дізнаєтеся дати майбутніх шоу. А тут і зараз поспішайте купити квиток на шоу Ліга Сміху (Фінал) в Києві.\nПравила стали жорсткіше, але це — хор-р-рошо!\nЛіга сміху вже давно перестала бути змаганням гумористів-аматорів. В відбір потрапляють більш-менш підготовлені і зіграні команди, які набирають форму до перших ефірів. Що поробиш, такі є жорсткими правила шоу-бізнесу. Тому бажаючим блиснути на екрані доводиться спершу добряче тренуватися на кішках, а потім вже відправляти редакторам шоу свої заявки. Але є в такому правилі й позитивні сторони. Особливо — для глядачів. Адже ми приходимо в зал, щоб гарантовано посміятися і підняти собі настрій! У цей вечір нам точно нудьгувати не доведеться. Шоу Ліга Сміху відбудеться 3, 5 і 7 жовтня 2021 року о 19:00 в Жовтневому палаці. А Фінал шоу відбудеться 9 листопада 2021 року о 19:00.\nПерш, ніж перейти до списку суддівської бригади, нагадаємо, що в цьому сезоні офіційною мовою Ліги Сміху стане українська. З огляду на той факт, що у кожному регіоні нашої країни є своя «говірка», то Чемпіонат з гумору стане ще й фестивалем української мови. Наступне, про що хотілося б повідомити, це ведучі шоу. У цьому сезоні концерти будуть вести Євген Кошовий і Потап. Правда, перші відбіркові етапи ПТП пропустив через відпустку і його підміняв Ласточкин, який одночасно виконує функцію редактора. Однак на інших етапах Олексій буде тутки.\nНу, а тепер судді: Станіслав Боклан, Володимир Дантес, Олеся Жураківська, Сергій Бабкін, Маша Єфросиніна, Олександр Пікалов. Список — вражає! А це вже хороший привід купити квиток на шоу Ліга Сміху. Кожен із суддів бував, якщо не переможцем шоу в попередні сезони, то доводив свої команди до фіналів або півфіналів. А значить на нас чекає багато хороших жартів і жаркий сезон. Побачимося в Жовтневому палаці, друзі!\nЗамовити і купити квитки на "Ліга Сміху. Фінал" в місті Київ, (МЦКМ (Жовтневий палац)) Ви можете на tickethunt. Подія пройде 9 листопада 2021 19:00


Тиманівка | Andy Travel Club. Подорожі на краю світу\nВ 30-ті роки ХІХ століття маєток в Тиманівці переходить до офіцера російської армії Олексія Бахметьєва. Тоді ж Тиманівка отримала статус містечка, а вже в 1845 році маєток майже повністю знищила пожежа. Інформації про те, коли з'явився палац, залишки якого дійшли до наших днів, мені знайти не довелося. Очевидно, це була середина ХІХ століття. Палац зведено в столі російської неоготики.\nПісля Олексія Бахметьєва маєтком володів його син Микола. За військові заслуги він отримав графський титул і став йменуватися графом Протасовим-Бахметьєвим. Наприкінці ХІХ століття він продав садибу штатському раднику Володимиру Толлі. Останнім власником маєтку в Тиманівці був граф Олександр Шереметьєв - власник місцевого винного заводу.\nПалац розташований на південно-східній околиці села. З радянських часів і до сьогодні в ньому розташований Тиманівський обласний санаторій. Брама маєтку:\nБалкон і місток:\nМісток, що з'єднує палац з парком:\nПалац і флігель:\nСтарий будинок, в якому розташований музей історії села:\nСтав напроти будинку управителя маєтком:


Дата візиту Зеленського до США і причина аварії на Рівнеазоті - головне за день » Слово і Діло\nДата візиту Зеленського до США і причина аварії на «Рівнеазоті». Головне за день\nБілий дім офіційно запросив Зеленського до США: дата візиту\nАдміністрація президента США Джо Байдена 21 липня офіційно направила запрошення президенту України Володимиру Зеленському відвідати Вашингтон. Візит відбудеться не у липні, як повідомлялося раніше, а в серпні цього року. Детальніше...\nГолова МВС назвав причину аварії на «Рівнеазот»\nМіністр внутрішніх справ Денис Монастирський назвав попередню причину аварії на хімічному заводі під Рівним. Остаточна буде відома після всіх експертиз. При цьому в МВС анонсували нові перевірки на підприємствах. Детальніше...\nЗапис на вакцинацію через «Дію» скасували\nПісля початку п'ятого етапу вакцинації в Україні скасували запис на щеплення від COVID-19 через додаток і портал Дія. Тепер записатися можна в пунктах щеплень, або по телефону (онлайн) в центрах масової вакцинації. Детальніше...\nУкраїна домовилася про постачання ще 13 млн доз вакцин до кінця літа – Шмигаль\nДо кінця літа Україна повинна отримати ще 13 мільйонів доз вакцин проти коронавірусу. Про це повідомив прем'єр-міністр Денис Шмигаль під час сьогоднішнього засідання уряду. Детальніше...\nЗаарештовано українця, якого підозрюють у піратстві в Індійському океані\nШевченківський райсуд Києва обрав запобіжний захід громадянинові України, якого підозрюють у піратстві в Індійському океані. Це перший випадок арешту так званого офіційного пірата в Україні. Він буде під вартою 48 днів. Детальніше...\nУ Києві відкрили запис на вакцинацію препаратом Moderna\nУ Києві відкрили онлайн-запис на щеплення вакциною Moderna у центрі масової вакцинації в МВЦ з 22 по 25 липня. Отримати щеплення цією вакциною можуть всі бажаючі від 18 років. Однак потрібно попередньо зареєструватися. Детальніше...\nРеформа ОПКСлово і ділоЗображення максимального розміру (відкриється в новому вікні)


Методи роботи із підприємствами-боржниками стануть жорсткішими – НОСІВКА СЬОГОДНІ\nМетоди роботи із підприємствами-боржниками стануть жорсткішими\nНаголосила заступник голови — керівник апарату облдержадміністрації Наталія Романова під час чергового засідання тимчасової комісії з питань погашення заборгованості із заробітної плати (грошового забезпечення), пенсій, стипендій та інших соціальних виплат.\n— По кожному приватному підприємству, що заборгувало, мова йтиме окремо. Шукатимемо індивідуальні шляхи вирішення проблеми. За необхідності залучатимемо і правоохоронні органи, — зазначила вона. — Щодо державних установ, переглядатимемо політику їх керівництва та писатимемо листи та звернення до відповідних відомств. Вирішення цього питання є принциповим для облдержадміністрації.\nВарто зауважити, що більшість проблемних підприємств сконцентрована у містах Чернігів та Ніжин. Серед найбільших боржників: ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», ПАТ «Завод Будмаш», структурні підрозділи в містах Ніжин та Прилуки дочірнього підприємства НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія».\nЯк поінформував директор Департаменту соціального захисту населення ОДА Олег Русін, загальна сума несплати станом на 1 червня поточного року — понад 22 мільйони гривень.\nОднак, варто зауважити, що більше третини суми боргу — за сімома підприємствами, щодо яких здійснюються процедури відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом. Серед них найбільше, 5,3 мільйони гривень, має виплатити ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник». Втім, на нараді було зазначено, що інвестора для цього підприємства уже знайшли, тож найближчим часом показники мають покращитися.\nВтішає і те, що 15 районів Чернігівщини зовсім без боргів з виплати заробітної плати, а сім мають незначні суми.\nДеякі підприємства перепрофільовуються і заробляють додаткові кошти, які спрямують на вирішення обговореної проблеми.


Поліція попереджає – шахраї використовують програми віддаленого доступу для заволодіннями коштами громадян з фінансових рахунків » Газета Курьер - ТРК Глухов\nПоліція попереджає – шахраї використовують програми віддаленого доступу для заволодіннями коштами громадян з фінансових рахунків\nЖертвою кібершахраїв стала жителька Шостки, якій запропонували віддалену роботу через Інтернет. Жінка встановила на гаджеті програму віддаленого доступу, за допомогою якої зловмисник заволодів понад 25 000 гривень з її рахунку. За словами 52-річної заявниці, на її мобільний телефон зателефонував невідомий, який у розмові назвався представником фірми. Чоловік запропонував їй віддалену роботу по оформленню торгових документів, на що та погодилася.\nЗа вказівками телефонного співрозмовника, жінка встановила на своєму гаджеті спеціальну програму віддаленого доступу, нібито, щоб «роботодавець» зміг контролювати її роботу дистанційно і в потрібний момент зміг втрутитися в операції. Також, за підказками телефонувавшого, вона через Інтернет – застосунок на своїй фінансовій сторінці відкрила додаткову банківську картку, нібито, для робочих потреб. За якийсь час чоловік повідомив заявниці - на її новий фінансовий рахунок надійшло 15 000 гривень від їх партнера і ці гроші потрібно перерахувати на рахунок фірми. Шосткинка виконала вказівку, після чого її банківські картки були заблоковані. Зателефонувавши до фінансової установи, вона дізналася, що з її основної картки було знято майже 11 000 гривень та збільшений кредитний ліміт, який вона сприйняла за нарахування від партнера фірми.\nЗагалом з рахунків жінки зникло понад 25 000 гривень. Намагаючись повернути свої кошти, шосткинка зв’язалася з «роботодавцем», проте той запропонував сплатити ще 18 000 гривень, нібито, комісії. Після цих слів вона остаточно зрозуміла, що стала жертвою шахрайства. У поліції за даним фактом відкрито кримінальне провадження за ознаками ч. 1 ст. 190 «Шахрайство» Кримінального кодексу України, в рамках якого встановлюється особа зловмисника. Правоохоронці знову звертаються до громадян з проханням недовіряти інформації, отриманої телефоном від невідомих людей, ким би вони не називались. Ніколи не встановлюйте жодних програм чи застосунків з функціоналом віддаленого доступу на прохання незнайомих телефонних співрозмовників та не виконуйте USSD-команди на їх телефонні вимоги. Будьте обачні!\nТроє жительок Шосткинського району стали жертвами аферистів\nДві жінки стали жертвами шахраїв\nДо відома глухівчан: що потрібно знати при працевлаштуванні за кордоном, щоб не потрапити\nУ Глухові відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайства\nРозшукується шахрай, який видурив у жінки 26 000 гривень


Ретро-огляд ZERO TOLERANCE або DOOM для бідних - PlayUA\nГроміздка назва first person shooter, або її абревіатура FPS не завжди була відома у ґеймерському середовищі. На початку дев’яностих, стрілялки від першої особи називали „думоподібними“, наслідуючи назву найкращої на той час гри в цьому жанрі. Сам Doom був мірилом технічної відповідності платформи вимогам сучасності, саме тому власникам Mega Drive та Genesis довелось ковтнути гірку піґулку: грань, за якою залізо не стягувало вимог культової гри, пройшла саме через приставки від Sega. Особливо це було образливо через те, що сходинкою вище розташувалась Super Nintendo – вона отримала відносно повноцінний порт, а от на Sega жанр практично не існував. Технічні можливості приставки були значною мірою розраховані на яскраві платформери та екшени з ізометричним виглядом.\nСтаном на 1994 рік, „думо-подібні“ ігри на приставці від Sega можна було перелічити на пальцях однієї руки, навіть якщо це була трипала лапа черепашки-ніндзя. Спершу, в 1992 році на консоль було жахливо портовано гру Corporation, також відому як «Кібер-коп». А два роки по тому вийшли два інші та одночасно останні представники жанру: Bloodshot (анонсована в Америці, але не випущена під назвою Battle Frenzy) та Zero Tolerance. Перший вийшов більш-менш прийнятним, зі скидкою на можливості платформи, і навіть пропонував сплітскрін-мультиплеєр, хоча нічим особливим, окрім „думоподібності“ не вирізнявся, а от про останній поговорімо детальніше.\nЯкщо і зараз жанр рахується більше територією ПК, то можете уявити, що було в часи Doom, коли навіть думка про ексклюзивний для приставки шутер від першої особи, була нечуваною. Тому така гра, сама по собі викликала щонайменше скептичну та прискіпливу увагу. На диво Zero Tolerance не лише не загубилась, але навіть знайшла певне визнання критиків. Звісно на Genesis гра мала нечесну перевагу ледь не єдиної в своєму роді, і для більш-менш мультижанрових власників консолі від Sega Zero Tolerance був обов’язковим придбанням. Бажання зіграти у щось на зразок Doom на екрані домашнього телевізора перемагало недоліки, що сягали корінням в надра вже тоді підстаркуватої приставки, та обмеження носія.\nГравець не перепив, просто стартове лоґо Sega „оберталось“\nAccolade проіснував 15 років зі заснування у 1984, а потім був поглинутий Infogrames\nНа початках розробники були не проти пошабашити без ліцензії\nAccolade не можна назвати надто прогресивним видавцем, радше просто досвідченим, можливо навіть консервативним, враховуючи багатосерійність та різножанровість головних франчайзів. Випуск шутера від першої особи на Sega, важко назвати ризикованим кроком, адже в кон’юнктурі популярності Doom, що був живою та безкоштовною рекламою для ще нечисленного жанру, потреба у такій грі для консолі Sega однозначно була. На момент початку розробки Zero Tolerance, видавець встиг примиритися зі Sega, після тривалих судових суперечок стосовно необхідності для сторонніх видавців ліцензуватись у виробника консолей. Парадоксально, навряд чи в самій Sega чекали на те, що бунтівний видавець випустить гру, що стане одним із найяскравіших проектів на їхній консолі.\nДля розробки Accolade підрядили земляків із Technopop — вибір, що був би дивним, якби гра не вдалась, але студія розробників стрибнула вище голови. Zero Tolerance вийшов не банальним клоном Doom, а самобутнім продуктом з власними ігроладними фішками, і якби не застаріла графіка консолі, її чекала б значно більша популярність і визнання. Але навіть цього вистачило для комерційного успіху. Як наслідок, видавець замовив продовження, що мало отримати назву Beyond Zero Tolerance, розробка якого зайняла забагато часу. Недороблену частину навіть неофіційно випустили обмеженим накладом, проте відомою вона стала вже пізніше, на емуляторах та піратському ринку країн, що розвиваються.\nЕкран опцій міг виграти приз на конкурсі мінімалістів від ґеймдизайну\nСистема паролів замінила збереження гри. Як видно з кількості символів, варіантів було немало.\nВикладення сюжету зроблено в стилі повідомлень, які отримує загін перед завданням\nСАМ ПРОТИ ПРИБУЛЬЦІВ. ЗНОВУ\nУ майбутньому людство цілком очікувано заселяє свою сонячну систему і згодом стикається з ворогами по розуму. Стартова заставка кількома картинками і титрами вводить гравця в курс не дуже оригінального, але типового для того часу оповідання. Після того, як на орбітальній станції завелись прибульці, а зв’язок з нею зник, уряд відряджає туди елітний загін, з однойменною грі назвою, для повної зачистки приміщень об’єкту та попередження вибуху пошкодженого реактора. Хоча загін складається з п’яти оперативників, гравцю буде доступний лише один з них за вибором. Самотужки доведеться звільнити цілу космічну станцію, від доків і до реактора. Після чого, виявиться, що загарбники у відчайдушній спробі, напали на урядову будівлю на самій Землі. Її теж потрібно буде звільнити, від даху і до підвальних приміщень, де чужинці почали відкладати потомство. Це була традиційна тогочасна канва, що дозволяла гравцеві дофантазовувати решту неописаних подробиць. Слід обов’язково відзначити, що оздоблення рівнів виконано логічним чином. З одного погляду зрозуміло чи навколо інженерний відсік, чи теплиці, чи офісні приміщення. Це додавало плюсів атмосфері гри, що навмисно виконана в похмурих тонах, межуючи з горором, проте не переступаючи цієї межі, через відносно слабких ворогів, та звуки, що попереджають про них.\nПерші ігри в жанрі користувались певною свободою стосовно сюжету, точніше способу його подання, або його відсутності. Навіть іконічний Doom не балував гравця подробицями, стосовно того, що саме відбувається з його персонажем. Zero Tolerance частково наслідує законодавця жанру — сюжет гри поміщений у фантастичні лаштунки, щоправда без містичних ноток у стилі id.\nНаписи на стінах додавали антуражу та були частиною оздоблення рівнів\nПрибулець-краб, як і більшість монстрів, небезпечний лише зблизу\nЛіфт — універсальний засіб переміщення між рівнями-поверхами в грі\nВеличезний перший бос виглядав доволі лячно, після „хирляків“ на попередніх поверхах\nПекарі зі стажем пам’ятають, що для шутерів було звичною справою, зменшення робочого вікна гри для підвищення працездатності ресурсів комп’ютера. Зараз цього досягають переважно зменшенням роздільності. На приставці, звісно, такої можливості не передбачено, тому розробники подбали про гравця самотужки, визначивши той розмір екрану, при якому процесор Sega впорається з грою в графічно-вибагливому жанрі. Щоправда „вікно в світ“ вийшло більше схожим на щілину, що зупинило багатьох нетерплячих гравців вже на першому рівні.\nВіддаючи належне творцям Zero Tolerance, не можна не визнати, що вони максимально акуратно вийшли з цієї ситуації, оформивши екран під вигляд з шолома персонажа. Оглядова частина займає приблизно 30-35% від всього зображення, над нею розташований інвентар, зліва — індикатор кількості ворогів, справа — здоров’я. Нижня половина екрану розділена на три частини: в лівій міститься монітор повідомлень, у правій — абсолютно безкорисна перепустка персонажа, а по центру — найкорисніша, після оглядової частини фішка екрану – мапа оточення. Враховуючи те, що по якомусь часі гравець звикав до невеликого вікна, а також використовував переваги мапи під ним, цей недолік буквально відходив на задній план.\nМайже widescreen-співвідношення сторін забезпечувало ширший огляд, а також відносно плавну роботу ігрового рушія. Звичайно рівні не промальовувались далі певної відстані, але завдяки непоганим текстурам та грамотному дизайну рівнів, те, що потрапляло в кадр, не жахало. Оточення змінювалось мірою проходження гри, і мало нагадувало про одноманітні сірі пейзажі конкурентів на консолі. На допомогу обмеженим можливостям приставки прийшло вже згадане промальовування рівнів, зблизька сцени відображались настільки детально, наскільки це було можливо, але при віддалені вигляд об’єкту змазувався, а за певної межею об’єкт щезав у темряві.\nАнімація для спрайтів у грі — так собі, проте вона присутня. Гравець може бачити і переміщення ворогів, і яким боком вони повернені до нього. Дизайн ворогів невигадливий, деякі з них виглядатимуть дещо смішно і дивно, але після кількох атак гравці сприймали їх цілком серйозно і без посмішки. Після знищення, тіла ворогів не зникали. Тіла, до речі, стали ще однією фішкою гри. По них також можна стріляти, від чого вони відповідно деформуються. На цьому „яскравість“ не закінчується, якщо прикінчити ворога навпроти стінки чи іншої поверхні, на ній лишиться кривавий слід жертви, який повільно стікатиме додолу. Решта візуальних ефектів стосуються переважно зброї, але є тут і спрайтовий вогонь, і туман тощо.\nДещо іншу реакцію викликають музичний та звуковий супровід. Деякі оглядачі з числа сучасників гри, не сильно перебільшивши, радили вимикати музику перед початком. Не хитрий ритм, який можна почути на заставці, і справді переслідуватиме гравця в трьох різних варіаціях упродовж усього проходження — від більш-менш нейтрального в першій третині гри, до майже дратівливого під кінець. Одноманіття — не єдина проблема місцевого саундтреку. Якість виконання також може посперечатись за титул найгіршого музичного супроводу на Sega. Дивно, але при тому, що розробникам не вдалось втиснути в картридж прийнятну музику, гра може похизуватися голосовим супроводом значимих дій гравця. В тому числі оголошеннями про підібрані предмети, попередженням низького здоров’я тощо. Голос диктора теж невисокої якості, але розбірливий. Разом з рештою ефектів звукова бібліотека гри налічує півтори сотні позицій, які можна (але не варто) перевірити в меню опцій.\nХоча ніхто і не очікував, що графіка чи звук на старенькій консолі буде конкурентоспроможною, її рівень цілком задовольняв, звісно з врахуванням ґеймплею. Так, це не Doom, але не надто гірше за Wolfenstein 3D. Заради шутера від першої особи, ґеймери Sega були готові поступитись і звуком, і музикою, і навіть вікном огляду. Тож Zero Tolerance вдалося протиснутись у те невелике коло ігор, яким пробачили їхні недоліки, заради бажання мати саме цю гру, саме на цій консолі.\nДосьє на одного з персонажів гри\nГра мала непогані задні плани\nОранжереї, що зрозуміло не тільки з написів на стінах але і з вигляду\nУ будівлі оформлення рівнів кардинально змінюється\nХОДИ, СТРІЛЯЙ, ЗБИРАЙ\nЗараз важко уявити собі жанр більш простий, ніж шутер від першої особи, адже бігти вперед і стріляти — завдання, що опанували мільйони навіть найказуальніших гравців. Проте, в першій половині дев’яностих ситуація була дещо іншою. Ігор в жанрі було значно менше, а ґеймплей був специфічним, у порівнянні з більш популярними побратимами, та і модель гри не була універсальною, як зараз, зокрема керування. Про консольний шутер як про підвид, годі й казати.\nРозробники «Zero Tolerance» не стали сліпо копіювати інші ігри, а навіть вирішили зробити власні поліпшення. Зокрема, навчили гравця присідати та підстрибувати, а також не тільки бити руками за відсутності зброї, але й ногами. Більше з бідності, ніж з почуття новаторства, грі нав’язали інвентар, що мав обмеження, але ця деталь суттєво впливає на хід гри, змушуючи планувати витрату боєприпасів та спорядження. Звісно, решта ґеймплею зводилась до традиційного ходіння та стрільби.\nОпинившись на рівні, гравець знав, скільки там ворогів, для цього є відповідний індикатор. І хоч можна знайти вихід на наступний рівень, не вбиваючи всіх, пароль, що виконує функцію зберігання, Вам дадуть лише, коли індикатор монстрів сягне нуля. Кожен вид ворогів, має специфічний звук, що лунає при його появі, це дає можливість підготуватись. При правильному виборі зброї, більшість ворогів лягає з одного-двох пострілів. Враховуючи складність прицілювання, та відсутність перехрестя, гра допомагає стріляти за допомогою різновиду автоприцілу, тому влучати зовсім не складно, головне — тримати мішень приблизно по центру огляду. Для цього доведеться опанувати нескладне, але відносно повільне керування рухами персонажа. Поворот виконується незвично повільно, при цьому вороги переміщуються жваво, тому автоприціл — не зайвий, особливо в сутичках з юрбами монстрів.\nАрсенал гри незвично різноманітний як для скромного консольного проекту. Присутні всі традиційні для жанру види зброї, від обов’язкових пістолета і дробовика, до важкого озброєння на зразок базуки й вогнемета, а також вибухові боєприпаси, лазери та спорядження, що буде корисним за тих чи інших обставин у грі: ліхтарик, прилад нічного бачення, бронежилет, вогнегасник, детектор ворогів тощо. Звісно є тут і аптечки, якими можна поповнювати здоров’я персонажа, що втрачається в ході сутичок з ворогами. Якщо лічильник життєвої енергії дійде нуля, то персонаж буде втрачений, і гравцю доведеться обирати іншого.\nУсього доступні п’ятеро героїв з різними здібностями та різним початковим набором спорядження, залежно від свого вишколу. Це важко назвати класами, але певні здібності справді різняться, стрілець має більшу відстань ведення вогню, підривник — підриває, медик більш ефективно використовує аптечки, інженер — відповідне обладнання, розвідник швидко бігає та може битись самими руками і ногами (хоча все одно не раджу). У разі втрати всіх п’ятьох персонажів, гра закінчувалася програшем. Тому доводилося систематично обстежувати приміщення, щоб уникнути нападу одразу з декількох сторін, та прислухатися до попереджувальних звуків, що видають монстрів. І звісно, не підпускати їх на ближню дистанцію. Влучання у персонажів дезорієнтували гравця, відкидаючи назад, вбік, на підлогу, чим збивався приціл і як наслідок завдавалося ще більше шкоди.\nУ дослідженні рівнів велику користь принесе тактична мапа, прямо під вікном огляду, повна мапа рівню викликається кнопкою «старт». На тактичній мапі-радарі також будуть відображені видимі для Вас вороги (а також за наявності біологічного сканера всі вороги загалом).\nВже згаданий інвентар та збиральництво мають свої правила, за відсутності можливості скинути предмет чи зброю, Вам потрібно повністю витратити їх заряд, щоб звільнити місце в інвентарі під нову знахідку (якщо вона Вам справді потрібна). Основним джерелом поповнення боєприпасів будуть тіла ворогів. Кожен вид боєприпасів одночасно містить в собі і саму зброю, на випадок якщо Ви викинули її раніше. Звісно, таке рішення викликане малою кількістю кнопок на базовому ґеймпаді приставки, окрім рухів та поворотів на «хрестику», мапи на кнопці «старт», у Вас буде ще три дії на решті кнопок, це вогонь, вибір зброї чи предмету, та так званий „генератор стрейфу“ — тобто вмикач ходіння боком, що вже тоді був важливою складовою жанру.\nОскільки ми з розумінням ставимось до технічної сторони питання, єдиним головним недоліком ґеймплею лишається відсутність різноманітності і суттєвого чергування у лавах ворогів, це тягне за собою відсутність необхідності постійно підлаштовувати під них манеру гри. Навіть нетипові вороги, як правило трапляються у однорідних загонах та впродовж певного часу, що дозволяє відносно комфортно відстрілювати їх без зміни зброї, не лишаючи штучному інтелекту шансів. Через це гра швидко стає прогулянкою, за винятком декількох підлаштованих несподіванок, на зразок снайпера, нечислених засад і босів.\nНа жаль у мене так і не з’явилось можливості побачити в дії кооперативний режим проходження гри. Так, у Zero Tolerance був справжній мережевий мультиплеєр за наявності двох приставок, двох картриджів гри та з’єднувального кабеля, одразу двоє гравців могли одночасно проходити кампанію. Змагальний режим відсутній, але гравці могли при бажанні і повоювати одне з одним завдяки friendly fire.\nЯк видно на тактичній мапі, ще один краб заходить справа, хоча ми його ще не бачимо\nМертвий краб, трупи можна нівечити\nПрилад нічного бачення виводив графіку на реалістичний рівень\nЗа доступності мапи, та за не дуже вибагливої складності гри, проходити Zero Tolerance не складно. Консервативна та ретельна зачистка, без залишення ворогів у тилу, плюс правильний вибір зброї — оце усі хитрощі. На зброї можна зупинитись дещо детальніше.\nГравець починає з пістолетом, та швидко знаходить рушницю. Пістолет можна використовувати на початку на середніх дистанціях, рушницю — на ближніх. Найбільш корисною зброєю є імпульсний лазер, він дозволяє вражати цілі на великих відстанях, на межі промальовування картинки в грі. Його варто завжди мати з собою. Доволі універсальною зброєю є пістолет з лазерним прицілом, він має автоматичний вогонь, а також червону точку прицілу на екрані.\nРешта зброї має вужче застосування. Граната традиційно ефективна в кімнаті. Гранатомет, завдяки потужності заряду, варто використовувати проти груп ворогів і босів. Вогнемет також добре застосовувати проти груп ворогів, але вже зблизька, на жаль до нього завжди не вистачає припасів.\nДо суперечливих пристроїв, варто віднести міну, не рахуючи підривника, з числа загону, вона спрацьовує не тільки на ворогів, але і на Вас. Враховуючи, що рекомендованим методом проходження є настирлива зачистка всіх приміщень під нуль, то способів ефективного застосування для міни лишається небагато: адже за Вами вже всіх знищено, а попереду Ви будете йти самі.\nОкрім зброї, в грі трапляються різноманітні корисні предмети та прилади. Звичайно найпоширенішою знахідкою буде аптечка, якою можна поповнити втрачену життєву енергію персонажа. Допоможе зберегти здоров’я бронежилет, що витрачається на десять відсотків за кожне влучання. В пошуку ворогів допоможе біосканнер, його батарея швидко сідає, але Ви гарантовано не будете здивовані кількістю ворогів у кімнатах перед їх зачисткою. В умовах погіршеної видимості допоможуть ліхтарик та прилад нічного бачення. Інколи гравець стикатиметься з полум’ям, його можна прибрати вогнегасником, або пройти крізь у відповідному захисному костюмі.\nВорогів можна умовно поділити на солдат, монстрів, роботів та босів. Солдати різного ступеню мутації можуть являти небезпеку різного рівня, ближче до кінця гри вони стануть значно небезпечнішими та живучішими. Оскільки солдати ведуть вогонь дистанційно, їх бажано одразу знищувати, рушницею в упор, або лазером здалеку. Роботи рухаються лінійно та є легким ворогом. Монстрів є одразу декілька видів. Собаки рухаються швидко, маневрують, та небезпечні в зграях, відступайте та відстрілюйтесь. Краби нападають згори, але легко застрілюються з відстані. В останній третині гри, ворогами переважно будуть жуки у зріст людини, вони дуже ефективно кусаються, тому не підпускайте їх до себе, жуки будуть намагатись наблизитись, тому в нагоді стане зброя ближнього бою.\nНе впевнений чи варто вказувати як окремого ворога снайпера, так як він зустрінеться лише один раз, на першому рівні другої частини гри – на даху. Снайпер періодично підіймається на даху будівлі, що знаходиться паралельно стороні даху з відкритим краєм, по якому Ви будете переміщуватись, найкраще вбити його з лазера, але можна застосувати і базуку. Якщо не виходить – просто пробіжіться, бажано в бронежилеті, снайпер не входить до кількості ворогів обов’язкових до знищення.\nДекількома поверхами нижче, гравець почне стикатись з камерами спостереження, їх можна зістрелити в стрибку, але з рештою не варто, у випадку тривоги вороги почнуть вибігати з навколишніх кімнат, що дещо оживить проходження, а також згідно чуток, на одному з рівнів без цього не вийде вбити всіх ворогів – частина лишиться закритою в одному з приміщень. Це не робить проходження гри неможливим, так само як у випадку зі снайпером, чи пошуками шляхів між поверхами, що змусять походити кругами, розробники «Zero Tolerance» змогли розбавити відносно одноманітний геймплей парою несподіванок тут і там. До цього можна віднести і босів, не знаючи про яких, при першій зустрічі, гравець міг не слабо налякатись.\nТактика проти босів, тим не менш, не є ускладненою. Першим Вам трапиться великий робот. Другий бос – величезний зелений мутант, дуже живучий, до речі. Останній бос – це жук переросток, з гарматою що росте прямо з інопланетного мозку. В усіх випадках найкращим рішенням буде лазерна гвинтівка, інколи можна також застосувати базуку. Якщо стане зовсім важко, пам’ятайте, що вороги не можуть заходити за певну межу біля ліфтів/сходів між рівнями, Ви може використати це на свою користь, ховаючись від них.\nНа останньому рівні найоптимальнішою тактикою буде спровокувати боса наближенням до центральної частини карти, потім втекти до довгого коридору і відступаючи розстрілювати монстра з лазера. Гру буде пройдено, коли останній бос помре. В усіх випадках, наближаючись до кінцевих рівнів локації, намагайтесь накопичувати заряди до лазера, щоб бути готовим до битви.\nЯкщо гравцю стане погано, екран червонішатиме, чи точніше ставатиме рожевим\nДругий бос – величезний зелений мутант\nМертві персонажі отримують скупу позначку в особисту справу\nПес-мутант на небезпечній відстані\nZero Tolerance був покликаний замінити Doom на SEGA, очевидно, що завдання це було нездійсненним, але натомість у розробників вийшла автентична гра, з власними сильними й слабкими сторонами. Вона фактично стала єдиним іграбельним шутером від першої особи для цієї консолі, та першим повноцінним консольним ексклюзивом у жанрі. У 1994 мало хто міг оцінити цей факт, чи включити його до складу переваг гри, і зараз, по проходженню десятків років, коли жанр став по-справжньому мультиплатформним, досягнення Zero Tolerance тим більше важко помітити. Але для власників шістнадцятибіток від Sega значення цього шутера неможливо переоцінити, адже це був їх власний Doom, гра в найкрутішому тоді жанрі.\nЖук йде в атаку\nБлижче до кінця гри оформлення рівнів змінюється у відповідності до смаків інопланетян\nПісля перемоги на Вас чекає ще одне повідомлення з викладенням сюжету, точніше його закінченням\n+ Жанрова унікальність на своїй платформі\n+ Не дивлячись на технічні обмеження, движок гри видає достойну картинку\n+ Нові можливості, деяких з них не було навіть в самому «Doom»\n– Маленьке вікно огляду\n– Жахлива музика\n– Передбачувані та слабкі вороги\nZero Tolerance посіла непорушне місце серед найкращих та обов’язкових до ознайомлення ігор на Mega Drive, але навіть попри ексклюзивніть — це все одно якісний шутер.\nThis review (excluding images and otherwise registered trademarks or other intellectual property that has been used here for non-profitable purposes of making this review) is copyrighted to Andy Nagorny © 2015. All rights reserved. Zero Tolerance presently is an official registred trademark of Eidos Interactiveб originally registered to Technopop, Inc. Zero Tolerance game is licensed to Sega and published by Accolade. Game and its images are an officially registered properties of its respective owners. All rights reserved.\nобзор zero tolerance\nогляд zero tolerance\nРетроогляд ZERO TOLERANCE


: 866 2016-06-15 15:44:24\nПодаємо програму душпастирських заходів та Літургій за участі Кардинала Пароліна\n10.00 Урочиста Св. Меса у римсько-католицькому кафедральному храмі Львова, під час якої він виголосить до вірних проповідь. Після Святої Меси зустріч із різними спільнотами РКЦ.\n13.00 Відкриття та благословення Архідієцезіального музею при Львівській Митрополичій Курії, вул. Вининченка 32.\n14.00 Обід, який влаштовує архієпископ Мечислав Мокшицький\nУвага: о 14.30 розпочнеться молитовне чування на Іподромі – місці де святий Папа Йоана Павло ІІ звершував Святу Месу, далі всі процесійною ходою перейдуть до місця освячення ділянки.\n11.00 Понтифікальне асистування під час Божественної Літургії П’ятидесятниці у греко- католицькому катедральному храмі св. Юраiop>\n17.00 Візит до Душпастирського римо-католицького центру у Брюховичах: Вища духовна семінарія св. Йосифа, Теологічний інститут св. Йосифа Більчевського, Будинок Синьйора (будується), Дім Паломника св. Якова Стрепи\n17.15 Зустріч із семінаристами РКЦ. Промова\nТож єднаймося разом у молитві в ці дні благаючи Бога про милосердя для нас грішників і цілого світу.


Ользі Бузовій не вистачає батька. Відома телеведуча і успішна співачка дала відверте інтерв’ю в рамках свого творчого вечора. Незважаючи на те, що телеведуча постійно підтримує контакт з батьком через соціальні мережі, Ольга зізналася, що дуже сумує за свого тата. Редакція порталу Diwis.ru довідалася найцікавіші подробиці.\nБатько завжди підтримував Ольгу Бузову\nНезважаючи на те, що батько Ольги Бузової неодноразово заявляв, що не є публічною персоною і не хоче зайвий раз світитися перед камерою, спеціально для творчого вечора своєї дочки Ігор Бузов зробив виняток. Чоловік зустрівся з журналістами в північній столиці, де розповів про тернистий шлях дочки до слави. Як виявилося, ще в старших класах Ольга Бузова потайки від батьків вирішила податися в модельний бізнес. Пізніше батьки звичайно ж про все дізналися, однак зовсім не були проти захоплення доньки і цілком підтримували її починання. Згодом Ігор Дмитрович сам відпустив доньку на «Дом-2», і став першим батьком учасниці реаліті-шоу, який з’явився на знімальному майданчику.\nОльга Бузова активно виступає на сцені\nВ даний час Ольга Бузова переживає справжній бум кар’єрного зростання. Дівчина активно розвивається як співачка. Крім того, зовсім недавно стало відомо, що Ольга Бузова зайняла перше місце в рейтингу найбагатших зірок шоу-бізнесу за друге півріччя 2017 року. Цей прорив став можливий завдяки сторінці співачки в Instagram, яку вона активно використовує як платформу для реклами.\nВ той же час Ольга Заявила, що їй дуже сильно не вистачає батька. Незважаючи на те, що характером вона пішла явно на свою маму, Ольга вважає себе «татовою донькою», і дуже сумує за близькій людині. До речі, хоч батьки Ольги Бузової давно розлучилися і ведуть кожен свою власну життя, колишнє подружжя змогли зберегти хороші відносини, і всі виступи своєї дочки незмінно відвідують разом.\nОльга Бузова в оточенні найближчих людей\nДо речі, зовсім недавно Ольгу Бузову запідозрили в романі з Тимуром Батрудиновым. Після того, як колег застали під час відпочинку, Ольги і Тимур все частіше стали з’являтися на публіці разом, а буквально кілька днів тому прийняла участь у фото сесії разом з резидентом Comedy-club.\nПублікація від Ольга Бузова (@buzova86) 5 Лют, 2018 в 10:39 PST\nПоделиться "Ользі Бузовій не вистачає батька"\n← З життя пішов Геннадій Гарбук «У США таку війну не покажуть»: інтерв’ю з автором This War of Mine (18+) →


Хочете, щоб діти були щасливими? Навчіть їх дякувати | Сімейний порадник\nПозитивна психологія стверджує, що подяка тісно пов’язана зі щастям, а коли люди висловлюють вдячність, вони почуваються щасливими. Це підтвердило і дослідження: люди, які протягом десяти тижнів записували, за що вони були вдячні, були більш оптимістичні і щасливі, ніж люди, які писали про щоденні роздратування та хвилювання. Також вони виявилися більш рухливими та менше відвідували лікарів.\nПодяка культивує щастя, яке дозволяє людям впоратися зі стресом і невдачами. Люди, які часто дякують, швидше за все, мають більше надії, енергії і бажання бути корисними для інших. Вони також, імовірно, менше піддаються депресії, тривогам або заздрості. Якщо ми хочемо виростити щасливих дітей, ми маємо навчити їх регулярно дякувати. Окрім звичного «дякую», висловлювати вдячність можна й іншими способами.\nМожна виготовити дерево подяки: намалювати його на ватмані і щодня приклеювати до нього листочки, на яких писати слова подяки. Періодично треба усім збиратися і зачитувати текст із листочків.\nЯкщо розмістити дерево ніде, альтернативою може стати банка. Нехай кожен член сім’ї кілька разів на тиждень записує (або малює) те, за що він вдячний. Це можуть бути такі дрібниці, як смачне яблуко, або такі важливі, як час, проведений з бабусею чи дідусем. Наприкінці тижня зачитуйте подяки, збираючись усією родиною.\nЗнайдіть час, щоб один раз на місяць сісти у колі сім’ї і написати листи до тих, кого ви любите і про кого турбуєтеся. Діти можуть написати друзям або родичам, які живуть далеко. А можна писати листи один одному. До речі, нагадайте малечі, що у листі до святого Миколая можна не тільки щось попросити, а й за щось йому подякувати. Подарунки, зроблені власноруч, – це також спосіб висловити вдячність.\nДата публікації: 01.03.2017


ВН: Бригада на трьох - Korrespondent.net\nВН: Бригада на трьох\n18 листопада 2009, 08:53\nПольща і Литва тягнуть Україну в НАТО, пише журналіст Валерій Мастеров у свіжому номері російської газети Время новостей.\nУ штаб-квартирі Північноатлантичного альянсу в рамках наради НАТО-Україна керівники військових відомств Польщі, Литви і України підписали лист про намір створити спільну бригаду. Вона називатиметься Литполукрбриг, налічуватиме 4,5 тис. військовослужбовців і складатиметься з трьох батальйонів, кожен з яких буде розквартировано у своїй країні. Штаб бригади буде розміщено у польському Любліні. Командування здійснюватиметься за ротацією: представники трьох країн будуть змінювати один одного кожні два роки. Кількість офіцерів залежатиме від вкладу кожної з держав.\nПольський міністр оборони Богдан Кліх зазначив, що тиску на партнерів для того, щоб вони максимально використовували виділені квоти, не буде: "Ми віддаємо собі звіт в тому, що економічна криза більш серйозно торкнулася України та Литви, ніж Польщі. Тому ми готові укомплектувати власними кадрами призначені партнерам пости і посади, поступившись їх, як тільки вони виявлять готовність. Це дозволить їм знизити витрати на відрядження своїх офіцерів в штаб бригади".\nНинішня бригада буде першою, яку створять дві країни, що входять до НАТО, разом з однією з колишніх радянських республік\nПовної боєздатності потрійна бригада повинна досягти до 2013 року, після чого братиме участь в операціях ООН, Євросоюзу і НАТО. Польща спільно з Литвою і Україною вже формувала батальйони, які виконували миротворчу місію на Балканах. Однак нинішня бригада буде першою, яку створять дві країни, що входять до НАТО, разом з однією з колишніх радянських республік.\nУ Варшаві сподіваються, що створення бригади скоротить шлях України в НАТО. Однак проти членства цієї країни в альянсі виступає не тільки Росія, але й низка інших європейських країн. Та й у самій Україні інтеграція з НАТО на відміну від членства в ЄС не користується популярністю серед населення. Однак для додання бригаді офіційного статусу необхідно ще підписати міждержавні договори. Через цю причину експерти ставлять її формування в залежність від підсумків майбутніх президентських виборів в Україні.\nПеремога на виборах скептично налаштованого щодо НАТО Віктора Януковича загальмує просування проекту. А от успіх Юлії Тимошенко напевно дасть йому "зелене світло"\nПеремога на них скептично налаштованого щодо НАТО Віктора Януковича загальмує просування проекту. А от успіх Юлії Тимошенко напевно дасть йому "зелене світло". На грудень в Києві заплановано саміт ЄС-Україна, але і на його конкретні результати тут не сподіваються - в цей час українські політики будуть повністю відвернуті передвиборчою боротьбою. Вибори президента України відбудуться 17 січня 2010 року, тоді й вирішиться доля польсько-литовсько-української бригади.


Без «вісімок»: названі кращі двигуни 2016 року - Форд Клуб\nдодому Новини Без «вісімок»: названі кращі двигуни 2016 року\nПодумати тільки, вперше за 23 роки проведення конкурсу на кращі мотори року в перелік не включені агрегати V8. Зате наддувних движків хоч відбавляй, так і електрифіковані силові установки є. Найбільш гідних представники видання Wards Auto обирали за підсумками тестів. Вони їздили на «піддослідних» протягом жовтня та листопада в щоденному режимі. У загальній складності було протестовано 40 автомобілів вартістю не дорожче 62 000 доларів. Wards Auto оцінювало машини по таким критеріям, як потужність, крутний момент, паливна економічність, технології, шумоізоляція. Головне питання, на який журналісти намагалися дати відповідь, звучить так: чи є двигун рушійною силою для продажу моделі і підвищує її значущість в очах аудиторії?Якщо говорити про автомобілі з моторами об’ємом 2,0 л, то в список потрапив Hyundai Elantra Eco з 1,4-літровим наддувним агрегатом і гібридом Chevy Volt. Двигун «корейця» з середнім споживанням палива в 5,8 л/100 км і продемонстрував хорошу еластичність, а американський екомобіль підкорив випробувачів 407 Нм тяги і практично відсутністю витрати бензину.\nСеред «дволітрових машин відзначився Mercedes-Benz C300 з здорованем, видає 241 л. с. і 370 Нм вже при 1300 об/хв, 362-сильний спортуниверсал Volvo V60 Polestar, який цікавий наявністю турбонагнітача і механічного компресора (даний двигун ставиться на модифікації T6) та гібридна Honda Accord.Компанія Ford в нинішньому році виставила цілий загін потенційних переможців — Lincoln Continental з новою «твинтурбошестеркой», пікап F-150, озброєний 3,5-літровим агрегатом EcoBoost, злісне купе Shelby GT350 з безнаддувным високооборотним агрегатом V8 об’ємом 5,2 л, «зелений» Focus Energi PHEV і, звичайно, заряджений хетчбек Focus RS з 2,3-літровою «турбочетверкой» потужністю 350 л. с. Останній якраз і удостоївся включення в почесний список. Особливо видання підкреслює вартість спорткара — менш 37 000 доларів.\nМотор об’ємом 2,5 л з «равликом», який дебютував на великому кросовері Mazda CX-9, теж числиться у списку найкращих, бо відчуття від нього як від агрегату V6. Видання високо оцінило нову 340-сильну «турбошестерку» BMW B58 об’ємом 3,0 л на спорткарі M240i: приблизно за два тижні експлуатації середній витрата склала 9 л/100 км. І це купе з 500 Нм, разменивающее сотні за 4,6–4,8 с! Сподобався Wards Auto і 3,0-літровий наддувний V6 з внутризаводским позначенням VR від Infiniti потужністю 400 л. с. — еластичний і економічний.\nСамого крупнообъемного почесного члена спільноти кращих двигунів 2016 року можна вважати одним з найбільш цікавих, і ось чому. Це силова установка мінівен Chrysler Pacifica Hybrid, що включає в себе 3,6-літровий атмосферний V6 і два електромотори. Фактично, перед нами перший plug-in гібридний автомобіль у сегменті, що дозволяє проїжджати понад 900 км, з яких до 53 км — на електротязі.\nЗапас ходу — одна з проблем електромобілів. Буває і так, що з часом радіус дії зменшується — подібне може статися з «електричкою» Chevrolet Bolt EV.\nАвтовиробники нарощують кількість ступенів в автоматичних коробках передач — в якості заходів для зниження витрати палива. Нещодавно General Motors представила новий 9-ступінчастий автомат для автомобілів з поперечним розташуванням силового агрегату.\nпопередня статтяFord почне випуск самої доступної моделі для Росії в червні\nнаступна статтяFord будує другий моторний завод в китайському місті чунцин\nОператив ЗР: новий Ford Mondeo — запитань більше, ніж відповідей. Поки…\nDatsun mi-DO проти Ford Fiesta і Lada Granta: 60 годин на...


Няня з досвідом роботи м. Івано-Франківськ\nГоловна Оголошення Біржа праці (Шукаю роботу, Пропоную роботу) Освіта, наука, виховання Няня з досвідом роботи\nШукаю Догляну вашу дитинку віком від 1 місяця. Маю великий досвід роботи з дітьми різного віку. Є рекомендації. Можливо цілодобово\n+380xxxxxx 096 16 315 16 показати


Коли стаєш перед безвихіддю і розумієш, що немає ніякого іншого виходу, погоджуєшся на все не замислюючись. Героїня картини молода дівчина, яка втратила роботу і тепер у неї немає ніяких засобів для подальшого існування. Намагається дівчина прожити випадковими заробітками, але цих грошей не вистачає навіть за оренду площі, яку вона знімає. Одного разу Ейпріл бачить оголошення, де зазначено, що незабаром вчені медицини почнуть експеримент нового препарату і для цього потрібні бажаючі, які будуть брати участь у цій роботі.\nНаукове дослідження таблеток абсолютно нешкідливо для здоров’я учасників, самі таблетки мають ефект звичайних снодійних препаратів, які застосовують багато людей. Ейпріл спочатку лякає той факт, що потрібно буде ковтати поки не вивчені ліки, однак кожному учаснику організатори обіцяють виплатити 2500 доларів, і притому експеримент триватиме всього один тиждень. Фільм Сітківка (2017) дивитися онлайн в хорошій якості.\nЕйпріл стає учасником експерименту, але вже після першої прийнятої пігулки зауважує страшне зміна в мозку. Вона втрачає зв’язок з реальним життям і розуміє, що поки не пізно, треба тікати звідси. Але чи не пізно вже…\nВ ролях: Ліндсей Горансон, Гері Суонсон, Рон Хакстон, Йен Темпл, Джошуа Дженкс, Джаред Слайд Голдман, Джеймі Федорко, Ів Клод, Крістін Гонсалес


Збройні сили Габону — Вікіпедія\nЗбройні сили Габону\nСили оборони Габону\nForces de Defense Gabonaise\n350.640 ч., віком 16-49 (оц. 2010),\n351.718 ж., віком 16-49 (оц. 2010)\n202.404 ч., віком 16-49 (оц. 2010),\n195.389 ж., віком 16-49 (оц. 2010)\n17.638 ч. (оц. 2010),\n17.614 ж. (оц. 2010)\n$ 81.520.000 (2015)\nЗбройні сили Габону у Вікісховищі\nАфриканська країна Габон має маленькі, професійні збройні сили приблизно з 5,000 особового складу, розділеного на сухопутні війська, військово-морські сили, повітряні сили, жандармерію та національну поліцію. Збройні сили Габону орієнтовані на захист країни і не проходили навчань по наступальним діям. Добре тренована та добре оснащена гвардія з 1,800 особового складу забезпечує охорону президента.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Збройні_сили_Габону&oldid=18503006\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 14:37, 24 липня 2016.


«Тарас Бульба» – фестиваль впертого духу! відбудеться у липні | LIGHT\n16, 17, 18 липня, в Дубні на Рівненщині в чергове відбудеться легендарний український фестиваль «Тарас Бульба»\nПро це повідомили організатори легендарного дійства.\nЦьогоріч фестиваль свяикукватиме ювілей – 30 років. Це найстаріший рок-фестиваль України.\nЗ 1991 року фестиваль «ТАРАС БУЛЬБА» став «духовним» полігоном української молодіжної культури останніх років. На сцені фестивалю виступало понад пів тисячі гуртів і виконавців з України та закордону. Він став духовним полігоном для української рок-музики, де пробували себе нині уже відомі українські рок-гурти.\nОрганізатори працюють над тим, аби забезпечити цікавий, сучасний та різноплановий фестиваль.\nОригінальність – саме те, чим ми маємо намір вирізнятися на тлі інших фестивалів. Саме тому багато учасників відіграють ексклюзивні програми, яких ви більше ніде не почуєте. У програмі – найкращі українські гурти від у жанрах поп-року до блек-металу, а також гості із сусідніх країн. Жива музика на усі смаки. Жоден гурт не буде випадковим, а навпаки – ретельно відібраним. Ніякої попси – без компромісів!\nЗа роки проведення фестиваль розширив свої жанрові напрямки і сьогодні тут кожен зможе почути музику, яка буде до вподоби саме йому, чи поспілкуватися з літераторами, кобзарями та бардами, взяти участь у різноманітних майстер-класах. А для найменших відвідувачів діє Дитяча галявина з різноманітними забавами.\nТакож на фестивалі окремою локацією стане «Курінь печерської сотні Опанаса Предримирського Київського реєстрового козацького полку».\n– Рок-сцена. На ній виступлять гості та хедлайнери.\n–DOMNA metal-stage -ливарня українського метал-року, на якій виступлять найвідоміші українські представники цього напрямку рок-музики!\n– Альтернативна сцена. Діятиме вдень та вночі з півночі до третьої ранку. Виступатимуть гості у легкому та альтернативному форматі звучання: інді, фолк, кантрі, електроніка, поп-рок…\n– Літ-Арт платформа. Діятиме, практично, цілодобово. Виступатимуть акустичні виконавці. Проводитимуться джем-сейшени між конкурсантами та гостями чи відвідувачами, поетичні батли. Ми готуємо літературні дискусії та лекції відомих українських поетів та письменників Також тут можна буде послухати кобзарів, лірників та бардів. Кожної ночі на цій локації горітиме ВАТРА.\n– Дитяча галявина. Ляльковий театр, групи аніматорів, дитячі конкурси та розіграші – треба ростити нове покоління рокерів!\n– Козацький курінь. Локація, де буде демонструватись побут, інвентар та зброя українського козацтва. Лекції з історії козацтва. В рамках локації – навчання стрільби з лука, дитячий та дорослий вишкіл, козацька кухня.\n– Фуд-корт, гриль-мангал зона, борщ, галушки, пивні батли – усе для повноцінного відпочинку на відкритому просторі .\n– Наметове містечко. Розташовуватиметься на території фестивалю під цілодобовою охороною. Вбиральні, душові, питна вода, дрова, медичний пункт, підзарядка гаджетів – все це тут буде.\n“Фестиваль прадавніх човнів” відбудеться на “Оствиці”\n«Тарас Бульба», фестиваль переглядів: 466


Volvo Truck веде переговори з холдингом "Російські машини" » Автомобильные новости\nЯк повідомляє РБК, шведський виробник вантажних автомобілів Volvo Truck Co. веде переговори про створення СП з "Російськими Машинами". "В даний час ми знаходимося в початковій стадії переговорів і про будь-яких деталях поки говорити рано", - зазначив він. Нагадаємо, що представники ВАТ "Російські машини" заявили про те, що ведуть переговори про створення СП на базі ВАТ "ГАЗ" з виробництва середньотоннажних вантажівок Renault в Росії.\nВАТ "Російські машини" об'єднує машинобудівні активи компанії "Базовий елемент", включаючи ВАТ "ГАЗ", АЗ "УРАЛ", "Російські автобуси" і т.д. Така багатовекторність переговорного процесу має на меті створення СП з провідними виробниками у своїх областях. Нагадаємо, що Volvo має складальне виробництво в Росії.\nПідсумки виробництва Уралу за 1 квартал 2003 р


Перша хвиля російської води прийшла на Полтавщину • Телеканал «Лтава»\n11 квітня 2018, 13:20\nПерша хвиля російської води прийшла на Полтавщину\nУ Котелевському та Зіньківському районах піднявся рівень води через хвилю річної води з Білгородської області сусідньої держави. Про це повідомив начальник Полтавського обласного управління водних ресурсів Володимир Фомичов. Попри це, за його словами, ситуація із рівнем води на Полтавщині стабільна. Пік повеней на річках області завершився. Упродовж тижня, за умови, якщо не дощитиме, вода почне спадати.\nВолодимир Фомичов, начальник Полтавського обласного управління водних ресурсів: «За останню добу по Деревкам добавило 15 сантиметрів плюс. По Опішні – плюс 14. Вакулинці – по нулям. Нижні Млини – по нулям. Хоча там вище, ніж встановлений рівень майже на метр двадцять. І Кунцево, це нижче Нових Санжар – по нулям.»\nТема дня. Полтава: Весняні перспективи "Ворскли" 19 лютого 2018


Укрексімбанк прогнозує прибуток 1,6 млрд грн у 2021 році - FINBALANCE. Все про економіку та фінанси.\nУкрексімбанк прогнозує прибуток 1,6 млрд грн у 2021 році\nГлава правління Укрексімбанку Євген Мецгер в інтерв’ю для Liga.net повідомив, що цей держбанк прогнозує прибуток за підсумками 2021 року на суму 1,6 млрд грн (за 2020 рік був збиток 5,6 млрд грн).\n“Наш прогноз - 1,6 млрд грн [прибутку]. Уже в січні-лютому ми отримали близько 200 млн грн прибутку”, - зауважив Є. Мецгер.\nЗа словами банкіра, рік тому, коли він був призначений на посаду, ситуація в Укрексімбанку була такою:\n“Картина виглядала так собі: процентні витрати в два рази перевищували процентні доходи, з 120 млрд грн кредитного портфеля, 70 млрд - не обслуговувати взагалі.\nЗ решти 50 [млрд грн], 10 - це альтернативна енергетика, яка в минулому році зіткнулася з певною галузевою кризою, ще 10 - кейси з реструктуризацією (спочатку клієнт платить дуже низьку процентну ставку, яка згодом виростала до ринкових значень).\nУ підсумку, у нас залишається 30 млрд кредитного портфеля, який генерує дохід від відсотків та близько 150 млрд грн пасивів, які потрібно обслуговувати. Розрив - в п`ять разів. Покрити його дуже складно навіть з урахуванням комісійного доходу, який заробляє банк.\nУ нас було кілька прогнозів щодо збитків: песимістичний - 10-12 млрд грн і "оптимістичний" - 9-10 млрд грн.\nМи звернулися до наглядової ради, показали все, що побачили, обговорили ситуацію з Нацбанком. Перший варіант докапа [докапіталізації] був 6,8 млрд грн - щоб покрити додаткові резерви. Другий - 10 млрд: щоб банк міг мати запас в плані нормативу достатності капіталу і почати розширення нового здорового портфеля.\nАкціонер [Кабмін] обрав перший варіант - закрити наші поточні проблеми. Тому ми будемо орієнтуватися на стратегію органічного зростання за рахунок майбутнього прибутку. Паралельно займаємося проектами staff- і cost-cutting, шукаємо можливості повернути до життя деякі кредити, які практично не обслуговувалися і варіанти, як банк може швидко заробити”.\nГоворячи про проблемні активи в портфелі Укрексімбанку, Є. Мецгер зазначив, що “ми зарезервували все, що було необхідно”. "Тепер питання - в якості нашого менеджменту: працювати з поточним портфелем і не допускати нової проблемної заборгованості. Відповідно, я не бачу потреби в докапіталізації в найближчому майбутньому. Надалі капітал буде зростати за рахунок прибутку банку”, - зауважив керівник держбанку.\nУспішним прикладом врегулювання питання проблемних боргів глава Укрексімбанку назвав, зокрема, реструктуризацію заборгованості “Три О” (управляюча компанія ТРЦ “Гулівер”) і “Харків Пелес” (входить у групу DCH Олександра Ярославського).\n“В останньому випадку ми отримали цілком ринкову ставку і клієнт погодився дозабезпечити кредит - ми отримали хорошу заставу у вигляді поруки платоспроможної юридичної особи. До цього борг практично не обслуговувався, але ми знайшли можливість для комунікації. Зараз у нас на черзі ще чотири великих кейса по реструктуризації”, - повідомив Є. Мецгер.


Гастрит симптоми, способи лікування і форми патології | Здоров'я\nГастрит симптоми, способи лікування і форми патології\nГастрит являє собою запалення слизової поверхні шлунка, що протікає як у гострій, так і хронічній формі. У гастриту симптоми досить різноманітні і залежать від тяжкості та форми патології. Захворювання має тривалий характер, обов’язково вимагає кваліфікованого лікування.\nЗагальна і приватна симптоматика гастриту\nДієта: основні правила\nГастрит шлунка може розвиватися з різних причин. Так гостра форма хвороби може бути спровокована такими чинниками:\nнадмірне вживання смажених, копчених, гострих страв;\nзменшення вироблення шлункового соку;\nвнаслідок потрапляння в організм хвороботворних бактерій і вірусів, зокрема захворювання викликає Helicobacter pylori.\nХронічний гастрит є наслідком незавершеного лікування гострої форми. Спровокувати рецидив хвороби можуть різні фактори, починаючи від неякісної їжі і закінчуючи несприятливою екологічною обстановкою.\nОзнаки патології досить різноманітні, але існують і типові саме для цього захворювання симптоми:\nБольовий синдром. Болі при гастриті присутні завжди. Болі можуть характеризуватися як досить рідкісні/часті ниючі/гострі. Місце локалізації болю – верхня частина живота.\nЧаста і сильна печія.\nНапади нудоти, іноді закінчуються блювотою.\nЧасткове, але в окремих випадках повна відсутність апетиту.\nЗдуття живота, що супроводжується тяжкістю в шлунку.\nРозлади кишечника, такі як нерегулярний стілець з чергуванням закрепів і діареї.\nОскільки гастрит може відрізнятися рівнем кислотності шлункового соку, то й ознаки хвороби можуть бути різними.\nОзнаки патології, що супроводжується високим рівнем кислотності, можуть бути наступними:\nболі, що локалізуються в подложечной області;\nнудота, закінчується нападами блювоти;\nпроблеми зі стільцем (запор) та інші розлади кишечника.\nПри зниженій кислотності ознаки будуть наступними:\n«ранкова» нудота і блювання;\nрозлади роботи кишечника (часті запори);\nприсмак заліза в роті;\nперіодично виникають болі.\nМедики залежно від клінічної картини виділяють наступні види гастриту:\nРозвиток гострого гастриту найчастіше викликає ушкодження слизової шлунка бактерією Helicobacter pylori. На другому місці знаходиться попадання в шлунок агресивних речовин, здатних стати причиною сильного роздратування внутрішньої поверхні шлунку, а іноді і кишечника.\nУ найгіршому разі відбувається формування виразка слизової. Для розвитку гострої патології потрібно від п’яти годин до декількох днів.\nГастрит, що протікає в хронічній формі\nНайчастіше хронічний гастрит – наслідок погано проведеного або незакінченого лікування гострої форми. В окремих випадках хронічний гастрит – самостійне захворювання.\nХронічний тип перебігу хвороби, як правило, ніякої певної симптоматикою не супроводжується. І типові ознаки захворювання з’являються лише при далеко зайшов ураженні слизової.\nПри цьому спостерігаються великі області поразки, зачіпають і глибинні шари епітелію. Оскільки лікування, як правило, відсутня, то відбувається заміщення пошкоджених ділянок звичайної сполучною тканиною. І це значно погіршує ефективність роботи ШЛУНКОВО-кишкового тракту в цілому і кишечника зокрема.\nПри загостреннях хронічний гастрит по симптоматиці досить схожий з гострою формою. Але при цьому стан людини більш стабільне.\nЦе простий гастрит. Захворювання супроводжується незначним пошкодженням слизової шлунка. Вчасно почата медикаментозна терапія хвороби дозволяє зняти неприємну симптоматику в найкоротші терміни. Відновлювальний період займає досить короткий період.\nАтрофічний (ерозивний) гастрит\nДля патології характерне руйнування всіх шарів слизової шлунка в результаті попадання в шлунок активних речовин, здатних викликати опік епітелію. Після загоєння буває, що на слизовій залишаються рубці. Іноді в процес залучаються і стінки кишечника.\nПатологія дещо схожа на ерозивну форму, але ускладнюється ще й наявністю гнійного запалення. Флегмонозний гастрит формується внаслідок попадання в шлунковий мішок стороннього предмета. Даний тип хвороби супроводжують сильні болі і значне підвищення температури тіла.\nЛікування – термінова госпіталізація та проведення операції. Найгірший прогноз – перитоніт, сепсис, летальний результат.\nГастрит в такій формі здатний спровокувати різні важкі інфекції. Для фіброзної форми типово запалення не тільки слизової шлунка.\nБудь-яка форма гастриту вимагає проведення кваліфікованого лікування. Які при цьому приймати ліки, і в якій дозуванні, повинен визначати фахівець.\nЛікування гострого гастриту проводиться стаціонарно. До прийому можуть призначатися такі групи препаратів:\nАнтибактеріальні препарати. Вони необхідні для усунення джерела інфекції, оскільки для гострого гастриту характерне саме інфекційне початок.\nПрепарати, що поліпшують рухову активність не тільки шлункового мішка, але і кишечника. Це можуть бути Церукал, Метоклопрамід та інші. Паралельно вони знімають і характерну для гострого перебігу захворювання симптоматику у вигляді нудоти і блювоти, попереджаючи розвиток зневоднення.\nПрепарати з категорії електролітів. Вони необхідні для відновлення водно-електролітного балансу організму.\nАдсорбуючі засоби – энтерогель, активоване вугілля та інші. Особливість препаратів – вміння зв’язувати і виводити з організму всі токсичні речовини.\nПрепарати, що зменшують продукування шлункового соку. Призначаються при лікуванні гострого ерозивного гастриту.\nАнтигістаміни – тавегіл, супрастин та інші, якщо причина гострого гастриту алергічна реакція.\nКошти з категорії антацидів. Вони володіють обволікаючим дією, а також нейтралізують агресивний шлунковий сік. У поєднанні з знеболюючими препаратами вони знімають сильні болі, що вельми актуально для гострого гастриту.\nДля зняття болю також призначаються анестетики (анестезин, новокаїн та лідокаїн).\nСпазмолітики – но-шпа – також призначається до прийому для усунення болю.\nОсновне лікування хронічної форми патології – дієта.\nХронічний гастрит у стадії загострення передбачає повний перегляд раціону. Дієта повинна враховувати вплив продуктів на секрецію і моторну функцію шлунка. Правильно підібрана дієта допомагає перевести загострився хронічний гастрит у стадії ремісії.\nЩоб лікувальне харчування принесло результати, необхідно пам’ятати наступні правила:\nРаціон повинен бути різноманітним, включаючи всі необхідні поживні речовини та вітаміни.\nДля приготування їжі повинні використовуватися щадні методи – готування на пару, відварювання, тушкування.\nХарчування має бути дробовим, тобто прийом їжі необхідно розбити на 5…6 прийомів і згідно зі складеним розкладом.\nЖувати їжу потрібно особливо ретельно і повільно.\nЇжа повинна бути теплою, і ніколи не гарячою або холодною.\nКраще всього якщо їжа буде попередньо протерту, оскільки в цьому випадку вона практично не робить впливу на моторику та секреторну функцію шлунка.\nЗагальні рекомендації з харчування при даної хвороби\nПри будь-якій формі хвороби дозволені наступні продукти:\nхліб, приготовлений з борошна в/с;\nдієтичні супи (приготовані на худій бульйоні) і протерті супи;\nпарові котлети з сортів нежирного м’яса.\nХарчування при даної хвороби повинно виключати:\nсупи, зварені на кислому бульйоні;\nкаші з перловки, пшона і ячки.\nДієта при даному типі патології повинна порушувати практично відсутній апетит. Вона дозволяє наступні продукти:\nнекруто варені яйця, паровий омлет;\nсалати, приготовані з відварних овочів;\nмасло топлене вершкове, рослинне;\nовочеві супи і супи-пюре;\nборщі, свекольники щі на «худій» бульйоні;\nпарові котлети з нежирних сортів м’яса;\nягідні та овочеві соки в розбавленому вигляді, відвар з плодів шипшини.\nДієта забороняє вживання наступних продуктів:\nсмажене і жирне м’ясо і риба;\nгострі приправи – хрін, гірчиця, часник;\nДозволяється підсолювати їжу.\nДієта в цьому випадку дозволяє такі продукти і страви:\nне здобне печиво і вчорашній хліб;\nсупи на круп’яних відварах;\nнежирні сорти м’яса і риби, які використовуються для приготування парових котлет;\nмолочні каші (рис, гречка, вівсянка, манка);\nвідварну картоплю, моркву, буряк, гарбуз і кабачок;\nфруктові соки та киселі;\nпротертий сир, вершки, молоко.\nСтрави повинні подаватися в протертому вигляді. Можна додавати в їжу трохи олії.\nжирне, солоне, копчене;\nріпу і редьку;\nПрофілактика гастриту, як і інших захворювань кишечника, полягає в дотриманні дієти. Необхідно виключити всі провокуючі фактори, наприклад, відмовитися від вживання спиртних напоїв і куріння.\n← Температура при гастриті причини і лікування Дифузний гастрит симптоми і лікування патології →


Збагачений вітаміном С і Е, а також необхідними для шкіри антиоксидантами.\nГель-антиоксидант збагачений вітаміном С і Е, а також необхідними для шкіри антиоксидантами, такими як Бета-каротин (Beta-karoten), рослинна форма Вітаміну А. Крем не має запаху. Захищає шкіру від зовнішніх та внутрішніх чинників стресу, що шкідливо впливають на здоров’я та самопочуття. Надає здорового вигляду шкірі.\nГель-антиоксидант можна застосовувати на будь-якому етапі вітамінного догляду для ніжної та чутливої до подразнень та дії вільних радикалів (забруднене середовище, паління, перепади температур і т д) шкіри.\nАльтернативний спосіб застосування: може використовуватись, як зволожувальний крем для шкіри, що чутлива до інших форм вітаміну А. Рекомендовано використати мінімум 2-3 упакування Антиоксидантного гелю перед початком використання першого рівня вітамінного догляду STEP-UP SYSTEM™.\n• Вітамін C (аскорбінова кислота) – жиророзчинна форма Вітаміну С, що життєво-необхідний для функціонування живих організмів. Допомагає захистити від шкідливої дії сонячних променів, в першу чергу як внутрішньоклітинний антиоксидант, який дезактивує вільні радикали, що вивільнюються в ультрафіолетовому (УФ) світлі. Вітамін С не є сонцезахисним кремом, хоча його використання зменшує почервоніння та опіки навіть після безпосереднього впливу сонце.\n• Ascorbyl Tetraisopalmitate (вітамін C) - жиророзчинна форма вітаміну С. Захищає від дії вільних радикалів та зменшує видимі ознаки старіння.\n• Вітамін Е – це найбільш численний ліпофільний антиоксидант в шкірі людини, що відіграє важливу роль у фотосинтезі, запобігаючи впливу шкідливого ультрафіолетового випромінюванню та його необоротним ефектам.\n• Бета-каротин - відомий антиоксидант, який допомагає захистити шкіру від ураження УФ, а також є попередником вітаміну А (перетворюється організмом в ретинол).\n• Пантенол допомагає захистити бар'єрну функцію шкіри за рахунок запобігання втрати вологи, підтримання хорошого стану та гомеостазу шкіри.\nAqua, Polysorbate 40, Glycerin, Propylene Glycol, Panthenol, Tocopheryl Acetate, Acrylates/C10-30 Alkyl Acrylate Crosspolymer, Ascorbyl Tatraisopalmitate, Ascorbic Acid, Sodium Hydroxide, Hydroxypropyl Guar, Disodium EDTA, Beta-Carotene, Tocopherol, Ascorbyl Palmitate, Gelatin, Sucrose, Zea Mays (Corn) Oil, Zea Mays (Corn) Starch, Sodium Phosphate\nОсобам з дуже чутливою шкірою, Environ рекомендує змішувати Антиоксидантний гель з Colostrum Gel для денного захисту шкіри та поліпшення її зовнішнього вигляду.\n12 місяців. Використати протягом 10-12 тижнів після відкриття. Зберігати продукт в прохолодному місці, уникати потрапляння світла та повітря в середину флакону. Не переливати в інші ємності.