Постанова КМ №1256 от 29.08.2002, Деякі питання Комісії з питань біоетики\nНекоторые вопросы Комиссии по вопросам биоэтики\nПостановление КМ\tот 29.08.2002\t№ 1256 Утратил силу\nвід 29 серпня 2002 р. N 1256\n1. Установити, що Комісія з питань біоетики, утворена постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2001 р. N 1677 (Офіційний вісник України, 2001 р., N 51, ст. 2285), є консультативно-дорадчим органом при Кабінеті Міністрів України.\n2. Затвердити Положення про Комісію з питань біоетики, що додається.\n3. Визнати таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2001 р. N 1677 (Офіційний вісник України, 2001 р., N 51, ст. 2285).\nпро Комісію з питань біоетики\n1. Комісія з питань біоетики (далі - Комісія) є консультативно-дорадчим органом при Кабінеті Міністрів України, на який покладається виконання завдань, спрямованих на формування та організацію системи дотримання етичних принципів і норм у галузі біології, медицини, екології тощо.\nКомісія працює у тісній взаємодії з Національною академією наук та Академією медичних наук, а також з міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади.\n2. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, рекомендаціями ЮНЕСКО, Всесвітньої організації охорони здоров'я та інших організацій системи ООН і Ради Європи, а також цим Положенням.\nсприяння створенню правових передумов для приєднання України до міжнародних договорів у галузі біомедицини та біоетики;\nпідготовка рекомендацій щодо основних напрямів діяльності у сфері біоетики і біоетичної експертизи;\nсприяння формуванню (з дотриманням етичних норм і принципів) основних засад регулювання відносин, які виникають у процесі розроблення, впровадження та використання результатів наукової, клінічної, практичної діяльності і які можуть негативно вплинути на біологічну безпеку людини, тваринного та рослинного світу, а також довкілля;\nпідготовка рекомендацій щодо механізму гарантування громадянам України особистих прав і свобод, поваги до людської гідності, тілесної, психічної та духовної цілісності відповідно до Конвенції про захист прав та гідності людини у зв'язку з використанням досягнень біології та медицини, інших міжнародних договорів;\nсприяння участі України у міжнародному співробітництві з біоетичних питань та виконанню відповідних зобов'язань, що випливають з міжнародних договорів.\nсприяє регулюванню суспільних відносин шляхом проведення систематичного аналізу та координації дій у галузі біології, медицини, екології тощо в частині загальновизнаних моральних цінностей та принципів, спрямованих на захист фізичної, психічної і духовної цілісності людини та її геному, тваринного і рослинного світу, а також довкілля;\nподає пропозиції з удосконалення законодавства у сфері біоетики;\nсприяє утворенню відомчих комісій та комітетів з біоетики;\nорганізує наукову та науково-технічну експертизу щодо дотримання принципів і норм біоетики в установах, організаціях та на підприємствах усіх форм власності;\nорганізує експертизу і моніторинг виконання національних, державних, міжвідомчих та міжнародних наукових проектів щодо їх відповідності принципам і нормам біоетики;\nподає Кабінету Міністрів України пропозиції з питань, що належать до її компетенції;\nподає пропозиції щодо визначення умов проведення державної та міжнародної біоетичної експертизи;\nінформує населення про досягнення і проблеми у сфері біоетики, залучає широкі кола громадськості до їх обговорення та розв'язання;\nпроводить моніторинг наукових експериментів у галузі генної терапії, клонування, трансплантації органів та інших анатомічних матеріалів людини за погодженням з МОЗ та Академією медичних наук;\nведе громадський реєстр біоетичних комітетів, груп тощо;\nпроводить наради, конференції, симпозіуми, у тому числі міжнародні, з біоетичної тематики.\nзалучати в установленому порядку до проведення біоетичної експертизи фахівців з питань біоетики;\nутворювати постійні або тимчасові робочі групи для забезпечення виконання покладених на неї завдань, використовувати для цього міжнародну технічну допомогу;\nнадавати висновки та рекомендації щодо науково-дослідних, науково-технічних робіт та експериментів, що здійснюють вплив на людину;\nутворювати громадські приймальні для консультування юридичних і фізичних осіб з питань біоетики.\n6. До складу Комісії можуть входити фахівці з питань біології, медицини, юриспруденції тощо, які займаються пошуком, розробленням, вивченням, реалізацією і застосуванням принципів біоетики.\nКомісію очолює голова, який затверджується Кабінетом Міністрів України за узгодженою пропозицією президентів Національної академії наук та Академії медичних наук.\nПерсональний склад Комісії затверджується Кабінетом Міністрів України. Голова комісії може вносити у разі потреби зміни до її складу.\n7. Рішення про проведення засідань Комісії приймає голова Комісії, а в разі його відсутності заступник голови Комісії.\n8. Засідання вважається правоможним, якщо на ньому присутньо більше половини членів Комісії.\nРішення Комісії вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини членів Комісії, присутніх на засіданні.\nРішення оформляються протоколами, які підписуються головою і відповідальним секретарем Комісії.\n9. Організаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Комісії здійснюється Національною академією наук.\nКомісія має бланк із своїм найменуванням.


Найкраща з ліан: актинідія аргута в садах України | Ogorodnik.com\nНайкраща з ліан: актинідія аргута в садах України\nУ дикорослому стані актинідія росте на півдні Далекого Сходу Росії, на о. Сахалін, в Японії, Китаї. У флорі далекосхідних лісів ростуть 4 види актинідії: актинідія коломікта, аргута, полігамія, Джиральді. На початку ХХ ст. І. В. Мічурін почав вести селекційний відбір актинідій, вивів перші сорти, деякі з них досі культивуються (Ананасова Мічуріна, Клара Цеткін). У 60-ті роки в Україні І. М. Шайтан продовжив селекційну роботу з актинідії, в результаті були виведені перші сорти актинідії аргута.\nДетально про культуру\nАктинідія аргута – ліана висотою до 7 м (дикорослі форми досягають 30 м) з гладенькими гілками, сіро-бурою корою, що відшаровується. Це надзвичайно цінна за своїми характеристиками і цілком підходяща до нашого клімату культура.\nМожливо, в майбутньому вона займе одне з провідних місць серед плодових рослин в нашому краю, а при озелененні будинків та інших будівель потіснить виноград, оскільки більш стійка до різних хвороб і шкідників, а також до негативних температур в зимовий період.\nАктинідія – лісова рослина, вона росте в тіні під деревами, в боротьбі за світло ліана обвиває стовбури і досягає вершин опорного дерева, там цвіте і плодоносить. Висновок – при вирощуванні в саду в культурі актинідії необхідна опора.\nУ актинідії поверхнева коренева система. Щоосені опале листя вкриває землю, утворюючи природний шар мульчі, і тим самим захищає коріння актинідії в безсніжні морози взимку, а влітку – від пересихання. Природна мульча також затримує вологу, а висока вологість – одна з найважливіших умов нормального розвитку рослин. Тобто при вирощуванні актинідії в саду землю в зоні розташування кореневої системи необхідно мульчувати.\nОтже, при вирощуванні актинідії в саду необхідні: опора-шпалера для підв'язки пагонів, підвищена вологість повітря і ґрунту, мульчування пристовбурного кола і напівтінь в перші три роки життя.\nСадять і пересаджують актинідії в одно-трирічному віці. Рослини чотирирічного віку і старіші, як правило, не приживаються.\nПересаджувати можна як навесні, так і восени. При осінній посадці рослини до зими встигають вкоренитися і навесні раніше починають рости. До того ж обрізати саджанці можна тільки при осінній посадці.\nПеред посадкою готують ями розміром 60х60х60 см, заповнюють їх сумішшю пухкого ґрунту з перепрілим перегноєм. Можна додати в кожну яму 200 г суперфосфату, 30-40 г сірчано-кислого калію або 1-2 кг деревної золи (при весняній посадці додають ще 150 г аміачної селітри).\nСаджанець встановлюють на горбок родючої землі, рівномірно розправляють коріння, засипають землею.\nВідкривати коріння слід тільки безпосередньо перед посадкою – рослини приживаються завдяки дрібним корінцям, які настільки крихітні, що досить 5 хв., щоб вони висохли на повітрі і загинули.\nПісля посадки і рясного поливу ґрунт навколо саджанця мульчують і встановлюють каркас з плівкою або притіняють рослину. Відстань між рослинами актинідії в саду – не менше 2 м.\nВ умовах культури актинідії необхідна шпалера.\nЛіани в'ються по опорі вільно. Знімати їх з опори на зимовий період немає сенсу, вони легко переносять наші зими і не потребують укриття. Обрізати їх потрібно восени після листопаду.\nНавесні це робити не можна, бо після сокоруху обрізана лоза починає «плакати», рослини обезводнюються і слабшають, можуть навіть загинути.\nПри обрізці необхідно лозу розгорнути і зняти з опори, обрізати всі сухі гілки, що захаращують рослину, старі, а також не визріли пагони, рівномірно розмістити ліану на опорі і заново прив'язати до шпалери.\nОскільки актинідія поки для наших садів відносно нова культура, вона не пошкоджується хворобами і шкідниками, проте в природних місцях проживання на дикорослих рослинах є і збудники хвороб, і шкідники.\nОсновний шкідник актинідії в наших садах – кіт. Котам дуже подобається запах молодих пагонів, і вони з'їдають паростки повністю. Тому молоді насадження необхідно захищати сіткою.\nАктинідія прекрасно росте і плодоносить у всіх регіонах України. Дає екологічно чисті плоди відмінної якості, не вимагає хімічної обробки і укриття на зимовий період. Садоводи у нашій країни мають оцінити її по достоїнству.


Канзаші (кандзасі) — майстер-класи\nКанзаші (кандзасі) — майстер-класи\ncity, country: Білорусь\nКандзасі (яп.?.) — Жіночі шпильки, шпильки, гребені і шпильки, що носяться в зачісці разом з кімоно; часто кандзасі виконані в тому ж стилі, що і кімоно."\nПрикраси. Хана-кандзасі (яп. ??. Кандзасі з квітами) — кандзасі з шовковими квітами та нитками, на які насаджені дрібні шовкові квіточки, що звисають приблизно на двадцять сантиметрів. Одна хана-кандзасі може коштувати дорожче кімоно, так як робота з їх створення дуже копітка і нагадує роботу ювеліра-дизайнера."\nHana kanzashi разом з довгим квіткою характерні для Маїк. Вони створені японськими ремісниками з квадратів шовку технікою, відомої як tsumami. Кожен квадрат, згорнутий за допомогою щипців і перетворений на один пелюстка.\nВони приєднані до металу, щоб створити цілі квіти, або зібрані за допомогою шовкової нитки, щоб створити послідовності кольорів. Метелики і птиці також поширені у цій художній формі.\nДля створення цих шедеврів необхідно:\nатласні стрічки різних розмірів. оптимально 5 і 2.5 см, а взагалі підійде будь-яка тканина: шовк, органза, атлас, креп- шифон і т.п .;\nлінійка, олівець або крейда для розмітки рівних квадратиків;\nзапальничка і свічка;\nклей "Момент-кристал" або "Супер-момент" (В маленькому тюбику) або клейовий (гарячий) пістолет, ще один варіант-паяльник. для тих, у кого він є і хто хоча б трохи вміє ним користуватися (це вже російська соображалка);\nдовга і тонка голка. мінімум сантиметрів 5-7;\n« Грецька зачіска зі стрічкою\nДомашні очищаючі маски для обличчя »


Реферат - Особливості впливу практичної діяльності на емоційне вигорання психолога - Психология\nРеферат: Особливості впливу практичної діяльності на емоційне вигорання психолога\nСиндром емоційного вигорання описується як специфічний вид професійної деформації людей, які працюють в тісному контакті з пацієнтами при наданні професійної допомоги. Термін «burnout» («емоційне вигорання») був запропонований американським психіатром Фроуденбергером у 1974, яким він характеризував психологічний стан здорових людей, які знаходяться в інтенсивному і тісному спілкуванні з пацієнтами (клієнтами) і емоційно навантаженій атмосфері при здійсненні професійної допомоги. Соціальний психолог К. Маслач визначила цей стан як синдром фізичного і емоційного виснаження, включаючи розвиток негативної самооцінки, негативного ставлення до роботи, втрату розуміння і співчуття у відношенні до клієнтів чи пацієнтів. Спершу під поняттям синдром емоційного вигорання розуміли стан виснаження з почуттям власної непотрібності. Пізніше симптоматика даного синдрому значно розширилась за рахунок психосоматичного компоненту. Дослідники все більше пов’язували синдром з психосоматичним самопочуттям, відносили його до стану перед хвороби. В Міжнародній класифікації хвороб (МКХ – 10) синдром емоційного вигорання належить до рубрики Z73 – «Стрес, пов’язаний з труднощами підтримки нормального способу життя».\nСиндром емоційного вигорання – процес поступової втрати емоційної, когнітивної і фізичної енергії, що проявляється в симптомах емоційного, розумового виснаження, фізичної втоми, особистої відгородженості і зниження задоволення виконанням роботи. В літературі в якості синоніму емоційного вигорання, використовується термін «синдром психічного вигорання». Вигорання можна розглядати як стереотип емоційної, частіше за все професійної, поведінки. «Вигорання» — частково функціональний стереотип, оскільки дозволяє дозувати і економно витрачати енергетичні ресурси. В той же час можуть виникати його дисфункційні наслідки, коли вигорання негативно відбивається на виконанні професійної діяльності і стосунках з партнерами. Інколи синдром емоційного вигорання позначається поняттям «професійне вигорання», що дозволяє розглядати це явище в аспекті особистої деформації під впливом професійних стресів.\nСеред медичних сестер психіатричних відділень ознаки синдрому емоційного вигорання виявляються у 62,9% опитуваних. Фаза резистенції домінує в картині синдрому у 55,9%; виражена фаза виснаження визначається у 8,8% респондентів у віці 51 — 60 років і зі стажем роботи в психіатрії більше 10 років.\nЗа даними англійських дослідників, серед лікарів загальної практики виявляється високий рівень тривоги в 41% випадків, клінічно виражена депресія – в 26% випадків. Третина лікарів використовує медикаментозні засоби для корекції емоційного напруження, кількість спожитого алкоголю перевищує середній рівень. У дослідженні, проведеному вітчизняними вченими у 26% терапевтів відзначається високий рівень тривожності, а у 37% — субклінічна депресія. Ознаки синдрому емоційного вигорання виявляються у 61,8% стоматологів, при чому у 8,1% — у фазі виснаження.\n— Однофакторна модель емоційного вигорання (Пайнс, Аронсон). Згідно цієї моделі, вигорання — стан фізичного, емоційного і когнітивного виснаження, яке викликається тривалим перебуванням в емоційно перевантажених ситуаціях. Виснаження виступає головною причиною ( фактором), а інші прояви дисгармонії переживань і поведінки вважають наслідком. На думку прихильників цієї моделі, ризик емоційного вигорання загрожує не тільки представникам соціальних професій.\n— Двофакторна модель (Д. Дирендонк, В. Шауфелі, Х. Сікста). Синдром емоційного вигорання зводиться до двомірної конструкції, яка складається з емоційного виснаження і деперсоналізації. Перший компонент, який одержав назву «афективного», стосується сфери скарг на власне здоров’я, фізичне самопочуття, нервове напруження, емоційне виснаження. Другий — деперсоналізація — проявляється у змінах ставлення або до пацієнтів, або до себе. Він одержав назву «установочного».\n— Трьохфакторна модель (К. Маслач, С. Джексон). Синдром психічного вигорання являє собою трьохмірний конструкт, який включає в себе емоційне виснаження, деперсоналізацію і редукцію особистих досягнень. Емоційне виснаження розглядається як основна складова емоційного вигорання і проявляється у зниженому емоційному фоні, байдужості и емоційному перенасиченні.\nДруга складова (деперсоналізація) проявляється в деформації стосунків з іншими людьми. В одних випадках це може бути підвищення залежності від навколишніх. В інших — підсилення негативізму, цинізм установок і почуттів у відношенні до реципієнтів: пацієнтів, клієнтів і т.п.\nТретя складова емоційного вигорання — редукція особистих досягнень — може проявлятися або в тенденції негативно оцінювати себе, занижувати свої професійні досягнення та успіхи, негативізмі у відношенні до службових достоїнств і можливостей, або у применшенні власного достоїнства, обмеженні своїх можливостей, обов’язків у відношенні до інших.\n— Чотирьохфакторна модель (Firth, Mims, Iwanicki, Schwab). У чотирьохфакторній моделі вигорання один із його елементів (емоційне виснаження, деперсоналізація чи редуковані професійні досягнення) поділяється на два окремих фактори. Наприклад, деперсоналізація, пов’язана з роботою і з реципієнтами відповідно і т. д.\n— Процесуальні моделі емоційного вигорання розглядають вигорання як динамічний процес, який розвивається в часі і має певні фази чи стадії. Процесуальні моделі розглядають динаміку розвитку вигорання як процес зростання емоційного виснаження, внаслідок якого виникають негативні установки у відношенні до суб’єктів професійної діяльності. Спеціаліст, якого подолало вигорання, старається створити емоційну дистанцію у стосунках з ними як спосіб подолати виснаження. Паралельно розвивається негативна установка у ставленні до власних професійних досягнень (редукція професійних досягнень).\n— Динамічна модель (Б. Перлман і Е.А. Хартман). Емоційне вигорання як динамічний процес, що розвивається в часі, характеризується зростаючою ступінню вираженості його проявів. Ця модель описує розвиток процесу емоційного вигорання як прояв трьох основних класів реакції на організаційні стреси. Це:\n— Згіднопроцесуальної моделі (М. Буриш) розвиток синдрому емоційного вигорання проходить ряд стадій. (детальніше див. Стадії емоційного вигорання).\nc) негативному самосприйнятті у професійному плані — недостатність почуття професійної майстерності.\nВиділяють три основних фактори, які відіграють суттєву роль в синдромі емоційного вигорання — особистісний, рольовий та організаційний.\nПсихолог Фрейденберг описує «згораючих» як співчуваючих, гуманних, м’яких, ідеалістів, орієнтованих на людей, і — одночасно — нестійких, інтровертованих, одержимих нав’язливими ідеями (фанатичні), «полум’яних» і таких, що легко солідаризуються. Махер (MaxerE.) поповнює цей список «авторитаризмом» (авторитарним стилем керівництва) і низьким рівнем емпатії. В. Бойко вказує наступні особистісні фактори, які сприяють розвитку синдрому емоційного вигорання: схильність до емоційної холодності, схильність до інтенсивного переживання негативних обставин професійної діяльності, слабка мотивація емоційної віддачі в професійній діяльності.\nОрганізаційний фактор. Розвиток синдрому емоційного вигорання пов’язаний з наявністю напруженої психоемоційної діяльності: інтенсивне спілкування, підкріплення його емоціями, інтенсивне сприйняття, переробка і інтерпретація отримуваної інформації і прийняття рішень. Другий фактор розвитку емоційного вигорання — дестабілізуюча організація діяльності і неблагополучна психологічна атмосфера. Це нечітка організація діяльності і планування праці, недостатність необхідних засобів, наявність бюрократичних моментів, багатогодинна робота, яка має важко вимірюваний зміст, наявність конфліктів як в системі «керівник — підлеглий», так і між колегами.\nВиділяють ще один фактор, що обумовлює синдром емоційного вигорання — наявність психологічно важкого контингенту, з яким доводиться мати справу професіоналу у сфері спілкування (важкі хворі, конфліктні покупці, «важкі» підлітки і т.д.).\nОсоблива небезпека — поєднання особистої імпульсивності, низької емоційної стійкості з неефективними стилями поведінки в конфліктних ситуаціях. Синдром емоційного вигорання високого ступеня розвитку і виснаження спостерігається у працівників, які надають перевагу пасивній втечі від вирішення конфліктів.\nУ міру тривалості інтенсивної діяльності, впливу стрес-факторів, розвивається синдром емоційного вигорання, з’являється почуття втоми, яке змінюється розчаруванням, зниженням інтересу до своєї роботи. Далі, обов’язково відбувається зміна поведінки людини, починаються психосоматичні реакції, які переходять в серйозні захворювання, і, як результат — втрата сенсу життя і внутрішня руйнація.\n— почуття байдужості, емоційного виснаження, спустошення (людина не може віддаватися роботі так, як це було раніше);\n— дегуманізація (розвиток негативного ставлення до своїх колег і клієнтів);\n— негативне самосприйняття в професійному плані (почуття недостачі почуття професійної майстерності).\n· Мимовільні рухи — стискання кулаків, скованість;\n3. Третя стадія (хронічні симптоми). Надмірна праця без відпочинку, особливо «трудоголіків», призводить до таких фізичних явищ, як виснаження і схильність до захворювань, а також до психологічних переживань — хронічної дражливості, загостреної злоби чи почуття пригніченості, «загнаності в кут». Постійне переживання нестачі часу (синдром менеджера).\n1) Перша стадія — напруження, пов’язане з додатковими зусиллями для адаптації до ситуаційних робочих потреб. Таке напруження викликають два найбільш імовірних типи ситуацій. Перший: навички і вміння працівника недостатні, щоб відповідати статусно-рольвим і професійним вимогам. Другий: робота може не відповідати його очікуванням, потребам чи цінностям. Ті й інші ситуації створюють протиріччя між суб’єктом і робочим оточенням, що запускає процес емоційного вигорання.\n4) Четверта стадія являє собою емоційне вигорання як багатогранне переживання хронічного психологічного стресу. Будучи негативним наслідком психологічного стресу, переживання вигорання проявляється як фізичне, емоційне виснаження, як переживання суб’єктивного неблагополуччя — певного фізичного чи психологічного дискомфорту. Четверта стадія образно співставляється з «затуханням горіння» при відсутності необхідного палива.\nЗгідно моделі Буриша (Burisch, 1994) розвиток синдрому емоційного вигорання проходить ряд стадій. Спочатку виникають зорові енергетичні затрати — наслідок екстремально високої позитивної установки на виконання професійної діяльності. У міру розвитку синдрому з’являється почуття втоми, яке поступово змінюється розчаруванням, зниженням інтересу до своєї роботи. Варто, однак, зазначити, що розвиток емоційного вигорання індивідуальний і визначається відмінностями в емоційно-мотиваційній сфері, а також умовами, в яких протікає професійна діяльність людини.\n· домінування стереотипів у поведінці у ставленні до співпрацівників, пацієнтів — поява негуманного підходу до людей..\nУ суспільстві поступово змінюється ставлення людей до роботи. Люди втрачають впевненість у стабільності свого соціального і матеріального статусу, в гарантованості робочого місця. Загострюється конкуренція за престижну та високооплачувану роботу. Паралельно ідуть процеси вузької спеціалізації професії і, одночасно, глобалізації з суміжними галузями. Швидко змінюються запити ринку праці. Падає рейтинг ряду соціально значимих професій — медичних працівників, вчителів, вчених, соціальних працівників, психологів.\nПсихологам, за родом своєї діяльності будучи втягненими в тривале напружене спілкування з іншими людьми, властивий, як іншим спеціалістам, що працюють в системі «людина — людина», вже згадуваний синдром емоційного вигорання.\nДля досягнення цієї мети пропонується вивчення впливу домінуючої структури особистості у лікарів-психіатрів та психотерапевтів на ступінь інтерактивної продуктивності терапевтичного процесу. Ми виходимо з концепції, що кожна людина надає перевагу певним механізмам захисту, які стають невід’ємною часткою її індивідуальних засобів боротьби з труднощами. Захисний стиль диктує загальний життєвий стиль особистості, що витікає з векторів сприйняття та розвитку, і є наддетермінованим. \nБудь-яка діяльність, в тому числі і професійна, накладає свій відбиток на людину. Робота може сприяти особистісному росту, але може мати і негативні для особистості наслідки. Імовірно, не можна знайти професійної діяльності, яка взагалі на мала б таких негативних наслідків. Проблема в балансі — співвідношення позитивних і негативних змін особистості працівника. Ті професії, чи та конкретна робота, де баланс не на користь позитивних емоцій, і викликають так звані професійні деструкції. Професійні деструкції проявляються у зниженні ефективності праці, у погіршенні взаємостосунків з оточуючими, у погіршенні здоров’я і головне — у формуванні негативних особистісних якостей і навіть — у розпаді цілісної особистості працівника.\n3. Дезінтеграція професійного розвитку, розпад професійної свідомості і як наслідок — нереалістичні цілі, фальшиві засади праці і професійні конфлікти, які виникають на цій основі. Особливо велика небезпека «фальшивих засад» і «нереалістичних цілей» в такій «екзотичній» професії, як психолог, де так і хочеться «відірватися від реальності» або «будувати іншу реальність».\n6. Ослаблення професійних даних, які були раніше, зменшення професійних здібностей, зниження професійного мислення. Відомо, що надмірна експлуатація певної якості призводить не лише до її тренування і розвитку, але з певного моменту — до згасання. По-перше, ця властивість або вміння поступово переходить на стадію автоматизму, тобто перестає усвідомлюватися, виконується ніби само собою і починає розвиватися за своїми законами, що не потребує від спеціаліста-психолога додаткового напруження. В результаті така властивість може просто зупинитися у своєму розвитку. По-друге, виконання однієї і тієї ж роботи при експлуатації одних і тих же властивостей може призвести до того, що психолог стає «відразливим самому собі». В результаті чого може навіть сформуватися на несвідомому рівні певна «ненависть» до окремих видів роботи, яка повторюється з дня на день, а водночас і «ненависть» до окремих своїх якостей, які використовуються у цій роботі.\n— авторитарність ( в основі чого лежить «психологічний захист у вигляді раціоналізації», а також завищена самооцінка вчителя і схематизація типі учнів, коли педагог нездатний бачити в учнях типів особистості);\n— демонстративність (і педагог, і психолог мають багато можливостей для само представлення і самоствердження, в основі чого лежать завищена самооцінка та егоцентризм); дидактичність (в основі — стереотипи професійного мислення і мовленнєві шаблони);\n— домінантність (в основі — нездатність до емпатії, а іноді — і звичайний страх перед учнями);\n— педагогічна індиферентність (ніби «вимушена» професійна байдужість, формується в умовах, коли доводиться брати участь у проблемах учнів ледь не щоденно);\n— педагогічний консерватизм (в основі — стереотипи мислення, коли доводиться багато разів повторювати один і той же, часто вже застарілий матеріал, що поглиблюється традиційними перевантаженнями вчителів);\n— педагогічна агресія (в основі часто лежить прагнення до «психологічного захисту» від можливої «агресії» самих дітей);\n— педагогічна експансія (в основі — тотальне перенавантаження на роботі і прагнення передати свою «самовідданість» в праці дітям, які примушують і їх перенапружуватися);\n— педагогічне соціальне лицемірство (коли доводиться говорити на уроках речі, в які педагог вже сам давно не вірить, наприклад, на уроках історії в сучасній українській школі часів «демократичних змін»);\n— педагогічний перенос (проявлення реакцій і поведінки, властивих значимим для педагога учням, наприклад, перенос у свою поведінку деяких висловлювань «важких» учнів, з якими у педагога налагодився контакт).\nЗвичайно, багато із вище перерахованих прикладів професійних деструкцій педагогів характерні і для психологів. Але у психологів є одна важлива особливість у формуванні негативних властивостей. По суті психологія орієнтована на розвиток істинного суб’єкта життєдіяльності, на формування цілісної самостійної і відповідальної за свою долю особистості. Але багато психологів часто обмежуються лише формування окремих властивостей, рис і характеристик, з яких ніби і складається особистість (хоча суть особистості — в її цілісності, в орієнтації на пошук головного сенсу свого життя).\nВ результаті така фрагментарність породжує ситуації, коли психолог, по-перше, старається виправдати для себе свій професійний примітивізм ( який виражається у свідомій втечі від більш складних професійних проблем і формуванням фрагментарної людини, але не цілісної особистості) і, по-друге, послідовно перетворює себе у фрагментарну особистість. Важливою рисою такої фрагментарної особистості проявляється в тому, що у ній немає головної ідеї (сенсу, цінності) свого життя і навіть не старається знайти її для себе — їй і так «добре». Коли у людини немає такої провідної цінності, її легко можна «купити з потрухами» — частинами.\nПри цьому людина легко виправдовує таку свою «продажність» тим, що хоча в чомусь її «купили», але в іншому вона залишилася «хорошою». Таким чином, фрагментарність особистості не дозволяє людині повною мірою реалізувати найголовніше — утвердити своє достоїнство, адже саме почуття власного достоїнства виділяється часто в Якості провідної, сенсоутворюючої життєвої цінності і розглядається як «первинне благо» (див. Роуз, 1995. – С.349-393). Інтуїтивно відчуваючи, що в чомусь найважливішому доводиться іти на компроміс, психолог, опираючись на свою «освіту» і безумовна інтелектуальні здібності, старається виправдати себе (і, звичайно ж, виправдовує — він же такий «розумний» і «освічений»!!!). Але це породжує найстрашнішу деструкцію — деструкцію витонченого самообману.\nЗвичайно, закликаючи до цілісності особистості, не мається на увазі такий собі «моноліт». У своєму розвитку особистість психолога також долає «кризи» і проходить різноманітні стадії, від стану внутрішнього протиріччя (як основи кризи) до стану, коли протиріччя знімаються і утворюється відчуття певної цілісності. Психолог — також жива людина, і він також в постійному внутрішньому русі і в суперечливому розвитку. Відчуття цілісності утворюється на основі виділення (чи творчого пошуку) якогось внутрішнього «стержня», який і може стати сенсоутворюючою основою для утвердження саме свого достоїнства, саме своєї неповторності, а в результаті і утвердження свого права «реально бути в цьому світі», а не просто бути чиєюсь «тінню», чиєюсь «копією» чи «подобою».\nГоловна небезпека формування професійних деструкцій в тому, що розвиваються вони достатньо повільно, а, отже, і непомітно. Це не тільки ускладнює їх своєчасне розуміння і прийняття певних контр засобів, але і створює ситуацію, коли психолог, знову ж «поступово», починає звикати до цих негативних тенденцій в розвитку і деструкції стає невід’ємною частиною його особистості.\nІмовірно, найважливішою умовою профілактики професійних деструкцій в роботі психолога могло б стати розвиток уявлень про свої професійні і життєві перспективи. Коли у людини (і у психолога в тому числі) є оптимістична значна (не дріб’язкова) життєва ціль (мрія), то багато проблем відходить наче на другий план. Розглядаючи умови подолання негативних наслідків стресів (точніше, дистресів), Селье дає просту і зрозумілу рекомендацію: «Прагни до найвищої із доступних тобі цілей. І не вступай у боротьбу через дрібниці» (Селье ). При цьому видатний фізіолог говорить про нерозривний зв’язок стресу і роботи, коли, з одного боку, «головне джерело дистресу — у невдоволеності життям, у неповазі до своїх професійних занять», а з іншого боку, саме стрес і творча напруга в праці дають «аромат і смак життя». Він цілком серйозно закликає боротися з одноманітністю у своїй професії, адже «недостатнє трудове навантаження загрожує стати надто небезпечним».\nСиндром емоційного вигорання описується як специфічний вид професійної деформації людей, які працюють в тісному контакті з пацієнтами при наданні професійної допомоги. Коли працівник «вигорає» з будь-якої причини, він стає неефективним у своїх цілях і діях. Вигорання — це такий стан емоційного і фізичного виснаження, коли людина не може повноцінно функціонувати. Це один з найпоширеніших наслідків роботи в якості психотерапевта. Люди не в стані діяти адекватно, якщо вони ніколи не виходять за межі своєї професійної ролі.\nАвтори вказують, що симптоми вигорання проявляються у професіоналів, які працюють в системі «людина — людина», тобто у тих, хто за обов’язком змушений весь свій робочий день спілкуватися з людьми. Схильність до вигорання спостерігається у представників певних професій, які мають владу, що важко контролюється і важко обмежується.\nСуттєва роль в боротьбі з синдромом емоційного вигорання відводиться перш за все самому пацієнту. Слідуючи наступним рекомендаціям, він не тільки зможе запобігти виникненню синдрому емоційного вигорання, але і суттєво знизити ступінь його вираження:\n— старатися розраховувати і обдумано розподіляти навантаження;\n— вчитися переключатися з одного виду діяльності на інший;\n— простіше ставитися до конфліктів на роботі;\n— не старатися бути кращим завжди і у всьому.\n— підтримувати стосунки із розсудливими людьми;\n— працювати спільно з відповідальними колегами і з організаціями, в яких розвинене почуття обов’язку;\n— в розумних межах дотримуватися положень теорії психотерапії;\n— застосовувати вправи, які зменшують стрес;\n— впливати на фактори, які викликають стрес;\n— вдосконалюватися в самоаналізі, а саме, ідентифікувати стресори і релаксери;\n— періодично аналізувати і уточняти роля в процесі психотерапії, очікування і переконання (наприклад, працювати інтенсивніше, але не довше);\n— користуватися особистісною терапією;\n— залишати вільний і особистий час (дотримуватися збалансованого стилю життя);\n— при роботі з пацієнтами дотримуватися позиції незалежної участі;\n— зберігати надію.\nЗ числа спеціалістів, які взяли участь у дослідженні, 22,5% повністю задоволені умовами праці, 35,5% — швидше задоволенні, ніж незадоволені, 12,9% — швидше незадоволені, ніж задоволені. Повністю незадоволені умовами праці 6,5% респондентів, 19,4% опитаних обрали варіант: важко відповісти… На запитання анкети про ступінь задоволення розміром заробітної платні відповіді розподілилися наступним чином. З опитуваних немає таких, хто повністю задоволений розміром заробітної плати; швидше задоволені – 41,9%; важко відповісти – 9,7% респондентів; швидше не задоволені – 32,3%; повністю незадоволені розміром заробітної платні – 16,1% психологів, які взяли участь в опитуванні. При аналізі запитання анкети про можливість підвищення кваліфікації було виявлено, що тільки 45,2% психологів мають таку можливість і задоволені підвищенням кваліфікації. Скоріше незадоволені можливістю підвищення кваліфікації 38,7%; повністю незадоволені такою можливістю 16,1% опитаних. Престижною професію психолога вважають тільки 20,2% респондентів; швидше престижною її вважають 30,8%; вважають професію швидше не престижною – 18%. Важко відповісти на запитання 30% опитуваних. Менше одного відсотка респондентів вважають, що професія психолога не престижна. Більшість респондентів задоволена стосунками в колективі (22,6%) або, швидше задоволена (38,7%). Повністю незадоволені стосунками в колективі 6,5% психологів; 12,9% швидше не задоволена. 19,4% респондентів не визначилися з відповіддю на дане запитання. При аналізі відповідей на запитання анкети про ступінь задоволення психологів стосунками з безпосереднім керівником було отримано наступні дані: 19,4% опитаних повністю задоволені цими стосунками; швидше задоволені – 32,3%; важко відповісти – 22,6% опитаних; швидше незадоволені – 16,1%; повністю незадоволені стосунками з безпосереднім керівником 9,7%.\nДруга група досліджуваних – група працівників станції технічного обслуговування, які займаються саме автомобілями і взаємодія з людьми не належить до безпосередніх обов’язків. У даній групі 29 досліджуваних. З них 3,4% жінок і 96,6% чоловіків. Середній вік досліджуваних – 42,4 роки. З них у віці від 18 до 35 – 51,7%, а від 36 до 60 років — 48,3%. Результати анкетного опитування показали, що вищу освіту мають 11,4% досліджуваних, незакінчена вища у 28,6%. Більшість працівників мають середню технічну освіту (51,4%). У 8,6% досліджуваних – середня освіта. Залежно від стажу професійної діяльності респонденти були поділені на три групи: від 0 до 5 років – 30% респондентів, від 5 до 10 років – 47,1%, більше 10 років стаж у 22,9% працівників\nІз числа спеціалістів, які взяли участь у дослідженні, 17,3% повністю задоволені умовами праці, 34,5% — швидше задоволені; 13,8% — швидше незадоволені умовами праці. Повністю незадоволені умовами праці 6,9% респондентів; 27,6% опитаних обрали варіант важко відповісти. На запитання анкети про ступінь задоволення розміром заробітної плати відповіді розподілилися наступним чином. Серед опитаних 3,4% таких, хто повністю задоволений розміром заробітної плати; швидше задоволені – 31%; важко відповісти – 27,6% респондентів; швидше незадоволені – 17,3%; повністю не задоволені розміром заробітної плати – 20,7% учасників опитування. При аналізі запитання анкети про можливість підвищення кваліфікації було виявлено, що тільки 27,6% працівників мають таку можливість і задоволені підвищенням кваліфікації. Швидше незадоволені можливістю підвищення кваліфікації 48,3%, повністю незадоволені 24,1% опитаних.\n2.1.2. При проведенні опитування було використано методи анкетування та тестування.\n— 2 – 0 бали – надінтроверт;\n— 3 – 6 балів – інтроверт;\n— 7 – 10 – потенційний інтроверт;\n— 11 – 14 – амбіверт;\n— 15 – 18 – потенційний екстраверт;\n— 19 – 22 – екстраверт;\n— 23 – 24 – надекстраверт.\n— 0 – 2 бали – надконкордант;\n— 3 – 6 – конкордант;\n— 7 – 10 – потенційний конкордант;\n— 11 – 14 – нормостенік;\n— 15 – 18 – потенційний дискордант;\n— 19 – 22 – дискондант;\n— 23 – 24 – наддискордант.\nПрацівники, у яких не виявлено емоційного вигорання в 54.1% випадків задоволені стосунками в колективі. І в 27% — швидше задоволені. В групі психологів з високим рівнем емоційного вигорання 46.7% не задоволені стосунками в колективі. При цьому неблагополучні стосунки в колективі являються фактором розвитку таких симптомів вигорання, як емоційне виснаження і деперсоналізація. Таким чином, чим більше спеціаліст задоволений стосунками в колективі, тим менше у нього ризик виникнення емоційного вигорання.


Як купити якісний туристичний намет | Туристичний портал\n15.11.2017 / Автор: Седойкін Василь\nЯк добре час від часу міському жителю вибиратися на природу, подалі від міської суєти. Не має значення - це буде одиночне туристичну подорож або групове. Головне долучитися до природи, відчути аромат свободи. Дуже добре зробити подібну подорож з ночівлею, щоб посидіти ввечері біля багаття, приготувати на ньому їжу. Туристичні намети то, без чого не обійтися в такому поході, так як тільки вони здатні забезпечити комфортну ночівлю при будь-яких погодних умовах. Правда цього можливо досягти купивши якісний товар.\nСаме з цієї причини до питання вибору туристичного намету необхідно підходити з усією відповідальністю. Для початку слід визначитися - для якої мети необхідна ця сама намет. Якщо вам має бути подорож в південні регіони нашої країни, або виїзд влітку до озера, тоді немає необхідності купувати намет складається з двох шарів. Але зовсім інший підхід до вибору в тому випадку, якщо потрібна ночівля в зимовому лісі або гористій місцевості, тут дешевий варіант не підійде.\nЯкщо говорити про варіанти використання наметів, то тут їх різновиди можна розділити на три категорії:\n"Матрацний тип" - одношарова, легка конструкція, прекрасний варіант для пікніка в літньому лісі або для відпочинку влітку на море. Такого роду намети не дорогі, правда очікувати від них чогось надприродного не варто.\n"Кемпінговий тип" - ця палатка зроблена з двох шарів, добре підходить для походів на тривалий час, її можна використовувати в будь-який час року і при будь-яких погодних умовах. Такого роду намети зазвичай мають утеплене дно і покращений тент, завдяки чому протистоять снігу і дощу.\n"Експедиційний тип" - це зазвичай міцні, великі намети з підвищеною місткістю, саме їх використовують професійні туристи.\nЯкщо ви вирішили піти в похід по Карпатам, або горах Криму, тоді однозначно починає вибір не нижче другого типу наметів. Але якщо вам чекає серйозне подорож по Гімалаях - це зовсім інший рівень і далі цю статтю можете не читати.\nЗа якими критеріями вибирати палатку\nНу а тепер давайте зупинимо свою увагу на тих умовах, за якими намет вибирається.\n- Вартість. Потрібно розуміти, що за 100 гривень придбати якісну намет неможливо. Зазвичай цінник на якісні товари подібного типу починається від 600 гривень, причому це тільки нижню межу. Звичайно, продаються і б / у-шні намети дуже хорошої якості.\n- Два тамбура в наявності. Подібний критерій дуже важливий для туриста, так як дозволяє покласти окремо ваше спорядження. Подібну опцію по-достоїнству оцінять ті, хто подорожує не один.\n- Два входу. Якщо намет має два входу / виходу, це дуже зручно, тому що можна вилізти з хустки в будь-який момент, при цьому не будуть турбуватися інші сплячі в ній туристи.\n- Дуги. Не варто робити вибір на користь наметів, які мають пластикові дуги, зазвичай вони більш крихкі і часто ламаються. Віддавайте перевагу сталевим дуг, або різного роду сплавів алюмінію, також непогані характеристики демонструю дуги зі скловолокна.\n- Розмір. Краще купити намет з запасом обсягу, так як ночувати в ній будуть не тільки люди, але ще і їх речі, наприклад, рюкзаки.\n- Дно. Зазвичай дно намету роблять з тієї ж самої тканини що і її стіни і стеля, але є варіанти використання структурного поліетилену. Віддавайте перевагу тим варіантам, де тканина на дні не пропускає води, в цьому випадку при дощовій погоді вам не доведеться спати на вологій поверхні.\nЗвичайно, це далеко не повний перелік потрібних критеріїв, але навіть цього вистачить щоб придбати якісну річ.\n0 984 Додати до маршруту


Страшна смерть: в Ізяславському районі у будинку згорів 49-річний чоловік : 09:10:2018 - vsim.ua\nСтрашна смерть: в Ізяславському районі у будинку згорів 49-річний чоловік\nФото ілюстративне: pogliad.ua\nВранці 9 жовтня у селі Ріпки виникла пожежа в одному із будинків.\nПід час гасіння в одній із кімнат знайшли тіло господаря.\nРятівники кажуть, що загоряння спричинив недопалок.\nТрагедія сталася вранці 9 жовтня у селі Ріпки. Близько 8-ї години виникла пожежа в одному із будинків. Місцеві помітили дим та викликали рятівників.\nПрибувши на місце, частина рятівників одразу почала гасити вогонь, а інша група вирушила у розвідку. Під час неї в одній із кімнат виявили тіло чоловіка. Як з'ясувалося згодом, загиблим був 49-річний власник оселі. Про це повідомили у прес-службі ГУ ДСНС у Хмельницькій області.\nПожежу площею 7 квадратних метрів ліквідували. Ймовірна причина загоряння – необережність під час куріння.


LoveUkrDet.ru » Здоров'я » Лікувати або не лікувати - ось в чому питання\nНу що ж, почнемо розповідь.\nВідео: Лікувати або не лікувати - ось в чому питання\nЯк ми лікувалися, навіщо ми це робили і чому постараємося більше цього не робити.\nДля початку короткий відступ. Ось уже рік і майже три місяці я живу зі своїм синочком і для себе зрозуміла одне просте правило: до моменту вирішення - лягайте-не лягайте в лікарню - здоров`я дитини повністю в наших руках, і рішення про лікування приймаємо тільки самі, а значить і відповідальність за здоров`я - тільки на нас. Щоб не призначав лікар, які б методи лікування не пропонувалися - робити це дитині без нашої згоди ніхто не буде, а значить потрібно навчитися відчувати свого малюка, набратися трохи досвіду, щоб лікування проводити адекватно ситуації і головне - навчиться лікувати правильно, щоб уникнути моїх помилок .\nСиночку наш народився в термін, але в процесі пологів все пішло не так і закінчилося важко для масюнькіного здоров`я - гіпоксія, загроза реалізації ВУІ (внутрішньоутробної інфекції), що повело за собою призначення антибіотиків і курс лікування довгою в три довгих тижні. Але, все закінчилося нормально, і вже через три тижні з абсолютно здоровим малям ми опинилися вдома. Ще в реанімації у сина на щічках з`явилися почервоніння, але списані вони були на пластир, яким кріпився зонд. Помазали рятувальником - і все пройшло.\nБудинки висип знову почала з`являтися, визначили, що алергія і почали стежити за дієтою (дієта дуже сувора), але висип не проходила. Призначили цілу схемку лікування - мені йогурт в капсулах, а малому, крім іншого - ніфураксозід (протипоказання - до 2-х місяців дітям не можна, а нам було півтора місяця). Ось тут і була перша наша помилка - повірила авторитету лікаря і беззаперечно виконала всі приписи. Чесно сказати, після цієї схемки все стало набагато гірше - з`явилася кров у калі. Спочатку не надали цьому великого значення, але коли повторилося - викликали лікаря і отримали направлення на термінову госпіталізацію. Швидка не ризикнула везти в хірургію - ризик інфекційного захворювання, в принципі, є завжди, і потрапили ми в інфекційне відділення, де пройшли повторно курс антибіотиків (7 днів). До цього часу висип на щічках переросла в атопічний дерматит з мокнучими плямами на щічках і наждачкою замість шкіри на руках, ногах і половині живота. Пішли ми з лікарні через 10 днів під розписку, що відповідальність беремо на себе. Кров в калі залишилася, дерматит навіть погіршився ... Далі ми вирішили звернутися до хірурга - і відразу після огляду дільничним були спрямовані в ПАГ, де пройшли консультації у дерматолога і алерголога. Отримали багато порад корисних і не дуже (аналіз на стерильність молока - дуже часто його призначають зробити, і провівши його, практично завжди рекомендують закінчувати ГВ). Справа в тому, що цей аналіз ніколи не дасть гарантії стерильності проведення, плюс бактерії можуть бути не в молоці, а на шкірі і т.д. і навіть якщо мікроорганізми дійсно в молоці - закінчувати ГВ не можна, так як дитина вже отримав їх, але разом з хвороботворними бактеріями він отримав і антитіла до них, що виробляються мамою, якщо ж перестати годувати - дитина позбавляється захисту від уже отриманих бек. Дізналися хороше - на моє молоко точно не було алергії, але визначити алерген не змогли. Мокнучі плями дійсно допомагало прісушівался таблеткою фукорцин, закрученої в 8 шарів марлі і змоченим холодною водою, а потім змащувати Бепантеном (суперская мазь, багато раз нею рятувалися після цього). В цей же час ми виявили збільшення вилочкової залози і в зв`язку з жахливим дерматитом без проблем потрапили на прийом до головного дитячого імунолога України Чернишової Л.І. це єдине прізвище в моєму оповіданні - всіх інших не вважаю за потрібне згадувати, тому що були як помилки, так і допомогу, а ось Чернишова - для нас «промінь світла в темному царстві», спасибі їй величезне за поради, а головне - метод «нелікування », тобто ліки - тільки в крайньому випадку, саме завдяки їй ми залишили ГВ (аналіз на стерильність виявився поганим, годувати заборонили). Виявляється, алергія - неправильна реакція імунної системи, а у нас як раз з цією системою проблеми. Майже рік ми спостерігаємо з імунології - за весь період брали тільки Лацидофіл і біфідумбактерин для коригування флори в кишечнику (друга антибіотикотерапія дала свої результати у вигляді дисбактеріозу).\nА ось про дисбактеріоз - докладніше. Головне - розуміння, що це не хвороба, прийшло до мене пару місяців назад, до цього вірила, що хвороба і що потрібно лікувати. Підозра на дисбактеріоз ставиться в багатьох випадках, я б сказала - в занадто багатьох. Їм пояснюють все, лікують його - благо МАЙЖЕ необразливо. Наш дерматит ніяк не хотіли списувати на алергію, плюс кал у нас ріденький, іноді зі слизом, часто (до 6 разів на день), іноді зелененький - всі ознаки дісбак на обличчя. Здали аналіз і пішли з результатами до гастроентеролога. Діагноз - дісбак 3 ступеня, збільшення печінки на 2 см (ось результат ліків, напихати в дитини з народження). Призначили пити піовалентний бактеріофаг і ще купу всього (травички, хилак - п`ємо майже з місячного віку, спочатку плювалися, до семи місяців уже пили з задоволенням # 61514-, Хепель для печінки, дігестін - фермент для кишечника). Через три тижні лікування продовжуємо - ентерол, паударка (біологічно активна добавка!), Хилак, потім симбитер (препарат хороший, але не у випадку алергії на білок коров`ячого молока # 61516-), а потім Юніфлор (теж біологічно активна добавка !, замінили на Біфідофілус), знову травички, дігестін і свічки. Найцікавіше, що рівно в шість місяців, до початку лікування, стілець раптом (чесно, як за помахом чарівної палички) став кашкоподібним, жовтенькі, раз в день і без крові! Зараз я дізналася, що стілець на ГВ має право бути яким завгодно, тому що склад молока весь час різний, в залежності від того, що поїла мама, зелененький - овочів багато, можливо трохи невідповідний для малюка продукт, слиз - точно якийсь підозрілий продукт, пінистий кал - дитина їсть в основному переднє молоко, а Жирненький заднє недоотримує. Але ми лікувалися ... А шкіра ставала все гірше і гірше. Проблема вирішила по народному принципом - не було щастя, так нещастя допомогло. Мені довелося терміново видаляти зуб, і я не змогла нічого, крім сиру - і у малого все знову загострилося. Нарешті, через 8 місяців, ми визначили алерген (метод введення по одному продуктів нам не допоміг, так як через занедбаність алергії, яка починалася на зелені яблука, які я їла тільки в запеченому вигляді, у нас висипання були на все - молоко, кисломолочні продукти, жовто-оранжеві продукти, мед, горіхи, коротше на все). Ось тут і з`ясувалася причина загострення під час лікування Симбітер - його на молоці роблять. Коротше, в 9 меясцев ми закинули все лікування дисбактеріозу (флору не коректувати, все інше справно згодували). І результат - ніякого дисбактеріозу в 1 рік аналіз не знайшов. Крім цього, наш дерматит почав потихеньку відступати - медпрепарати теж сприяли алергічних проявів. Посеред усього цього лікування у нас нарешті провели процедуру RRS №91 (зонд в кишечник через анус, з`ясувалося, що весь кишечник в ерозії та тріщина ануса (найприкріше, тріщина була через тих клізм, які потрібно було зробити для цієї процедури - перестаралися ми слегонца).\nВ 4,5 місяці ми потрапили на планове відвідування ортопеда, де нас чекав черговий діагноз - дисплазія (малої не дав лікаря розвести ноги), я на грані зриву прийшла додому ... і за два дні зарядки розвела стегенця, після чого перестала морочити голову. Зараз малої ходить, вчиться бігати і ніякої дисплазії немає.\nВідео: Лікування сифілісу. Як лікувати сифіліс?\nУ 9 місяців, як уже писалося вище, ми все лікування закинули і не пошкодували про це.\nЩо ж, основні віхи нашої історії, на кшталт, описані, а тепер до висновків, зробленими мною після 9 місяців безперервного пічканье дитини ліками:\n1. і найголовніше - дитячий організм має колосальний потенціал і в наших сил йому не тільки не нашкодити, а й допомогти.\n2. теж не останнє - лікувати або не лікувати дитину - наша справа, якщо ставиться якийсь діагноз, то його обов`язково потрібно перевірити ще раз в іншого лікаря, перездати аналіз, в загальному в разі призначення лікування бути впевненим, що воно дійсно виправдано (шкода адже теж наноситься).\nВідео: Грип: лікування та одужання\n3. дисбактеріоз - така нашуміла-популярна гидоту - не хвороба. Це симптом, як кашель при застуді і висип при алергії. Спочатку потрібно знайти причину його появи, вирішити цю проблему, і, якщо дісбак після усунення не покине, пропити коригувальні флору пробіотики, а бактеріофаги і антибіотики - тільки в крайньому випадку.\n4. постаратися зберегти ГВ - найголовніше по лінії підтримки потенціалу дитячого організму. Жодна суміш в світі не допоможе організму дитини, а в разі переходу на ІВ, проблеми з тієї ж флорою, кишечником і шлунком практично гарантовані. Тому годуйте дітей довше, насолоджуйтеся цим, даруєте своєму малюсіку любов і вірте в нього - у нього все обов`язково вийде. Дуже часто при ГВ проблеми виникають з ідентифікацією якості калу (ух як загнула), так як жовтенький, кашкоподібний повинен бути саме при штучному вигодовуванні, а при ГВ - все відхилення - варіант норми.\nНу і коротко, наші результати. Після скасування (самовільної!) Всіх ліків наша печінка нарешті почала зменшаться, аналіз на імуноглобуліни показує, що вилочкова залоза вже майже нормально функціонує, атопічний дерматит практично пройшов (залишилися невеликі сліди на колінах і плічках), до лікарів йдемо тільки на загальний огляд і в разі проблем обов`язково проконсультуємося ще у одного (як мінімум), аналіз крові показує, що алергія проходить, підшлункова залоза теж в порядку - в загальному, коли ми перестали лікувати, організм почав сам відмінно відновлюватися. І прям на закусочку - після важких пологів ризик ДЦП у нас був не низький, набряк головного мозку погрожував відставанням у розвитку, а ми крім траумеля, групи вітамінів В і вітаміну Е більше нічого не брали, і вже в два місяці на УЗД лікар запитав - А що у вас було? Приємно було питання почути. А що ми робили для того, щоб вилікувати неврологію? Любили синочка, годували на вимогу і купали у великій ванній, перестали намагатися привчити спати в окремому ліжечку - спимо до сих пір разом і задоволені.\nЛюбіть дітей, не поспішайте лікувати - вірте в потенціал, закладений вами і природою.\nСтатті за темою "Лікувати або не лікувати - ось в чому питання"\nАналіз іфа вагітності позитивний\nДитину алергія суміші годувати


Як вінничани ставляться до нових правил перевезення? Ми запитали : 21:10:2021 - 20 хвилин Вінниця\nДіана КОЛНОГУЗОВА , Володимир БАБКОВ\nВід сьогодні, 21 жовтня, в Україні запрацювали нові правила міжрегіональних перевезень у «жовтій» та «червоній» зонах.\nЩо тепер зміниться та які документи потрібно мати, щоб потрапити з точки А в точку В?\nЧи знають про це вінничани та як ставляться до нововведень — ми у них запитали.\nНововведення стосуються міжобласних поїздок автобусами, поїздами та літаками, а на громадський транспорт у місті та перевезення у межах області зміни не поширюються. Тим часом посиляться і поліцейські рейди, які будуть контролювати дотримання карантину.\nДетальніше про те, як працюватиме залізниця, чи можна показати COVID-сертифікат про одужання та скільки він дійсний, а також про те, які ще документи можуть знадобитися пасажирам, можна прочитати тут:


І про погоду у місті дощів… – Олександра Орлова\n8 Серпня, 2018 15 Серпня, 2018 Олексадра Орлова\n“А у вас там справді повсякчас іде дощ?” – запитують мене, коли дізнаються, що Сіетл відомий як “Rain City” (Місто дощів). “Повсякчас, але тільки дві третини року!” – відповідаю я.\nЛякає така ститистика? Дарма! У місті дощів, безумовно, є своя романтика. В гардеробі з’являються яскраві дощовики і гумаки, в яких, відверто, можна пережити тутешню зиму. Одного дня розумієш, що відрізняєш усі відтінки дощу. Вода з неба може литися невпинною зливою, наче хтось нагорі відкрив холодний кран, розсипатися великими намистинами, тягнутися срібними стрічками, дріботіти зерном, пацьорками, цятками, роїтися в повітрі срібною комашнею, або й осідати густою, мов пряжене молоко, колючою мрякою.\nВ запасі у пані Смілли в романі Пітера Хьоґа було сімдесят визначень для снігу, здається, Сіетл – ідеальне місце, аби збирати дощовий словник.\nЯк же легко тут полюбити парасольки, особливо після відвідин ринкової крамнички Bella Umbrella. Вони там такі казкові, наче над ними попрацював особисто Оле-Лукойє: яскраві, вигадливі, часом із тасьмою чи торочками, з витіюватим руків’ям, або й, з оздобленою прикрасами, тростиною (щоправда, такі коштуватимуть цілий статок). Утім, дуже скоро розумієш, що саме за парасольками сіетліти визначають гостей міста. Самі ж вони надають перевагу капюшонам, а на дрібний дощ взагалі не зважають.\nЯкщо ж раптом побачите у центрі міста перехожого під куполом величезної яскраво-жовтої парасолі – очевидячки, це працівник одного з офісів компанії Amazon, де подібні атрибути передбачені у вільному доступі.\nДивина, та й годі: дощ іде, а калюжі й багнюка практично відсутні. В першу сіетлську осінь я не могла повірити, що можна отак прожити – не мивши взуття, адже воно й не забруднилося! Вода збігає з крутих пагорбів, губиться у численних стоках. Кудись безслідно зникають ями на дорогах і хідниках, позаяк ремонтні роботи ведуться тут затято, й нерідко вночі – треба ж якось виправдовувати високі податки.\nОдначе, якщо і знайдеться десь “пристойна” калюжа, то безсумнівно її завзято хтось знимкуватиме на телефон чи фотоапарат, при цьому, у ній, попри пору року, ще й з дозволу батьків (які, власне, і знімають процес для домашнього архіву) босоніж борсатиметься щасливий малюк. Трапляється, цілком дорослі люди складають і запускають у “мандри” паперові човники, а однієї весни в калюжі в районі Саут-Лейк-Юніон я навіть зустріла плавучу “зграйку” жовтих гумових каченят.\nПро винахідливість і позитив тутешніх мешканців у мене є чарівна історія.\nЖив собі молодий художник із казковим ім’ям Переґрін Чьорч. Замешканий у Сіетлі, він нерідко помічав, що невпинна сіра й мокра погода справляє на людей гнітюче враження, робить їх похмурими і навіть сумними.\nОдного дня він дізнався про незвичайний засіб під назвою “Always Dry” – нетоксичний спрей, здатний захистити будь-яку поверхню від проникнення рідини (скажімо, тканина, просочена “Always Dry” не мокне від води, їй не страші плями від соку, чаю або чорнил). Тож, натхненний можливостями спрею, Переґрін вигадав новий вид стріт-арту.\nВін створив трафарети з малюнками і життєствердними гаслами, і в суху ясну погоду потихеньку наносив засіб через трафарети на асфальт. Результат залишався невидимим, аж поки не почався дощ: на мокрому асфальті під ногами у людей з’явилися чарівні візерунки, дотепні замальовки, бадьорі і втішні слова. Ніхто не здогадувався, звідки взялися “дощові малюнки” на вулицях Сіетла, а найкращою нагородою для чарвіника Переґріна були усмішки сіетлітів.\nСьогодні його проект під навзою “Rainworks” підхопили ентузіасти з усього світу, але Сіетл залишається флаґманом у мистецтві дощових творів – їх налічується близько сотні у різних районах міста.\nСіетлська дощова тужлива осінь поступово перетікає у таку саму весну. Ніяких екстримів, адже Олімпійські гори надійно захищають Сіетл від штормових вітрів Тихого океану, а Каскадні гори, в свою чергу, стримують холодне арктичне повітря. Зимовий мороз рідко досягає п’яти градусів, утім, через високу вологість, він значно відчутніший, колючий, проймає до кісток.\nЗрідка в Сіетлі буває і сніг. Це справжня подія, без жартів. Два сантиметри сніжного покриву – колапс і паніка: ніхто не йде і, тим більше, не їде, на роботу. З іншого боку, це привід для свята: останній справжній, тривалий снігопад був тут понад десять років тому, а люди й досі розповідають, як містом гуляли натовпи, тішилися і танцювали під снігом, мов діти. Не те, щоб вони його геть не бачили – проїхати на авто годину вглиб штату, і маєш справжню Нарнію: засніжені гори і хвойні ліси, білосніжні кучугури, вкриті кригою гірські озера, застиглі джерела і водограї. Але реальна зима в місті дощів – явище, якщо не казкове, то вкрай рідкісне. Не дарма ж, тут так люблять вираз: “Celebrate your life!”, от і нагода.\nЗдається, більше ніде в США немає стільки регіональних жартів та фразеологізмів про погоду. Нестача сонячного світла (окрім регулярного штучного вживання вітаміну D), компенсується дотепами на кшталт: “мінлива сонячність” (Partly Sunny), замість “мінливої хмарності”, дощ тут іноді називають “рідким сонячним світлом” (Liquid Sunshine), про ясний день можна почути іронічне “яскрава похмурість” (Bright Overcast). Я навіть маю уюблений вислів: “The mountain is out!”, який сіетліти вживають, коли погода стоїть зовсім безхмарна, а на обрії визирає величний сплячий вулкан Рейнір.\nВ такі дні місто, мов горня, наповнене яскравим сонячним світлом і разючою кришталевою прозорістю, яку я не зустрічала ніде і ніколи. Чи це гра контрастів, чи близькість гір та океану – не можу сказати, але картинка напрочуд HD.\nВлітку на узбережжі навдивовижу сонячно, якось навіть по-курортному, але для купання годиться лише вода в озерах, в затоці вона ніколи не прогрівається до комфортної температури. Задуха трапляється рідко, проте дуже виснажує. Так само, як і особливого утепління осель, цей регіон не передбачає і їхнього кондиціонування, тож у літню спеку, пройшовши всі стадії від радості до відчаю, із подивом помічаєш, що починаєш мріяти… про дощ.\nПозначено Дощ, Дощові нотатки, Місто дощів, Погода, Рейнір, Сіетл, Rainworks\nNext postМісто кави і добрих собак


Нова станція Tesla Supercharger V3 заряджає 1500 електромобілів за день | Mind.ua\nНова станція Tesla Supercharger V3 заряджає 1500 електромобілів за день\nСтанція нового покоління в Лас-Вегасі може одночасно заряджати 24 автомобілі\n19 липня 2019, 22:13\nTesla запустила першу повноцінну зарядну станцію Supercharger V3. Розташована в Лас-Вегасі установка отримує частину енергії за рахунок сонячних батарей і зберігає її в спеціальних акумуляторах. Потужність зарядки на станції досягає 250 КВт, пише Electrek, на яку посилається HighTech.\nПерші дві Supercharger V3 почали роботу кілька місяців тому, проте у них не було можливості заряджатися від cонця.\nНова станція в Лас-Вегасі розрахована на зарядку одночасно 24 автомобілів. За один день на ній можуть зарядитися 1500 власників Tesla.\nДля порівняння, існуючі в місті станції забезпечують всього 6500 сеансів зарядки в місяць.\nTesla з 2016 року мала намір поєднати зарядні станції з можливістю зберігання сонячної енергії. Офіційний запуск Supercharger V3 став реалізацією цієї ідеї. Хоча електрики від установки поки що недостатньо, щоб заряджати тисячі автомобілів на день, проте це важливий крок вперед, зазначає видання.\nНагадаємо, Tesla готується збільшити виробництво електромобілів і вже в цьому році випустити з конвеєра понад півмільйона одиниць.


Американська класика у дизайні. Проект Юрія Зименко\nГоловна сторінка » ТОП-проєкти » Design Studio of Yuriy Zimenko, «Американська класика»\nвідАнна МаткоОпубліковано 25.04.2020 08.07.2020\nБуває, ще не до кінця розумієш, як буде виглядати квартира твоєї мрії, але точно знаєш, що в ній обов’язково буде той столик з журналу або диван з улюбленого фільму. Знайоме? Також було і у господині цієї красивої квартири в американському стилі. Вона точно знала, що хоче в своєму інтер’єрі «огірки»! Подивимось, як дизайнери втілили це бажання в інтер’єрі:\nDesign Studio of Yuriy Zimenko і «Американська класика»\nЮрій, дуже раді, що ви поділилися з нами цим красивим проєктом. Цікаво дізнатися, як він створювався? Для кого?\nІнтер’єр створювався для жінки, яка виховавши дітей, вирішила «пожити для себе», тому головним запитом для нас стали затишок в домі і спокійна обстановка.\nА як прийшли до такого стилю? Це було побажання замовниці?\nСтиль американська класика був обраний разом з замовницею. Їй дуже подобалися американські інтер’єри. Ще однією симпатією клієнтки виявилися складні пишні візерунки — «огірки», які стали одним з головних мотивів всього проєкту.\nДобре, коли клієнт точно знає, чого хоче 🙂 А були якісь особливі побажання у замовниці?\nЯкраз візерунки «огірки» ☺\nНу вони дійсно надають особливого шарму інтер’єру 🙂 Як народилася ідея саме такого інтер’єру? Що надихнуло?\nІдея пішла саме від малюнків «огірки», клієнтка точно розуміла, що це повинна бути американська класика з сучасними елементами! Натхнення отримували саме від замовниці, оскільки вона має досить активну життєву позицію і є ще тієї модницею))))\nПощастило Вам з клієнткою 🙂 А були складнощі в процесі реалізації?\nЗ європейськими фабриками складнощів не було, але нашим виробникам меблів ще необхідно рости і розвиватися!\nМатеріали намагалися підбирати максимально екологічно чисті і натуральні: дерево, кераміка, мармур.\nНещодавно ми публікували інтерв’ю з Ю. Зименко, Н. Єременко і Д. Ракаєвим, в якому вони розповіли про свою роботу в умовах карантину.\nЧасто архітектори і дизайнери люблять згадувати кумедні випадки, які відбуваються під час роботи над проєктом. Були у Вас такі? 🙂\nТакі моменти є на кожному будівництві))))) Відразу й не пригадаєш!\nБачили на фотографіях неймовірно гарні меблі, що це за бренди?\nМеблі відомого американського бренду Ralph Louren, а також деякі позиції замовляли в українських виробників корпусних меблів.\nЄ якісь фішки у цього проєкту, які хотілося б особливо підкреслити?\nОкремої згадки заслуговує кухня, фасади якої виконані з дерева з насиченою текстурою. Кухню доповнюють декоративні панно в зоні їдальні і у санвузлі. Дані елементи виконані за дизайном і ескізами нашої студії, як і міжкімнатні двері, тумби в санвузлах, вбудовані шафи, стіл у вітальні і багато іншого.\nДля проєкту використовувалися тільки американські меблі, що привнесло в інтер’єр розкіш і вишуканість ар-деко. Ще однією цікавою знахідкою є велика кількість кришталю — його блиск доповнює фактурні і матові поверхні.\nТак, поєднання цього розкішного дерева на фасадах з кришталем дійсно виглядає вражаюче. А що Вам найбільше подобається в цьому проєкті?\nУлюбленою кімнатою стала спальня господині! Вийшла досить сміливою за колірною гамою, якщо брати до уваги, що це Американська класика.\nдизайн ванної дизайн вітальні дизайн квартири дизайн у стилі класика коричневий в інтер'єрі


Панкейки - american pancakes политі кленовим сиропом. Приготувати панкейки не складно - це дуже просто і дуже смачно.\nНа американському континенті досить популярні панкейки, або американські млинці (american pancakes), политі кленовим сиропом. Панкейки — це дуже смачно, навіть просто з шматочком масла.\nПам'ятається безліч фільмів і мультфільмів, де герої наминали млинці, поливаючи їх сиропом. Пам'ятайте Чилі-Віллі, пінгвіненка? Я до сих пір думаю, що улюблена їжа пінгвінів — панкейки з кленовим сиропом.\nМлинці, млинчики, оладки — кулінарний виріб з рідкого тесту, вилитого порціями на розпечену сковорідку, трохи схоже на сирники. Можливо, що млинці були першими виробами з борошна в історії людства. Гранично проста технологія приготування — суміш молока, яєць та борошна. Рідке тісто порціями виливається на сковорідку і швидко обсмажуэться.\nРізновиди млинців є у всіх народів світу, і рецепти їх приготування сягають корінням в глибоку даввину. Руські млинці, французькі млинці (crêpes), китайські млинці, балканські палачинки, англійські pancakes (пакейки), індійська доса, ефіопська инджера та інші.\nМлинці подаються з різними закусками і начинками, але найчастіше, просто поливаються сиропом, варенням, сметаною, або улюбленим з дитинства згущеним молоком. Приготувати панкейки не складно, враховуючи, що це дійсно дуже просто і дуже смачно.\nМолоко 4 склянок\nЦукор 10 ст. л.\nРозпушувача для тіста 1 пакетик\nШматочок свинячого сала 50 г\nПанкейки, як і будь-які інші млинці, готуються з рідкого тіста.\nУ глибокій мисці змішати всі сухі компоненти — борошно, розпушувач для тіста, цукор, сіль, ванілін. Ретельно перемішати, щоб суміш була однорідною. Розпушувач для тіста продається в пакетиках, на яких вказано — скільки розпушувача потрібно на 1 кг борошна.\nЯйця і молоко збити міксером до утворення однорідної маси.\nЯєчно-молочна маса для випікання повинна нагадувати піну.\nПісля збивання почати додавати в яєчно-молочну піну суміш борошна і сухих компонентів, невеликими порціями. Всипати суміш борошна з цукром, сіллю, розпушувачем і продовжувати перемішувати.\nТісто має вийде трохи більш густе, ніж готують для оладок.\nДалі починати смажит.\nШматочок сала насадити на вилку і їм змащувати розпечену сковорідку перед кожною новою порцією панкейків. Сковорідка повинна бути дуже гарячою. Пам'ятається, в якомусь американському фільмі випікали млинці, вивалюючи тісто порціями прямо на розпечену плиту. Перед смаженням треба підготувати поруч з плитою тарілку для млинчиків.\nВилити на сковорідку тісто порціями, з розрахунку по невеликому половнику рідкого тіста на один панкейк.\nПанкейки випікаються 20-30 секунд з кожної сторони. Треба стежити, щоб млинці не пригоріли, а тільки придбали приємний золотисто-коричневий відтінок.\nГотові млинці складати на приготовлену тарілку стопкою, так вони не остигають.\nКоли всі млинці готові, включайте фантазію і придумуйте з чим млинчики найсмачніші. Звичайно, найсмачніші панкейки з кленовим сиропом.\nАле, у відсутності кленового сиропу рекомендую полити сметаною і посипати цукром. Можна додати щіпку кориці, або трохи смаженого кунжутного насіння.\nДуже смачно полити медом або фруктовим сиропом: полуничним, малиновим. Або варенням з вишень — взагалі вищий пілотаж!\nПанкейки — знамениті американські млинці\nВихід: 6-8 Порції\n4.5 Оцінок: 980


Медики назвали атиповий симптом коронавірусу | Пульмонологія | MedOboz\nІндійські лікарі зафіксували випадки, коли у людей з позитивним тестом на COVID-19 виявлялися тільки симптоми з боку травної системи, такі як діарея, блювота і біль в животі.\nУ цих інфікованих не спостерігалося ні лихоманки, ні кашлю, ні втрати нюху та смаку, передає Times of India.\nМедики клініки Ruby Hall повідомили про два випадки нетипового перебігу хвороби. У 54-річного чоловіка, хворого на діабет, кілька днів болів живіт, перш ніж у нього було виявлено ковід за допомогою ПЛР. При цьому підвищення температури та ознак респіраторної недостатності не спостерігалося.\nДругий пацієнт 27 років звернувся зі скаргами на сильний біль в животі та блювоту. Оскільки причину таких симптомів встановити не вдалося, була призначена комп'ютерна томографія, яка показала ознаки вірусної пневмонії. ПЛР-тест також підтвердив коронавірусну інфекцію.\nЗа словами лікарів, це не поодинокі випадки, багато людей з позитивним результатом на ковід скаржаться на симптоми з боку шлунково-кишкового тракту. Неспецифічна симптоматика COVID-19 може негативно вплинути на своєчасне виявлення ковідних хворих.\nMedOboz раніше писав, що дерматологічні симптоми коронавірусу можуть спостерігатися навіть після одужання. У деяких пацієнтів ураження шкіри на пальцях ніг, так звані "ковідні пальці" зберігається понад 150 днів.


“Промінь світла в темному царстві” (Микола Добролюбов) – Іван Франко | Читання\nГоловна ⇒ 💗Читання ⇒ “Промінь світла в темному царстві” (Микола Добролюбов) – Іван Франко\n“Промінь світла в темному царстві” (Микола Добролюбов) – Іван Франко\n“Промінь світла в темному царстві” (Микола Добролюбов)\nУ творчому доробку письменника виділяються великі епічні форми: роман виховання “Не спитавши броду”, новелістичний роман “Для домашнього огнища”, філософсько – психологічний роман “Основи суспільності”, роман з життя інтелігенції “Лель і Полель”, в яких Іван Франко порушив актуальні питання доби, змалював життя українського народу в загальнонаціональних масштабах.\n1990 року побачив світ роман “Перехресні\nстежки”. За жанром це – суспільно-психологічний роман, в якому органічно поєднані традиції соціального роману Івана Нечуя – Левицького (“Хмари”), Бориса Грінченка (“Сонячний промінь”, “На розпутті”) з ознаками психологічного роману Федора Достоєвського.\nПроблематика твору охоплює широке коло питань. У романі порушено проблеми інтелігенції і народу, почуття обов’язку і відповідальності, національного буття, колоніального статусу України, історичної перспективи нації, можливостей її духовного, економічного і державного відродження. “Перехресні стежки” відзначаються панорамним\nзображенням життя сучасного Франкові світу. Картини приватного життя романіст висвітлює через морально-суспільні виміри, моделюючи конфронтацію між людиною і суспільством. Епічне мислення автора відповідає вагомості порушених Франком проблем як позитивного прикладу для сучасників, а саме: як і кому повинна служити інтелігенція, чи можлива перебудова життя і дієве добро, яку лінію поведінки слід обрати інтелігенту, як активізувати селянина, виховати в ньому зацікавленість громадськими справами, як подолати пасивність його свідомості, вузькість світогляду, зневіру в можливість поліпшити життя.\nНазва роману “Перехресні стежки” багатовимірна і символічна, визначає проблематику, пов’язану зі складними духовними, ментальними, національними, правовими, політичними питаннями, до яких письменник привернув увагу читачів. Показовим у ХХV розділі є епізод зустрічі Євгенія Рафаловича із селянином, який заблудився в тумані і не знав дороги додому: “Оцей старий, що заблудив у близькім сусідстві рідного села, що стоїть посеред рівного шляху й не знає, в який бік йому додому, – чи се не символ усього нашого народу? Замучений важкою долею, він блукає, не можучи втрапити на свій шлях, і стоїть… серед шляху між минулим і будущим, між широким, свобідним розвоєм і нещасним нидінням, не знає, куди йому йти. І Євгеній зітхає: “Хто вкаже тобі дорогу, хто підведе тебе, мій рідний народе?” Це має зробити національно свідома інтелігенція, такі люди, як Рафалович, що по-справжньому піклуються про свій народ.\nСюжетно-композиційна своєрідність роману. “Перехресні стежки” Франка виконані у річищі поетики модерного роману, в якому автор майстерно оперує хронотопом, тобто часово – просторовими координатами дії. З цією метою він модернізує класичну композицію щодо послідовності викладу подій, застосовує такі розповідні прийоми, як ретроспекцію (повернення в минуле), видіння і марення героїв. Серед новітніх прийомів розповіді – підтекст, позафабульні компоненти, потік свідомості, символічний лейтмотив. Передісторія персонажів змальовується в ході оповіді, фрагментарно, як у кіно, випереджуючи свій час стосовно показу внутрішнього світу героїв. Його твір став засобом відкриття і дослідження людини межі століть, взяв на себе суспільні і філософські функції, представляючи широку картину світу.\nЗ погляду сюжетно-композиційної побудови роман Франка є відцентровим, тобто центрогеройним, оскільки всі події обертаються навколо головного героя Євгенія Рафаловича, а водночас і панорамним: з кожною сторінкою все ширше розгортається картина суспільного буття Галичини, зв’язків героя і суспільства. Така мистецька природа твору зумовила його структуру: наявні дві сюжетні лінії: романічна, побудована на історії кохання Євгенія і Регіни, та громадянська, пов’язана з боротьбою Рафаловича за права народу.\nМолодий адвокат прибув у містечко з метою стати народним захисником, спонукаючи селян до боротьби за соціальні й національні права. Та його життєві стежки перетинаються з долею Регіни – його юнацької любові, а тепер дружини Стальського, чоловіка-деспота. Такою є зав’язка роману (IV розділ). Передісторія закоханих викладена в ХІІІ-ХVІІ розділах. Розвиток дії обертається навколо мотиву неможливості “украденого щастя” (розділи ХХ-ХХVI). Цей компонент сюжету сформований перипетіями і несподіваними колізіями, відтворює страшні поневіряння жінки, будується на спогадах і монологах героїні, снах-пророцтвах, антитезах і символах (діамантова корона – розбите скло) (LII-LIII). Кульмінація – візит Регіни до Євгенія, остання можливість героїв повернути колишнє кохання (LIV розділ). Розв’язка несподівана – Регіна помстилася Стальському за десятирічні знущання, але загинула від руки божевільного Барана.\nДруга сюжетна лінія охоплює всі сюжетні вузли. Експозиція нетрадиційна: вона починається з середини життєвого шляху головного героя, який зустрічається біля будинку карного суду з колишнім наставником Стальським. Зав’язка вибудовується в суперечці Євгенія з бургомістром Рессельбергом. Розвиток дії охоплює громадську діяльність Рафаловича, роботу з селянами, розчарування і подолання зневіри, зустрічі з священиками, участь у судовому процесі, а також сутички зі Шнадельським. У Євгенія виникає ідея народного віча і політичної організації. Колізії виникають в епізодах зображення ворогів народного оборонця – маршалка (повітового голови) Брикальського і графа Кшивотульського, Шварца. Додають творові динаміки події, пов’язані з образами Вагма – на, божевільного Барана, який уявив себе месією, прагнучи врятувати людей від “антихриста” Рафаловича. Важливим фактором у діяльності головного героя є підготовка до віча та опір старости. Кульмінація – змалювання народного віча, арешт Євгенія, спроба звинуватити його у вбивстві Стальського, смерть Вагмана від рук Шварца і Шнадельського. Розв’язка оптимістична: звільнення невинного Євгенія з-під варти. Борець-політик бачить нові шляхи боротьби за волю.\nЄвген Рафалович як “сонце” роману. Франко добре знав той різновид європейського роману, в центрі якого був герой. Його ознаки сформулював Оноре де Баль – зак: “сучасний роман має згрупувати багато образів згідно з їх значенням, підкорити їх сонцю своєї системи, герою чи інтризі”. Таким “сонцем роману” є образ інтелігента Євгенія Рафаловича, прототипом якого був знайомий автора Євген Олесницький – адвокат із Стрия. Художньо повнокровний образ національно свідомого інтелігента був новаторським в українській літературі. Митець використовує різноманітні засоби творення характеру: змалювання дитинства і юності героя, портрет, самохарактеристику і взаємохарактеристику іншими героями, відтворення психологічних передчуттів персонажа, його спогадів, внутрішнього мовлення. У житті Євгеній дотримується правила: зберігати рівновагу духу, стоїчно переносити випробування долі. З цією метою розповідач переплітає особистісне і громадянське в життєвій драмі Євгенія. Письменник віднайшов влучний прийом: піддати героя етичній перевірці, випробуванню небезпекою. У цих вимірах кристалізується характер народного інтелігента як духовного провідника нації.\nФранко вважав сімейне щастя не винятком, а нормою людського життя. Щасливим є закохане подружжя, вільне від обману, хтивості та інших себелюбних бажань. Десять років тому Євгеній і Регіна були щасливими, проте доля жорстоко розлучила їх. У душі Рафаловича це кохання було світлим променем, що зігрівав його у життєвих негараздах. Євген, дізнавшись про гірке заміжжя Регіни, мав намір покинути громадську працю задля коханої, але, вчинивши так, все одно б не знайшов щастя. Воно приходить тільки через духовну єдність з народом – носієм високої моралі. Герой міркує про працю задля блага простолюду як про найсвятіший обов’язок: “Вихований, вигодуваний хлібом, працею і потом свого народу, він повинен своєю працею відплатити йому”.\nФранко змальовує Рафаловича в його суспільних зв’язках. Адвокат перейнятий духовним відродженням народу, дбаючи водночас про свідому економічну й політичну діяльність, в якій убачав шлях до здобуття Україною незалежності. Розповідач милується мужністю, незламним духом і стійкістю героя. Він наділяє його високою принциповістю (відмовляється від можливості придбати маєток, бо дорожить своєю честю перед селянами), оптимізмом, життєлюбством, “святою вірою в народ, у непропащу силу рідної нації і кращу будущину”.\nНаталія Антоненко. Ілюстрація до роману “Перехресні стежки”\nЄвген Буковецький. На суді\nОбраз Регіни. У системі жіночих образів романіста Регіна завершує тип “фатальної жінки”, доля до якої немилосердна. У цьому образі прозвучала тема зневаженої, скривдженої, горем посіченої людської душі. З цією метою романіст використав такі способи зображення героїні: психологічний портрет, характеристика оповідача і взаємохарактеристики персонажів, застосування внутрішнього мовлення як засобу психологічного аналізу багатого внутрішнього світу, відтворення логіки вчинків і помислів жінки, здатної на самопожертву в ім’я пробудження народу, глибока релігійність і шляхетність душі, поєднання в характері пасивності й активності.\nМіжпредметні паралелі. Образ Регіни вписується в галерею персонажів європейського роману, в якому змальовано пригноб – | леннл жінки як огидне явище антигуманного світу: “Життя” Гі де Мопассана, “Анна Кареніна” Льва Толстого. У річищі традицій Оноре де Бальзака український прозаїк зображує “сцени приватного життя”. У “Шлюбному контракті” Бальзака шлюб у буржуазному суспільстві змальовується як укладання угоди, комерційна операція. Історія шлюбу Стальського і Твардовської – український варіант цієї теми.\nМайстерно відтворено внутрішній світ Регіни, досліджено психіку особи в найпотаємніших порухах, її боротьбу з самою собою і жорстоким світом. Всезнаючий розповідач немовби поселяється в душу персонажа, дивиться очима героїні на світ, і немов проступає приховане підсвідоме людини.\nТак психологічно правдиво змальовується образ Регіни, для якої кохання до Рафаловича було єдиним світлом у житті. Дівчина – однолюб і здатна на велике взаємне почуття. Проте племінницю-сироту Анеля Армашевська видала заміж за нелюба. Тоді Регіна виявила безхарактерність, не змагалася за своє щастя. Пасивною вона була упродовж десяти років заміжжя, терпляче зносячи знущання, поки знову доля не звела її з Рафаловичем. Під час святкування ювілею сімейного життя Регіна вперше протестує проти свого становища: вона одягла “залежану шлюбну сукню”, заявивши Євгенові, що це – символ її “найбільшого нещастя”. У душі жінки від зустрічі з Євгеном народився протест, ожила мрія про справжні світлі й добрі людські стосунки.\nФранко одухотворює образ Регіни. Молячись, вона благає Божу Матір допомогти, щоб образ Регіни став для Євгена “найвищим, найкращим, чим тілько може бути жінка для мужа! Щоб я вела його до всього, що високе і чесне!” Жінка уподібнюється біблійному образові Магдалини, що повірила Месії, який врятував її душу. Регіна готова на самопожертву в ім’я коханого і його праці, тому пропонує Рафаловичу свої коштовності для народної справи. В образі Регіни Франко відбив свій ідеал жінки – сподвижниці, ідейного однодумця, подруги, сестри в боротьбі за народне щастя. Та в романі оборонець пригноблених не зміг врятувати жінку: на очах у читачів розігрується не міф, а жорстока реальність, де діє своя логіка.\nУ галереї образів євреїв нетрадиційною є постать найспритнішого лихваря Вагмана. Усе власницьке у Вагмана – глибоко типове і соціально зумовлене, проте персонаж наділений індивідуальними рисами і світорозумінням. Він роздумує над роллю євреїв у Галичині. За Вагманом, вони “звичайно асимілюються не з тими, хто ближче, а з тими, хто дужчий”. Вагман проголошує програму співпраці євреїв не з панівною (польською), а з поневоленою нацією. Він бачить історичну потребу “будувати міст і до руського берега”, вважаючи, що українська нація побудує свою державу. А тому й закликає співвітчизників допомогти пригнобленим українцям уже тепер.\nОтже, у романі “Перехресні стежки” постає герой-мислитель, який аналізує й осягає світ зовнішній і внутрішній, вирішує серйозні соціально-національні, етичні, філософські проблеми буття. Євген Рафалович – національно свідомий герой. Його інтелектуальний потенціал розкривається в дії і роздумах. Митець поетизує вольові риси характеру, моральну стійкість людини в її щоденному єдиноборстві з загальною відсталістю. Оскільки “Перехресні стежки” вирізняються інтелектуальним змістом, це визначає жанрову своєрідність твору як філософсько-психологічного роману.\n« Особливості будови роману – “ЄВГЕНІЙ ОНЄГІН” – РОМАН У ВІРШАХ\nЯНУШ КОРЧАК »


Головна Твори Філософські погляди у романі М. Г. Чернишевського «Що робити?»\nРеалістичний роман, у якому Чернишевський в образній формі виразив свій соціальний ідеал, був свідомо орієнтований на традицію світової утопічної літератури і з’явився новаторським переосмисленням і розвитком жанру утопії. Роман містить найбільш повний і всебічний виклад соціальних ідеалів Чернишевського. Говорячи про утопізм «Що робити?», ми маємо на увазі не абстрагованість ідеалу і навіть не те, що Чернишевський не бачив ролі пролетаріату і був ідеологом селянської революції, а художню форму, у якій автор викладає і пропагує систему поглядів. Утопічний добуток, будучи вираженням ідеї, дає реальне втілення цієї ідеї в образах, тобто стає першим її здійсненням, як би уявним експериментом. Чернишевський – найбільший економіст, філософ і політик Росії 60-х років – залишився філософом і у своєму белетристичному романі. Роман доводив розумність ідеї соціалізму, її відповідність потребам і устремлінням людства, затверджував її здійсненність. Але головне – що соціалізм став на сторінках роману як історично вже виниклий і неминуче наростаючий процес перебудови суспільства.\nІз всієї утопічної європейської традиції роман Чернишевського виділяє той факт, що автор малює не тільки картину сучасного «соціалізму», але і шляхи наближення до майбутньої соціальної гармонії. Шляхами, якими, на думку Чернишевського, людство рухається до соціалізму, є шляхи соціалізації ідеології людей і шлях політичної боротьби за перебудову суспільства. Обидва шляхи у романі второвані. Автор показує, як активно і діяльно йдуть «нові люди» обома шляхами. Чернишевський стояв на позиціях соціально-історичного пояснення діяльності людей. «Якщо всі люди істотно однакові, то звідки ж виникає різниця в їхніх вчинках? Для нас тепер ясно, що все залежить від суспільних звичок і від обставин», – писав Чернишевський. Поширення соціалістичних ідей у Росії він зв’язує зі зміною історичних умов. Чернишевський затверджував, що, коли дозріють історичні умови, народ швидко почне розумніти. І головною передумовою він вважав зміну соціального складу інтелігенції, тобто озброєння знаннями людей, кровно пов’язаних з народом.\nГерої роману «Що робити?» – дійсно різночинці, люди розумової праці. Все своє життя Чернишевський був просвітителем. Однак у силу цензурних умов йому доводилося багато про що писати езоповою мовою, втім зрозумілою читачам того часу. Лопухов – активний пропагандист нових ідей серед молоді, суспільний діяч. Студенти називають його «одною із кращих голів у Петербурзі». Сам він вважає роботу у заводській конторі дуже важливою. «Розмова (зі студентами) має практичну, корисну мету – сприяння розвитку розумового життя, шляхетності і енергії в моїх молодих друзях». Природно, що така людина на заводі не могла обмежитися простою просвітительською діяльністю (навчанням грамоті). Чернишевський натякає на революційну роботу Лопухова серед робітників: «І мало що таке робить Лопухов на заводі, крім навчання грамоті». Що значило для тодішніх читачів згадування про недільні робочі школи? Ще свіжа була пам’ять про 10 червня 1862 року, коли указом уряду були закриті недільні школи. Та й було чого побоюватися! Революційні демократи 60-х років проводили посилену пропаганду революційних ідей на заводах. Зручніше за все робити це було у недільних школах, які відвідували дорослі люди. Уряд прагнув направити роботу у цих школах у релігійне русло. У них пропонувалося вивчати Закон Божий, читання, писання, початки арифметики – і ніяких суспільних наук. При кожній школі був священик, що контролював добромисність. До речі, таким священиком у «ліцеї всіляких знань» Віри Павлівни повинен був бути священик Мєрцалов, що, однак, готувався читати заборонену російську і всесвітню історію. Саму активну пропаганду у робітничому середовищі вели прогресивні студенти Петербурзької медико-хірургічної академії (Хохряков, Бемеволемський). Вони читали прокламації, пояснюючи робітникам слова «ліберал», «революція», «деспотизм», «криза». Лопухов «підібрав надійних викладачів» для цієї мети і пояснив їм, «як вчити грамоті».\nПросвітительська діяльність «нових людей» припускала наближення майбутнього, а у творчості Чернишевського вона визначила перехід до нового персонажа – робітника, до теми наукового соціалізму. Мабуть, самою знаменитою і самою явною філософською теорією у романі є теорія розумного егоїзму. Що ж таке розумний егоїзм? У романі часто говориться про егоїзм як про внутрішній побудник вчинків людини. Найбільш примітивний егоїзм Мар’ї Олексіївни, що не робить нікому зла без грошових розрахунків. Набагато більш лиховісний егоїзм забезпечених людей. Турботи про надмірності, прагнення до ледарства – от ґрунт, на якому зростає їхній егоїзм (фантастичний ґрунт). Приклад – Жан Соловйов, що грає любов до Каті Полозової через її спадщину. Егоїзм «нових людей» теж будується на розрахунку і вигоді окремої людини. «Кожний думає найбільше про себе», – говорить Вірі Павлівні Лопухов. Але це принципово новий моральний кодекс. Суть його в тім, що егоїзм «нових людей» підпорядкований природному прагненню на щастя і добро. Особиста вигода людини повинна відповідати загальнолюдському інтересу, що Чернишевський ототожнював з інтересом трудового народу. Самотнього щастя ні, щастя однієї людини залежить від блага-стану суспільства. «Розумні егоїсти» у романі свою вигоду, свої погляди про щастя не відокремлюють від щастя інших людей. Лопухов звільняє Вірочку від примусового шлюбу, а коли переконується, що вона кохає Кірсанова, – «сходить зі сцени». Кірсанов допомагає Каті Полозової, Віра організує майстерню, Рахметов допомагає вирішити драматичну ситуацію. Райдужним проявом морального кодексу є активна участь у поліпшенні і перетворенні суспільства. Отже, «розумний егоїзм» героїв роману не має нічого загального із себелюбністю, своєкорисливістю, індивідуалізмом. Чому ж тоді «егоїзм»? Справа в тому, що Чернишевський, спростовуючи мораль старого суспільства, заперечував божественне походження моральних законів, тому що вони використовувались в інтересах панівних класів. Він же будував свою систему, опираючись на філософський матеріалізм, а саме на антропологізм. У центрі – не Бог, а людина.\nВисуваючи на перший план розрахунок, права людини, Чернишевський тим самим відмовлявся від релігії в ім’я щастя людини. Діяти згідно з теорією розумного егоїзму – значить обрати етично бездоганну лінію поведінки, щоб під впливом особистої зацікавленості не порушити справедливості суспільства, не ущемити чужих прав. Із цією метою герої Чернишевського займаються самоаналізом, об’єктивно оцінюючи почуття і розум. Отже, як ми бачимо, роман Чернишевського «Що робити?» необхідно розглядати в першу чергу не як художній твір, а як філософський трактат. Форма ж роману дозволяла авторові продемонструвати або навіть «здійснити» свої ідеї на практиці.


Автомобілі Tesla влаштували світлове шоу під український “Щедрик” – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Суспільство > PROвсе > Автомобілі Tesla влаштували світлове шоу під український “Щедрик”\nАвтомобілі Tesla влаштували світлове шоу під український “Щедрик”\nКомпанія Ілона Маска записала нестандартне привітання.\nЯк повідомляє “Фокус”, у Tesla вирішили оригінально привітати всіх із Різдвом і новорічними святами. Компанія записала відео зі світловим шоу за участю електрокарів. Ролик опублікували на сторінках Tesla у Twitter і на Youtube.\nУ відео електромобілі Tesla синхронно підморгують фарами в такт під музику української мелодії “Щедрик”, яку у США та іншому світі більше знають як Carol of the Bells.\nЧитайте також: Власник Tesla Model S підірвав своє авто на знак протесту проти великої ціни ремонту\n«Carol of the Bells» популярна різдвяна композиція, на музику українського композитора Миколи Леонтовича створена в 1914 (третя версія) на слова Петра Вільговського. За основу взята українська народна щедрівка Щедрик. Слова Вільговського захищені авторським правом (Carl Fischer Music), музика є суспільним надбанням.\nПолтавщина п’ята в Україні за кількістю нових випадків захворювання на COVID-19\nНа Полтавщині під час пожежі у власному будинку загинув чоловік


"Слідчі практично нічого не роблять": родина з Тернопільщини три місяці оббиває пороги інстанцій через загиблого сина | Тернопіль Online\nНещасний випадок стався 8 червня. Добігав до закінчення робочий день, як підрядник покликав Володю, який саме фарбував на об’єкті, щоб допоміг працівникам стелити бляху на металевій доріжці між ангарами. Хлопцеві не сказали, що листи виклали, але не встигли прикріпити. Тільки-но він ступив крок, як несподівано впав із конструкції. За ним полетів злощасний лист бляхи і перетяв йому горло. Володя помирав на руках у батька, який працював на тому ж підприємстві.\nПоховавши Володю, його батьки весь цей час наполегливо оббивають пороги правоохоронних органів, щоб домогтися справедливого розслідування трагедії та покарання винних.\nСпершу справу розслідували у районному відділі поліції, процесуальне керівництво здійснювала районна прокуратура. Та, очевидно, зважаючи на резонанс довкола трагедії, було змінено підслідність — 31 липня справу передали до ГУНП в Тернопільській області. Батьки загиблого переконані, що справу заминають, адже вона майже безрезультатно пролежала в районі і наразі нема зрушень у розслідуванні обласними слідчими.\nполіція, Тернопільщина, трагедія\nКвітень почнеться зі снігу й морозу\n30.03.2019 30.03.2019 198\nНаступного тижня в Україну повернуться нічні морози та сніг. Про …\nЗнайшли причину куріння та алкоголізму\n10.01.2019 10.01.2019 173\nБританські дослідники з Університету Ворика виявили зміни у головному мозку …\nХто з тернополян має право на відтермінування служби в армії\n27.07.2017 27.07.2017 361\nУ серпні в Україні стартує позачерговий призов на строкову службу …\nТернопільські новини | "Тернопіль Online" © 2020 Загальний рейтинг 10 з 10. Всього 21612 переглядів Вгору ↑


Красиві брови восени | Офіційний дистриб'ютор Revitalash в Україні\nКрасиві брови восени\nМерехтить калейдоскоп часу, одна пора року приходить на зміну іншій... Як подбати про красу брів восени? Ми знаємо всі секрети.\nОсінь 一 це свіже повітря, листя, що опадає, светри та... ідеальні брови? Погода змінюється, зима майже на порозі, а підготовка до створення найкращих брів та вій вже має початися! Якщо ви бажаєте отримати виразні брови і гламурні вії до фотосесій для святкових листівок, сімейних свят і коктейльних вечірок, то час настав.\nПомітили, що брови стали не такими густими та виразними? Це може бути пов'язане з літнім сонцем! Сонячна радіація викликає пошкодження меланіну брів (та вій). В той час як шкіра може відновити ці пошкодження самостійно, принаймні, на поверхні, то волосся не має такої розкоші. Під впливом сонця брови стають не лише світлішими, а й більш сухими і схильними до ламкості. Це не той образ, якого ви потребуєте у прохолодні місяці!\nНа щастя, є кондиціонер для брів RevitaBrow® Advanced. Створений на основі нашого революційного комплексу BioPeptin®, живильного комплексу з пептидами, ліпідами, біотином і екстрактом зеленого чаю, RevitaBrow Advanced зміцнює і захищає від ламкості, одночасно кондиціонуючи брови і покращуючи їх еластичність та блиск. RevitaBrow Advanced 一 ідеальний засіб для сухих, пошкоджених брів, які з настанням зими будуть в ідеальній формі!\nЯк і у волоссі на голові, на бровах може збиратися піт, сонцезахисний крем, олія та косметика. Найкращий спосіб почати свій шлях до сміливих та гарних брів 一 це свіжа, чиста, здорова основа. Але це зосвім не означає, що вам треба жорсткий очищуючий засіб, а навпаки. Надмірне тертя чи напруження може привести до випадіння волосся... а це зовсім не те, до чого ви прагнете.\nОдним із найкращих засобів для очищення вій та брів є міцелярна вода. Вона притягує бруд та забруднення, повністю очищуючи шкіру без жорстких хімікатів і неприємного осаду. Золотим стандартом, відміченим нагородами, є наша міцелярна вода Micellar Water Lash Wash 一 чиста, зволожувальна формула, яка робить брови, вії і шкіру чистою до скрипу і готовою до наступного кроку!\nЗаповнити та підкреслити\nПозбудьтеся старих олівців та гелів для брів і оновіть свою косметичку до якісно нового рівня! В цьому вам допоможуть наші Hi-Def Brow Pencil і Hi-Def Brow Gel. До складу цих засобів входять корисні для брів інгредієнти, які живлять та зволожують їх протягом усього дня. Ваші брови не лише виглядатимуть гарно, але й будуть зволоженими, здоровими та сильними.\nОсінь 一 найкращий час для знімків: неперевершені кольори, зручні светри та гарбузи усюди. Стрічка Instagram точно буде заповнена фотографіями та селфі. Хіба вам не хочеться, щоб ваші вії та брові були на висоті? Тоді почніть прямо зараз, щоб отримати максимум лайків і захоплених коментів!\nНе відкладайте радість на потім! Завітайте в наш онлайн-магазин, щоб придбати найкращі продукти для догляду та декоративного макіяжу.