Літургійні читання на V Великодню неділю, рік В (РКЦ) » Офіційний інформаційний центр Меджугор'я в Україні\nМеджугор'є - місце молитви, миру » Літургійні читання » РКЦ » Літургійні читання на V Великодню неділю, рік В (РКЦ)\nТими днями Павло і Варнава повернули назад до Лістри, Іконії та Антіохії. Вони зміцнювали душі учнів, закликали залишатися у вірі. Бо треба нам, – казали вони, – через великі утиски ввійти до Царства Божого. І вони, настановивши їм пресвітерів для кожної Церкви і помолившись з постом, передали їх Господу, в якого повірили.\nІ почув я гучний голос із престолу, що промовляв: «Ось Божа оселя з людьми; і Він поселиться з ними, і вони будуть Його народом, і сам Бог буде з ними – їхній Бог; і Він обітре кожну сльозу з їхніх очей, і смерті більше не буде, ні скорботи, ні голосіння, ні болю вже більше не буде, тому що перше минулося».\nКоли Юда вийшов з горниці, Ісус говорить: «Нині прославлений Син Людський, і Бог прославлений в Ньому. Якщо Бог прославлений в Ньому, то і Бог прославить Його в собі, – і негайно прославить Його! Діти, ще трохи Я з вами. Нову заповідь даю вам: щоб ви любили один одного! Як Я полюбив вас, щоб і ви любили так один одного.\nЗ того дізнаються всі, що ви – Мої учні: коли любов матимете між собою».


Шевроле Круз 16v гайка колеса (закрита) ≡ 9594682-GM (Korea) -《Купити в Україні》- Ціна 49 грн - ID89412\nШевроле Круз 16v гайка колеса (закрита) 9594682-GM (Korea) - ID89412\nГайка колеса (закрита). Артикул: 9594682-GM (Korea)\nКод: 9594682-GM (Korea)\n☝ Гайка колеса (закрита) 9594682-GM (Korea) як купити та замінити на Шевроле Круз 16v?\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ 9594682-GM (Korea) на предмет його працездатності;\n☝ Вигідна ціна на 9594682-GM (Korea) і професійна консультація по запчастинах Chevrolet cruze\nДля Chevrolet cruze Гайка колеса (закрита) - застосовується для ремонту таких систем як ➜ ходова.\nЦіна на каталожний номер деталі 9594682-GM (Korea) - 49 грн.\nВідгуки про товар Гайка колеса (закрита) (9594682-GM (Korea)) - 49 гривень


Wednesday, 01 October 2014 15:10 | Last Updated on Wednesday, 01 October 2014 15:17 | Written by Administrator | | |\nНапевно немає на світі жодного підручника з історії де була б вказана точна дата зародження вантажних перевезень. Однак, не важко здогадатися, що воно виникло ще в епоху первісного суспільства. Все почалося з того, що людина навчилася приручати диких тварин. З їхньою допомогою можна було перевезти або перетягнути потрібний вантаж з одного місця в інше. Пізніше людина винайшла колесо. Завдяки цьому винаходу появилися перші примітивні пересувні засоби на колесах, скріплених між собою дерев’яними осями. На ці транспортні засоби завантажували все, що потрібно було перевозити, впрягали в них тварин, і вони, під наглядом людини, доставляли вантаж в призначене місце. З того часу перевезення вантажів, як сфера діяльності почала швидко розвиватися, а транспортні засоби вдосконалюватися.\nПерші транспортні засоби спочатку використовувалися для перевезення необхідних вантажів між сусідніми поселеннями, а згодом для налагодження торговельних відносин між державами. В ті далекі часи широкого розповсюдження набули двох та чотирьох колісні вози, в які запрягали собак, биків або коней. Звичайно, за таких умов вантажоперевезення вимагало багато часу, але це не вважалося проблемою, бо іншого шляху для здійснення торговельної діяльності тоді просто не існувало.\nВ історичних джерелах є згадки про те, що в XIV сторіччі надзвичайно важливе значення для торгівлі мав Великий Шовковий шлях, по якому здійснювалися вантажоперевезення з Китаю в східні та європейські країни.\nХVI сторіччя ознаменоване тим, що в Англії появилися диліжанси – запряжені кіньми карети, на яких регулярно здійснювалися як пасажирські, так і вантажоперевезення. Ними можна було транспортувати вантаж не тільки по головних дорогах, а й по бездоріжжі. Для того, щоб не затримуватися в дорозі, існували так звані «зупиночні пункти», де власники диліжансів могли швидко змінити коней і не гаючи часу продовжувати свою поїздку. В царській Росії, наприклад, зміна коней і карет відбувалася на поштових станціях.\nОкрім каретного транспорту, який займав основне місце у вантажоперевезенні по сухопутних шляхах, важливу роль у міжнародних відносинах відіграло морське перевезення вантажів. Морський транспорт відкрив можливості для транспортування вантажу в ті кінці світу, куди неможливо було дістатися по суші. Особливої популярності морські вантажоперевезення набули після відкриття Америки, оскільки саме з цього континенту хлинув величезний потік різноманітних вантажів, які перевозили кораблями.\nВ кінці ХVІІ сторіччя появилися перші парові машини, які хоч і не мали безпосереднього відношення до вантажоперевезень, однак на їхній основі було сконструйовано чимало транспортних механізмів, а згодом і перший паровоз. Поява паровоза зумовила розвиток залізнично транспорту, який швидко завоював чільне місце у перевезенні вантажів на далекі дистанції.\nХІХ сторіччя можна назвати епохою зародження автомобільного транспорту. Цей вид транспорту розвивався надзвичайно швидко і протягом короткого часу витіснив залізничний та інші види транспорту у сфері вантажоперевезень. Автомобільне вантажоперевезення відкрило нові перспективи для людства. Появилася можливість досить швидко перевезти вантаж навіть в ті населені пункти, куди не прокладена залізна дорога. Крім того, відправлятися в дорогу можна було в зручний для себе час. Вартий уваги також той факт, що вже найперші вантажні автомобілі могли перевозити значно більше вантажу, ніж найсильніші коні.\nПочинаючи з ХХ сторіччя набули поширення авіаперевезення. Саме за допомогою літаків стало можливо транспортувати багатотонні вантажі у найвіддаленіші куточки планети за дуже короткий проміжок часу. Незважаючи на те, що повітряні перевезення здійснюються найшвидше, вони доступні далеко не кожному, хто б хотів ними скористатися, оскільки потребують затрати великих коштів.\nНаше сьогодення характеризується бурхливим розвитком вантажоперевезень всіма видами транспорту, окрім гужового, який вже давно втратив свою актуальність. Цей розвиток зумовлений тим, що в світі постійно зростає виробництво різноманітних товарів і суспільство відчуває в них нагальну потребу. Практично не можливо підрахувати скільки саме перевезень різноманітного вантажу щоденно здійснюється в межах міст, на міжміських та міжнародних магістралях, залізничних дорогах, морських та повітряних шляхах.\nУкраїна займає провідні позиції на пострадянському просторі в сфері вантажоперевезення. Це перш за все зумовлене її географічним розташуванням – наявністю виходу до Чорного моря та великою кількістю транспортних контактів із Європою та країнами Центральної Азії. В нашій державі існує чимало приватних та державних компаній, які надають послуги з перевезення вантажів на різні дистанції. Окрім самого перевезення більшість з них займаються також страхуванням, супроводжуванням та охороною вантажів.\nПро небувалий розквіт вантажних перевезень в третьому тисячолітті свідчить будівництво нових доріг, прокладання оптимальніших віток зіничних колій, конструювання таких повітряних, морських та автотранспортних засобів, які матимуть більшу вантажопідйомність. Систематично триває пошук найекономніших шляхів для здійснення вантажоперевезень.\nОчевидно, що в найближчому майбутньому нам слід очікувати, що перелік способів вантажних перевезень та асортимент послуг у цій сфері буде значно ширшим і доступнішим.\nDesigned by bazar.te.ua.


Реліз battlefield 2042 все — таки перенесли-на 19 листопада - Chvv\nдодому Без рубрики Реліз battlefield 2042 все — таки перенесли-на 19 листопада\nСлідом за наполегливими чутками видавництво electronic arts спільно з розробниками з dice і ripple effect studios офіційно підтвердило перенесення дати виходу шутера battlefield 2042 на більш пізній термін.\nНагадаємо, battlefield 2042 була представлена в червні поточного року і до недавнього часу очікувалася до релізу 22 жовтня (15 жовтня для покупців золотого і повного видань).\nЯк стало відомо, в призначений день battlefield 2042 в продаж все-таки не надійде: тепер вихід шутера очікується 19 листопада поточного року. Причиною затримки виявилися непередбачені складнощі, викликані пандемією covid-19.\n«ваш ентузіазм по відношенню до [battlefield 2042] дуже нас надихав. Ми віримо в гру, яку робимо, і дякуємо вам за проявлене терпіння, поки вносимо завершальні корективи в майбутній досвід», — заявили розробники.\nBattlefield 2042 створюється для pc (steam, origin), ps4, ps5, xbox one, xbox series x і s. Новинами про відкрите бета-тестування проекту пообіцяли поділитися до кінця вересня.\nпопередня статтяОгляд розумних окулярів від facebook і ray-ban\nнаступна статтяСервіс apple fitness + скоро прийде в росію


У відомстві США наголосили, що протягом останніх півтора року в Україні досягнуто "значний прогрес" у реалізації програми МВФ | НКЦСПК\nУ відомстві США наголосили, що протягом останніх півтора року в Україні досягнуто “значний прогрес” у реалізації програми МВФ\n“В Україні потрібно викорінювати корупцію. І це – завдання для будь-якого новосформованого Кабінету міністрів”, – відзначили в Мінфіні США.\nНа думку представника фінансового відомства США, протягом останніх півтора року в Україні досягнуто “значний прогрес” у реалізації програми Міжнародного валютного фонду, попри непрості обставини.\n“Вкрай важливо, щоб прогрес продовжувався і надалі, щоб МВФ і Україна тісно співпрацювали, а Україна здійснювала кроки для подальшого викорінення корупції та реалізації структурних реформ. Слід також вживати заходів для стабілізації макроекономічної ситуації”, – заявив офіційний представник американського Мінфіну.\nНагадаємо, як повідомляв 5.ua, 10 квітня прем’єр Арсеній Яценюк заявив про рішення піти у відставку. Вночі, 13 квітня, лідер фракції “Блок Петра Порошенка” Юрій Луценко заявив, що кандидат у прем’єри і склад уряду вже узгоджені.\nNext story Кононенко: БПП готова підтримати створення в Раді ТСК щодо боротьби з політичною корупцією\nPrevious story Мер Вишгорода попався на хабарі в 1 млн євро


Лорд Байрон і “байронізм” ❤ | Шкільні твори\nГоловна ⇒ 📌Твори на задані теми ⇒ Лорд Байрон і “байронізм”\nНадії на краще, на щасливе життя були” пов’язані з французькою буржуазною революцією 1789-1794 рр., на знаменах якої були слова; “Свобода. Рівність. Братство.” На жаль, швидко виявилося, що всі ці надії ілюзорні, марні. Але, як ми вже знаємо, ця революція дала поштовх для виникнення європейськогс романтизму. Про романтизм як літературний напрям та історичні події тієї доби ми говорили на минулому уроці.\nСьогодні, я надіюсь, ми утримаємося з вами на хвилі романтизму. Нам допоможуть репродукції картин художниківромантиків, а також творчість\nнайяскравішого романтика XIX ст. Джорджа Байрона.\nБайрона називають Прометеем XIX ст. через те, щс він був відданим борцем за національну свободу поневолених народів Європи. Сенс свого недовгого і яскравого життєвого шляху Байрон вклав у слова:\nА данський літературознавець Георг Бранде; порівняв байронівську поезію з бурхливим, але благотворним потоком. Напевне, жоден з поетів минулог: чи сьогодення не мав такого впливу на своїх сучасник. і послідовників як в літературі, так і в громадської’ житті, як Байрон. У XIX ст. Байроном зачитувалися н; тільки\nв Англії, айв усій Європі. Гете, Гейне, Міцкеви^ Пушкін, Лєрмонтов, Л. Українка, І. Франко спеціальне вивчали англійську мову, щоб прочитати його поезію Е оригіналі.\nА у світовому мистецтві навіть появилась ціла течія – “байронізм”. Адже стало модним в літературі зображувати розчарованого індивідуалістабунтгря, пристрасного коханця, скептика.\nМолоді роки поета проходять під знаком першого палкого Кохання, та любовна лірика Байрона перейнята трагізмом. Це є риса романтичної поезії. Насправді с коханні юнакові довелося пережити гірке розчарування.\nДівчина його мрії Мері Чаворт вступила в шлюб з іншим, багатим. І в поезії Байрона з’являється біль розбитого серця.\nЗгадка про розбите кохання залишається раною в душі поета на все життя. Йому не вдається знайти душевного спокою. У поезіях з’являється мотив самотності, розчарування, краху ілюзій. “Жалі коханйя сприймаються як складник скорбного буття сучасників, приречених на душевну самотність, нерозуміння, роз’єднаність”.\nЦей мотив звучить у вірші “До леді”, “Розтання” (пише дослідник творчості Байрона Дьяконов).\nКрім особливостей мотивів цих поезій, зверніть увагу на поетичну форму. Всі поезії Байрона відрізняються між собою кількістю та довжиною рядків, строф, ритмікою та розміром. Так, у вірші “Розтання” – 4 строфи по 8 рядків, написаний він двостопним амфібрахієм (трискладова стопа з наголосом на 2 складі).\nА коли подивимось на вірш “Коли сниться мені…”, то побачимо зовсім інше – чотиристопний анапест, який переплітається із тристопним (трискладова стопа з наголосом на 3 складі), а ще є ямб.\nСлідом Байрон пише “Оду авторам білля проти машиноборців”. У перших же рядках звучить сарказм на адресу парламентарів, котрі ціною життя ткачів прагнуть “зцілити” Англію. Використовуючи жанр оди, поет таврує ганебну політику англійських законодавців. У кінці вірша звучить пересторога тим, хто “з голоду мрущих у зашморг волік”, попередження про розплату. У цей період розігрується і особиста Драма Байрона.\nЗнову кохання, невдале одруження, що закінчується розлученням, знову кохання… Поет оточений стіною ворожнечі, додається ще і політичне цькування і, врештірешт, вигнання.\nБільше поету не доведеться ступити на рідну землю. Попереду – Швейцарія, Іспанія, Греція; підпільна боротьба італійських карбонаріїв, національновизвольна боротьба грецьких патріотів – і Байрон в самій гущі подій. Саме тепер він реалізував себе в боротьбі за незалежність поневолених народів.\nСаме тепер пише станси (до речі, ще одне новаторство Байрона, це поезіяроздум, де кожна строфа передає окрему думку).\nТак закінчилося життя цього легендарного поета бунтівника. Життя людини закінчилось, а життя поета продовжується до сьогодні і буде жити у віках. Його ім’я ще за життя було оточене особливим ореолом.\nВоно звучало і звучить до сьогодні в піснях, його ідеї відтворювалися в балетах, символічних поемах, образи його увінчані в різних видах мистецтва. А найголовніше – в серцях людей усього світу.\nРоман Зіновія Зиника “Лорд і єгер&;amp;;amp Проблема перекладу породжує масу складностей. Щоб виконувати цю культурну роботу повноцінно, сам “перекладач” повинен бути вкорінений в обох культурах, мати здатність влізти в чужу шкіру, глянути на себе (і цивілізацію, що представляє) з боку. У самому собі він повинен зробити якусь перебудову, щоб роздвоєність не розривала його зсередини, трансформувалася в “подвоєність”, що допомагає, а не […]...\nБайронізм був моментальним, але великим, святим&;amp;;#8230 Байронізм був моментальним, але великим, святим і необхідним явищем у житті європейських країн, а може, у житті й усього людства. Він з’явився у хвилини страшної туги людей, їх розчарування і майже розпачу. Після несамовитих екстазів нової віри щодо нових ідеалів, проголошеної наприкінці минулого століття у Франції, у передових тоді націях європейського людства наступив час, настільки […]...\nПозитивні образи “Пісні про Роланда” »


Віталій Діденко:“Ми — команда державників, яким не байдуже, що буде завтра” – газета Проскурів\n17 лютого цього року парламент ухвалив Постанову про Заяву Верховної Ради України у зв’язку з шостою річницею початку Євромайдану та подій Революції Гідності – під тиском громадськості і згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах майданівців. Чи стане це крапкою в історичній справедливості , якої вимагає українське суспільство і міжнародна спільнота, залежить від того, як громадськість надалі контролюватиме дії і наміри влади.\nУ 2014-ому влада писала історію кулями, народ — власною кров’ю. Історію нашого Майдану, нашої гідності, іменем якої й назвали українці революцію 2014-го, вороги України нині намагаються “переписати” і пошматувати. Але часова відстань не робить нашу пам’ять короткою. І ми пам’ятаємо як своїх героїв, так і своїх ворогів. Тому так важливо для усіх шанувати нашу історію, написану кров’ю народу у пекельні дні лютого 2014-го.\nДля хмельничан Майдан став не лише найпам’ятнішою сторінкою сучасної історії, а й виховав нове покоління активних патріотів, які не лише загартувались у тодішньому жорсткому протистоянні злочинній владі, а й нині мають той же високий ступінь довіри хмельничан, як і в дні Майдану. Фактично, нинішня команда Олександра Симчишина — це команда майданівців. Один із них Віталій Діденко, нині секретар міської ради, у дні Майдану — один з організаторів самооборони, яка фактично була і “мозковим штабом”, і реальним штабом революції. Які уроки Майдану актуальні для нас нині?\nПро це у розмові з хмельницьким майданівцем, Віталієм ДІДЕНКОМ.\n— Віталію Васильовичу, Революція Гідності змінила свідомість українців? Які події, які люди стали для Вас суттю Майдану? Як він спроектувався на наше сучасне хмельницьке життя?\n— Майдан розпочався із народного спротиву свавіллю тогочасної влади. Так званий “донецький” режим довів народ до ручки, довів до відкритого спротиву, і це – закономірний результат реакції суспільства на зневагу до його законних прав. Активна фаза революції розпочалась Автомайданом по багатьох містах України, і Хмельницький також приєднався до цих акцій. Взагалі наше місто особливе своїм менталітетом: у нас задовго до цих подій сформувався досить потужний середній клас, тобто люди, яким було що захищати від свавілля корупційної влади. Це-по-перше. По-друге, патріотичні організації, які діяли на той час в місті, зокрема “Свобода”, справді, активно і принципово відстоювали право на закон і справедливість, захищали людей. Пригадаймо, як ще до Майдану нам вдалося зупинити корупційне свавілля влади щодо будівництва і відкриття так званого “китайського” ринку поблизу Ружичної, махінацій керівництва тодішньої ОДА з водними ресурсами, організовували податковий майдан, вирішували інші питання. Ми були з народом в усі проблемні і переломні моменти життя громади.\nКоли розпочався київський Майдан, переважна більшість наших активістів з перших днів перебувала у столиці і брала участь у всіх подіях . До речі, 56 наших побратимів повернулися з Майдану пораненими і скаліченими, деякі з них , на жаль, померли, інші так і не відновили здоров’я.\n— Дістатись тоді до Києва було майже неможливо…\n— Так, не їздили потяги, відмінені рейси великогабаритних автобусів. Більшість перевізників під тиском правоохоронців боялись мати справу з майданівськими пасажирами. І тоді хмельничани почали об’єднуватись, допомагати головному Майдану. Трафік забезпечували ті, хто добровільно підставляв плече, перевозили людей на Київ, а також доставляли туди все необхідне: речі, продукти, засоби гігієни, ліки. Кажуть, Майдан утримували та проплачували олігархи, і цю “ідею” всіляко поширюють антиукраїнські сили. Український Майдан підтримував народ. Пам’ятаю, як наші підприємці, які шили на місцевих фабриках оці так звані “дутики”, тепле взуття, сотнями відправляли ті хмельницькі “дутики” на Київ. Вони – олігархи? А наші друзі з діаспори по всіх країнах світу? До речі, деякі з хмельничан залишали заробітки в Європі і їхали прямо на Київ. Покинули “теплі” місця, щоб захищати українську свободу. В Україні особливо активними, пам’ятаємо, були західні регіони. На Майдан їхали цілими селами, залишаючи на місцях кількох людей, аби за господарством пильнували. Які олігархи здатні “купити” любов, самопожертву, людську гідність у такому масштабі?\n— Які хмельницькі події для Вас стали поворотними у дні Майдану? Адже на кожному кроці, у всіх акціях була небезпека провокацій, відвертих злочинів, проплачуваних “тітушок”?\n— Так, ми чітко усвідомлювали, що за кожну акцію, за безпеку кожної людини , за збереження майна від погромів доводиться нести персональну відповідальність. Особливо небезпечними були ночі: загони самооборони патрулювали в місті постійно. Але була й трагічна сторінка: події, що відбулись біля тодішнього будинку СБУ 19 лютого 2014 року. Люди прийшли під стіни служби безпеки з мирним протестом проти побиття і вбивств мирних мітингувальників в Києві в Маріїнському парку 18 лютого кримінальними елементами, під керівництвом міліції. На жаль, мітинг завершився трагічно, коли з приміщення відкрили вогонь по людях. От тоді й народні загони самооборони почали діяти ще більш згуртовано і активно. Коли майданівці штурмували приміщення обласної ради, не було жодної жертви, жодних потрощених дверей чи меблів, мародерства. Чому тоді ми, фактично, команда з молодих людей, взяли на себе відповідальність за події Майдану? Тому що влада почала просто розбігатись: опустіли кабінети начальників — хтось втік з міста , хтось “заліг” на лікарняний, як-от тодішній мер Хмельницького. Ось у цьому владному “вакуумі” і народжувалось хмельницьке народовладдя: і ті, хто пройшов екзамен майданівською владою, отримав людську довіру і підтримку.\n— Чому не відбулося перезавантаження всієї української влади?\n— Люди вірили, що після Майдану все буде по-іншому, і ця віра була надзвичайно потужною. Але розпочалась війна, і “внутрішня” чиновницька люстрація наче відійшла на другий план, потрібно було “люструвати” зовнішнього ворога і його посіпак. Коли ворог захоплює твою державу, ти думаєш, хто в якому кріслі ось тут зараз? Коли розпочалися воєнні дії, військкомати не встигали реєструвати усіх добровольців, які рвалися на фронт. А в той час перевертні тихо перевдягались у вишиванки, хтось яким чином ставав “учасником АТО”, хтось пересиджував за кордоном…\n— З кожним роком у нас збільшується кількість ветеранів російсько-української війни, переважна більшість їх потребують лікування і реабілітації. Як місто допомагає нашим воїнам, ветеранам, сім’ям, які втратили годувальників?\n— У місті діє реально програма підтримки і діючих військових частин, і ветеранів війни. На жаль, такої ж активної допомоги з боку центральної влади не відчуваємо, тому діємо так, як велить нам совість. Намагаємося робити все можливе для їх підтримки: у лікуванні і реабілітації, забезпеченні житлом та пільгами. Працює міський реабілітаційний центр на базі пансіонату “Чайка”, у лікувальних закладах для ветеранів діють спеціальні програми оздоровлення. Ми могли б робити для наших захисників набагато більше, якби держава не урізала б фінансування відповідних соціальних програм. Тому хмельницькі депутати прийняли відповідне звернення до Верховної Ради з тим, щоб привернути увагу до військових госпіталів на території міста, які нині в занедбаному стані, але не є власністю територіальної громади, а військове відомство не спроможне їх утримувати і використовувати для лікування і соціальної адаптації воїнів, яких з кожним роком стає все більше. Чимало хмельничан лікуються по різних містах, але це не вихід: місто здатне опікуватись нашими героями земляками, потрібні лише відповідні рішення центральної влади.\nАле наша команда, перевірена Майданом, і надалі захищатиме хмельничан, відповідально працюватиме на користь громади.\nМи — команда державників, і нам не байдуже, що буде завтра. Наша мета — гідне місто, гідна область, гідна Україна. З цим гаслом ми виходили на Майдан, з ним працюємо і нині.\nПопередня новина Попередня новина Якість повітря під контролем\nНаступна новина Наступна новина “Молодь дебатує”


Вікторія Герела, ЧНПУ імені Т.Г.Шевченка\nСоздано 05.10.2014 16:13\nОпубликовано 05.10.2014 16:13\nАвтор: Вікторія Герела\nА що вам спадає на думку, коли ви чуєте це величне слово "герой"? Впевнена, що більшості одразу з'являється образ кремезного чоловіка, який врятує нашу планету від усіх злодіїв. Але чи правильно це?\nОсобисто я, хочу показати різнобічність такого поняття, як" "герой". І зараз спробую це зробити.\nХтось може вважати героєм свого тата, хтось відомого співака, хтось літературного персонажа, а хтось навіть і себе. І кожна думка буде абсолютно вірною.\nЩодо моїх героїв, то їх два. Це прекрасна жінка й письменниця Ліна Василівна Костенко і така історична постать, як Богдан Хмельницький. Чому саме вони? А зараз дізнаєтесь.\nЛіна - сильна, чесна, відверта, яка в кожній своїй поезії не боїться оголювати душу, не боїться писати те, що думає. Жінка, що має крила. Жінка, що говорить з народом мовою пера. І врешті-решт жінка, яка болюче переживає за долю нашої Батьківщини. Остання книга Ліни Василівни наповнена патріотичністю й гіркою правдою. І ось декілька цитат:\n"Мені обридли конфесії з політичним підтекстом. Московський патріархат, київський патріархат. Один всія України, і другий всія України. В очах двоїться — хто ж із них усіїший? А я хочу звертатися до Бог"а зі свого храму своєю мовою. Це моє право."\n"Вічна парадигма історії: за свободу борються одні, а до влади приходять інші. І тоді настає лукава, найпідступніша форма несвободи, одягнута в національну символіку, зацитькала національним пафосом, вдекорована атрибутами демократії."\n"Десять років державі, стільки депутатів і партій, патріотів і лідерів, а ні засад, ні цінностей, ні ідеології. Я не знаю, це якийсь диявольський план чи просто так вийшло?"\n"Свобода справді є. Пиши що хочеш. В тюрму не посадять, у психушку не запроторять. Але можуть убити."\n"Настала якась собача старість ідей. Ніхто нічого не хоче. Ніхто ні за що не бореться. Тільки наші політики за владу над нами."\nЯ можу продовжувати ще досить довго, але мені здається цього достатньо, аби зрозуміти всю силу цієї жінки. Дякую Ліно, дякую, що ви завжди з народом. Від щирого серця.\nПереходячи до Богдана Хмельницього, треба сказати, що це мужній чоловік, чия любов до рідної землі проявилася в прагненні бачити її вільною і в готовності віддати їй свій розум, талант полководця і політика, та навіть саме життя. Всім відомо, що найцінніше, що зробив Богдан для України, - це виборов, хоча і не на тривалий час, її державність, примусив інші країни рахуватись з нею.\nБезмежною любов'ю обдарував свого славного сина-лицаря вдячний український народ. Вилилася ця любов в численних творах усної народної творчості, художній літературі.\nНе перелічити всіх пісень і дум про Богдана, але найвідоміші з них - "Пісні про Хмельницького", "Зажурилась Україна", "Гей, не дивуйте, добрі люди, де Хмельницький постає героїчним, сміливим, відданим козакам. Гетьман турбується про них, ненавидить ворогів.\n"Ой спасибі тобі, Хмелю,\nВід польського пана."\nБагато сердець зачарував таємничий, загадковий і разом з тим простий і відвертий Богдан Хмельницький. Мабуть, тому багато хто з відомих письменників на протязі тривалого часу створює абсолютно різноманітні образи цієї історичної постаті. Але Хмельницький назавжди залишиться героєм свого часу для нащадків.\nТо був ліричний відступ від болючого. Адже, коли бачиш заголовок "Герої не вмирають" на думку спадає геть інше. Якби прикро від цього не було, але те, які втрати переживає наша країна на даному етапі не зрівняється ні з чим.\nВійна. Війна, яка окрім смертей ні на що не здатна. І молоді хлопці, половина, з яких йде туди добровольцями захищати Батьківщину. Хлопці, яким не все одно, як в майбутньому будуть жити їх діти, хлопці, які захищають свої сім'ї й своїх коханих жінок. Мужні й відважні лицарі. Герої. Герої цього сучасного й несправедливого часу. Герої, що віддають свої життя за таких людей, як ми з вами.\nВсі ми пам'ятаємо "Небесну сотню". Я не хочу говорити. Нехай за мене скаже все цей вірш.\n"..і мовчки сотня непокорених героїв\nвитає дух нескоре\nусі, хто голову поклав в ці темні дні."\nСкільки втрат було після - страшно й подумати. Скільки сліз було пролито. Скільки болю пережито. Ми не здамося. В нас просто не має на це права. В нас є герої. Справжні герої. Які завжди житимуть в наших серцях. І ми повинні цим пишатися!\nКров людська — не водиця!\n«Де ти, любий козаче?»\nДосить, Боженька, досить!"


середа, 14 квітня 2021, 22:42\nЯк передає Укрінформ, про це повідомив посол України в Австрії Олександр Щерба у Фейсбуці.\n"Тепер вже офіційно: українців серед загиблих немає", - написав посол.\nПосол розповів, що відбувається у Відні після теракту: "Для Відня це – просто шок. В останні роки то в одному то в іншому європейському місті траплялися теракти, але Відень ця біда обходила стороною. Він мав репутацію найбільш безпечного міста ЄС. Тому, звичайно, для віденців це – дуже важкий день: місто виглядає приголомшеним. На вході в усі державні установи стоять люди з автоматичною зброєю, у центрі міста більше поліцейських, ніж перехожих".\nЧитайте також: В Австрії оголосили триденну жалобу через теракт у Відні\nЩерба вказав на те, що, відповідно до попередньої інформації, теракт має ісламістське підгрунття. Однак, австрійці не впадають в антиісламську істерію. Розпочато розслідування, йдуть обшуки, тривають зусилля із затримання терориста чи терористів, які ще на свободі.\nДипломат відзначив швидкі та професійні дії віденської поліції: "Поліція Відня проявила себе бездоганно, діяла надзвичайно швидко та професійно. О 20.00 годині почався теракт і буквально через 10 хвилин один з терористів вже був вбитий, потягом 15-20 хвилин поліція заповнила своєю присутністю перший район".\nСеред багатьох відпочивальників у той вечір у центрі Відня були і, щонайменше, четверо українських студентів, які зв’язалися з консулом Посольства України. "Консул був з ними на зв’язку. Так розумію, прямо перед кав’ярнею, де сиділи наші студенти, було тяжко поранено одну людину. Тому вони були у шокованому стані, але, слава Богу, все обійшлося добре для них", - повідомив посол.\nЧитайте також: Віденський терорист раніше був засуджений за зв’язки з ІДІЛ – поліція\nЗа останніми даним, кількість жертв теракту у Відні зросла до 4 осіб. Раніше повідомлялося про 17 поранених, семеро з яких – у важкому стані.\nЯк повідомляв Укрінформ, ввечері у понеділок, 2 листопада, у центральній часті Відня у районі, де розташовано багато кафе і де також знаходиться синагога, стався терористичний акт. Щонайменше один озброєний чоловік почав стріляти по оточуючих, у тому числі важко поранив поліцейського. Нападника було ліквідовано згодом поліцейським спецпідрозділом. Ним виявився ісламіст з австрійським та північномакендонським громадянством. Проходять обшуки, є затримані.\nІДІЛ Теракт Відень Щерба


30 Гру 2018 о 15:40\nФото: Відділ комунікації ГУНП в Чернівецькій області.\nНагадаємо, внаслідок ДТП загинула жінка-пішохід.\nСьогодні, 30-го грудня, в селі Берегомет Кіцманського району сталася автопригода, внаслідок якої загинула жінка-пішохід.\nСлідчо-оперативна група з’ясувала, що 61-річний водій автомобіля «ВАЗ-2115» не впорався з керуванням та допустив наїзд на жінку-пішохода. В результаті аварії 51-річна жителька села Валява отримала тілесні ушкодження несумісні з життям та померла на місці пригоди, інформує Відділ комунікації ГУНП в Чернівецькій області.\nЧитайте також: Маршрутка у Чернівцях потрапила у ДТП: в'їхала у яму і не змогла виїхати з неї (ВІДЕОФАКТ)


Ця ідея ніколи не спрацює! Неймовірна історія заснування Netflix - купити в інтернет-магазині книг bookchef.ua\nЦя ідея ніколи не спрацює! Неймовірна історія заснування Netflix | Марк Рендольф\nНайдраматичніша бізнес-історія: як прямувати за мрією, коли всі навколо впевнені, що тобі не вдасться. Ви тримаєте у руках книгу спогадів співзасновника всесвітньо відомої стримінгової платформи Netflix підприємця Марка Рендольфа.\nНаразі Netflix наробила чимало галасу в Голлівуді, кардинально змінила сферу IT-технологій і не дає виспатися мільйонам глядачів по всьому світу. Однак шалений успіх прийшов до Рендольфа та його партнера Ріда Гастінґса не одразу. Спочатку була лише чергова ідея, яку ніхто не бажав підтримати. Та погодьтеся, ідея нічого не варта, якщо ви не зацікавите в ній інвесторів та покупців.\nАвтори Марк Рендольф\nМарк Рендольф Марк Рендольф – інвестор, радник-консультант та підприємець-ветеран Силіконової долини. Він є одним із засновників та першим виконавчим директором компанії Netflix, а його книга «Ця ідея ніколи не спрацює! Неймовірна історія заснування Netflix», моментально стала бестселером та розійшлась по всьому світу мільйонним тиражом.\nМарк Рендольф народився 29 квітня 1958 року, в Чаппакуа, штат Нью-Йорк. Після школи він вступив до Нью-Йоркського Гамильтонського коледжу, де отримав ступінь з геології. Після закінчення коледжу він почав працювати в музичній компанії Cherry Lane. Паралельно він почав активно вести проекти на просторах інтернету,...\tДетальніше


На Харківщині засудили чоловіків, які катували односельця Новини undefined Харків на Depo.ua\nНа Харківщині засудили чоловіків, які катували односельця\nЧоловіка кілька разів висаджували з авто у безлюдних місцях та знущалися над ним - били лопатою й молотком, погрожували відрубати голову та навіть інсценували копання могили\n1 березня 2019 10:33\nПро це Depo.Харків повідомили у прокуратурі Харківської області.\nЗа даними відомства, Балаклійський районний суд визнав винними трьох місцевих мешканців у катуванні, скоєному за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 127 КК України).\nЯк розповів заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Eдуард Миргородський, 31-річного чоловіка засудили до п’яти років позбавлення волі. Ще двом спільникам (33 та 36 років) призначили покарання у вигляді п’яти років позбавлення волі з випробувальним терміном на три роки, оскільки на час оголошення вироку вони пішли на примирення з потерпілим та відшкодували завдані йому збитки.\nОкрім того, ще один активний учасник знущань перебуває у розшуку.\nПодія трапилася в червні 2015 року в селищі Вербівка Балаклійського району. Один зі зловмисників запідозрив односельця в крадіжці. Він попросив товаришів допомогти вибити з ймовірного крадія зізнання. Для цього підозрюваного обманом посадили до машини та вивезли за межі населеного пункту. Далі зловмисники накинули на голову жертві ганчірку, ударили електрошокером й зв’язали. Чоловіка кілька разів висаджували з авто у безлюдних місцях та знущалися над ним: били лопатою й молотком, погрожували відрубати голову та навіть інсценували копання могили. Мучителі змушували потерпілого зізнатися в крадіжці, однак він заперечував свою причетність до злочину.\nЗрештою чоловік взяв на себе вину, аби припинити знущання. Зловмисники відзняли зізнання на телефон та повезли жертву до будинку, який він начебто обікрав. Там чоловіка півгодини тримали в підвалі. Відпустили лише з умовою повернути вкрадене.\n19:01"Люди обурені і засмучені": Світлична розповіла, що думають селяни про ринок землі на Харківщині ФОТО\n17:30 На Харківщині оголосили штормове попередження ФОТО\n15:32У Харкові водій Daewoo переїхав пішохода\n14:17У Харкові за футбольними фанами прослідкують майже 300 силовиків\n13:30У Харкові п’яний чоловік "замінував" супермаркет\n13:24У Харкові легковики не поділили перехрестя: Є травмований\n13:17"Вимагаємо термінових дій": Світлична розповіла, як подолати кризу на Панютинському вагоноремонтному заводі\n12:18Харківські волонтери повезли смаколики евакуйованим з Китаю українцям\n12:02На Харківщині п’яний чоловік кинувся на "швидку"\n11:43На Окружній дорозі врізалися авто: Є постраждалий ФОТО\n11:34 Щоб пам’ятали: У Харкові започаткували День патріота ФОТО\n09:28У шести районах Харкова прикрутили водопостачання (АДРЕСИ)\n09:20На Харківщині за добу втопилися троє чоловіків\n09:09У Харкові жінка трагічно загинула у власному будинку\n18:00 На Харківщині різко зіпсується погода ФОТО\n17:50На Салтівці знайшли труп чоловіка похилого віку\n17:34На Харківщині за добу втопився другий рибалка ФОТО\n14:29Роковини кривавого теракту: У Харкові вшанували пам'ять загиблих біля Палацу спорту ФОТО


Купити фотоальбом Львів, Київ, Одеса, Україна | Інтернет магазин Кадр | EVG, PIONEER, EVG, HOFMANN\nФотоальбом UFO 10x15x300 C-46300 Massimo\nФотоальбом на 300 фотографій розміром 10x15 см\nРозмір фото: 10x15\nМатеріал обкладинки: Ламінований картон\nФотоальбом UFO 20sheet S22x32 Origami\nФотоальбом на 20 аркушів, розміром 22x32 см\nРозмір фото: Неформат\nКількість фотографій: Неформатний альбом\nФотоальбом UFO 20sheet S22x32 Spring Bouquet\nФотоальбом на 20 самоклеючих аркушів, розміром 22x32 см\nФотоальбом UFO 10x15x200 C-46200 Garden\nФотоальбом на 200 фотографій розміром 10x15 см\nФотоальбом EVG 30sheet S29x32 Baby car pink\nФотоальбом на 30 самоклеющихся листов, размером 29x32 см\nМатеріал обкладинки: Інший\nФотоальбом UFO 20sheet S22x32 Tropic\nФотоальбом EVG 10x15x200 BKM46200 Doris White\nФотоальбом на 200 фотографий размером 10x15 см\nМатеріал обкладинки: Шкірзам\nФотоальбом UFO 10x15x200 C-46200 Sweet memories\nФотоальбом UFO 10x15x300 C-46300 Vintage Love\nФотоальбом UFO 20sheet S22x32 Music\nФотоальбом EVG 30sheet S29x32 Dark\nФотоальбом на 30 самоклеючих аркушів, розміром 29x32 см\nФотоальбом Pioneer 10x15x56 FB Girl's Book\nфотоальбом анкетний на 54 фотографій розміром-2 15х20 і 52 10х15\nВеликий вибір фотоальбомів для будь-яких подій у Вашому житті представлений в нашому магазині.\nФотоальбоми займають в житті людей дуже важливе місце – вони зберігають визначні моменти нашого життя – весілля молодят, народження малюка, його зростання на радість батьків, світлини Батьків, випускний вечір в школі та інституті.\nЦе один з кращих способів зберегти світлини у хорошому стані роками. При потребі завжди можна відкрити фотоальбом аби згадати певні події з родичами чи друзями. Також це може бути дуже непоганим подарунком до певної події: необхідна річ для молодят, для коханої половинки, хрестини дітей близьких людей, дні народження та інше чи просто презент без причини. В класичних альбомах використовуються картонні або паперові сторінки, прокладені калькою або пергаментним папером. Це самі надійні фотоальбоми, в них можна розміщувати фотографії різного розміру, а скориставшись куточками, стікерами або клеєм розташувати їх під будь-яким кутом і на ваш смак.\nВ класичних альбомах використовуються картонні або паперові сторінки, прокладені калькою або пергаментним папером. Це самі надійні фотоальбоми, в них можна розміщувати фотографії різного розміру, а скориставшись куточками, стікерами або клеєм розташувати їх під будь-яким кутом і на ваш смак.\nВажливим чинником є місткість, тобто скільки знімків може поміститися в такий альбом. Якщо у Вас фото певних розмірів, то Ви перед придбанням будете знати максимальну місткість. Якщо ж вибрали альбом без обмеження розмірів, то тут все залежить від того, які знімки Ви будете в ньому зберігати.\nІ з рештою, дитячий (фотоальбом для новонароджених), весільний фотоальбом чи альбоми інших тематик – це маленький світ, у якому зосереджено дуже багато информації, яку він несе через роки до наступних поколінь і від правильного вибору самого альбому та його оформлення залежить дуже багато.\nДe купити фотоальбом?\nУ нашому інтернет-магазині Кадр представлений широкий асортимент якісних товарів відомих виробників: UFO, EVG, HOFMANN, PIONEER та ін. Якщо ви вирішили купити фотольбом у нас, то наші ціни вас приємно здивують, а для оптових клієнтів можливі також додаткові знижки, які узгоджуються у індивідуальному порядку. Серед асортименту також для вас такі типи альбомів: асорті, весільні, подарункові, дитячі та елітні. Зробіть замовлення в нашому магазині kadr.lviv.ua і Ви не розчаруєтесь ні в нашому сервісі, ні в виборі товару, який представлений на нашому сайті. Вчасну доставку по Львову, області та Україні гарантуємо.\nНеформатний альбом (28)\nМенше 100 (0)\n400, 500 (0)\nІнша кількість (14)\nЛамінований картон (45)


7 окт 2017 20:09 1317 0 Общество\nТрамвай із минулого\nЄ на вулиці з дивною назвою Дворцова (бо ніяких «дворців» на ній немає, окрім колишнього імператорського палацу, але не «дворца», а імені чоловіка, на честь якого її могло б бути названо, ніхто не знає) доволі оригінальний пам’ятний знак, присвячений сторіччю появи в нашому місті трамвайного сполучення (хоча такого зараз у Кропивницькому й немає).\nРіч у тім, що перша трамвайна лінія з'явилася в Єлисаветграді (перша назва нашого обласного центру) в липні 1897 року і частково проходила теперішньою вулицею Дворцовою...\nТролейбусний парк міста 1997 року готувався відзначати своє тридцятиріччя. Із цією датою збігалося й сторіччя появи у нас іншого електротранспорту — трамвая. Керівництво тролейбусного парку, цілком логічно вважаючи тролейбус нащадком трамвая, запропонувало встановити на території тролейбусного депо пам’ятний знак на честь першого трамвая, а поряд із місцем першої трамвайної лінії — пам’ятник. (Проходила ця лінія від депо, що знаходилося на території теперішнього факультету фізичного виховання педуніверситету, — до залізничного вокзалу). Проектів пам’ятника було кілька. За одним із них на місці теперішнього пам’ятного знака на рейках мала стояти відтворена модель трамвая кінця позаминулого сторіччя.\nОднак не так сталося, як гадалося. Грошей вистачило лише на виготовлення і встановлення пам’ятного знака, автором проекту якого став наш місцевий скульптор Аркадій Мацієвський. Перед знаком знаходиться невеличка ділянка бруківки, на яку мали намір покласти по метру рейок, та знову щось у реалізаторів цієї ідеї з рейками не склалося.\nВарто згадати добрим словом і працівників тролейбусного парку, які при встановленні знака й облаштуванні території навколо нього добряче попітніли, увіковічнюючи пам'ять про попередника тролейбуса в нашому місті.\nУ Гаївці розмалювали третю поетичну стіну


Мороз Олег Миколайович - ГО Дніпропетровська Мережа ОПОРА\nОПОРА » Напрямки роботи » Моніторинг виборів » 2014 Спостереження за Виборами до ВРУ » Зареєстровані кандидати по Дніпропетровській області 2014 » 40 округ » Мороз Олег Миколайович\nНомер та дата реєстрації документів в ЦВК 21-36-19105 від 20.09.2014\nВідомості про кандидата народився 18 сiчня 1960 року в місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, технічний директор, ТОВ "ЗТФ "МіКомп", безпартійний, проживає в селі Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, судимість відсутня, самовисування.\nВерховної Ради України по виборчому округу № 40\nМороза Олега Миколайовича\nНовий парламент без «партії Регіонів», комуністів та тих, хто встигнув швидко «перефарбуватися»!\nЯ жодного разу не висував свою кандидатуру на вибори будь-якого рівня. Не входив до складу будь-якої партії. Але та ситуація, яка зараз панує у нашій державі, вимусила мене прийняти рішення йти у велику політику.\nЯ йду на вибори без підтримки жодної політичної сили та у разі перемоги увійду лише до депутатського блоку, що буде орієнтуватися на європейський курс та підтримку вступу України до НАТО.\nНа відміну від інших кандидатів яобіцяю своїм виборцям працювати безкоштовно, а заробітну платудепутата буду спрямовувати на підтримку родин, які втратили своїх близьких у зоні АТО.\nВ разі обраннядо парламентуя планую будувати роботу за наступними напрямками:\nПерше та найголовніше – це проведення адміністративно-територіальної реформи та децентралізація влади. Регіони повинні самостійно вирішувати питання розподілу зароблених коштів. Повинна бути розроблена чітка система розподілу коштів між бюджетами усіх рівнів. 70% зароблених коштів повинні залишатися на місцях!\nЯк прихильник європейського рівня життя, я вважаю, що ця галузь повинна бути платною, але водночас доступною для усіх громадян нашої держави. Зокрема люди пенсійного віку, які чесно відпрацювали на свою державу не один десяток років, повинні отримувати якісне та абсолютно безкоштовне медичне обслуговування.\nПідприємець – це та людина, яка у прямому сенсі вращає земну кулю. Без представників цієї діяльності неможливий розвиток будь-якої держави. Повинна існувати чітка система взаємодії між підприємцем та державою, яка будується за принципом «єдиного вікна».\nРозвиток аграрної політики:\nВесь розвинутий світ вже давно йде шляхом індустріалізації аграрного виробництва. Завдяки використанню цього напрямку можливо отримання максимальних показників врожаю на тій чи іншій території. Інший напрямок, який повинен розвиватися на території нашої держави – це фермерське господарство, де втілюється індивідуальний підхід, а в результаті отримується екологічно безпечний та високоякісний продукт. Наша країна повинна стати світовим гравцем на ринку продовольства.\nУ цій сфері нашій державі слід опанувати досвід провідних країн світу, які вже давно використовують вільні економічні зони. Податкова система повинна бути значно спрощена. Вже давно слід відмінитись від ПДВ та ввести безповоротний податок на продаж та ліквідувати багато інших «непрацюючих» податків.\nПерше та найголовніше – це вступ України до війського альянсу НАТО.Армія повинна складатися із професіоналів, які обираючи цей шлях, будуть отримувати від держави високу заробітну плату, гідне соціальне забезпечення та високу пенсію.\nЯ однозначно є прихильником євроінтеграції. Іншого шляху розвитку нашої держави я просто не бачу.\nУкраїна врешті решт повинна стати повноправним членом Європейського простору. І я готовий віддати свої сили, знання та досвід на служіння рідному регіону та втіленню ідей євроінтеграції у наше життя. Адже, лише від нас сьогодняшніх залежить яке майбутнє чекає на нашу країну та підростаюче покоління.


Навчися бути модною за 5 кроків! - bre.com.ua\nКрок 1. Розвиваємо любов до себе.\nКрок 2. Вибір способу.\nКрок 3. Відстеження модних трендів.\nКрок 4. Ревізія гардеробу.\nКрок 5. Оновлення гардеробу.\nКожній дівчині хочеться бути модною, мати власний стиль і наповнювати гардероб ексклюзивним одягом, ідеально сидить по фігурі. Однак вдається це не всім. Почуття стилю, що полягає в гармонійному поєднанні одягу з взуттям і аксесуарами, правильному виборі зачіски і макіяжу – немов алмаз, який потребує огранення. Бути модною – це не сліпе копіювання запропонованих дизайнерами образів, а вміння знаходити в них «родзинку». Щоб досягти успіху, досить зробити п’ять нескладних кроків.\nЗвучить банально, але жоден модний образ не «сяде» вдало, якщо до свого відображення в дзеркалі володарка відчуває відразу. Повнота – це відмінний привід зробити акцент на спокусливій декольте, а кучерява руда шевелюра – унікальний дар природи. Саме таким має бути ставлення до самої себе.\nПорада модною команди!\nВивчіть своє тіло. Якщо вам не подобається ваша фігура в повний зріст, почніть розглядати себе в маленьке дзеркальце. Виберіть ті частини тіла, які подобаються вам і можуть сподобатися оточуючим. І починайте їх хвалити! Кожен раз, проходячи повз дзеркало, робіть собі комплімент і посміхайтеся! Ці психологічні прийоми здатні значно підвищити самооцінку і додати впевненості.\nПолюбіть себе за свої плюси, і пишаєтеся несхожістю на інших!\nОднак, це зовсім не означає, що над собою не потрібно працювати. Якщо у вас є проблеми з вагою – скоректуйте раціон, займіться спортом, відмовтеся від шкідливих звичок. Сходіть до косметолога, перукаря, які допоможуть виправити недоліки зовнішності і зробити акцент на перевагах. Пам’ятайте, як тільки ви полюбите себе і своє відображення в дзеркалі, навколишні почнуть любити вас!\nКим ви себе відчуваєте? Романтичною красунею, кокетує з оточуючими? Жінкою-вамп, підкорює поглядом? Світською левицею, обізнаною про всі модні тусовках міста? Суворої бізнес-леді або життєпорадісною хіпі? Не забувайте, про те, що «короля грає свита», тому образ в стилі swag головному економісту банку, м’яко кажучи, не підходить.\nВиберіть зірку, на яку ви хочете бути схожою, тип фігури і кольоротип зовнішності якої збігається з вашими, знайдіть її фото не тільки з червоної доріжки або зі сцени, а в звичайному житті. Подумки приміряйте її одяг на себе. Ретельно проаналізуйте, чи підходить вам її стиль, чи буде вам комфортно в її образі? Але не копіюйте вашого ідола. Зірка зіркою, але ви будете жити своїм життям і ваш одяг буде відображати лише ваш стиль.\nПриділяйте увагу перегляду fasion-показів, модних глянців, тв-передач відповідної тематики. Професіонали, що працюють над створенням трендів, добре знають про те, якою буде мода в прийдешніх сезонах. Але кожна підказка повинна бути інтерпретована з урахуванням віку, способу життя, фігури, цветотипа. Сумніви і дискомфорт в новому модному образі? Тоді зверніться до вічної і безпрограшної класиці.\nУже на початку нового року імениті дизайнери пропонують модні колекції, навіть побіжно переглянувши які можна скласти уявлення про модний в цьому сезоні колір, довжину, тканинах, взуття та аксесуари. Так що вмикайте fashion-канал, перегляньте кілька показів і запишіть або запам’ятайте ті моменти, які вам сподобалися, які підійдуть обраному вами стилю. Вони стануть в нагоді в створенні модного образу. Та й в цілому, частіше дивіться канали мод, вони дозволяють задати потрібний напрямок мислення і створюють більш чітке уявлення про моду.\nРечі зі слідами активної носки, ті, що більше року лежали на полицях без діла, невідповідні за розміром і явно «не ваші» повинні бути винесені за межі будинку. Не шкодуйте їх! Решта речі огляньте, приміряйте, спробуйте скомбінувати один з одним, з огляду на тенденції, вивуджені з журналів. Образ вийшов модним? Залишайте! Позитивний результат відсутній? Значить, пора на шопінг!\nСкладаючи комплекти з наявних і куплених речей, фотографуйте, отримані образи і вішайте фотографії на внутрішню дверцята шафи! Надалі це заощадить ваш час на пошук потрібної речі і складання образу, а також буде нагадувати про те, чого вам не вистачає для створення по-справжньому модного look-а.\nПеред походом в торгові центри прикиньте, що саме слід придбати для складання гармонійних і модних образів і яку суму ви готові віддати за такі речі. Покупка одягу і взуття без примірки виключена! Якщо відображенням у дзеркалі ви задоволені, попросіть оцінити образ подругу або консультанта. Думки сходяться? Тоді прийшла черга підібрати взуття та аксесуари, які в образі відіграють не менш важливу роль.\nУвага! Всі модні стилісти знають кілька секретів складання модного образу, і ми поділимося з вами деякими з них:\nбайкерське куртка. Отже, якщо ви хочете стати модною, купіть собі байкерське куртку! Можливо ви будете здивовані, дізнавшись, наскільки модним може стати ваш образ, якщо він буде доповнений цим елементом одягу. Притому, що байкерське куртка ідеально доповнює багато стилів одягу і підходить абсолютно всім типам фігур.\nбренд. Додайте хоч що-небудь від Chanel! Так, допомогти стати дійсно модною вам допоможуть горезвісні бренди. Маючи в руках сумочку від Chanel, або прикрасивши зап’ясті браслетом відомої марки, ви однозначно підвищите свій рейтинг. Крім того, такі речі – класика моди, і будуть актуальні багато років, не раз окупивши витрачені на них гроші.\nбагатошаровість. Чи звертали ви увагу на те, як вміло імениті дизайнери і модниці використовують багатошаровість в одязі, коригуючи недоліки фігури і роблячи образ по-справжньому стильним? Накиньте зверху топа кардиган, поверх водолазки жилет або безрукавку, пов’яжіть пояс, обгорніть навколо шиї легкий шарф або об’ємний снуд. Чи відчуваєте себе капустою? Повірте, ви дивно модна і стильна капуста, яку проводжатимуть зацікавлені і захоплені погляди.\nокуляри. Правильно підібрані окуляри зроблять вас неймовірно стильною, надавши якусь загадковість. І не думайте, що окуляри – лише елемент пляжного образу або засіб для того, щоб приховати відсутність макіяжу очей. Носіть їх впевнено не тільки в сонячні літні дні – і ви підніметеся ще на одну сходинку в шкалі «модності». Важливий нюанс: окуляри, як і взуття з сумкою, повинні бути «дорогими». Витратьте один раз на якісну і навіть фірмову річ – і ви безсумнівно виграєте від такої покупки.\nшарф. Напевно, багато хто помітив зростаючу популярність цього аксесуара в модному образі. Об’ємний снуд, красиво огортає тендітну шию, або, навпаки, легкий розвівається на вітрі – шарф стає важливою деталлю одягу. Крім того, існують сотні спобличчів зав’язування шарфів, які дозволять вам змінюватися і бути по-справжньому модною.\nНе бійтеся експериментувати, грайте на контрастах і будьте модними!


Як захистити екран смартфона від підглядання в транспорті - GSMinfo\nЧасто помічали, як в громадському транспорті сторонні люди не зводять очей з чужих смартфонів. Одного разу ми їхали в автобусі на міжмісто. І ось одна мадам, вдвічі молодший безцеремонно дивилась в наш телефон. Нам це набридло – нагуглили відверто еротичну картинку і вивели її на екран. Вона лише пробурмотіла – «фу, молодь пішла» і більш на екран уваги не звертала.\nТі, хто часто їздять в транспорті часто проводять час в смартфоні. Але ж як дратують ті, які так і норовлять підгледіти, що ж ви там в цьому смартфоні дивитеся.\nЧи то від нудьги, чи то у них немає такого сучасного гаджета – причина не зрозуміла, але йде вона ще з СРСР, коли хтось читав газету, а з 10-ок людей її теж читали.\nА може просто «операції И» передивилися:\nДо того ж, бували випадки коли зловмисник списував з екрану смартфона сусіда важливу або конфіденційну інформацію і використовував її в незаконних цілях.\nВсяке буває, та й просто неприємно коли хтось вирячився.\nСпособи захисту від підглядання:\n– Яскравість на мінімум\nВідключаємо в налаштуваннях автоматичне регулювання яскравості і робимо її на мінімум.\nУ того, хто підглядає пропаде всяке бажання «витріщатися» на тьмяний екран.\n– Висококонтрастний текст\nЄ така опція в налаштуваннях спеціальних можливостей майже будь-якого смартфона.\nОдне можемо сказати, що людині з хорошим зором буде некомфортно дивитися, і не всі шрифти ця система підтримує. Але як варіант, можна спробувати коли працюєш з текстом. Для іншого контенту ця опція не працює.\n– Використовувати спеціальне захисне скло-антишпигун\nВоно являє собою звичайне скло, але зі спеціальним оптичним шаром, який не дозволяє дивитися на екран пристрою під кутом.\nЯкщо дивитися на екран з кута в 30-40 градусів, то екран буде повністю покритий одним кольором: матовим, чорним або взагалі білим. Залежно від скла. Тобто, при всьому бажанні ніхто не зможе підглянути, що ж ви там дивитеся в цьому екрані.\nЯк правило, воно коштує трохи дорожче ніж звичайне. Подібними засобами користуються ті, хто не хоче щоб хтось підглянув інформацію з екрану пристрою.\nКлеїться воно як звичайне, по товщині таке ж саме.\nЄдине, що підбирати краще за моделлю вашого пристрою, оскільки воно клеїться відразу повністю на всю передню панель смартфона.\nЗвичайно можна дати зрозуміти вашому сусідові, що ви не хочете, щоб він дивився на ваш екран.\nЗазвичай, люди це швидко розуміють і відвертаються в іншу сторону.\nпопередня статтяRozetka решила составить конкуренцию крупным украинским банкам\nнаступна статтяЕксперти розповіли, звідки шахраї знають ваш номер та як уберегти себе від фінансових афер


Ніч перед похміллям різдво 2015 скачати торрент | AlkoNet.info\nНіч перед похміллям різдво 2015 скачати торрент\nНіч перед Різдвом завантажити через торрент трекер ТОРРЕНТІНО безкоштовно - фільми на Torrentino com\nПро фільм: Мультиплікаційний фільм за мотивами однойменної повісті М. В. Гоголя\nСюжет в цілому відповідає класичній повісті Гоголя. Напередодні Різдва в гості до місцевої відьмі Солохи (Лідія Тріденская) є Чорт (Іван Мозжухін). Вони разом літають на мітлі, після чого Чорт краде місяць і ховає його в ганчірку. Напідпитку козаки в наступила темряві не можуть потрапити в шинок і вирішують відправитися по домівках. Поодинці вони приходять до Солохи, яка одного за іншим ховає їх у мішки, щоб вони не потрапили один одному на очі - в тому числі і Чорта. У цей час син Солохи коваль Вакула (Павло Лопухін) намагається посвататися до красуні Оксані (Ольга Оболенська), але вона, насміхаючись над ним, вимагає, щоб він приніс їй черевички, які цариця носить. Коваль в горі йде до Солохи, бачить мішки і вирішує забрати їх до кузні. Статут по дорозі, він залишає найважчі мішки на вулиці, де їх підбирають колядники дівчата і хлопці. Вакула, у якого залишився тільки мішок з Чортом, йде до Пацюка, щоб запитати того, як йому знайти Чорта - тільки за допомогою Чорта він може дістати царські черевички. Пацюк каже, що того не можна нічого Чорта шукати, у кого Чорт за спиною. Вакула знаходить Чорта в мішку і змушує його віднести себе до Петербурга. Там князь Потьомкін приймає його за посла від запорожців і дарує йому черевички цариці. Чорт повертає Вакулу додому і коваль його відпускає. Оксана погоджується стати дружиною Вакули.\nМолитва від пияцтва дочки сильна\nЗа якою статтею звільняють за пияцтво\nЯк працює нарколог і психіатр\nГалюцинації при алкоголізмі\nДо чого сниться пияцтво


УкрЗахідІнформ :: Як вибрати перекладацьке бюро?\nЯк вибрати перекладацьке бюро?\n09.02.16 20:00 0 591\nУ кожного з нас хоча б раз у житті складалася ситуація, в якій необхідно було терміново і швидко щось перекласти. Наприклад, до зустрічі з іноземними партнерами, вам необхідний переклад презентації, який повинен бути готовий до ранку, а на годиннику вже 17.00. Ви починаєте телефонувати в одне бюро перекладів, друге, третє ... Однак жодне бюро вас не влаштовує, в одному ціна занадто висока, в іншому до ранку не встигнуть, в якості послуг третього ви сумніваєтеся. Знайома ситуація? Та не хвилюйтеся, тому що вам завжди можуть допомогти в бюро перекладів Literra, а також більше інформації можна прочитати тут.\nДля того щоб уникнути подібних випадків, слід підготуватися заздалегідь. Що ж важливо при виборі бюро перекладів, а чого не варто приділяти увагу? Що потрібно зробити, щоб полегшити собі життя? Які дії необхідно зробити для того, щоб убезпечити себе? Давайте спробуємо розібратися по порядку.\nНа жаль, не завжди можливо достовірно перевірити якість. Незважаючи на відгуки та рекомендації, якими рясніють сайти перекладацьких агентств, стовідсоткової гарантії якості не існує. Справа в тому, що переклад залежить не від самого агентства, а від перекладача, для якого направили текст, або від роботи редактора, а іноді і від галузевого експерта. Якщо хоч один з цих фахівців зробить свою роботу не на відмінно, вас чекає сюрприз у вигляді необхідності доопрацювати текст самостійно. До того ж на сайтах бюро перекладів розміщують тільки позитивні відгуки, а негативні залишаються за кадром. Якщо вже ви вирішили покладатися на відгуки, то буде доцільно зібрати рекомендації, попросити контакти 2-3 клієнтів агентства, в яке ви плануєте звернутися.\nВірний спосіб перевірити якість - це тестова сторінка\nПопросіть бюро перекладів зробити тестову сторінку вашого найскладнішого тексту, а по ній можна буде судити про якість роботи. Найчастіше ця послуга надається безкоштовно (одна сторінка, як правило, містить 1800 знаків з пробілами). Якщо ж вам пропонують оплатити і її, то цілком можливо, що виконавець не впевнений в якості своєї роботи. Бюро перекладів, яке ручається за якість, нічим не ризикує, виконавши тестовий переклад сторінки безкоштовно. Адже це свого роду реклама, націлена на конкретного споживача.\nВартість перекладацьких послуг, зазначена на сайті бюро перекладів, як правило, є мінімальною. Передбачається, що це вартість за простий нетехнічний переклад. Тому для розуміння розцінок недостатньо просто ознайомитися з прайсом на сайті. Направте на оцінку одну сторінку тексту, виберіть найскладніший приклад з тих, які у вас бувають, наприклад, одну сторінка тексту з графіками, кресленнями, таблицями. Вкажіть, що вам необхідно зберегти формат, а заодно поцікавтеся, скільки буде коштувати одна сторінка, якщо кінцевий документ буде потрібен в форматі PDF (може знадобитися вам для зручності друку, наприклад, інструкцій). В даний час 99 відсотків агентств працюють тільки після повної передоплати.\nДізнатися про строки і можливості\nНормальний темп перекладу - 7 сторінок в день, відповідно, 35 сторінок за робочий тиждень. Таким чином, якщо вам потрібно перевести 200 сторінок, вам знадобиться 5-7 тижнів, що, ймовірно, в термінової ситуації вас не влаштує. Також потрібно з'ясувати, чи збільшується вартість робіт у вихідні дні. Така націнка варіюється від 0 до 30 відсотків. Важливо також знати, яка націнка за терміновість, наскільки збільшиться вартість, якщо вам потрібно буде перевести такий же обсяг тексту за 10 днів. У різних бюро перекладів ця націнка становить від 30 до 100 відсотків.\nПідготуйтеся заздалегідь до виходу на новий рівень\nНа закінчення хотілося б сказати, що якщо ви представляєте компанію, у якої є майбутнє, яка буде рости і розвиватися, планує вийти за межі країни, то потрібно вже зараз підготувати її до виходу на новий рівень.\nТепер, коли ви знайшли бюро перекладів, якість роботи якого вас повністю влаштовує, вибрали кращу ціну і підстрахувалися, прописавши в договорі гарантії, саме час перевести мінімально необхідний пакет документів. Уявіть, наскільки виросте ваш імідж в очах потенційних іноземних партнерів, якщо презентацію про компанію та продукт разом зі стандартним договором ви вишлете їм не через тиждень, а відразу ?! Тільки подумайте, як зміниться імідж вашої компанії, якщо на сайті, нарешті, з'являться заповітні значки ENGLISH DEUTSCH FRANÇAIS? Робіть все заздалегідь. Успіхів вам і процвітання вашому бізнесу!\nПопередня новина: Як вибрати обприскувач?\nНаступна новина: Особливості лыкарського ...


Вірусний гепатит С (ВГС) – cерологічні дослідження\nУ складі геному НСV розрізняють 3 структурних та 6 неструктурних білкві. До кожного з них виробляються специфічні антитіла (анти-НСV), які з’являються в сироватці крові хворих на ВГС у середньому через 15–20 тижнів від моменту зараження, проте цей термін може коливатися від одного місяця майже до року, залежно від шляхів інфікування. Визначення сумарних анти-НСV в сироватці крові (так само, як і РНК вірусу) саме по собі не дозволяє встановити давність інфікування та фазу захворювання. Сумарні анти-НСV часто розцінюють як ретроспективні маркери інфікування, проте в 70–80% випадків ВГС наявність цих антитіл свідчить про реплікацію вірусу. Визначення певної послідовності появи в сироватці крові хворих на ГС антитіл до різних антигенів НСV має важливе значення для розмежування фаз перебігу хвороби та оцінки активності патологічного процесу.\nУ гострій фазі ВГС спочатку в циркуляції визначаються лише анти-НСV соге ІgМ, анти-NSЗ (можлива наявність анти-NS3, анти-4 та анти-NS5 одночасно), потім поступово зростають титри анти-НСV соге ІgG. Водночас виявляється РНК НСV, активність АлАТ підвищена.\nДля Латентної фази ХГС характерним є стабільний рівень анти-НСV соге ІgG, високий вміст анти-NS3, анти-NS4, анти-NS5, можливе періодичне виявлення анти-НСV соге ІgМ – при загостренні; РНК вірусу не визначається або виявляється в низьких концентраціях; активність АлАТ може бути підвищеною, переміжною (то підвищеною, то нормальною) або нормальною.\nУ Фазі реактивації ХГС виявляються анти-НСV соге ІgМ у високих титрах, анти-НСV соге ІgG, анти-NS3, анти-NS4, анти-NS5; у сироватці крові наявна РНК НСV; активність АлАТ в межах норми.\nСерологічними ознаками одужання є зникнення після 8-го тижня хвороби анти-НСV соге ІgМ, визначаються лише анти-НСV ІgG (роки); РНК вірусу не виявляється, показники активності АлАТ – у межах прийнятої норми.\nВизначення РНК НСV (кількісне, характеристики геному вірусу – генотипування, виявлення мутацій) важливе для ранньої діагностики ГГС, необхідне для вибору тактики лікування, призначення та моніторингу інтерферонотерапії. Найбільш застосовуваним є метод ПЛР, який дозволяє виявити РНК НСV, вбудовану в геном уражених клітин на 7–21 день після інфікування, в період відсутності в крові антитіл або при їх кількості, недостатній для виявлення методом ІФА. Для дослідження використовують зразки, виділені не тільки зі свіжоотриманих біосубстратів, але й заморожені, висушені або фіксовані зразки, що містять частково зруйновані нуклеїнові кислоти.\nПри моніторингу ГГС та ХГС, оцінці ефективності терапії найбільш доцільно визначати сумарні анти-НСV, анти-НСV ІgМ, РНК вірусу, антитіла до окремих білків збудника. При проведенні серо-епідеміологічних досліджень достатньо виявлення сумарних анти-НСV.\nОпубликовано в Інфекційні та паразитарні хвороби пользователем admin on декабря 22, 2013 at 2:00.\nPrevious Post: Вірусний гепатит С (ВГС) – хронічний гепатит С\nNext Post: Хронічний гепатит (ХГ)


Купить билет на Херсонські манси (театр Миколи Куліша): Херсонські манси (Херсон, Херсонський театр Миколи Куліша, Основна сцена) 28 февраля 2021 в 18:00\nХерсонські манси (театр Миколи Куліша): Херсонські манси\n28 февраля 2021 в 18:00\n28 февраля 2021 в 18:00, Херсон, Херсонський театр Миколи Куліша, Основна сцена, вул. Горького, 7\nКупить билеты на «Херсонські манси (театр Миколи Куліша): Херсонські манси»\nХерсон, Херсонський театр Миколи Куліша, Основна сцена, вул. Горького, 7 - 28 февраля 2021 в 18:00\nКупить билеты на концерт Херсонські манси (театр Миколи Куліша): Херсонські манси 28 февраля 2021 в 18:00, Херсон, Херсонський театр Миколи Куліша, Основна сцена по цене от 60 грн.\nХерсонські манси (театр Миколи Куліша): Херсонські манси состоится 28 февраля 2021 в 18:00 в Херсон, Херсонський театр Миколи Куліша, Основна сцена по адресу вул. Горького, 7.\nДоставка билетов на Херсонські манси (театр Миколи Куліша): Херсонські манси по городу Херсон и Новой почтой по Украине наложенным платежем или предоплате.\nУ нас цена на билеты на Херсонські манси (театр Миколи Куліша): Херсонські манси ниже, чем на bilet.zt.ua, karabas.com, concert.ua, internet-bilet.ua, kasa.in.ua!


Одеса і Севастополь «дерибанять» дельфінів - 24 Травня 2010 - Інформаційно-розважальний портал "ЕХО"\nГоловна »2010 » Травень » 24 » Одеса і Севастополь «дерибанять» дельфінів\nОдеса і Севастополь «дерибанять» дельфінів\nКерівництво севастопольського підприємства «Біологічна станція» має намір забрати 3 морських котиків і 6 дельфінів з одеського дельфінарію «Немо». Про це повідомив директор підприємства Володимир Калніболотскій.\nЗа словами Калніболотскій, «Біологічна станція» здавала в оренду дельфінарію «Немо» 4 дорослих дельфінів і 3 морських котиків, проте термін договору вже закінчився. Він також заявив, що в Одесі тварин «безбашенно» експлуатують, змушуючи виступати по 4-5 разів на день, і містять «в жахливих умовах», тому севастопольці мають намір забрати їх разом з потомством - двома маленькими дельфінами, народженими в одеському дельфінарії.\nТакож директор підприємства повідомив, що у нього є документи на дельфінів, вартість яких оцінюється в $ 2-3 млн., і що його фірма є власником 33,3% одеського дельфінарію.\nВ даний час, за словами Калніболотского, «Біологічна станція» намагається через суд забрати свою частку на тій підставі, що власник решті частини одеського дельфінарію ТОВ «Нерум» не дотримується умов договору.\nУ свою чергу тренер дельфінарію «Немо» Дмитро Уривскій зазначив, що подання дельфінів тривають не більше 15 хвилин, все інше шоу - це виступ котиків і інша програма. Крім того, пари дельфінів змінюються, кожен виступає 2 рази на день. «Примусити дельфінів виступати, коли вони втомилися, просто неможливо. У наших дельфінів найкращі умови утримання в Україні; для них встановлено найкраще фільтраційне обладнання », - підкреслив він.\nУривскій також зазначив, що підтвердженням кращих умов утримання дельфінів у Одесі є факт народження двох молодих особин, у той час як в севастопольському дельфінарії єдиний народився дельфіненок помер. На його думку, підгрунтя інциденту в тому, що севастопольці знайшли покупців на тваринах і «Біологічна станція» переслідує виключно комерційні цілі, заявляючи претензії на 30-процентну частку в одеському дельфінарії. «Вони хочуть забрати наших дельфінів і продати як тумбочку», - заявив Уривскій.\nЗасідання Одеського господарського суду по даній справі призначено на 26 травня.


Українська проза першої половини XIX століття (від Г. Квітки до прози "Основи") — критична стаття. Автор: О. І. Білецький\nКритичні статтіУкраїнська проза першої половини XIX століття (від Г. Квітки до прози "Основи") (О. І. Білецький)\nКритичні статті > Українська проза першої половини XIX століття (від Г. Квітки до прози "Основи") (О. І. Білецький)\nУкраїнська проза першої половини XIX століття (від Г. Квітки до прози "Основи")\nКритична стаття. Автор: О. І. Білецький\nУкраїнська художня проза з'явилась у XIX столітті. Своїм виникненням і ростом вона зобов'язана розвитку творчих сил українського народу. [...] Як виникла ця проза?\nКорені її природно було б шукати в першооснові всякої книжної словесності — у поетичній творчості трудового народу, який, за словами Горького, є "першим за часом, красою і геніальністю творчості філософом і поетом".\nПоетична творчість українського народу багата і різноманітна. З давніх-давен славиться по всьому світу українська народна пісня. [...] їй належить одне з перших місць в українській народній словесності. Поряд з нею стоять казки, які своєю різновидністю, сюжетами і образами близькі до російських народних казок.\nНаціональною особливістю української оповідної словесності слід вважати широкий розвиток у ній сатиричних і комічних казок, новел і анекдотів. [...]\nУ творах української літератури ХІХ-ХХ століть — аж до наших днів — ми знаходимо відголоски безіменних творінь народного гумору.\nДруга особливість українських казок — це безліч у них фантастичних образів, всякого роду нечистої сили, які виникли в значній своїй частині ще в давні дохристиянські часи. [...]\nМи можемо зустріти цей фантастичний світ в одному з найфантастичніших творів української літератури XX століття — в драмі-казці Лесі Українки "Лісова пісня" і в чудовій повісті Коцюбинського "Тіні забутих предків".\nІ, нарешті, характерною особливістю української фольклорної прози є звернення до історичних тем, розробка жанру героїчної легенди, переказів, зв'язаних з народною боротьбою проти поневолювачів.\nДо початку XIX століття український народ пережив довгу" історію. [...] Казки (і пісні) живили розвиток літератури, але література ця відображала порівняно складніший процес історичного життя. [...]\nІсторію нової української літератури, як завжди, починали з Котляревського. Його ім'я стоїть на чолі нового періоду літератури, періоду розпаду феодально-кріпосницьких та посилення капіталістичних відносин (кінець XVIII і перша половина XIX ст.). Точніше, перші десятиріччя XIX ст., по суті, можна було б назвати лише "передісторією" нової української літератури, яка створювалась або поодинокими, відокремленими і часом, і простором одиницями, або яку творили у випадкових, недовгочасних гуртках, яка не мала ні постійної преси, ні визначеного кола читачів. У 1818 році автор "Граматики малоросійського наріччя" ставив питання: чи є потреба зберігати різні наріччя, яких у кожній мові є немало, чи їх забути? І відповідав на нього позитивно. [...]\nПісля Шевченка, за авторитетною заявою М. Г. Чернишевського, не визнавати українську літературу — це означало б власну дикість.\nВітчизняна війна, вирішальним моментом якої був виступ народу, національно-визвольний рух у різних країнах Європи, який виник після неї, — все це зосередило літературу навколо питання національної самостійності, викликало піднесення інтересу до народного побуту і творчості, до специфічних особливостей життя народів, які населяли багатонаціональну російську державу. [...]\nІніціатором української прози був харківський діяч Г. Ф. Квітка. Харків, який на початку століття ставав важливим торговельним пунктом, переживав період великого культурного пожвавлення. За ініціативою громадськості в 1805 році в ньому засновано університет— перший на Півдні Росії. З'являється щось подібне до періодичної преси, в якій у вільну годину бере участь Г. Ф. Квітка. Але його більше цікавила робота у виборних дворянських установах, він більше турбувався про організацію в Харкові громадської бібліотеки, яка швидко занепала через байдужість до неї харківської громадськості і в зв'язку з заснуванням Харківського інституту благородних дівиць. Обмежуватись професією письменника він не збирався.\nВіддаленість від діячів і перебування в тій пустелі не "леліяли дальших думок і ніяк не збуджували бажання писати", — трохи старомодно говорив Г. Ф. Квітка про себе в одному з листів у 1839 році. Але, створюючи інститут, побачив заздрощі, які дуже перешкоджали, був прикро вражений, відійшов від справ і, спонукуваний дружиною — постійним порадником і другом, — взявся за письменництво. Почалося воно з комедій російською мовою: "Приезжий из столицы или суматоха в уездном городе" (1827) і "Дворянские выборы" (1829-1830). Так розповідає сам письменник. [...]\nЗначною подією в українській літературі була поява в 1834 році першого томика "Малороссийских повестей", за ним у 1837 році вийшов другий, а за ним ще ряд інших українських повістей (всього 16), які за життя письменника не були зібрані докупи. Більша їх частина друкувалася й російською мовою (в перекладі самого автора), завдяки чому він, на шостому десятку свого життя, став широко відомим письменником серед російських і українських читачів. Вже навіть сама назва збірника змушує згадати про "Вечори" Гоголя, як і манера передачі змісту устами вигаданого оповідача. У Гоголя — пасічник Рудий Панько, який іноді дає слово дячкові Хомі Григоровичу. У Квітки — Грицько Основ'яненко, мешканець харківської приміської слободи Основи. В Квітки, як і в Гоголя, розповідь ведеться з імітацією усної мови, звертанням до умовних слухачів, але Гоголь витримує цю манеру тільки в деяких повістях. У Квітки, як і в Гоголя, в змісті повістей фантастика чергується з реальністю, і вторгнення фантастики мотивується реалістично (сон або сп'яніння головного героя і под.). Але в Гоголя ми зустрічаємо речі, де такі мотиви відсутні ("Страшна кара", "Вій"); у Квітки цього нема. В обох письменників образи народної фантастики подано в комічному трактуванні: у Квітки — незмінно в його "фантастичних" повістях "Мертвецький великдень", "От тобі і скарб"; у "Конотопській відьмі", по суті, такої фантастики немає. Можна навіть говорити і про схожість сюжетів: повість "От тобі і скарб" перекликається з "Втраченою грамотою" і "Зачарованим місцем". Проте потяг до фольклорної фантастики в українських повістях Квітки дуже обмежений. Але при всьому цьому повісті Квітки не є українською варіацією "Вечорів", навпаки, зовні вони схожі, а по суті — різні. Гоголь, вибравши Рудого Панька посередником між собою і читачем, не виявляє великої турботи про те, щоб його маска міцно трималась. Вона необхідна була для того, щоб підкреслити демократичний характер повістей; це дуже вдало підмітив Пушкін, протиставивши "Вечори" "манірності і неприродності" більшості творів сучасної їм літератури. Квітку важко відокремити від Грицька Основ'яненка, обивателя-міщанина приміської слободи, який любить іноді посмішити, але в більшості випадків — дуже поважний, богобоязливий оповідач. [...]\nРідний побут — пейзажі, портрети, народні звичаї і обряди (сватання, заручини, весілля, похорони і т. д.) привертають взагалі основну увагу автора. Разом із цією пильною увагою до побуту така ж любовна увага в нього і до народної поезії. З народного повір'я і казок переймаються мотиви і сюжети фантастичних повістей. У мові оповідача, в діалогах персонажів тільки й чути народні приказки і прислів'я, відгуки задушевної народної пісні. [...]\nТворчість Квітки має нахил до реалізму. "Мені було прикро, — писав він Плетньову, — що всі літають під небом, зображають пристрасті, створюють характери, а чому не повернутися направо, наліво і не писати того, що попадається на очі?" Звернувшись до вивчення українського народного" середовища, він прийшов до іншого висновку: "Проживаючи на Україні, привчаючись до наріччя місцевих жителів, я навчився розуміти їх думки і примусив їх своїми словами передавати публіці...". Суперечки про право української мови на художню літературу не закінчились і в другій половині 30-х років. Критик "Северной пчелы", ознайомившись з однією із комедій Квітки, обурювався тим, що її головний персонаж — пройдисвіт Ше-льменко — допускає вислови по-українськи. "Так говорять на базарі або в інших місцях, де збирається чернь", — писав критик. А Квітка твердо стояв па своєму. В передмові до збірника своїх українських повістей, звертаючись до "видавця", він вітає його сміливість: він чув, що видавець (мова йде про харківський альманах "Утренняя звезда", 1833) збирається вмістити в ньому речі, написані українською мовою. За це він був ладен тричі дякувати: "нехай же знають і наших". Він посилається на своїх попередників — Котляревського і Гулака-Артемовського. Він почуває себе не одиноким, а членом групи, нехай невеликої, але такої, яка виражала інтереси мільйонних народних мас.\nУ всіх цих тенденціях творчості Квітки нібито помічається рух вперед, назустріч прогресивній групі російських письменників, що об'єдналися в 40-х роках під прапором Бєлінського.\nВороги цієї групи, реакціонери, назвали її "натуральною школою". Але Бєлінського не збентежив підтекст цього презирливого прізвиська. В 1847 році він з гордістю заявляв: "Натуральна школа зараз стоїть на першому плані російської літератури". [...]\nУ своїх українських повістях Квітка обходить найгостріше для передових письменників першої половини XIX століття питання. Пряма попередниця ідеальних героїнь Квітки Наталка Полтавка І. Котляревського, говорячи про неможливість щастя для простої дівчини, якщо вона вийде заміж за пана, каже, що в такому шлюбі дружина буде почувати себе гірше, ніж наймичка, буде кріпачкою. Про це їй і подумати страшно. А в творі Квітки "Сватання на Гончарівці" дійові особи навперебій вихваляють становище селян-кріпаків; вони вільні від податків і налогів, тому що за них платить пан, вони благоденствують, а всякі розповіді про панщину і неволю — це вигадка. Кріпак Олексій рішуче заперечує матері своєї нареченої, коли та заїкнулася про "неволю". Солдат у відставці Скорик теж це стверджує; мовляв, у казенних мужичків начальники, а в кріпаків поміщики — командири, а всім голова цар-батюшка; навіть з його ласки звелено всім нікого не зобижати. В Олексієвого пана життя людям славне, в них усього доволі. [...]\nПроте при всьому цьому в розвитку української прози художні твори Квітки були фактом немалого історичного значення. Воно виявилось не зразу; українська література ще тільки визначалась, намацувала шлях; літературне життя було не багате подіями; тому повісті Квітки стали важливою подією. Вони визначили форму розповіді: "оповідь" — розповідь від першої особи, з орієнтацією на усну народну мову, на народну словесність. Вони були свого роду декларацією моральної гідності "простих людей". В них були накреслені образи, в колі яких довгий час перебувала українська література.\nЗв'язки з творчістю Квітки можна підмітити навіть у творах великого поета-революціонера Т. Г. Шевченка. По суті своєї поезії Шевченко — прямий контраст Квітці. Квітка без страху писав про зловживання губернських чинів, а Шевченко висміював гнівним словом навіть коронованого "ката". У Шевченка ми не знайдемо "добрих панів" чи виправдання панщини. Ще в молоді роки Шевченко пише послання "До Основ'яненка", називаючи його "батьком-отаманом", і закликає його до зображення славного минулого українського народу. Але, крім кількох нарисів (про Головатого, про знаменитого "розбійника" Гаркушу і т. д.), Квітка не звертався до історичних тем.\nМолодшим сучасником Квітки був Є. П. Гребінка, перший перекладач "Полтави" Пушкіна, що прославився в українській літературі як байкар.\nГребінка як прозаїк висунувся в російській літературі в 30-40-х роках, почавши писати з неприхованим наслідуванням Гоголя ("Рассказы Пирятинца"), а пізніше примкнувши до представників так званої "натуральної школи". Бєлінський нерідко давав його творам позитивну оцінку, відзначаючи історичну повість Гребінки "Чайковский" як одну з кращих повістей 1843 р.\n"Чайковский" п. Гребінки, — писав Бєлінський, — сповнений ясними епізодами, які виявляють в автора безсумнівний хист. Характер полковника, батька героїні повісті, багато рис історичного малоросійського побуту вражають своєю поетичною вірністю. А в цілому ця повість не витримує суворої критики. Особливо їй шкодить мелодраматизм". [...]\n"Ластівка" викликала негативну рецензію Бєлінського. Визнаючи високі якості української народної поезії, Бєлінський, проте, ставить питання: "Чи може існувати малоросійська література, чи повинні наші літератори з малоросіян писати малоросійською мовою?" Виписавши кілька рядків із щойно цитованої післямови Гребінки, Бєлінський вигукує: "Гарна ж та література, яка дише простуватістю селянської мови і дубуватістю селянського розуму!"\nБєлінський не встиг простежити за піднесенням української літератури на новий, вищий ступінь — піднесенням, яке зв'язане з іменем великого Т. Г. Шевченка. Перед очима критика був лише "Кобзар" 1841 року і поема "Гайдамаки".\nОсновоположник нової української літератури Т. Г. Шевченко був відомий своїм сучасникам тільки як поет. Але він першим з українських письменників оволодів методом критичного реалізму. Він вперше в українській літературі зі всією прямотою і різкістю вказав на кріпацтво як на основне лихо народного життя, на необхідність мобілізувати всі сили на боротьбу з цим злом, завдяки якому тримається режим деспотизму, національного гноблення; безправ'я і злиденність народних мас. Він поставив перед українською літературою вимогу глибокого вивчення народного життя. "Щоб знать людей, — писав він, — то треба пожить з ними. А щоб їх списувать, то треба самому стать чоловіком, а не марнотрателем чорнила і паперу. Отоді пишіть і друкуйте, і труд Ваш буде трудом чесним". Не важко зрозуміти, на якій далекій віддалі знаходиться ця вимога серйозного ставлення письменника до своєї справи від безпринципного базікання в "малоросійському" стилі, фальшивість і нікчемність якого Бєлінський справедливо засуджував. [...]\nШевченко, як нам відомо, користувався російською мовою в особистому листуванні; російськими віршами він написав дві поеми; російською мовою він написав і свій щоденник (1857-1858) — один із видатних творів художньо-мемуарної літератури. [...]\nБезперечно, що мова — важливий елемент національної специфіки. Важливий, але не єдиний. Коли б він був єдиним, то були б неможливими переклади з одної мови на іншу. В поняття національної специфіки входить, звичайно, і тематика, яка відображає життя того чи іншого народу. Але Шевченко, наприклад, у своїх творах "Єретик" ("Іван Гус"), "Неофіти", "Марія" не перестає бути національним поетом, незважаючи на те, що в них він розробляв теми з чеської і староримської історії, легендарних євангельських оповідань.\nШевченко не перестає залишатися українським письменником і в своїх повістях, написаних російською мовою, хоч вони позначені печаттю "національного характеру".\nПозитивні герої повістей Шевченка — це перш за все представники закріпачених народних мас. Це — сільські дівчата, зганьблені і кинуті напризволяще спокусниками-панами ("Наймичка", "Капитанша"). Це — бунтарі-протестанти, месники панству за гноблення і образи ("Варнак"), "кріпаки-інтелігенти", обдаровані люди з народу, які з великими потугами вибиваються з кріпацького ярма на волю або гинуть, зломлені в нерівній боротьбі ("Художник" і "Музыкант").\nїм протистоїть розпусне, зіпсоване поганим вихованням, бездіяльністю, втратою всяких моральних устоїв, фізично вироджене панство. В манері зображення цих негативних персонажів у Шевченка ми не раз зможемо помітити сліди впливу Гоголя, перед яким, за висловом Шевченка, "должно благоговеть как перед человеком, одаренным самым глубоким умом и самою нежною любовью к людям", як перед "истинным ведателем сердца человеческого". Цікаво, що з творів Гоголя найчастіше Шевченко згадував не "Вечори на хуторі біля Диканьки", а "Мертві душі". [...]\nВ повістях Шевченка перед нами стоять дві антагоністичні групи. З одного боку, — зразки високої душевної і фізичної краси, представники народних мас. З другого,— "трухлявина", щось на зразок поміщика-магната Тарновського, "амфібії", подібної до "великої свині в торжковських туфлях", від якої залежить доля молодого кріпака-художника ("Художник"). [...]\nПовісті Т. Г. Шевченка не друкувалися, а тим часом в українській літературі сталася подія, яку широка громадськість зустріла з винятковою радістю. В 1858 році вийшли в світ "Народні оповідання" Марка Вовчка, які наступного року було видано російською мовою з передмовою І. С. Тургенева. За ними, в тому самому році, ви йшов другий збірник російською мовою — "Рассказы из русского народного быта". Шевченко зворушливо вітав свою літературну "доню", називаючи її у віршованому зверненні "кротким пророком", "обличителем жестоких людей несытых". [...]\nУкраїнська література, яка після 1847 р. жила майже виключно підспудним життям, якраз у цей час почала знову виходити на світ. її видатним представником був Шевченко. А її організатором і, так би мовити, ватажком намагався будь-що стати Пантелеймон Куліш, який видав у 1856-1857 роках двотомний збірник "Записки о Южной Руси" — своєрідне зібрання фольклорних записів з широкими коментарями автора, історичними документами і художніми творами. [...]\nКуліш виставив вимогу відмежування української літератури від російської. Українські народні маси, за міркуванням Куліша, з давніх-давен є охоронцями високих основ моралі, відбитих у народній поезії, в сімейному побуті та в суспільній організації. Тепер ці "основи" ослабли і затемнились у селянській масі. Однак "дух народний" може відродитися, але тільки в "освіченому суспільстві". Його завдання — виправити свої вади звертанням до споконвічних народних початків і підняти їх на новий, вищий щабель "цивілізації". Для цього інтелігенція мусить зблизитися з народом, вивчити у всій мальовничості його форми, "якими пересипає свою мову наше простонароддя" (приказки, примовки, крилаті слівця), перетворити свій власний побут за народними зразками — у всьому, навіть до вбрання. Саме так і чинить ідеальний герой повісті Куліша "Майор", який одягає селянську свитку, щоб взяти участь у сільських обрядах і забавах молоді. [...]\nОзнайомившись з першими оповіданнями Марка Вовчка і осмисливши їх по-своєму, Куліш негайно вирішив узяти дебютантку під своє покровительство і зробити її своїм послідовником. Характерним у цьому відношенні є його відгук у приватному листі (1857), де Куліш висловлює захоплення етнографізмом оповідань, артистичним умінням письменниці втілюватися в образи молодиць, бабусь тощо. В цьому Куліш вбачає основу, "золоте дно" для майбутніх малоросійських письменників.\nЯк бачите, головної суті оповідань Марка Вовчка, їх громадського звучання Куліш не помітив. Він говорить "про співчуття", а оповідання були протестом. [...]\nАле М. О. Маркович не збиралась стати ученицею Куліша. Для неї авторитетом був і лишався Т. Г. Шевченко. А Шевченко, в свою чергу, протестував: "Нащо вона дає свій рукопис для виправлення Кулішу? Він все це опрозує". Куліш... не схвалював звернення письменниці до російського народного побуту і до російської мови... Шевченка запитували, чи не слід їй писати лише по-українськи? Шевченко відповідав: "Нехай... пише хоч по-самоїдськи, аби тільки в її писанні була правда!" Пізніше, коли перед самою М. О. Маркович було поставлено це питання, вона відповідала, що обмежуватися лише українською мовою для неї неможливо, тому що "неволя-рабство, з яким необхідно боротися в Росії, скрізь однакове".\nПисьменниця виступила в той момент, коли в житті народів Росії назрівали великі події. П'ятдесяті роки кінчилися. Криза феодально-кріпосницької системи давалася взнаки всім внутрішнім станом державного корабля, загрозливими тріщинами в ньому. Явно набирало все більших розмірів розорення поміщиків. На півночі і півдні Росії піднімалися хвилі селянських повстань. У 1856 році новий цар заговорив про необхідність "реформи зверху". Наступного року було створено комітет у селянських справах. Комітетові було запропоновано негайно приступити до вироблення плану звільнення селян "без крутих і різких поворотів". [...]\nКритика не раз зближувала оповідання Марка Вовчка з "Записками мисливця" Тургенева, і для цього зближення є підстави, незважаючи на різний час, різні індивідуальності письменників і класові позиції авторів. І Тургенев, і Марко Вовчок учили читача під пригладженою і напомадженою зовнішністю освіченого кріпосника-поміщика розрізняти його хижацькі інтереси, обидва вони показали, які душевні багатства криються в кріпакові. Але поряд з рисами, що їх зближують, вони мають і відмінні риси як в трактуванні тематики, так і в художній манері. [...]\nУ Марка Вовчка розповідь іде від тих осіб, які на власному досвіді пережили події, що створюють сюжет оповідання. Найчастіше оповідачем виступає жінка-селянка, яка починає свою розповідь просто, як починають народну казку. [...] Нічого подібного до моралі авторських виступів і висновків Квітки. Дія не переривається ні довгими описами, ні роздумами дійових осіб. їх життєва філософія добре передається через народні прислів'я, дуже вдало використані. Формі висловлення почуття відповідає стилістика народної ліричної пісні. Ми знаємо, що М. О. Маркович була збирачем і чудовим виконавцем української народної пісні, її оповідання — це ліро-епічні поеми в прозі. Пісня спрямовує інтонацію, від пісні йдуть елементи пейзажів. Головна дійова особа — дівчина — росте, як "качечка на воді", вона вродлива, як лугова ягідка, весела, як щебетлива пташка, як рибка, бігає, мов котиться клубочок.\nГероїні оповідань Марка Вовчка — чудові, їх дитинство і юність — безтурботні. Чудові села й хутори, де вони зростають. "Славне наше село, якби ви бачили. Церква стоїть висока, старий сотник якийсь її будував, цвинтар заріс черешником да зіллям трохи не в пояс; хаточки поховались у вишневі садки. Як глянути — зеленіє садок, а завернеш з улиці — візьметься біла хатка... а в віконці молодая веселая дівчина і сміється, і киває..."\nАле ідилія цього "природного життя" — нетривка, тому що поряд живе вража сила — панство. [...]\nРеакційна критика дорікала Марку Вовчку за однобічне зображення поміщиків, про яких вона писала буцімто виключно чорними фарбами. Безпідставність такого докору очевидна: розповідь іде від потерпілих осіб, тому було б неприродно, коли б ці оповідачі "об'єктивно" ставились до своїх катів. Більше того, цей докір — несправедливий. Письменниця зовсім не мала наміру доводити, що всі пани — звірі, її завданням, за словами Писарєва, було показати, що рабство розбещує і раба, і пана. В одних забуваються почуття людської гідності, в інших почуття людського милосердя. [...]\nУкраїнська проза Марка Вовчка не обмежується тільки темою кріпацтва. Оповідання на теми любові і ревнощів за умов патріархально-сімейного побуту, становище батраків (наймита і наймички); сатиричні зарисовки життя панівних класів ("Тюлевая баба", "Глухой городок", які дійшли до нас у російській версії, але задумані як українські твори), пов'язані змістом з українською дійсністю — все це свідчить про широкий творчий кругозір письменниці. Багато дечого їй не пощастило закінчити (повість "Дяк" з життя українського сільського духовенства, центральний образ якої Тиміш Савчук, що не знаходить місця, де б прикласти свої зусилля в середовищі, в котрому він перебуває. Це — прототип наступних образів "нових людей", різночинної інтелігенції в українській літературі).\nЗ розширенням тематичного кругозору змінюється і художня манера. В пізніших повістях форма оповіді, яка не дозволяє всебічної зарисовки дійових осіб і обмежує можливості психологічних висловлювань, очевидно, обмежує автора. [...]\nПідводячи підсумки свого життя і творчості, вона писала своєму синові: "Я прожила своє життя, йдучи по одній дорозі, не звертаючи вбік. У мене могли бути помилки, слабості... як у більшості людей, але в головному я ніколи не споганила себе відступництвом".\nПисьменниця має повне право на ці слова. Вона ствердила їх своєю творчістю, їх ствердили за нею нащадки в особі Івана Франка, які поставили її "в ряду борців за волю і людські права поневолених народних мас". Українська поезія вже заявила про своє існування на весь світ голосом Тараса Шевченка. Марко Вовчок стала засновником ідейно-революційної української прози, яка виражає інтереси народних мас. Слава Марка Вовчка перейшла і політичний кордон, який відділяв Україну "Східну" від України "Західної", тобто від тієї частини українського народу, яка після поділу Польщі (1773) підпала під владу Австрійської монархії.\nОсобливо тяжке становище української мови і української культури було в Західній Україні. Господарями в ній були не тільки німецькі чиновники, які взяли на себе керівництво "королівством Галичини і Лодомерії", як стали називати старовинну Галицьку Русь після поділу, а й польські поміщики, в Закарпатській Україні угорські, а в Буковині, крім німецьких і польських, також і румунські. [...]\nУ цих умовах заявила про себе вже згадувана "Руська трійця" на чолі з Маркіяном Шашкевичем. Ми вже говорили про видання "Трійцею" альманаха "Русалка Дністровая", де, до речі, надруковано казку М. Шашкевича "Олена" — першу спробу створення галицької прози на основі традицій народної мови. [...]\nСерйозною перешкодою для розвитку художньої літератури, навіть після сміливої спроби М. Шашкевича і його друзів, лишалося питання про мову. З цього приводу велися нескінченні суперечки, які переконливо характеризують затхле середовище серед західноукраїнської інтелігенції. Деяка її частина намагалася узаконити як літературну мову чудернацьку суміш церковно-слов'янських, російських, польських і українських елементів. Створювалось те, що пізніше стали називати "язичіє". Проти нього рішуче виступив у своїй статті "Національна безтактність" (1861) М. Г. Чернишевський, викриваючи глибоко реакційну суть вигаданої боротьби за "російську народність" органу галицьких реакціонерів "Слово". "Наші малороси, — писав Чернишевський, — вже створили собі літературну мову значно кращу; навіщо відокремлюватись від них? Хіба вона така далека від мови русинів, що їм необхідно писати іншим наріччям? Якщо це так, то ви тоді не малороси: ви, як лужичани, — окреме плем'я".\nКультурна відсталість Галичини і Буковини першої половини XIX століття виявлялась, зокрема, і в тому, що передова російська література того часу лишалась майже невідомою навіть тим, хто боровся за з'єднання з російською мовою і з Росією. [...]\nВ кращих своїх віршах Осип Федькович відобразив тяжке становище українського населення Буковини, яке обдирали поміщики, попи і чиновники, тягар для народу від обов'язкової служби в австрійській армії, який у 1848 році формально був звільнений від кріпацтва, а насправді жив у злиднях і безправ'ї.\nВ 1863-1867 роках у галицьких журналах почали з'являтися і прозові твори Федьковича. Сам письменник їх недооцінював. [...] Ознайомившись з нею, Тургенев у листі до Драгоманова так оцінював ці твори на фоні тодішньої галицької літератури: "Тільки тут б'є струмінь живої води, а все останнє — або примара, або труп". З часом успіх повістей Федьковича поширювався. Вони стали з'являтися в перекладах польською, сербською і німецькою мовами. [...] Високо поставила прозу Федьковича і Леся Українка (в статті "Малорусские писатели на Буковине", 1901). На її думку, "кращого стиліста, ніж Федькович, не було і немає серед буковинських і галицьких письменників, взагалі твори Федьковича можна ставити поряд із кращими зразками української — і, мабуть, не тільки української народницької літератури. Крізь легку, а іноді і порожню імлу ідеалізації вимальовуються яскраві, живі картини, влучно, тонко окреслені силуети; у всьому відчувається присутність життя". [...]\nДля Федьковича Шевченко — це "сонце". Квітка — "місяць", а Марко Вовчок — "зіронька", кращої за яку немає. Щодо форми вона перевершила Квітку. Федькович, так як і Марко Вовчок, надає своїм повістям і оповіданням форму оповіді: і в ній стиль розповіді пройнятий фольклорними, переважно пісенними зворотами. [...]\nАле слід відзначити й різницю, що йде від прагнення до надмірної яскравості, до певної витонченості порівнянь; у Марка Вовчка ми не знайдемо, наприклад, ангела, який дзвонить у срібні дзвіночки. Подібні початки і кінцівки оповідань; подібні пейзажі, які, між іншим, відрізняються внесенням особистої авторської лірики. Марко Вовчок, як ми бачили, зникає за своїм оповідачем; оповідач Федьковича — це часто він сам, а оповідання — це повідомлення про те, що ним особисто пережито, або те, чого він був свідком, як серед земляків на селі, так і на військовій службі ("Люба-згуба", "Штефан Славич", "Таліянка", "Сафат Зінич").\nУ своїх повістях, каже Драгоманов, Федькович став зображати життя гуцульського селянина так, як Тургенев — великоруського, Квітка і Марко Вовчок — українського, Ауербах — німецького, Жорж Санд — французького. [...]\nВ основі більшості сюжетів — тема нещасливого кохання, нещасливого або тому, що воно — не взаємне, або тому, що на його шляху стоять непереборні перешкоди, такі, як воля батьків, ревнощі суперників, жіноче лукавство. Критика давно відзначила, що в житті гуцулів, особливо в 60-х роках, життєві конфлікти частіше виникали як результат важкого економічного становища, на яке Федькович лише натякає, і то дуже рідко. Описуючи в повісті "Люба-згуба" стародавні звичаї, автор перериває розповідь зауваженням: "Тото лиш тепер перейшли гуцули на біду, але з-за мого врем'я ще інак було. Ох, ох! Милий боже! Ти високо, цар далеко, а песівіри роблять, що хотять. Але, чей, колись і на наші ворота сонце засвітить!" А далі, в тій самій по вісті — репліка на адресу панства, якому здається смішною гуцульська щирість: "Але не смійтеся, пани мої, наші прості груди жаль дужче дотикає, як ваші — панські. Ми серце ще не запечатали в калитці, ані віддали до шпаркаси, як в його є, так і говоримо".\nАле такого роду натяки — виняток. Розуміється, що було б наївно вбачати "народного месника" в образі Сафата Зінича, який вбиває Янка за те, що обдурив Марту і жениться на другій дівчині. Це він робить в ім'я "правди" тому, що в нього така лицарська вдача.\nНема потреби також говорити про те, нібито в повістях з солдатського життя повністю розкрито трагічну долю селянина, який потрапляє в австрійську казарму. Досить порівняти такі оповідання Федьковича, як "Сафат Зінич", "Штефан Славич", "Таліянка" з оповіданням "Два сини" Марка Вовчка, щоб зрозуміти, що "солдатська тема" в Федьковича в цих оповіданнях — другорядна. Справжні жахи австро-німецької казарми значно пізніше зобразив Михайло Яцків — письменник XX століття — в оповіданнях "У казармі", "Під обухом" та інших, у порівнянні з якими картини Федьковича — майже ідилічні. [...]\nТаким чином, своєю ідейною загостреністю повісті Федьковича не досягли рівня антикріпосницьких оповідань Марка Вовчка, з якими вони мають багато подібного як у побудові, так і в стилі. Повісті Федьковича ближче стоять до тієї групи оповідань Марка Вовчка, яку Писарєв визначив як зображення патріархального побуту ("Чумак", "Максим Тримач",\n"Свекруха", "Данило Гурч"). Проза Федьковича звертається, як правило, до почуття, а не до розуму читача. Автор захоплюється романтичною любов'ю до рідного краю, до рідного народу. Захоплює цільність характерів, які виводить письменник, їхні щирі поривання в любові і в ревнощах, їх волелюбність.\nВсе це створило любов і шану серед читачів до Федьковича, до "гірського соловейка", яка до цього часу живе серед вільного народу, возз'єднаного зараз із усім українським народом...\nО. Білецький. Зібр. творів у 4-х томах. — К., 1960. — Т. 2. — С 231-282\nСторінку згенеровано за 0.023619 сек.