Думи мої думи… 2015\nДуми мої думи про класичну оперету на оперній сцені\nКожна річ на цьому світі, кожна подія – має свою суть, мету, щось означає і має свої наслідки. Почати з цього хрестоматійного філософського постулату мене спонукає неординарна подія, що сталася у культурному житті Львова. Ідеться про створення нового молодіжного симфонічного оркестру UNYSO – Український національний молодіжний симфонічний оркестр.\nІніціаторами цікавого і багатообіцяючого проекту стали – добре вже відома львівянам Артистична агенція DaCapo з Австрії та Львівська спеціальна музична школа ім.С.Крушельницької .\nДати шанс молодим музикантам ще чогось навчитися, зробивши перший серйозний крок у непростому і захоплюючому мистецтві оркестрової гри – більш благородного і актуального завдання годі й пошукати. Щось подібне уже давно є начасі, – і не лише у Львові з його величезним молодим творчим ресурсом, а і в усій України. Не дивно, що таке починання викликає ентузіазм і вселяє надії та сподівання.\nПодібна практика створення молодіжних оркестрів давно існує у світі. Але є один дуже важливий нюанс – у всіх успішних подібних проектах керувати цим процесом завжди запрошується не починаючий диригент, а справжній досвідчений майстер цієї справи, і переважно – на волюнтаристських добровільних засадах.\nВиховання музиканта – це не лише навчання виконавського ремесла на скрипці, валторні… Це також, і в першу чергу, – виховання творчого вільного мислення, спроможності через ремесло виразити щось більше, що є суттю і змістом усієї цієї справи – музикування. Зрештою, це – саме те, за чим приходить слухач до концертного залу.\nЗ 16 – 25-річною людиною, та ще й з обдарованою і неординарною – уже є про що поговорити і є про що подумати. Та хтось тут повинен дати імпульс, спрямувати ремесло у творчому вищому напрямку, і , абсолютно переконаний, – станеться чудо! Сухі нотні позначки перетворяться у захоплюючу живу субстанцію, що зможе полонити і самих юних виконавців, і публіку. Подібних прикладів – достатньо, і не лише у Європі, а й у менш «культурно досвідченій» Венесуелі, чи Перу…\nТак-так ! Кожна темпова зміна – це не просто пусті слова, написані композитором у партитурі. Це його душевні пориви, захоплення, розчарування, розпач…це – драматургія і це, власне, справжня музика, яку почує – або не почує слухач у залі.\nАле годі заглиблюватись у «глибокі» сфери, хоч без них у професії музиканта – нема що робити. І, вертаючись до простого «ремесла», не можна не звернути увагу на засадничу і таку вічну проблему наших оркестрів – динамічну розбалансованість.\nВідчуття ансамблю у процесі гри в оркестрі – це чи не найголовніша умова і ознака класу оркестру. Не є секретом, що музичне виховання в Україні і надалі залишається спрямованим на індивідуальне сольне виконавство. І далі наші кращі Школи, згідно радянській традиції, кують кадри солістів-віртуозів. Це добре, але ансамблевій і, особливо оркестровій грі, і надалі присвячується мало уваги.\nЦі навики і уміння треба прививати молодим музикантам з самого початку, навчати їх отримувати задоволення у процесі музикування саме від участі у спільному процесі творення музики. Це вже давні європейські традиції. Без цього цивілізована Європа і надалі буде трактувати цих молодих людей як колоритних, талановитих, але… диких варварів.\nУсе ж бо у цьому світі – відносне, а справжня краса – у гармонії.\nЗдавалося б, чи це вже так важливо – як тою рукою махнути в одному такті ? Три рази, чи лише раз, чи…щось посередині? Та у тому ж то і заковика, що результат виходить різний і слухач чує – або легкий чутливий граціозний вальс, або ж важку фіру, яку з усіх сил хтось мусить пхати.\nІ все ж виникає запитання: чи справді тут ідеться про виховання молодого покоління наших музикантів (зокрема реальну допомогу їм у вигляді майстер-класів не лише «у своєму колі» а і у вчителів з Заходу, допомогу у придбанні інструментів, струн… ), чи це лише чийсь бізнес, або ж задоволення у дешевий спосіб чиїхось амбіцій?\nВиходячи з вражень від програми “Vivat Оперета!”, яку довелось оглянути у Львівському національному академічному театрі опери та балету ім..С.Крушельницької, однозначно – так!\nВеличезний ресурс, який є в академічному оперному театрі, у змозі і повинен забезпечити найвищий рівень втілення кращих зразків цього жанру. Понад 50-ти особовий оркестр, розмаїття молодих співаків, чисельний склад балету, цікаві хореографічні «знахідки», по-оперному помпезне і з розмахом - режисерське вирішення, багатство костюмів… Таке може дозволити собі хіба-що Театр Оперети десь у столиці.\nСолісти – Людмила Осташ, Василь Садовський, Микола Корнутяк, Андрій Бенюк. Вероніка Коломіщева, Яна Войтюк, Віталій Загорбенський та Олег Лановий – четверо молодих співаків, якщо вже щиро, - представили оперету на львівській сцені – по-справжньому .\nВ цілому хочеться ще раз наголосити – “Vivat Оперета!” у Львівській опері - цілком «їстивний» продукт.\nАбо .. не пропонується, і це вже не Вагнер і не музика взагалі.\nО, так – непросто заграти кларнетам, фаготам і валторнам на тихому нюансі pianissimo знаменитий початок увертюри «Тангойзера», зберігаючи баланс і «органність» звучання. Це часто є пробним горішком і для маститих оркестрів.\nАле якщо з німецькою прецизійністю (а без неї тут –нема що робити) виконати вказане композитором sehr gehalten – «дуже витримано» навіть на трохи голоснішому нюансі, що вже є простішим завданням навіть для молодого музиканта, – то художня картинка вже стане не такою й безнадійною…\nНатомість говорячи про арії, знову повертаюся до проблеми «слова». Але у цьому випадку ця проблема виглядає ще гострішою.\nІ нехай не думають наші посполиті, що десь там у Мюнхені, Берліні чи Цюріху кожен німець знає напам`ять усі лібретто опер, включно з італійськими, французькими…Не знає! Але… різниця все ж є.\nЗаплативши 30-100Є за квиток на подібний концерт, він не буде тихенько-лицемірно сидіти і вдавати, що йому усе зрозуміло, комфортно і приємно. Він буде вимагати докладного перекладу – чи на біжучій стрічці, чи у друкованій програмці, чи, що буває рідше, – від оповідача-ведучого зі сцени. Бо він знає, що лише у цьому випадку отримає максимальну насолоду і зрозуміє – наскільки майстерно і виразно працює артист. І трапляється, що він з подивом і обуренням усвідомлює, що сам співак не розуміє до кінця – про що співає. Ситуація досить кумедна і типова.\nВступ до опери «Лоенгрін» – один з найчарівніших зразків музики, яка будь-коли була створена. Вагнер-«архітектор» тут постає у його повній величі і красі.\nАле… скрипки мусять почати тихо і в той же час дуже виразним чистим звуком у знаменитому вагнерівському «космосі» – високому регістрі. На цю «фарбу» композитор накладає іншу – флейти і гобої, потім знову срібна павутина скрипок… усе це наче переливи водної гладі на тій Шельді-ріці, де з`являється той чарівний білий лебідь і божественний сяючий лицар, що несе добро. Ох, ці мрії!...\nУвесь цей фрагмент – це по суті одна-єдина проста побудова – наростання , кульмінація-апофеоз, спад і відхід – Лоенгрін-спаситель прийшов, засіяв у величі правди і добра, йому не повірили і він повернувся туди, звідки з`явився. Так просто, геніально і…так складно.\nЄ велика логіка і природність у виробленій віками формі-традиції побудови програми симфонічного концерту, яка найкраще відповідає самій природі людського сприймання. 10-хвилинна Увертюра, 30-40 хвилинний інструментальний Концерт, 40-50 хвилинна Симфонія – кожна з цих музичних форм має свою особливість і відмінність що до її впливу на людську психіку, а отже і на здатність її сприйняття. Тому-то, саме таке «різноманітне» поєднання сприймається легше і органічніше, а кожен з номерів програми сприяє блиску іншого. Це – як у ресторані (якщо жартуючи) – аперетив, потім грецька салата і далі – великий стейк. Після всього ще може бути сир з виноградом під якесь квасненьке «розе» - щось на зразок «Лебедя» Сен-Санса, «Чардаша» Монті чи Мазурки Шопена – на «біс».\nПравильно відтворена драматургія музичного твору – річ набагато важливіша, ніж віртуозний блиск і навіть деякі огріхи виконавського ремесла. Це саме те, що, у першу чергу, визначає придатність чи непридатність виконуваної музики що до її сприйняття слухачем, і у пешу чергу слухачем так-званим «непідготовленим».\nОпера і класична музика > Думи мої думи… > Думи мої думи – 2015


Порівняльний аналіз творчих методів Миколи Лукаша і Григорія Кочура крізь призму одного перекладу («Осінньої пісні» Поля Верлена) – Науковий блоґ\nУ статті через призму перекладів М.Лукаша та Г.Кочура сонету «Осінньої пісні» Поля Верлена проаналізовано творчі методи кожного з перекладачів, зосереджено увагу на відмінностях та індивідуальній авторській манері майстрів.\nКлючові слова: художній переклад, Г.Кочур, М.Лукаш, П. Верлен,«Осіння пісня», сонет.\nIn this article we are trying to analyze individual creative manners of prominent Ukrainian translators and linguists – H. Kochur and M. Lukash through their translation of «Autumn Song» by Paul Verlaine, focus on their similarities and differences.\nKey words: artistic translation, H. Kochur, M. Lukash, «Autumn Song», Paul Verlaine, sonnet.\nПро особливості творчих манер українських перекладачів Миколи Лукаша та Григорія Кочура написано немало розвідок, але все ж ця невичерпна тема потребує подальшого дослідження. На думку Леоніда Череватенка, «кожен з них працював по-своєму, їхні перекладацькі засади не збігалися. Радше доповнювали одна другу».При цьому він посилається на слова Г.Кочура : «Я намагаюся повести читача в країну автора, тоді як Лукаш своїми перекладами повертає в Україну».\n«Осіння пісня» стала своєрідною «візитною карткою» Верленової поезії в Україні. Це яскравий зразок природного поєднання звукового ряду й емоції. Вірш, що увійшов до збірки «Сатурнічні поезії», перекладали поміж інших й Микола Лукаш та Григорій Кочур, які по-своєму намагалися передати емоції французького поета українському читачеві.\nУ серця глиго\nПереклав Микола Лукаш\nЗбереження цілісності оригіналу, як відомо, є необхідною умовою якісного, повноцінного перекладу. У такому контексті розглянемо поезію, зосередившись на особливостях творчих методів перекладачів, послуговуючись при цьому й враженнями інших дослідників.\nУ вірші Верлен звернувся до осені, на що прямо вказував заголовок вірша. Проте прикмет пори року дуже мало в тексті, тут воєдино злилися осінній пейзаж і пейзаж душі. Улюблена поетом осінь у поезії мала семантику – прощальна пісня (осінь — схил життя, близький кінець, за яким небуття). «Осінь» у значенні туга, смуток, холод, самотність, невлаштованість. Разом з ти, дчуваючи свій кінець, жила спогадами. У кожній строфі вірша мелодія і настрій змінювалися. Якщо у перших двох частинах тугу переривало заглиблення у минуле, то в третій – уповільнений ритм прискорив лютий вітер.\nОсновний емоційний фон вірша створила мелодія — повільна й одноманітна, сумна й трохи тривожна. Вона відобразила водночас стан осінньої природи й стан ліричного героя. Ліричний герой поринув у дитячі спогади, та за хвилину знову опинився сам на сам з осінньою журбою. «Осіння пісня», вважають дослідники, – це асоцію душа, яка потрапила під владу фатальної долі. Головне для поета — створити відповідні враження й асоціації у читачів, схвилювати їх..\nЩо ж бачимо в українських перекладах? Обидва переклади плинуть легко й природно, хоча при зіставленні їх з оригіналом виявляється, що в них сумливий настрій поета і його пісня постають не в міському середовищі й паризькому оточенні, а серед гір і долини або в полі, чого немає в першотвору. Чи є це вадою? «Ми б такі неточності, – переконує Святослав Гординський, – віднесли на рахунок деякого книжного відношення обох перекладачів до Верленової поезії» .\nЦікавою є думка з приводу перекладів сонету, яку висловив Андрій Содомора. Він, аби увиразнити перекладацькі засади, зіставляє «Осінню пісню» у перекладі М.Лукаша та Г. Кочура , описуючи свої слухові, зорові враження, контрасти і звукову густоту тексту.\nНайменше зорових контурів, як і прагнув Верлен, у перекладі Г Кочура, вважає А. Содомора, – це є свідченням того, що перекладач тонко розумів поетику автора. Перше, що впадає у вічі, це відсутність реалії «скрипка», яку будь-що намагаються зберегти інші перекладачі, у тому числі й М.Лукаш. У Кочура ж чуємо лише «струни» (струна – настрій),: не «скрипка», що «серце крає» в українських народних піснях, а лишень сам її голос.\nОкрім асоціацій музика – настрій, що є головним предметом зображення у Верлена, це слово асоціюється з таким осіннім образом, як павутиння – струни осені, які колише вітер, снуються в далину. Все це: імла, годинник, двір, вихровий вир, жовкле листя – зорові образи, яких немає в оригіналі, підкреслює А.Содомора . І все ж не можна не відчути обережності, художнього такту перекладача, який боявся “пкреяскравити” “переінакшити” оригінал..\nУ перекладі “Осінньої пісні”, вважає А. Содомора, з двох перекладачів саме Кочурові вдається відтворити найтиповіші звукові образи оригіналу, його ритм, не припустивши якихось смислових втрат. Семантичною домінантою твору є сум, який навіюється монотонним звучанням кожного рядка. Відсутність в українській фонетиці носових голосних, яких чимало у французькому оригіналі, Кочур компенсує вживанням римованих слів з подвоєним і простим “н”: неголосні – млосні – пісні , осінніх – голосіннях, годинник – дитинних. При цьому він спеціально збільшує кількість образних деталей, як прикметників, так і дієслів, розширюючи асоціативне поле вірша з метою збереження його сугестивної фоніки. Інший мікрообраз передано додаванням конкретних деталей: “Линуть думки в давні роки мрій дитинних”. Нарешті, в останній строфі “Пісні” Кочур замість двох дієслів уживає чотири, привносячи в текст перекладу власну образну деталь “Вийду надвір” (в оригіналі “Je m’en vais”), яка ніби поєднує два різні світи – авторський і перекладацький .\nЯкі ж слухові враження отримує читач з українських інтерпретацій Г.Кочура та М.Лукаша «Осінньої пісні» П.Верлена? На думку А.Содомори, особливої уваги тут заслуговує дійсно щаслива знахідка Г.Кочура – ритмомелодика, зоровий образ («струни осені») і настрій, що з цього випливає.\nМає слушність і С. Гординський, який наголошував: при всіх позитивних рисах Кочурового перекладу “Осінньої пісні”, перекладач не врахував, що оточенням, у якому виник Верленів шедевр, була паризька вулиця. У вірші на це є натяки: поет чує гру скрипок, дзвін годинника на вежі, можна навіть здогадуватися, що час був пізній, бо вулиця була безлюдна. В уяві виринає образ поета, який блукає містом і якого жене лихий вітер, наче мертве листя, що покриває вулиці. Але цього “міського клімату” в перекладі Г. Кочура немає . Як втім, і в перекладі М.Лукаша.\nЩо ж до загальної тональності українських перекладів, їх емоційної настроєності, то можна вважати, що Г. Кочур та М.Лукаш ішли тут цілком протилежними шляхами.\nЗокрема, тональність Кочурового перекладу продиктована словами заголовку – «Осіння пісня». Це неголосні, млосні пісні струн осінніх …в голосіннях. Ніжний і тихий, зітканий зі слухових асоціацій до іменника «сон» звукопис , на погляд А. Содомори, тяжить до глібівської «Журби». І саме слово «журба» («топлять в журбі») теж присутнє у Г.Кочура, але воно не надає текстові того трагізму, до якого прагнув Верлен, текст якого суворіший, а переклад порівняно з ним витончено-ніжний.\nНа відміну від цього, М.Лукаш не тільки впроваджує у свій переклад немилозвучне «скрипка» (порівняйте – струни), але й всіляко підкреслює його немилозвучність і різкість, будуючи на цьому звукозапис свого перекладу (ячать хлипкі, хрипкі скрипки). Сюди ж проникає звукопис тональності, пов’язаної зі словами «осінь», «пісня», «сон» (Як дні ясні, немов у сні, пригадаю). Саме так, очевидно, М.Лукаш хотів підкреслити холодну незахищеність, незатишність поета, контрастно зіставляючи непривітну навколишність з ясними спогадами про минуле. Замість монотонності кочурового осіннього мотиву – важкі осінні рими – хлиб – глиб, листопада – пада. І навіть шлях – тут – зверху вниз (з гір в долину), що, на думку дослідника, не зовсім відповідає поетиці осені, де основними елементами є рівний відкритий простір, здається тут цілком доречним, бо спускається з висоти в долину, де його й чекає рівнина – відкритий простір, повний суму і безнадії.\nРобота Лукаша виразно демонструє межу між оригіналом і перекладом різними мовними засобами. Але, на нашу думку, це є не суперечності, а індивідуальна манера перекладу М.Лукаша. Ця невелика розвідка крізь призму одного твору ще раз засвідчує особливості творчої манери перекладача, тісно переплетеної з традиціями української літератури. Це проникнення крізь твір оригіналу в універсальну глибину й віднайдення того, що об’єднає різні культури, пошук відповідних мотивів та образів в українській мові, оновлення та розвиток традиційних образів українського фольклору.\nКритики перекладу дуже люблять відшукувати неточності перекладу, майже ніколи не помічаючи перекладацьких перемог. А переклад поезій – це суцільні неточності, якщо розглядати переклад того ж таки сонету буквалістично. Якщо в перекладі прози важливі і дух, і літера, то в перекладі поезії однозначно дух важливіший за літеру.\nПорівнюючи українські переклади “Осінньої пісні” П.Верлена, ми ще раз переконалися, що індивідуальна манера перекладу М.Лукаша полягає в намаганні наблизити оригінал до мови перекладу, тоді як у Г.Кочура – якнайточніше передати нюанси мови оригіналу. Це ж стосується і загальної тональності перекладів, їх емоційної настроєності, яких перекладачі досягали кожен по-своєму.Та все ж у справжній поезії неодмінно залишається якась частинка поетичної “душі”, яка опирається перевираженню.\nВерлен П. Лірика / Пер. з французької Максима Рильського, Миколи Лукаша та Григорія Кочура. — К.: Дніпро, 1968. — 174 с.\nГординський С. Французькі поети українською мовою. До перекладів М. Терещенка, М. Рильського, Г. Кочура і М. Лукаша // Сучасність.–1964.–Квіт. (Чис. 4). –59 с.\nДзюба І. Особиста і творча діяльність Григорія Кочура. – В кн.: Григорій Кочур і український переклад. Матеріали міжнародної науково-практичної конференції. К.: Ірпінь, 2003.С. 8–11.\nКононенко П. Григорій Кочур у ролі Гамлета.- В кн.: Григорій Кочур і український переклад. Матеріали між нар. науково-практичної конф.ї. Київ – Ірпінь, 2003.С. 11–14.\nНовикова М. Місія перекладача // Зарубіж. л-ра. – 1998. – № 40. – С. 3.\nСавчин В. Творчий метод Миколи Лукаша крізь призму одного перекладу //Мовознавство. – 2007. – №1. – С.73-80.\nСодомора А. “Осіння пісня” Поля Верлена та її українські інтерпретації // Зарубіж. л-ра. – 2003. – № 14. – С. 18-20.\nхудожній переклад, Г.Кочур, М.Лукаш, П. Верлен, «Осіння пісня», сонет.\n← Способи судового захисту трудових прав працівників у разі припинення трудового договору в Україні\nСпособи судового захисту трудових прав працівників у разі припинення трудового договору →


Регіонам дали добро на подачу тепла\nГоловна / Опалювальний сезон / Опалювальний сезон 2019-2020 / Регіонам дали добро на подачу тепла\n30 Вересня 2013 p. 12:55\nПідготовка до нового опалювального періоду 2013-2014 років по всій Україні завершена. Усім регіонам дозволили розпочинати подачу тепла.\nТемпературний режим на території України дозволяє розпочинати опалювальний період у всіх куточках держави. Наразі з 27 регіонів централізоване опалення ввімкнули вже у 14-ти. Про це «Україні Комунальній» повідомили у прес-службі Мінрегіону.\nЗа словами Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства Геннадія Темника, Вінницька, Волинська, Донецька, Житомирська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Полтавська, Сумська, Харківська, Хмельницька, Чернігівська області та міста Київ і Севастополь вже подали тепло споживачам.\n«Всім іншим необхідно терміново спільно з органами місцевого самоврядування прийняти рішення про початок опалювального сезону», - наголосив Міністр.\nГеннадій Темник констатував, що підготовка житлових будинків та теплових господарств до роботи в осінньо-зимовий період завершена. Нагадаємо, Уряд ставив завдання завершити підготовку до 1 жовтня.\nЗагалом підготовлено до роботи в зимових умовах 205 тис. житлових будинків, 19,5 тис. шкіл, 14 тис. дитячих садків, 7 тис. лікарень, 24,5 тис. котелень, 2 тис. водопровідних та 2,6 тис. каналізаційних насосних станцій, 243 водопровідних та 847 каналізаційних очисних споруд, понад 6 тис. одиниць спеціалізованої техніки.\nЯк повідомляла «Україна Комунальна» раніше, сьогодні розпочався опалювальний сезон у столиці.


Януковичу дверей не закривають, але ставлять три умови\nПолітрада блоку “Наша Україна” висловилась за підписання меморандуму про створення демократичної коаліції.\nЯк повідомили УНІАН у прес-службі блоку, 28 березня відбулося чергове засідання політради "Нашої України" під головуванням голови політради Романа БЕЗСМЕРТНОГО, у якому взяли участь лідери всіх партій, що входять до "Нашої України": Анатолій КІНАХ (ПППУ), Борис ТАРАСЮК (НРУ), Анатолій МАТВІЄНКО (УРП "Собор"), Олексій ІВЧЕНКО (КУН), Володимир СТРЕТОВИЧ (ХДС). Також у засіданні взяв участь прем’єр-міністр України, №1 у списку блоку "Наша Україна" Юрій ЄХАНУРОВ, який поінформував партійців про свою зустріч з Президентом України Віктором ЮЩЕНКОМ.\n"Ми констатуємо, що парламентські вибори 2006 року відбулися чесно, такий підхід до виборчого процесу об’єднує Україну. Сьогодні ми маємо говорити не про розподіл портфелів, а про розвиток нашої держави – програму уряду і подальше виконання програми Президента", - наголосив прем’єр-міністр. Він також заявив, що "має бути сформована коаліція демократичних сил".\nГолови партій, які входять до блоку "Наша Україна", поінформували про рішення своїх керівних органів щодо створення парламентської коаліції. Так, на підтримку коаліції в рамках "трійки" висловився лідер НРУ Борис ТАРАСЮК. Він оголосив рішення політради НРУ, за яким "коаліція можлива в межах трьох помаранчевих сил і тих помаранчевих, що ще можуть подолати тривідсотковий бар`єр". Також Б.ТАРАСЮК заявив про необхідність прийняття закону про опозицію і внесення цієї умови до меморандуму. "Приорітетним для нас є і буде зовнішньополітичний курс України до європейської та євроатлантичної інтеграцію при забезпеченні добросусідських рівноправних взаємовигідних відносин з Російською Федерацією та іншими країнами світу", - сказав він.\nГолова Партії промисловців і підприємців України А.КІНАХ заявив, що "партія підтримує створення демократичної коаліції, яка консолідуватиме суспільство і ставитиме за мету виконання програми дій Президента". Він не виключив приєднання до такої коаліції представників інших політичних сил. Він наголосив на трьох передумовах, за яких можна починати якісь розмови за межами "помаранчевої трійки". "Перша – визнання стратегічних приорітетів держави та відмова від політики федералізму. Друга – відмова від спроби ввести другу державну мову. Третя умова – визнання евроінтеграційного шляху України", - заявив А.КІНАХ.\nГолова ХДС В.СТРЕТОВИЧ заявив, що "партія також підтримує створення демократичної коаліції в рамках "трійки" - "Наша Україна", БЮТ, СПУ і вимагає скасувати депутатську недоторканність".\n"Трійка" вже має у парламенті більше 226 голосів і де-факто вже сформувала демократичну коаліцію. Не виключаю, що до цієї більшості на індивідуальній основі приєднаються інші депутати", - сказав голова КУН О.ІВЧЕНКО.\nПрезидії ще двох партій - "Наша Україна" та УРП "Собор" відбудуться сьогодні ввечері.


2008: Рік мікро | Martech Zone\n2008: Рік мікро\nСереду, Грудень 26, 2007 Неділя, жовтні 4, 2015 Douglas Karr\nЦе був захоплюючий рік в Інтернет-технологіях. Якщо подивитися на це з точки зору 10,000 2008 футів, люди справді все ще прокладають слід про те, як використовувати цей порівняно новий засіб, Інтернет. Можливо, це очевидно, але я вважаю, що XNUMX рік - це справді рік, в якому йдуть програми та стратегії Micro.\nЕволюція соціальної мережі (Web 2.0) зараз швидко переходить на нову, цільову територію. Масове, єдине для всіх рішення буде розвиватися, щоб забезпечити вам правильні зв’язки з потрібними людьми та правильним вмістом ... у потрібний час.\nЕлектронна пошта вийшла за рамки типового використання електронних бюлетенів і набирає обертів у світі транзакцій. Замість того, щоб надати власну "подію", надсилання електронного листа зараз запускається як частина загальної маркетингової стратегії, щоб утримати користувачів та підтримувати їх на зв'язку з їх роздрібною торговою точкою, їх соціальною мережею, щоденниками, які вони читають тощо.\nЕлектронна пошта також розвивається, незважаючи на обмеження основні поштові клієнти. Електронна пошта стає мікро… більш своєчасними повідомленнями, більшим контролем та більшою кількістю подій.\nВедення блогів пішло з Micro Твіттер, Джайку і Поунс. Швидкі фрагменти, які створюють віртуальні розмови від одного до багатьох.\nКомпанії вже починають застосовувати мікроблоги, але ми побачимо роздрібне використання мікроблогів у 2008 році. Ми також побачимо групи, що мають більший ефект від мікроблогерів ... подібно до того, як чати еволюціонували в загальнодоступних програмах чату десять років тому.\nСоціальні мережі відходять від монолітних стратегій Росії Facebook, Мій простір, LinkedIn і Plaxo... і перейти до мікросоціальних мереж Росії Нін (примітка: SmallerIndiana, Військово-морський флот, Спортивний маркетинг 2.0, IndyLance є декілька, якими я займався або в яких я беру участь!).\nЗакладки сайтів, таких як Digg відмовляються від таких сайтів, як Mixx - де ви можете налаштувати мікрогрупи для приєднання. Я закликаю всіх, хто читає мій блог, зв’язатися зі мною щодо запрошення до Інтернет-маркетингової групи, щоб ми могли ділитися посиланнями. Інші програми, такі як Truemors, продовжуватимуть з’являтися із вдосконаленими можливостями націлювання, а не з попередньо вибраними категоріями.\nГеографічні інформаційні системи в Інтернеті дедалі більше використовуються для того, щоб стати мікропроцесорами. Google, Yahoo, і Microsoft продовжувати вдосконалювати регіональні дані для покращення географічного пошуку. Google навіть підтримує KML у картах сайту, щоб географічно ідентифікувати та індексувати ваші веб-сайти!\nВідео йде Micro (пост оновлений з рекомендацією коментаря Ніла на Scobleizer). Уттерц, Сейсмічні і Qik. Відео та технології мобільних телефонів зближуються, що дозволяє людям значно легше записувати та завантажувати відео з кращою якістю!\nНа програмне забезпечення як сервісні додатки надалі надаватимуть достатню гнучкість для брендування та інтеграції в інші програми чи інші бренди. Більше «консервований» додаток не є достатньо хорошим для того, щоб ми могли купувати та розміщувати, ми повинні використовувати технології CSS, щоб перетворити наші програми в будь-яке середовище. Ми повинні створювати додатки, які можна модифікувати до найдрібніших (мікро) деталей.\nОсь вам, мій прогноз на 2008 рік - рік мікростратегії та застосування мікробізнесу. Здатність творити як групи, географічно орієнтовані програми, мікрофірмовий SaaS або прості соціальні угруповання будуть повністю задіяні в 2008 році. Про тих, хто не адаптується, забудуть.\nКлючові слова: 2008букмаркетинггеографічні інформаційні системиГІСкартиМаркетинг 2008мікро-соціальні медіасоціальні мережіпрограмне забезпечення як послуга\nPageRank: Застосована гравітаційна теорія Ньютона\nГру 27, 2007 на 2: 47 AM\nВаша група Mixx не відкрита для ваших передплатників. Я натиснув ваше посилання, щоб приєднатися, і отримав таке повідомлення:\n“Ой! Щось не так.\nPssst: Вас ще не запросили до цієї групи, тому ні, ви не можете цього зробити. Але запитайте приємно, і, можливо, вас впустять. Або просто створіть власну групу! "\nГру 27, 2007 на 9: 35 AM\nНа жаль, Mixx не пропонує "відкритих груп" (наскільки я можу зрозуміти!). Якщо хочете, скористайтеся моєю контактною формою та надішліть мені свою електронну адресу, і я надішлю вам запрошення!\nГру 27, 2007 на 5: 49 AM\nЗвучить як "медіанаки" навколо 😉\nГру 27, 2007 на 10: 33 AM\nЯкщо все справді йде мікро, і я повинен погодитись, що те, що ви кажете, відповідає дійсності, тоді як люди ми будемо брати участь у менших розмовах, наприклад, якщо ви будете на великій вечірці і розмовляєте з 5 або 10 людьми всю ніч.\nВрешті-решт нам дійсно знадобиться чудовий спосіб дізнатись про ці вечірки так само, як усі якось дізнались про Facebook цього року.\nОднією з реальних проблем, яку я бачив і намагався не відставати від цього року, були величезні зміни і те, як важко було йти в ногу. Я виявив, що дізнаюся про нову технологію від таких людей, як Скобл, читаючи RSS-канали в моєму Google Reader, але так просто пропустити чудові технології, якщо хтось, крім Аррінгтона, не допоможе нам не відставати від того, що слід дивитись.\n27 грудня 2007 р. О 12:52\nГей, дякую людині за згадку. Я жодним чином не хотів зменшити цінність вашого допису, який ви знаєте. На мою думку, ви маєте рацію щодо грошей. Можливо, ввічливим моментом було б спочатку прокоментувати тут, хоча, можливо, це теж “вдарило б”. Я з радістю прочитав ваш пост. Ура.\n27 грудня 2007 р. О 2:52\nНе хвилюйся, Ніл! Ви висловили чудову думку. Я блукав по відео, поки не прочитав ваш коментар - і ви мали рацію!\n27 грудня 2007 р. О 3:46\nОдна з речей, яка мене завжди приваблювала в технологіях та нових медіа, - це здатність змішувати речі та створювати нові, цікаві речі (Вибачте, не можу придумати кращого слова, ніж це зараз), але багато з цього речі стають спеціальними до такої міри, що про його існування знають лише освічені. Я особливо думаю про такі речі, як хештеги в Twitter. Для того, щоб все це діюче мікро справді могло вплинути, для поширення новин мирянам повинна бути якась штука типу телефонного дерева, бо - погодьмося - дуже мало людей навіть знають, що таке RSS, не кажучи вже про підписку до всіх важливих кормів і просіяти все це.\nНарешті, я стверджую, що багато маркетингових можливостей, які люди бачать у мікроблогах та мобільних ЗМІ, а все інше - це саме ті речі, від яких такі люди, як я, вимагатимуть піти. Я не проти ідеї як такої, але повинні - і це обов’язково - бути чіткими, простими способами керувати та контролювати, яким для мене є цей досвід. Я думаю, що такі проекти, як OAuth та OpenID, просувають довгий шлях до сприяння такого роду речам, але я думаю, що ще багато роботи потрібно зробити для захисту людей. Коли світ стає мікро, простір, який вторгують маркетологи, стає все більш особистим. І я не сприймаю надзвичайно доброзичливо до вторгнення в мій особистий простір. Якщо я запрошу вас, добре. Але тоді, якщо я попрошу вас піти, виходьте, або я вивезу вас.\nЦе лише мої $ .02.\n27 грудня 2007 р. О 5:14\nЦе принаймні нікель, Джеймі 😉\nЯ думаю, ти забив дві речі ... спочатку те, що технології розвиваються, а еволюція - це добре. Другий момент, який ви робите, - це саме те, чому нам потрібні більш точно налаштовані середовища. Якщо у мене є товар чи послуга, які вас зацікавили б, ви були б вдячні дізнатися про це (за вашими словами), коли ви запросили мене.\nПошук технології, яка приносить товар або послугу потенційному клієнту, який шукає або потреби що продукт чи послуга - це те, що ми шукаємо. Останнє, що я хочу зробити, це: а) витратити свої гроші на рекламу, яка не потрапляє до потрібної людини, і б) злити таких людей, як ви, поклавши їх в обличчя, коли ви про це не просили.\nЯ в захваті від розвитку технологій, які і надалі зближуватимуть ринок! Сподіваємось, ми не розлютимо таких, як ти, поки ми це розберемо. 🙂\nГру 28, 2007 на 2: 43 AM\nЗ усією інформацією, яка доступна в Інтернеті, нам доведеться відфільтрувати, щоб мати змогу зрозуміти її. Одним з найкращих способів фільтрування є ніша або, іншими словами, формування мікроспільноти або версії інформації. Я повністю погоджуюся з вашими прогнозами.\nГру 31, 2007 на 5: 11 AM\nДякую за цей допис. Я згоден, що Micro має владу. Чому? Тому що це легко зробити. Люди не очікують, що ви напишете найкращу історію з гарним початком, серединою та кінцем. І це простіше споживати, краще: "переглядати". На ура\n7 лютого 2008 року о 7:36 ранку\nМені було цікаво, чи хтось може мені допомогти. Я шукаю найбільші поточні випуски в галузі маркетингу, пов’язаного з технологіями ... будь-які пропозиції будуть дуже вдячні… ура!


Тойота Центр Чернівці презентував модельний ряд » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nCorolla, Avensis, Camry – знайомі широкій публіці автомобілі, які вже встигли завоювати довіру своєю якістю, надійністю, економністю та вишуканим дизайном.\nПроте увагу чернівчан та гостей міста привертали не лише вони, а й такі масивні моделі, як РАВ4, пікап Хайлакс, Хайлендер, Прадо та Ленд Крузер 200. Велич, розкішність, елегантність та потужність –・їх просто випромінюють ці авто. Такому модельному ряду позашляховиків можна лише позаздрити!\nВипробувати на дорозі будь-яку з моделей можна завітавши на тест-драйв до автосалону, що по вулиці Хотинській, 49 "З".\nДо кінця літа в автосалоні Тойота Центр Чернівці діють спеціальні ціни на Тойота Королла, Ауріс та РАВ4, які значно заощадять Ваші кошти та подарують безмежне задоволення від керування справжнім японським автомобілем.\nНа весь модельний ряд завжди поширюється гарантія на 3 роки чи 100 тис.км пробігу.\nКрім того, на постійній основі діє програма "Тойота Асісстенс", яка покликана допомогти власнику автомобіля Тойота в разі виникнення технічних негараздів на дорозі.\nТел.0372 54 34 01


Який фасад для кухні вибрати?\nСубота, 17.03.2018, 15:21\nГоловна » 2015 » Липень » 20 » Який фасад для кухні вибрати?\nКожна людина прагне створити найбільш комфортні умови для життя, тому ретельно підбирає всі меблі. Кухня - це те приміщення, де треба звертати увагу на якість матеріалів, міцність конструкції, практичність, легке очищення поверхонь і вологостійкість. Необхідно віддати перевагу тій меблів, яка буде відповідати всім цим властивостям, а також ідеально вписуватися в інтер'єр житла.\nВажливо пам'ятати, що найчастіше труднощі чекають саме при виборі фасаду для кухні, до якого зазвичай завищені вимоги покупців. Бажано придбати виріб, який буде мати привабливий вигляд тривалий час, при цьому зможе протистояти різного роду пошкоджень і підійде до дизайну. Колірна гамма впливає на зовнішній вигляд предмета меблів, грає велику роль у створенні затишною і красивою обстановки.\nТак як фасад будь-якого предмета меблів вважається особою, в цій частині приділяється більше уваги. Найпоширенішими варіантами є виготовлені з МДФ та покриті захисною плівкою ПВХ. Ці вироби вважаються більш доступними і легкими у використанні, тому що доведеться часто протирати поверхні миючими засобами, а вони можуть негативно впливати на вироби. Його важко стерти, залишити сліди від засобів з різними хімічними складовими.\nАле є і свої недоліки в такому фасаді, які можуть зіпсувати весь інтер'єр кухні, а саме це сприйнятливість подряпин. Адже можна зачепити меблі або зіпсувати при очищенні, а це найнеприємнішим чином позначиться на ній. Ще одним нюансом, який слід знати про даному матеріалі, є незахищеність перед високими температурами. А в цьому приміщенні доведеться нерідко стикатися з таким явищем і важливо, щоб меблі не деформувалася.\nЩоб вийти з цієї ситуації, можна заздалегідь обговорити таке питання при покупці меблів і виробник зможе Вам порадити більш міцний матеріал. Або ж постарайтеся максимально захистити робочі поверхні, а саме придбати накладки на фасади, що приховають їх від вогню і тепла. Не можна ставити даний предмет меблів в тому місці, де постійно є прямі промені сонця, які призведуть до розшарування плівки ПВХ.\nВідрізняються високою ціновою політикою і такі фасади, як пофарбовані, які можуть відповідати тими ж якостями, що і МДФ. Але тут є такий момент, який не дає можливості встановити кухню у вигляді дерев'яного відтінку. Всі кольори однотонні, але мають великий асортимент, що дає можливість йти в ногу з модними тенденціями.\nКатегорія: Меблі | Переглядів: 176 | Додав: Admin | Рейтинг: 0.0/0\nКухня — на пути к персональным шедеврам!