Світлана Сафарян. Формування активної читацької діяльності – як складова інформаційно-методичного середовища вчителів світової літератури | "СВІТЛІТ" - портал вчителів зарубіжної літератури\neditor | 25/09/2015\nСвітлана Сафарян. Формування активної читацької діяльності – як складова інформаційно-методичного середовища вчителів світової літератури\nНині в освітній практиці широко вживаються терміни «інформаційно-методичне середовище», « навчальне середовище», «інформаційне середовище навчання». Ці терміни відносяться до різних аспектів середовища та педагогіки.\nРозглянемо більш детально значення термінів. Поняття «середовище» відображає взаємозв’язок умов, які забезпечують розвиток людини. У цьому випадку передбачається її присутність у середовищі, взаємовплив та взаємодія оточення із суб’єктом.\n«Навчальне середовище» – поняття більш звужене. Його найчастіше розуміють як функціонування конкретного закладу освіти. Дослідники цієї проблеми (В.Козирєва, І. Шалаєва, А. Веряєва), аналізуючи різні підходи до питання про навчальне середовище, насамперед, мають на увазі конкретне середовище навчального закладу, оскільки навчальне середовище складається із сукупності матеріальних і предметних факторів, соціальних компонентів та міжособистісних стосунків. Усі ці аспекти взаємозв’язані, вони доповнюють, збагачують один одного і впливають на кожного суб’єкта навчального середовища, проте і люди у свою чергу теж організовують, створюють навчальне середовище, певним чином впливаючи на нього.\nЗавантажити повну версію документа\nCategory: Методична скринька |\nДуже вдячна за статтю. Написано науково,зрозуміло, цікаво. Зараз дуже часто в мас-медіа йде мова про те, що населення нашої планети читає менше, ніж раніше. Комп’ютер,Інтернет виходить на перший план, де інформація викладена чітко і коротко. Ви писали, що основою уроку є читацька активність учня. Як заохотити дитину до читання, адже можна бути активним на уроці, не прочитавши твір (прочитав короткий зміст в Інтернеті, щось почув на уроці від учителя ). Чи є “ричаги”, які б стимулювали дитину до читання? Хотілося б почути думку науковця.\n04/10/2015 о 18:04\nУ цій статті порушене актуальне питання щодо формування активної читацької діяльності як складової інформаційно-методичного середовища.Саме на проблемну ситуацію ,”що виникла внаслідок протиріччя між необхідністю забезпечити сучасну якість освіти і неможливістю вирішити це завдання традиційним шляхом…”\nАвтор пропонує шлях виконання цього завдання через компетентнісний підхід у навчанні.\nВажливим у статті є акцент на необхідності зміни позиції вчителя на позицію особистісної педагогічної підтримки, коли учитель не повинен бути єдиним,основним джерелом знань,а перетворитися на організатора,координатора,партнера,співавтора, за участю якого на уроках створюються належні умови для формування ключових компетентностей.\nАвтор пропонує своє бачення основних компетентностей,”які формуються у процесі\nвивчення літератури у школі.”\nТакож у статті визначаються найголовніші напрями удосконалення сучасного уроку літератури, який сьогодні допоможе сформувати розвинену духовну особистість.\nБасан Ірина :\n09/10/2015 о 15:43\nСтаття звертає увагу на проблему зменшення якості читання творів учнями середньої школи. Нагадує учителю про професійну компетентність, необхідну для підвищення читацької активності дітей. Автор підкреслює необхідність підвищення ефективності сучасного уроку, дає поштовх поглянути на свою роботу зі сторони, переосмислити, щось змінити, шукати нові засоби педагогічної творчості, щоб зацікавити і повести за собою у чарівний світ прекрасного.\nТамара Федорович :\n12/10/2015 о 17:49\nВ статті звертається увага на шляхи удосконалення сучасного уроку літератури. Основним фактором формування в учнів на уроках інтересу до літератури є зміст навчальної інформації, яка стає об`єктом інтересу учнів, коли вона містить елементи новизни.\nМета сучасного уроку літератури – поставити читання так, щоб воно розвивало мислення і збагачувало почуття, будило активне ставлення до навколошнього світу і кликало до боротьби. Нашим завданням є навчити дітей сприймати і осмислювати художній твір як факт мистецтва. А цього не можна зробити без захоплення, без радісного відчуття краси, без сердечного хвилювання, яке б передавалося школярам.\nВдячна за статтю.\nлариса савчук :\n13/10/2015 о 14:41\nСтаття цікава і змістовна. Зупиняючись на таких поняттях як освітнє середовищи, професійна компетентність вчителя, автор статті загострює увагу на основні компетенції, які формуються у процесі вивчення літератури у школі.Вчитель і учень – це дві взаємозв”язані сили, які мають діяти злагоджено в одному напрямі.\nДякую за науковий підхід\nГалина Касянчук :\n13/10/2015 о 17:04\nУ статті порушується проблема зменшення якості читання творів учнями середньої школи. Важливим, як на мене,в статті є необхідність зміни позиції сучасного вчителя на позицію особистісної педагогічної підтримки, коли учитель не повинен бути єдиним,основним джерелом знань,він повинен стати для учня партнером і координатором його роботи, аби створювати належні умови для формування ключових компетентностей.\nАвторка статті вказує на необхідність зміни позиції вчителя на позицію особистісної педагогічної підтримки, яка продиктована сучасними вимогами щодо організації навчання за принципами особистісно орієнтованого навчання на засадах компетентнісного підходу. В умовах такого навчання акцент робиться не на програмовому матеріалі, а на організації індивідуальної інтелектуальної, творчої діяльності учнів.\nУчитель аналізує сам і допомагає зрозуміти дитині не тільки зміст того, що вона засвоїла, а й те, як це їй вдалося зробити ( за допомогою яких прийомів, технологій тощо). Також варто звернути увагу на професійну компетентність самого учителя, адже унаслідок протиріччя між необхідністю забезпечити сучасну якість знаньі неможливістю вирішити це завдання традиційним шляхом за рахунок подальшого збільшення обсягу інформації, яка підлягає засвоєнню школярами,це завдання покликаний виконати компетентнісний підхід у навчанні.\nТому, працюючи над уроком і на уроці варто звернути увагу на читацьку,комунікативну і соціокультурну компетенції,аби удосконалити сучасний урок.\nГанна Гмиря :\n21/12/2016 о 16:14\nДуже дякую за цікаву та корисну статтю Світлани Сафарян. Дійсно, проблема зменшення якості читання творів учнями середньої школи є надзвичайно важливою. Змінюється час, а з ним має змінюватися й усвідомлення вчителем своєї ролі в процесі навчання.В сучасному освітньому процесі вчитель – партнер, модератор, діяльность якого спрямована на створення умов для формування основних компетентностей учня. Вважаю цей матеріал надзвичайно важливим та корисним, адже людина, яка не усвідомлює важливості читання, ніколи не буде писати, не буде мати належний рівень загального розвитку. ось чому сучасний урок має бути спрямований на формування читацької,комунікативної і соціокультурної компетенцій.\nНаталія Кожукало :\n14/10/2015 о 09:13\nУ дослідженні Сафарян С.І. розглядається важлива для освітян проблема формування активної читацької діяльності. У роботі названі рівні сформованої читацької компетенції та найголовніші напрями удосконалення сучасного уроку літератури. Автор визначає основні чинники, які впливають на читацьку компетенцію учнів (вважаю, до них варто додати сімейне виховання). В цілому основна ідея статті розкрита.\nЛюдмила Журова :\n14/10/2015 о 15:02\nФормування активної читацької компетентності учнів повинно здійснюватися з позицій особистісно-орієнтованого навчання комплексно та в логічній послідовності з урахуванням всіх можливих складових розвитку читацької діяльності особистості. Усі аспекти цієми теми зведені в роботі в систему, нагадуючи вчителю про цілісний процес підготовки компетентного читача, щоб уникнути помилок, які часто зустрічаються в роботі саме через невикористання всіх ключових компетенцій, що мають формуватися у процесі навчання, розширюючи діапазон читацької компетентності удосконаленням уроків, враховуючи при цьому суб’єктивний та об’єктивний фактори. Сподіваюсь, за допомогою теоретичних знань та творчого доробку вчителя відбудуться зміни на краще у вихованні духовно розвиненої особистості в сучасному світі, цьому буде сприяти матеріал цієї роботи.\nЧигирин Т.О. :\n14/10/2015 о 16:21\nУ статті С.Сафарян поданий глибокий аналіз умов формування читацької компетентності учня в межах інформаційно – методичного середовища. Не новим є те,що обізнаний,ерудований вчитель має допомогти сформуватися всебічно розвиненій особистості учня. Адже задача учителя полягає не у повідомленні певної суми фактів,нехай і з різних галузей. Задача в тому,щоб пережити разом певні емоції, допомогти здійснити учневі власні відкриття , самостійно дійти певних висновків. Це можливо,наголошує доцент,лише за умови особистісної педагогічної підтримки – особистісно орієнтованого навчання на засадах компетентнісного підходу. Ми вчимо не предмету,ми вчимо аналізу,критичній оцінці отриманої інформації,співвідносній з життєвим досвідом дитини.\nЯк же в межах програми виховати учня з високим рівнем читацької компетенції,здатного до естетичного сприйняття художнього твору?А відповідь у словах В.Сухомлинського «Випробуйте 10 методів і оберіть свій;перегляньте 10 підручників і не дотримуйтесь жодного беззастережно» – у них звучить істина.\nХочете обізнаного учня – виростіть,сформуйте його самі!Саме на такі висновки наштовхнула мене ця стаття.\nДякую Вам за працю. Вона змушує задуматися над своєю системою роботи,дещо переосмислити. Вирішення складних ситуацій у простих речах.\nРогова Ірина :\n14/10/2015 о 22:04\nСтаття цікава та актуальна в нинішніх умовах вивчення літератури. Важливою для мене є думка автора про те, що учитель повинен робити акцент не на програмному матеріалі, а на організації індивідуальної інтелектуальності, творчої діяльності учня. Наше завдання не лише сприяти засвоєнню матеріалу, а й навчитись вірити в себе, не втратити рештки цікавості до літературних творів, до читання. А ще важливою компетенцією для учня є розуміння вирішити проблеми подібним чином в інших сферах.Література допомагає навчитися жити в середовищі, де багато питань. Важливо навчитися шукати відповіді.\nСтаття розкриває ключові компетенції, які мають формуватися у процесі навчання літератури,аби потім учень міг застосувати їх у реальному житті. Для нас, вчителів, це чіткі дороговкази в нашій діяльності. Дякую за статтю.\nДух Олена :\n23/10/2015 о 14:34\nДякую за статтю, в якій чітко вказуються напрями удосконалення сучасного уроку літератури, даються рекомендації щодо ефективності уроків та підвищення читацької компетенції. Окрема подяка за таблицю, яка чітко вказує на роль зарубіжної літератури у формуванні основних компетенцій.\nНаталія Енгстрем :\n26/10/2015 о 22:03\nСтаття надихає. Актуальність теми не викликає сумнівів. Дійсно, щоб зацікавити учнів проблематикою “минулих століть”, треба постійно доводити, що такі ж проблеми існують й зараз, що схожі почуття мали люди і до нас,і,можливо, познайомившись з тим чи іншим твором, можна буде знайти відповіді на свої найболючіші питання.На деяких уроках, щоб зацікавити учнів, довести їм, що предмет вивчення вартий уваги, доводиться включати всі свої акторські і ораторські здібності.Так, така специфіка роботи вчителя.Ми повинні вміти зацікавити. Але буває дуже важко. Бувають моменти, коли опускаються руки, тому що у деяких учнів все ж таки знаходяться пояснення(частіше це просто відмовки),чому вони все ж таки не прочитали той чи інший твір.І знову починається “боротьба”: з іншими учнями, які прочитали,”доводимо”, що читати таки було варто, що це цікаво,і,як би банально не звучало – корисно.\nСтаття Світлани Іванівни особисто в мене викликала надію на краще, сподівання і віру в те, що не все безповоротньо втрачено.І ще додала впевненості, що таки вчителі,які застосовують всі можливі засоби,не падають духом – на правильному шляху.Дуже дякую!\n04/11/2015 о 12:15\nДякую за статтю, яка не тільки закріпила мої знання, а й чітко вказала напрями удосконалення сучасного уроку зарубіжної літератури.\nВозна Вікторія Олександрівна :\n14/01/2016 о 18:39\nСтаття цікава, змістовна, а проблема, яку вона порушує, є дійсно актуальною. Справді, сьогодні очевидним є зменшення якості читання творів учнями середньої школи. У статті визначаються найголовніші напрями удосконалення сучасного уроку літератури, який допоможе сформувати розвинену духовну особистість учня.\nБойко Марина Аймановна :\n17/01/2016 о 21:39\nНа жаль,нині дуже обмежена читацька активність учнів,коли комп’ютер,Інтернет виходять на перший план, тому що там інформація викладена чітко і коротко. Стаття нагадує вчителю про професійну компетентність,яка необхідна для підвищення якості читання дітей. Вважаю,що, працюючи над уроком, потрібно звертати максимум уваги на читацьку,комунікативну і соціокультурну компетенції,щоб удосконалити сучасний урок зарубіжної літератури.\nЖанна Карпова :\n18/01/2016 о 16:52\nДякую за статтю. Зараз діти мало читають тому, що всі сидять в іграх та інтернеті. А Ваша стаття націлює на активну читацьку діяльність. Деякі моменти будуть використовуватися в проведенні уроків. Тому що учні ПТУ не всі вміють читати та писати.\nПанявіна Тетяна :\n26/01/2016 о 13:53\nРозвиток творчого потеніалу людини сьогодні – основне завдання школи.Духовне збагачення і розвиток гармонійної особистості досягається засобами художнього слова, літератури. Література -це підручник життя, через який вона збагачує нас життєвим досвідом, висвітлює кращі людські якості, засуджує повторне, показуючи складний шлях від ненависті до любові, протиставляючи добро злу. Література розвиває креативне мислення, розвиває творчу особистість.Нажаль, сьогодні учні читають мало. Тому стаття С.І.Сафарян “Формування активної читацької діяльності-як складова інформаційнл-методичного середовища вчителів світової літератури” цікава і актуальна для вчителів, які готуються до уроку, до успіху.\nВласенко Вадим Іванович :\n21/01/2016 о 12:20\nЯ прочитав статтю. Стаття вийшла дуже цікава. Актуальність теми не викликає сумнівів. Тут вказуються напрями удосконалення уроку літератури та даються рекомендації щодо ефективності уроків та підвищення читацької компетенції учнів. Дякую!\n01/02/2016 о 19:57\nДуже вдячна Світлані Іванівні за цю статтю. Незважаючи на науковість, її легко читати та усвідомлювати. Тема надзвичайно цікава, адже ,нажаль, наші діти дуже мало та неохоче беруть до рук книгу, адже їх набагато більше цікавлять компьютер та інтернет.Отже ,стаття дуже своєчасна та актуальна, бо тут чітко вказані найголовніші напрями удосконалення сучасного уроку світової літератури, який допоможе сформувати розвинену духовну особистість учня та підвищити їх читацьку компетенцію.Дякую Вам, та бажаю творчих успіхів!\nСеменюк Л.А. :\n01/02/2016 о 22:11\nНа сьогоднішній день – це одна з актуальних проблем сучасної літературної освіти.Як визначити роль вчителя, який викладає літературу, у навчанні і вихованні підростаючого покоління? Як навчити учнів читати і читати із задоволенням? Як провести урок на високому рівні і зацікавити учнів? Література – це книга життя, і вчителі повинні шукати нові методи і форми роботи для того, щоб учні читали! Дана стаття допомагає визначити такі форми, напрями самовдосконалення вчителя, методи підвищення ефективності і результативності уроку. Багато інформації з цієї статті можна використовувати для проведення педагогічних нарад, семінарів тощо. Дуже дякую Вам, Світлано, за гарну і таку потрібну статтю!\nВалентина Дрок :\n02/02/2016 о 18:15\nПитання ,висвітлене у статті, є актуальним у наш час. З швидким розвитком інформаційних технологій спостерігається поступове згасання інтересу учнів до літератури. Тому одним із першочергових завдань учителя зарубіжної літератури використати наявні сучасні інформаційні технології з метою формування в учнів читацьких інтересів.\nОльга Хрипун :\n02/02/2016 о 22:16\nСтаття цікава і змістовна, своєчасна та актуальна.\nЗгідна з тим, що професійна компетентність учителя нині може розглядатися як своєрідна відповідь на проблемну ситуацію в освіті, що виникла унаслідок протиріччя між необхідністю забезпечити сучасну якість і неможливість вирішити це завдання традиційним шляхом за рахунок подальшого збільшення обсягу інформації, яка полягає засвоєнню щколярами.Це завдання покликаний виконати компетентнісний підхід до навчання. Не навчальний предмет формує особистість учня, а спільна діяльність учителя і школяра з цього предмету. Учень і учитель – це дві взаємозв’язані сили, які мають діяти злагоджено в одному напрямі.\nДуже вдячна. Творчих вам успіхів!\nСовер Тетяна :\n02/02/2016 о 22:45\nСтаття піднімає актуальні проблеми уроків літератури.Мені сподобалась думка про те,що не існує універсальних, сучасних і несучасних методів і форм роботи на уроках.Все залежить не тільки від творчої лабораторії вчителя, але й від особливостей певного учнівського колективу.Дійсно,багато вчителів вважають, що класична література нецікава сучасному учневі.Я іншої думки.Учні з достатнім та високим рівнем сформованості читацької компетенції не лише цікавляться класикою, але й часто демонструють сучасний, досить нетрадиційний погляд на твори класичної літератури, знаходячи в них щось нове та актуальне.\nМостова Олена :\n03/02/2016 о 10:58\nДякую за цікаву, змістовну статтю. Кожен вчитель-філолог шукає у своїй роботі відповідь на питання, як досягти того, щоб учні читали твори, щоб у них формувався стійкий читацький інтерес. У сучасному інформатизованому світі це стає ще більш важким завданням для вчителя.Автор статті спонукає до роздумів, до роботи. Головне – не здаватися й шукати!\nОлена Троценко :\n03/02/2016 о 11:07\nСтаття дуже сподобалася, адже саме формування активної читацької діяльності є надзвичайно актуальним в наш час. Важливим у статті є те, що вчитель має працювати не з предметом, а з учнем. Автор детально зупинилася на питанні компетенцій, показала, які з них формуються у школі у процесі вивчення літератури. Ці матеріали допомагають вчителю формувати інтерес до художніх творів і удосконалювати сучасний урок літератури. Дякую.\nЩеннікова Ніна Іванівна :\n03/02/2016 о 13:52\nСтаття цікава. В ній порушене актуальне питання. Але можливості комп’ютера, інтернета у сучасному світі такі, що учень буде активним на уроці, але твір не читав.\nТому проблема компетентнісного підходу, яку автор піднімає в статті є важливою. Погоджуюсь автором, що роль учителя значно змінюється. Практика роботи вчителів зарубіжної літератури нашої гімназії свідчить, що роль учителя на уроці значно змінена: учитель↔технологія↔учень, де акцент робиться на принципи особистісно орієнтованого навчання. Це дає простір творчості, креативності для спільної діяльності; роль учителя майстра, філософа, науковця… в тому, що напрями удосконалення сучасного уроку літератури різні: інтегровані уроки, проектні майстерні, уроки-роздуми, дискусії, кінострічки, створені власноруч… за текстом художнього твору. Вдумливий читач змушений буде звернутись до тексту. А це вже й формування різних компетентностей: комунікативних, соціокультурних, міжпредметних, інформаційних, мовленнєвих…\nСтаття є порадником для вчителів-практиків у такому важливому у сьогоденні питанні.\nЛозова Т.В. :\n04/02/2016 о 01:36\nСтаття цікава, а порушена в ній проблема чи не найактуальніша в умовах сучасності:як заохотити учня до вдумливого читання.Вона спонукає переосмислити свою роль на уроці як вчителя,шукати шляхи удосконалення та активізації навчального процесу.Адже від успішності уроків літератури залежить формування комунікативних, мовленнєвих,соціокультурних, інформаційних компетентностей. Дякую Вам, бажаю здоров’я та творчої наснаги.\nХодорич О.І. :\n04/02/2016 о 18:35\nУ статті «Формування активної читацької діяльності – як складова інформаційно-методичного середовища вчителів світової літератури» велика увага приділяється проблемі професійної компетентності вчителя, яка включає усі сторони діяльності (знаннієву, технологічну, мотиваційну тощо), найголовнішим напрямам удосконалення сучасного уроку.\nУ практичній діяльності буду використовувати рекомендації щодо особистісно орієнтованого навчання, яке робить урок актуальним для учнів і сприяє розвитку професійної компетентності учасників освітнього процесу.\nКатерина Гетьман :\n04/02/2016 о 20:23\nВдячна за статтю,у ній порушене актуальне питання.Написано науково,зрозуміло, цікаво.\nАвтор пропонує шлях виконання роботи через компетентнісний підхід у навчанні,підкреслює необхідність підвищення ефективності сучасного уроку,нагадує учителю про професійну компетентність, що допомагає формувати читацьку діяльность для учнів.Все складне у простому…\nГришковець Людмила :\n04/02/2016 о 20:25\nАвтор дає можливість переосмислити свою роботу щось змінити, шукати нові засоби формування в учнів на уроках інтересу до літератури. Стаття цікава і змістовна.В ній звертається увага на шляхи удосконалення сучасного уроку літератури. Поданий глибокий аналіз умов формування читацької компетентності учня, змушує задуматися над своєю системою роботи.Вдячна за статтю.\nШокун Лариса Пантеліївна :\n05/02/2016 о 12:18\nУ вивченні світової літератури повинен бути тільки компетентний підхід учителя до учнів. Не цікавих поетів і письменників включених до підручників світової літератури не існує. Завдання вчителя зацікавити, розчинити двері і утримати дитину в світі чарівності, розуму, інтелекту з яким вона буде опановувати життя.\nПопова Н.П. :\n05/02/2016 о 13:11\nЗгодна з автором у тому, що сучасний урок літератури не може бути без гармонійного поєднання інтенсівної розумової та творчої діяльності учнів. Особисто для себе взяла “на озброення” теоретичні поради щодо використання ігрових прийомів на уроці, необхідних для того, щоб уникнути перевантаження школярів. Ігрові технології з задоволенням використовую у своїй практиці!\n09/02/2016 о 16:50\nТема інформаційного середовища справді важлива і нагальна. Цікаими для мене є думки щодо сучасного уроку. Стаття надихає до творчості.Ми справді повинні постійно “вміти виховувати смак, відчуття Слова, Образу”\n15/02/2016 о 20:15\nСтаття к.п.н. С.І. Сафарян дає відповідь на питання: як зробити так, щоб читання художнього тексту стало співтворчістю автора та учня-читача. Я погоджуюсь з думкою, що навчальний предмет ніколи не формує особистість дитини, її формує спільна діяльність вчителя і учня. Робота має практичне значення, бо містить рекомендації, як формувати читацьку компетентність учня, як удосконалити урок зарубіжної літератури.\nБарцева Н.Л. :\n17/02/2016 о 19:32\nАктуальність статті не викликає сумнівів. Кожен може знайти у ній допомогу у відповідь на якесь власне, “учительське”, найболючіше питання. Особисто мене хвилює формування основної з ключових компетенцій учня – читацької. Ні особистісний, ні когнітивний, ні діяльнісний компоненти не формуються там, де нема бази – знання змісту тексту художнього твору. Тому я згодна з тим, що сучасний вчитель, на сучасному уроці літератури, за допомогою особистісно-орієнтованої спрямованості та різноманітності підходів, прийомів та методів просто зобов’язаний активізувати бажання учнів ознайомитися з потрібною літературою. Тому бажаю натхнення, творчих осяянь, безмежних знань та невичерпного бажання тому вчителю-словеснику, що здатен “читача-невігласа” привести у “чарівний світ Прекрасного”.\n17/02/2016 о 21:25\nСтаття цікава та актуальна.Автор визначає найголовніші напрями удосконалення сучасного уроку літератури,чинники,які впливають на читацьку компетенцію учнів.\nДякую С.І.Сафарян за цю статтю.\n19/02/2016 о 10:33\nСтаття дуже цікава. Тема безсумнівно актуальна. Особливо цікавими мені були частини, де порушувались питання щодо напрямів удосконалення уроку літератури, рекомендації щодо ефективності уроків та підвищення читацької компетенції учнів. Дякую.\nЦибок А. :\nСтаття звертає увагу на зменшення читацької активності учнів та їх зацікавлення уроками літератури. В сучасному світі завдання вчителя зацікавити учня, навчити його читати і виховати в ньому смак, читацький апетит.\nМороз Галина Вікторівна :\n19/02/2016 о 12:19\nСтаття дозволяє вирішити проблему сучасного уроку літератури, який сьогодні допомагає формувати розвинену особистість.\nСучасний урок – це пошук нових засобів педагогічної творчості, розробка нових шляхів. В цьому і допомагає стаття – формування активної читацької діяльності. Дякую.\n29/02/2016 о 19:25\nСтаття дуже актуальна. Сьогодні дуже важко привчити учнів багато і правильно читати. Діти зараз з розвитком комп’ютерної грамотності не хочуть читати книжку. Я працюю в п’ятих класах і тому дуже важко залучити учнів до читання, хоча б програмовий матерал. У своїй статті автор дає рекомендації з формування читацької компетентності, як залучити учнів до активної читацької діяльності. Дуже вдячна!\nТетяна Плугова :\n02/03/2016 о 16:57\nСтаття к.п.н. С.І. Сафарян, на мій погляд, торкається дуже важливої проблеми – привернути увагу до спільної діяльності між учнем та вчителем, яка направлена не тільки на оволодіння певним арсеналом знань, умінь та навичок, а й на формування особистості школяра. В такій взаємодії відбуваються зміни не тільки в особистості учня, а й сам вчитель теж може змінюватись.Майстерність учителя полягає в тому, що допомагаючи дитині зрозуміти зміст прочитаного, він ще націлює і допомагає їй зрозуміти, як їй(дитині) це вдалося.Тому , відзначаючи найголовніші напрямки удосконалення сучасного уроку, а саме: творчість процесу, урізноманітнення методів, прийомів, технологій, засобів, стимулювання інтелектуальних, творчих та естетичних потреб школяра – є основними факторами формування в учнів свідомого інтересу до літератури.\n02/03/2016 о 19:16\nУ статті слушно вказано, на що потрібно орієнтуватися на уроках літератури, які компетенції в учня потрібно формувати. Але дуже складно прищепити любов до читання в сучасного учня, дуже складно відволікти його від сучасних альтернатив книзі. Якщо це вдається – вчитель, і в перспективі учень, стає переможцем. Також слушне зауваження про читацькі інтереси сучасних дітей, яким складно пояснити, навіщо читати найкращі зразки класичної, елітарної літератури, витриманої часом і підкріплені генієм письменника, якщо можна зайняти час масовою літературою, над якою не варто задумуватись читачеві і яка, на мою думку, не спрямована і не здатна на розвиток вказаних у статті компетенцій. Література покликана «зацікавити і повести за собою у чарівний світ Прекрасного».\nАтаманчук Катерина :\n21/05/2016 о 18:18\nСтаття Світлани Іванівни особисто в мене викликала надію на краще, сподівання і віру в те, що не все безповоротньо втрачено. Стаття цікава, змістовна, а проблема, яку вона порушує, є дійсно актуальною. Вона спонукає переосмислити свою роль на уроці як вчителя, шукати шляхи удосконалення та активізації навчального процесу.Адже від успішності уроків літератури залежить формування комунікативних, мовленнєвих,соціокультурних, інформаційних компетентностей. Дякую Вам, бажаю здоров’я та творчої наснаги.\nВалентина Желєва :\n23/05/2016 о 18:15\nДякую за статтю. Вона цікава та потрібна. Тема статті дуже актуальна. Вона змушує нас шукати нові підходи для удосконалення навчального процесу, виховувати любов до читання. Необхідно так подати матеріал із літератури,щоб учень захотів сам прочитати цей твір.\nЗавдання вчителя – зацікавити учня, викликати інтерес до твору і примусити його взятися за книжку.\nОхрименко Людмила :\n23/05/2016 о 21:33\nДуже вдячна за статтю, вона цікава й змістовна.Для мене вона особливо актуальна, бо давно займаюся проблемою формування активної читацької діяльності учнів.В нинішніх умовах викладання літератури це питання є дуже важливим.\nТихоненко Ганна :\n24/05/2016 о 17:51\nСтаття досить актуальна в наш час. На самому початку статті мова йде про професійну компетентність учителя. Автор нагадує, що вчитель повинен працювати з учнем, а не з предметом. Адже особистість учня формує спільна діяльність учителя та школяра з цього предмета. Автор підкреслює, що основними компетенціями, які формуються у процесі вивчення літератури в школі є читацька, комунікативна та соціокультурна.\nОсновною формою навчально-виховного процесу був і залишається урок. Виникає питання: яким же має бути сучасний урок літератури; як підвищити його ефективність. Адже ці питання завжди хвилювали вчителів.\nНа мій погляд, дуже вдалі найголовніші напрями удосконалення сучасного уроку літератури:\n–\tпостійно активізувати учнів, розвивати їхню ініціативу;\n–\tурізноманітнювати методи, прийоми, технології, засоби навчання, види робіт, які використовують учні;\n–\tнеобхідно виховувати в учнів постійний стійкий інтерес до читання, до літератури, стимулювати інтелект, творчі та естетичні потреби школяра.\nАвтор підкреслює, що книжка існує тільки в загальному контексті епохи. Тому вона нагадує нам, що вивчення твору потрібно починати з характеристики епохи, в яку жив автор, з його країни, особистості поета чи письменника, а потім уже читання та аналіз твору.\nСеменець Алла :\n26/05/2016 о 10:36\nЩиро вдячні Світлані Іванівні за актуальність статті.На сьогоднішній день привчити дітей читати,викликати інтерес до літератури є головною метою вчителя.Учні мають усвідомити,що література-унікальний вид мистецтва. Ніякий відеофільм,комп”ютерна гра не замінить спілкування з книгою…\nГрищенко Олена :\n26/05/2016 о 10:58\nСтаття Сафарян С.І.викликала заціклавленість.Активізувати читацьку увагу школярів-це найперша задача вчителя літератури.Хочеться побажати автору подальшої плідної й захоплюючої роботи,наснаги.\nОлександра Линник :\n27/05/2016 о 10:11\nВаші поради щодо напрямів удосконалення сучасного уроку літератури допоможуть мені формувати у учнів активну читацьку діяльність. Дякую\nХамбекова Лариса :\n29/05/2016 о 13:27\nПроблема заохочення молоді до читання є актуальною не лише у навчально-виховному процесі для формування учнівських компетенцій, а й для розвитку особистісних якостей.\nЗалучення учнів до читання книг здійснюється як у навчальній, так і в позакласній діяльності, на спеціально організованих заходах. Здатність до прочитання творів та їх аналізу і осмислення формує особистість, її комунікативні та творчі навички, розширює світогляд.\nРозвиток новітніх технологій відкриває нові можливості перед читачем. Зокрема, набирає популярності літературний жанр “Mashup”, в якому за основу взятий текст класичного твору та додано елементи інших жанрів та авторський текст. Останньою гучною публікацією стала книга Сета Грема-Сміта “Гордість, упередження і зомбі”, в якій сюжет класичного твору переплітається із фантастичними елементами.На мою думку,автори вдаються до цих прийомів, аби сформувати у молоді стійкий інтерес до читання.Тому і вчитель літератури повинен використовувати креативні прийоми та не залишатися маргіналізованим спостерігачем.\nОксана Лавріненко :\n30/05/2016 о 16:01\nПані Світлано,дякую за цікаву статтю! На сьогоднішній день тема формування активної читацької позиції школяра є надто глобальною. Тому я особисто вдячна Вам за спробу виокремити найголовніші напрями удосконалення сучасного уроку літератури. У статті зібрані основні факти,що сприяють формуванню в учнів інтересу до літератури.\nХотілося б у майбутньому побачити Вашу статтю,де вчителеві буде запропоновано більше практичних порад для формування активної читацької діяльності школярів на уроках літератури ( сучасні форми,методи,прийоми,засоби, види робіт,які будуть спрямовані на сучасного читача)\nОрлова Тетяна :\n30/05/2016 о 23:14\nУ статті порушуються питання вивчення професійної компетентності учителя, ведеться мова про те, що особистіть учня формує спільна діяльність учителя та школяра. Автор статті вказує на те, що потрібно робити акцент на організацію індивідуально-інтелектуальної творчої діяльності учня. Важливо те, що ми повинні вчити дітей визначати та вирішувати проблеми та завдання у реальних життєвих ситуаціях, тому потрібно так організувати процес навчання, щоб сма набутих знань знаходила застосування у реальному житті. Тому, працюючи над уроком, варто звернути увагу на напрями удосконалення уроку літератури: розвивати творчий потенціал школярів, урізноманітнювати методи викладання.\nЮлія Мірошниченко :\n31/05/2016 о 12:42\nНа сьогоднішній час у статті порушене одне з найголовніших питань – формування активної читацької діяльності як складової інформаційно-методичного середовища. Щоб сучасний урок був цікавим, вчителечі потрібно дбати про професійну компетентність. Сучасний учитель літератури повинен досконало володіти навчальним предметом не тільки в межах програми, а й мати ґрунтовну підготовку з історії та теорії літератури, фольклору, лінгвістики вміти користуватися цими знаннями. Раціональне використання методів та прийомів, що забезпечують учителеві-словеснику найвищу педагогічну результативність у його роботі з учнями. Адже урок літератури – це мистецтво слова, що вимагає особливого підходу до її вивчення. І тоді навіть “читача-невігласа” можна привести у “чарівний світ Прекрасного”.\nДякую Вам, бажаю здоров’я та творчої наснаги.\nНаталя Волковська :\n31/05/2016 о 13:38\nНа сьогоднішній день в статті піднімається дуже актуальна тема. Нашим завданням є навчити дітей читати, аналізувати, осмислювати текст. Порівнювати прочитане з дійсністю, робити висновки. Вдячна за статтю.\nМарина Дикун :\n31/05/2016 о 22:37\nДякую за статтю. Постійно виникають питання: як організувати інтелектуальну, творчу роботу учнів, щоб вони зрозуміли прочитаний текст,бачили художні деталі,розуміли підтекст…Тому зацікавили напрями удосконалення сучасного уроку літератури, які пропонує автор. Чітка характеристика ключових компетенцій та рівнів сформованості читацької компетенції допомагає чітко визначити: якого результату ми хочемо досягти.\nШимко Світлана :\n01/06/2016 о 00:31\nПроблеми висвітлені в статті є надзвичайно актуальними.Чітко вказані основні напрямки удосконалення сучасного уроку літератури.Матеріал статті спонукає замислитись над тим, що в сучасних умовах на уроках літератури художні твори дійсно потрібно розглядати масштабно, різноманітно, в співпраці з учнями. Велику увагу потрібно приділяти аспектам творчості. Фонові знання є органічною складовою успішного сприйняття твору.\nМогорт Н. :\n01/06/2016 о 19:04\nВ цій статті автор звертає увагу на шляхи удосконалення сучасного уроку літератури. Стаття цікава. Важливим в статті є необхідність зміни позиції сучасного вчителя на позицію особистісної педагогічної підтримки, коли учитель не повинен бути єдиним,основним джерелом знань,він повинен стати для учня партнером і координатором його роботи, аби створювати належні умови для формування ключових компетентностей.\nЛеся Іщенко :\n01/06/2016 о 22:25\nСтаття С.І.Сафарян цікава, змістовна. Автор порушує важливу проблему. На сучасному етапі читацька активність учнів обмежена. Тому першочергове завдання – це формування в учнів стійкого інтересу до літератури, прилучення їх до читання. Автор статті визначає найголовніші напрями удосконалення сучасного уроку, звертає увагу на професійну компетентність, необхідну для підвищення читацької активності учнів.\nОльга Іванченко :\n01/06/2016 о 23:32\nДякую за цікаву й змістовну статтю, для мене дуже корисний матеріал, використовую міжпредметні зв’язки. Матеріал можно використовувати при вивченні текстів художніх творів. Поєднання теорії і практики дає можливість сформувати творчу особистість.\nТарасова Таміла :\n15/01/2017 о 15:09\nАвтор досить змістовно висвітлює умови підвищення якості уроків літератури. Тому що всяка одноманітність зрештою породжує в дітей відчуття перевантаження. Воно виникає не стільки від великої кількості завдань, їх складності, скільки від одноманітності, сірості і буденності. Ми зараз можемо стверджувати те, що суспільство, яке читає, є суспільством, що мислить. Навчити вмінню читати самостійно, осмислено – одне із пріоритетних завдань педагогів, його вирішенню сприяє майстерність залучати дітей до книги, оволодівати мистецтвом літературного читання, закріплювати читацькі навички, розширювати діапазон читацької компетентності.\n17/01/2017 о 21:06\nАвтор досить змістовно висвітлює умови підвищення якості уроків літераткри. Тому що всяка одноманітність зрештою породжує в дітей відчуття перевантаження. Воно виникає не стільки від великої кількості завдань, їх складності, скільки від одноманітності, сірості і буденності. Ми зараз можемо стверджувати те, що суспільство, яке читає, є суспільством, що мислить. Навчити вмінню читати самостійно, осмислено – одне із пріоритетних завдань педагогів, його вирішенню сприяє майстерність залучати дітей до книги, оволодівати мистецтвом літературного читання, закріплювати читацькі навички, розширювати діапазон читацької компетентності.


Фонд сприяння демократії Посольства США запрошує українські громадські організації\nГоловна Про напрями діяльності Конкурси, гранти Фонд сприяння демократії Посольства США запрошує українські громадські організації\nФонд сприяння демократії Посольства США запрошує українські громадські організації взяти участь у конкурсі проектів, спрямованих на попередження торгівлі людьми в Україні, судове переслідування та покарання злочинців, залучених до торгівлі людьми, а також захист потерпілих від торгівлі людьми.\nЗавданням конкурсу є перешкоджання торгівлі людьми та будь-якому виду експлуатації людини, включно із сексуальною та трудовою.\nФонд сприяння демократії зацікавлений у фінансуванні проектів, які запропонують інноваційні підходи в протидії торгівлі людьми, зможуть підвищити рівень громадської обізнаності населення, створити та зміцнити політичну волю, залучити ресурси до боротьби із торгівлею людьми, а також посилити юридичні та інституційні спроможності організацій, які необхідні для попередження торгівлі людьми.\nПроектні пропозиції можуть складатися з наступних компонентів:\n- Кампанії з адвокації та посилення інституційних спроможностей організацій через вдосконалення та розробку законодавчих та нормативних актів; навчання працівників державних органів, служб та громадських організацій тому, як надавати ефективні та якісні послуги у сфері протидії торгівлі людьми та допомоги постраждалим;\n- Попередження торгівлі людьми, у тому числі проведення цільових акцій та масштабних інформаційних кампаній стосовно різних видів торгівлі людьми;\n- Захист, реабілітація, та реінтеграція постраждалих від торгівлі людьми задля їхньої повної суспільної адаптації, а також надання допомоги у юридичній і судовій сфері та отриманні грошових компенсацій;\n- Захист дітей та молоді;\n- Подолання стигматизації по відношенню до постраждалих від торгівлі людьми з боку населення;\n- Мобілізація ініціативних груп та громадянського суспільства в Україні та на міжнародному рівні;\n- Посилення економічних спроможностей з метою підвищення економічного потенціалу постраждалих від торгівлі людьми та обраних груп ризику;\n- Налагодження співпраці між громадянським суспільством та силовими структурами;\n- Навчальні кампанії для допомоги постраждалим від торгівлі людьми;\n- Тренінги для працівників, які надають первинну допомогу постраждалим від торгівлі людьми, в тому числі для соціальних служб, міліції, прокуратури та судів;\n- Освітня робота із сільськими мешканцями, або із вразливими категоріями населення;\n- Всебічне висвітлення у ЗМІ сучасних викликів та загроз у сфері торгівлі людьми;\n- Шляхи вирішення проблеми торгівлі людьми в Україні та за її межами.\nКінцевий термін подачі всіх заявок – 4 лютого 2014 року о 12:00\nЗаявки із позначкою “Протидія торгівлі людьми” повинні бути надіслані електронною\nДжерело : ukraine.usembassy.gov


Засоби для інтимної гігієни: які вибрати? ~ Жіночий сайт "Вона"\nЯкщо складати список засобів, призначений для інтимної гігієни жінок, він вийде досить великою.\nВ нього будуть входити такі позиції:\nпрокладки щоденні і циклічні;\nДеякі з них є універсальними, інші класифікуються за віком та якості шкіри. Як розібратися в цьому широкому асортименті засобів для інтимної гігієни, що випускаються для жінок?\nНайінтимніші з коштів\nНайбільш особистими з усіх гігієнічних засобів вважаються прокладки і тампони. Був час, коли про них навіть пошепки розмовляли, і продавалися вони тільки в аптеці.\nПід час менструації жінки користуються – в залежності від особистих уподобань тампонами або прокладками.\nЩо краще, а що гірше, на чому зупинити свій вибір?\nТампони добре вбирають, тільки якщо вони правильно вставлені;\nВони непомітні під одягом;\nЇх необхідно міняти кожні 4 години, інакше є ризик розвитку вульвовагініту;\nЗі стінок піхви тампони вбирають не тільки менструальні виділення, але і будь-яку вологу, що викликає зміна кислотно-лужного балансу, і поява сухості та подразнення слизової оболонки вульви;\nВідомі випадки токсичного шоку у жінок при користуванні тампонами;\nТампони доставляють хворобливі відчуття, коли їх змінюють.\nВ залежності від кількості виділень можна підбирати прокладки необхідного якості;\nПід одягом можуть виділятися;\nІснують спеціальні футлярчики для прокладок, які не займають;\nСуттєво обмежують рухи, можуть збиватися на бік і пропускати виділення;\nМожна контролювати рівень виділень за допомогою прокладок, але вони створюють парниковий ефект. З-за цього патогенні бактерії посилено розмножуються;\nПрокладками можуть користуватися діви;\nПрокладка може натирати ніжну шкіру промежини.\nЯк можна побачити, однозначної ради, чим користуватися, дати не можна. І слід виходити з індивідуальних переваг. Гінекологи дають тільки 1 однозначний порада: при виборі засобів для інтимної гігієни для дівчаток варто зупинитися на прокладках або зовсім коротких тампонах, якщо доводиться активно рухатися.\nЧи є необхідність у щоденних прокладках?Як можна побачити, однозначної ради, чим користуватися, дати не можна. І слід виходити з індивідуальних переваг. Гінекологи дають тільки 1 однозначний порада: при виборі засобів для інтимної гігієни для дівчаток варто зупинитися на прокладках або зовсім коротких тампонах, якщо доводиться активно рухатися.\nТільки в тому випадку, якщо із-за індивідуальних особливостей у жінки рясні виділення. Змінювати щоденні прокладки необхідно не рідше, ніж раз в 2-3 години. Незважаючи на маленькі розміри і невелику товщину вони створюють такий самий парниковий ефект, як і прокладки, що використовуються при менструації. А значить, дають поштовх до розмноження патогенних бактерій.\nЗдоровій жінці, постійно дотримується гігієни, не потрібні щоденні прокладки. Але якщо вже виробилася звичка до їх використання, то бажано вибирати засоби без барвників та ароматизаторів. Саме вони найчастіше бувають виною подразнення ніжної шкіри промежини.\nЯкий косметичний засіб краще для інтимної гігієни?\nІнтимна косметика ділиться на наступні види:\nМило. Відрізняється від звичайного тим, що не містить ароматизаторів і консервантів, які можуть викликати роздратування. Якщо доглядати за інтимними зонами з допомогою мила, то може відчуватися сухість шкіри. Незважаючи на те, що до складу мила часто входять екстракти лікарських трав, вплив його більш сильне, ніж у інших доглядають коштів.\nГель. Це рідкий миючий засіб, в яке входять протизапальні і зволожуючі компоненти. Остання складова дуже важлива при клімаксі – в цей час природне фізіологічне зволоження зменшується. На шкіру гель діє набагато м’якше мила. Але багато жінок вважають, що гелем якісно вимитися неможливо – через м’якого впливу і пом’якшувального ефекту у них залишається відчуття липкості.\nМус. Асортимент мусів в косметичних магазинах, призначених для інтимної гігієни, необґрунтовано бідний. Між тим ці засоби мають ті ж властивості, що і гелі, але через свою легкості відчуття липкості не залишають. Вони ідеально підходять для жінок з ніжною шкірою.\nВологі серветки є антисептичними засобами для інтимної гігієни. Ними зручно користуватися в дорозі, коли немає можливості помитися. Випускаються серветки з молочною кислотою і екстрактами лікарських рослин. Завдяки зручній упаковці їх можна постійно носити з собою в сумочці. В деяких випадках їх використовують як серветок для рук.\nЗ зволожуючими засобами для інтимної гігієни при клімаксі жінки почувають себе набагато комфортніше. Випускаються спеціальні креми, у складі яких містяться зволожуючі компоненти і антисептики. Ці речовини одночасно пом’якшують ніжну шкіру, захищають її від сухості і блокують розмноження патогенних мікроорганізмів.\nСуперечки про необхідність дезодорантів для інтимних зон ведуться до цих пір. Багато гінекологи вважають ці кошти шкідливими, особливо для дівчаток, які ще не навчилися стежити за собою. Дезодоранти повинні – якщо вони складені правильно – заглушати інтимні запахи, але не мати власного. Цим умовам відповідають лише дезодоранти дорогих фірм. Всі інші виробники випускають засоби з ароматом, а це викликає ризик виникнення алергічної реакції.\nЯкщо є можливість усамітнитися і обробити інтимну зону дезодорантом, то чи не краще зайвий раз помитися?\nЯкі краще вибирати засоби для інтимної гігієни? Ідеальний склад: з молочною кислотою і антисептиком, надають бактерицидну дію. Обов’язково слід звернути увагу на термін придатності – якщо воно може зберігатися більше, ніж рік у відкритому вигляді, то від покупки краще відмовитися. Занадто багато вона містить консервантів.\nЗвертати увагу слід і на запах – чим його менше, тим краще.\nЗвичайні компоненти для засобів інтимної гігієни:\nРівень рН повинен бути нейтральним, тобто 3,3.\nНа етикетці обов’язково має бути напис: для щоденного використання. Тільки тоді можна бути впевненим – роздратування від засобу не виникне.\nПравильно доглядати за собою\nІснують особливі правила інтимної гігієни.\nЯкщо їх не дотримуєшся, то, незважаючи на регулярне використання інтимної косметики, можна отримати роздратування інтимної зони.\nМитися слід 2 рази на день – вранці і ввечері, не зловживаючи інтимними гігієнічними засобами, щоб не порушити склад природної мікрофлори піхви. Щоденні спринцювання не потрібні.\nНе слід направляти в промежину сильний струмінь води – вона вимиває корисну мікрофлору і може пошкодити ніжну слизову.\nІнтимну зону не розтирають рушником, а м’яко промокають. Ідеальний варіант – одноразові паперові рушники.\nПрокладки і тампони потрібно міняти не рідше, ніж раз в 3-4 години.\nЗасоби інтимної гігієни, що мають у своєму складі екстракти і витяжки лікувальних трав, молочну кислоту і антисептики, все одно ліками не є. Якщо з’явилися незвичні виділення або виражене подразнення, з допомогою лікувальної косметики проблему вирішити неможливо.\nПри змінах стану шкіри і виділень необхідно звертатися до гінеколога.\nДаріяСентябрь 22nd, 2017 8:01 пп\nа чому нічого не сказано про такий засіб, як менструальна чаша? Чаша більш екологічна, ніж тампони чи прокладки, більш економна, в ній не розмножуються бактерії, а також її можна не змінювати від 2 до 12 годин без шкоди для здоров’я. Жінки мають знати про таке!


Норвегія попросить США збільшити кількість морпіхів біля кордону з РФ | Український інтерес\nНорвегія попросить США збільшити кількість морпіхів біля кордону з РФ\nНорвегія попросить США збільшити кількість морпіхів біля кордону з РФ. Фото: REUTERS\nНорвегія попросить Сполучені Штати подвоїти кількість американських морських піхотинців через потенційну загрозу з боку Росії.\nЗа словами міністра закордонних справ Іне Еріксен Сурейде, рішення про збільшення присутності американських військових має широку підтримку у парламенті та не передбачає створення постійної бази США. Осло попросить Вашингтон відправити 700 морських піхотинців з наступного року.\nЗа планом, близько 330 американських морських піхотинців мають залишити Норвегію наприкінці цього року після того, як перший контингент прибув у січні 2017 року для підготовки до бойових дій у зимових умовах. Вони були першими представниками іноземних військ, які з часів Другої світової війни були розміщені у Норвегії – члена НАТО.\nПочаткове рішення Осло про прийом морських піхотинців торік Росія сприйняла негативно. Вона заявила, що це погіршить двосторонні відносини з Осло та посилить напругу на північному фланзі НАТО.\nЯк повідомляв “Український інтерес”, на тлі зростання напруженості між Заходом і Росією Збройні сили США розглядають можливість розгортання системи протиракетної оборони THAAD на авіабазі Рамштайн у Німеччині. Нині там базується командування ВПС США в Європі і об’єднане командування ВПС НАТО.


Мікеланджело Буонаротті - великий флорентійський художник, скульптор, архітектор і поет. Про нього було написано дуже багато літератури, однак метою мого реферату я не ставила знаходження будь-якого рідкісного матеріалу, або тим більше відкриття чогось нового у творчості прославленого флорентійця. Ця робота призначена виключно для більш повного ознайомлення з біографією і роботами Мікеланджело в рамках курсу історії світової художньої культури.\nОсновною роботою, яку я використовувала при написанні реферату є переклад книги Дж. Вазарі "Життєписи найзнаменитіших живописців, творців і архітекторів». У силу того, що книга ця була написана сучасником всіх тих людей, про яких вона написана, то вона є цінним джерелом не тільки для рефератів, а й взагалі для історичного вивчення. Про ступінь же достовірності даного джерела може говорити той факт, що автор цієї роботи був учнем і другом Мікеланджело. Тобто, з одного боку, звичайно, Вазарі, особисто знав Мікеланджело, міг написати про нього те, що пізніші дослідники знати не могли, але з іншого боку, будучи другом людини, про який писав, автор міг кілька прикрашати факти в силу суб'єктивності свого погляду.\nКрім вищезгаданої роботи я користувалася «Великої Радянської енциклопедією» та кількома словниками з живопису з метою отримання загальних відомостей щодо творчості Мікеланджело Буонаротті. Для більш повного висвітлення діяльності Мікеланджело - архітектора мною була використана книга «Сто великих архітекторів», а більш детальна інформація про розпис Сікстинської капели була взята з книги «Сто великих картин». Вся ця література, звичайно, не може претендувати на глибоке мистецтвознавче дослідження творчості флорентійського майстра, проте для загального ознайомлення може бути застосовна.\nУ понеділок 6 березня 1475 року в невеликому містечку Капрезе у подеста (градоправителя) Кьюзі і Капрезе народилася дитина чоловічої статі. У сімейних книгах старовинного роду Буонарроті у Флоренції збереглася докладний запис про цю подію щасливого батька, скріплений його підписом - ді Лодовіко ді Ліонардо ді Буонарроті Симоні.\nБатько віддав сина до школи Франчесці та Урбіно у Флоренції. Хлопчик повинен був вчитися схиляти і відмінювати латинські слова у цього першого укладача латинської граматики. Але цей шлях не поєднувався з природними нахилами Мікеланджело: він був надзвичайно допитливий від природи, але латинь його пригнічувала. Навчання йшло все гірше й гірше. Засмучений батько приписував це лінощам і недбальство, не вірячи, звичайно, в покликання сина. Він сподівався, що юнак зробить блискучу кар'єру, мріяв побачити його коли-небудь у вищих цивільних посадах.\nАле, врешті-решт, батько змирився з художніми схильностями сина і одного разу, взявши перо, написав: «Тисяча чотириста вісімдесят восьмого року, квітня 1-го дня, я, Лодовіко, син Ліонардо ді Буонарроті, розміщую свого сина Мікеланджело до Доменіко і Давида Гірландайо на три роки від цього дня на наступних умовах: сказаний Мікеланджело залишається у своїх вчителів ці три роки, як учень, для вправи в живописі, і повинен, крім того, виконувати все, що його господарі йому накажуть; у винагороду за послуги його Доменіко і Давид платять йому суму у 24 флорина: шість у перший рік, вісім у другій і десять в третій; всього 86 ліврів ».\nУ майстерні Гірландайо він пробув недовго, бо хотів стати скульптором, і перейшов в учні до Бертольдо, послідовника Донателло, який керував художньою школою в садах Медічі на площі Сан-Марко. Його відразу ж помітив Лоренцо Прекрасний, котрий надав йому заступництво і ввів його в свій неоплатонічний гурток філософів і літераторів. Вже в 1490 році стали говорити про виняткове дарування зовсім ще юного Мікеланджело Буонарроті. У 1494 році, з наближенням військ Карла VIII, він залишив Флоренцію, повернувся до неї в 1495 році. У двадцять один рік Мікеланджело відправляється в Рим, а потім в 1501 році знову повертається в рідне місто.\nОснови культури Мікеланджело носили неоплатонічний характер. Неоплатонічної до кінця залишається і ідейна сутність його діяльності і суперечливою релігійного життя. Незважаючи на навчання у Гірландайо і Бертольдо, Мікеланджело можна вважати самоуком. Мистецтво він сприймав неоплатоническим, як шаленство душі. Але джерелом натхнення для нього, на відміну від Леонардо, служила не природа, а культура як історія людської духовності, боротьби за спасіння душі. Він вивчає класичне мистецтво, і деякі з його творінь приймають навіть за античні, що є доказом його прагнення не стільки до тлумачення історичної дійсності, скільки до оволодіння нею з метою подальшого подолання.\nУ 1505 році папа Юлій II викликав Мікеланджело з Флоренції. Давши йому повну свободу і не довіряючи своїм наступникам, тато вирішив за життя створити собі гідну гробницю. Однак проект, задуманий Мікеланджело так і не був здійснений в повному масштабі.\nМікеланджело неохоче погодився з даним йому в 1508 році Юлієм II дорученням розписати звід Сікстинської капели. Цей розпис являє собою синтез архітектури, скульптури і живопису.\nОбрання папою в 1513 році Лева Х з сімейства Медічі сприяло поновленню зв'язку Мікеланджело з рідним містом. У 1516 році новий тато доручає йому розробити проект фасаду церкви Сан-Лоренцо, побудованої Брунеллескі. Це стало його першим архітектурним замовленням. Художник прийняв його з ентузіазмом. Він пише, що його майбутнє творіння «своєю архітектурою і скульптурою стане дзеркалом всієї Італії». Але договір був розірваний, і Мікеланджело доручили розробити проект Нової сакристії для церкви Сан-Лоренцо, де збиралися помістити гробниці Лоренцо і Джуліано Медічі.\nПадіння Флорентійської Республіки ознаменувало собою найбільш тривожний період в житті Мікеланджело. За одними джерелами він брав участь в обороні рідного міста, а після його падіння був вимушений співпрацювати з татом з сімейства Медічі. За іншою думкою, майстер, незважаючи на свої тверді республіканські переконання, не витримав тривоги перед наступаючими подіями: він втік до Феррару і Венецію (1529), хотів сховатися у Франції. Флоренція оголосила його бунтівником і дезертиром, але потім пробачила і запропонувала повернутися. Ховаючись і переживаючи величезні муки, він став свідком падіння рідного міста і лише пізніше боязко звернувся до тата, який в 1534 році доручив йому закінчити розпис Сікстинської капели. Мова йде про величезну фресці на вівтарній стіні.\nУ 1534 році Мікеланджело повернувся в Рим і через два роки приступив до створення свого знаменитого твору - картини «Страшного суду», закінченої ним в 1541 році.\nЗакінчивши «Страшний суд», Мікеланджело досяг вершини слави серед сучасників. Він забував оголити голову перед татом, і тато, за його власними словами, не помічав цього. Папи та королі саджали його поруч з собою.\nУ житті Мікеланджело не знав ніжної ласки й участі, і це відбилося на його характері. Був момент в юності, коли він марив про особисте щастя і виливав своє прагнення в сонетах, але скоро він зжився з думкою, що воно йому не судилося. Тоді великий художник увесь пішов в ідеальний світ, в мистецтво, яке стало його єдиною коханою. «Мистецтво ревниво, - говорить він, - і вимагає всієї людини». «Я маю дружину, якій весь належу, і мої діти - це мої твори». Великим розумом і природженим тактом повинна була володіти та жінка, яка б зрозуміла Мікеланджело.\nВін зустрів таку жінку, але занадто пізно. Йому було тоді вже шістдесят років. Це була Вітгорія Колона. Вона походила зі старовинного і могутнього римського роду. Вітгорія стала вдовою у тридцять п'ять років, коли гаряче коханий нею чоловік маркіз Пескара помер від ран, отриманих в битві при Павій. Цілих десять років до зустрічі з Мікеланджело вона оплакувала свою втрату, і плодом цих страждань стали вірші, створили їй славу поетеси. Вона глибоко цікавилася наукою, філософією, питаннями релігії, політики і суспільного життя. У її салоні велися живі, цікаві бесіди про сучасні події, моральних питаннях і завдання мистецтва. У її будинку зустрічали Мікеланджело як царственого гостя. Він же, ніяковіючи надаються йому пошаною, був простий і скромний, втрачав всю свою уявну гордовитість і охоче розмовляв з гостями про різні предмети. Тільки тут проявляв художник вільно свій розум і знання в літературі і мистецтві.\nЛюбов його до Вітторії була чисто платонічного, тим більше що й вона, по суті, питала до нього глибоку дружбу, повагу і симпатію, вичерпавши в коханні до покійного дружину весь запал жіночої пристрасті.\nДружба Вітторії Колони наповнила серце Мікеланджело променистим сяйвом. З юнацькою свіжістю висловлював він у цей час свої почуття в сонетах. У поезії він не досягає тієї висоти, як в інших мистецтвах, але все ж мали рацію ті, хто назвав його «людиною про чотирьох душах».\nДружба Вітторії Колони пом'якшила його серце, пом'якшила і важкі втрати - спершу втрату батька, потім братів, з яких залишився один Ліонардо, з ним Мікеланджело підтримував серцеву зв'язок до своєї кончини.\nВмираючи, Мікеланджело залишив короткий заповіт; як і в житті, він не любив багатослівності. «Я віддаю душу Богу, тіло - землі, майно - рідним», - продиктував він друзям.\nМікеланджело помер 18 лютого 1564 року. Тіло його поховано в церкві Санта-Кроче у Флоренції.\nМікеланджело - архітектор.\nПершим досвідом Мікеланджело Буонаротті в області архітектури можна вважати його роботу зі створення гробниці папи Юлія II, яка, на жаль, так і не була втілена в повному обсязі. Майстер задумав її як класичний «монумент" християнства, як синтез архітектури і скульптури. У той же час вона повинна була представляти собою завершення історичного циклу, розпочатого святим Петром за часів Римської імперії, і затвердити авторитет «духовної імперії» в особі папства під владою Юлія II. Папа був у захваті від цього проекту, але в силу різних причин весь час відкладав його здійснення. Після смерті папи почалися складні переговори з його спадкоємцями. Проект неодноразово змінювався і повністю перероблявся, поки вкрай змучений художник, зайнятий на схилі років іншими замовленнями, не погодився на зменшений варіант гробниці, встановленої в церкві Сан-П'єтро ін Вінколі. У центрі неї поміщена статуя Мойсея, яку художник задумав і значною мірою здійснив задовго до того для одного з перших варіантів гробниці для собору Святого Петра.\nНаступним контактом творця з елементами архітектури є одна з найбільш відомих його робіт: розпис стелі Сікстинської капели. Тоді він сам змінив вказану йому спочатку програму, яка не відрізнялася такої тематичної складністю і великою кількістю фігур, як здійснена їм розпис. Вперше теологічна програма належить самому художнику, вперше архітектура у живопису грає роль не тільки обрамлення, а складової частини всієї розписи, що має власне значення. Вперше всі образотворчі елементи зливаються в єдине ціле, продиктоване синтезом архітектури, живопису і скульптури.\nМікеланджело задається метою сформувати архітектурну структуру капели, але замість того, щоб розвивати її знизу вгору за допомогою системи ілюзорних опор, він накладає її зверху, перетворюючи таким чином звід, небо в домінанту архітектурного простору. Небо тут - не нескінченний простір, що виходить за межі земної горизонту, а смисловий простір, ідеальне місце генезису ідей та історичного початку.\nУ 1516 році новий папа Лев X доручає Мікеланджело Буонаротті розробити проект фасаду церкви Сан-Лоренцо, побудованої Брунеллескі. Це замовлення художник прийняв його з ентузіазмом. Він пише, що його майбутнє творіння «своєю архітектурою і скульптурою стане дзеркалом всієї Італії». Отже, художник збирався створити щось подібне гробниці Юлія II, з'єднавши воєдино скульптуру й архітектуру, з тією тільки різницею, що тут архітектурі мало належати панівне місце. Він задумує двох'ярусний фасад як пластично опрацьовану площину, в якій скульптури повинні бути «включені» у глибокі ніші. Але договір був розірваний, і Мікеланджело доручили розробити проект Нової сакристії для церкви Сан-Лоренцо, де збиралися помістити гробниці Лоренцо і Джуліано Медічі. І знову (як і в гробниці Юлія II) головною темою є смерть, а головним завданням - з'єднання архітектури і скульптури. Для гробниці Юлія II Мікеланджело брав за зразок пам'ятники античності, збираючись спорудити монументальний мавзолей у вигляді потужного пластичного цілого, включеного у велике архітектурне простір. Тут же він намічає протилежне рішення: архітектурне простір не заповнений, а скульптури «включені» в стіни.\nЯк і Брунеллески, він задумує сакристію у вигляді порожнього кубічного простору, обмеженого перспективно побудованою структурою, спроектований на стіни і промальованою темними пілястрами, карнизами і арками, вміщеними на білих стінах. Кубічне простір, освітлений м'яким світлом, що падає з вікон купола і світлового ліхтаря, є, за задумом Мікеланджело, символом потойбічного світу, кінцевого звільнення духу від влади матерії. Сенс і значення мікеланджеловской композиції складаються у протиборстві двох реальностей - природи і духу. Малюнок арок, чітке пропорційне розташування карнизів і пілястр ідеально виражають задум художника: чиста форма повинна володіти силою, щоб протидіяти натиску емпіричної реальності, природи. Тому геометричні членування стін знаходять пластичну рельєфність, структурні зв'язки з'єднуються один з одним, створюючи міцний каркас. На стінах інтелектуальні істини і природні сутності як би стикаються один з одним як дві протилежні сили, що відроджуються на мить рівновагу. Обмежені темними пілястрами, арками і карнизами мармурові білі поверхні стін тут наповнені світлом. Саме світло є панівним мотивом, бо неоплатонічної простір - це перш за все світло.\nТе, що стіни символізують межу між земним і потойбічним світом, підтверджується також чотирма статуями, поміщеними на саркофагах: «День», «Ніч», «Ранок», «Вечір». Це образи часу.\nІз здійсненням цього задуму Мікеланджело остаточно відходить від свого ідеалу «монумента», тобто від головного мотиву свого культу античності. Читальний зал і вестибюль бібліотеки Лауренциана послужили відправним пунктом для архітектури маньєризму, тобто такої архітектури, яка не прагнула до імітації або повторення структури універсуму або до створення «раціонального» образу природи.\nЧитальний зал бібліотеки - це довга і вузька простір між білими стінами, на яких пілястри і карнизи з темного каменю утворюють міцний каркас, що включає і вікна. Стіни виступають тут не стільки в ролі обмежувача, скільки в ролі кордону між зовнішнім, природним простором і внутрішнім світом, призначеним для досліджень і роздумів. У цей витягнуте суворе приміщення потрапляєш через вестибюль, де частина простору зайнята сходами, а каркас стін укріплений здвоєними колонами, глибоко йдуть в тіло стіни.\nУ основу цієї структури покладено дуже високий цоколь, колони ж не мають іншої опори, крім завитків консолей. Тим самим Мікеланджело ясно показує, що взаємодія сил йде не зверху вниз, а ззовні всередину. Про це говорять і білі стіни, що виступають між колон, немов під тиском зовнішніх сил, і помилкові вікна. Домінуючим мотивом є не рівновагу, а стримування зовнішніх сил. Перехід від вестибюля до залу здійснюється завдяки пластичній масі сходи, вриваються в приміщення вестибюля подібно до потоку лави або морської хвилі. Її утримує балюстрада, що грає роль каналу, по якому ступені сходів спрямовуються вниз на зразок повноводного потоку.\nМікеланджело як скульптор.\nТам було зібрано безліч шедеврів античного мистецтва, якими юний флорентієць захоплювався. Його увагу привернула головка фавна, майстри, що працювали на віллі, подарували йому шматок мармуру, і робота закипіла в руках щасливого хлопця. Коли робота була майже закінчена і маленький художник критично оглядав свою копію, він побачив за собою чоловіка років 40, досить некрасивого, одягненого недбало, який дивився мовчки на його роботу. Незнайомець поклав йому руку на плече і зауважив з легкою усмішкою:\n- Ти, мабуть, хотів зобразити старого фавна, який голосно сміється?\n- Без сумніву, це ясно, - відповів Мікеланджело.\n- Чудово! - Закричав той сміючись. - Але де ж ти бачив старого, у якого були б цілі всі зуби!\nХлопчик почервонів до білків очей. Як тільки незнайомець пішов, він вибив ударом різця два зуби з щелепи фавна.\nНа другий день він не знайшов своєї роботи на колишньому місці і зупинився в роздумах. Вчорашній незнайомець знову з'явився і, взявши його за руку, повів у внутрішні покої, де показав йому цю голову на високій консолі. З тих пір Мікеланджело почав жити в будинку Лоренцо і вчився там скульптурі і живопису.\nПрекрасне мармурова статуя, відоме під ім'ям "П'єта", залишається до цих пір пам'ятником першого перебування в Римі і повної зрілості 24-річного художника. Свята Діва сидить на камені., На колінах її покоїться мертве тіло Ісуса, зняте з хреста. Вона підтримує його рукою. Під впливом античних творів Мікеланджело відкинув всі традиції середніх віків у зображенні релігійних сюжетів. Тіла Христа і всьому твору він дав гармонію і красу. Чи не жах повинна була викликати смерть Ісуса, лише відчуття благоговійного подиву до великого страждальцю. Краса голого тіла багато виграє завдяки ефекту світла і тіні, що виробляють майстерно розташованими складками плаття Марії. Створюючи цей твір, Мікеланджело думав про Савонароле, спалив на багатті 23 травня 1498 року в тій самій Флоренції, яка так недавно його обожнювала, на тій площі, де гриміли його пристрасні промови. Ця звістка вразила у саме серце Мікеланджело. Холодному мармуру передав він тоді свою гарячу скорбь.В особі Ісуса, зображеного художником, знаходили навіть схожість з Савонарола. Вічним заповітом боротьби і протесту, вічним пам'ятником затаєних страждань самого художника залишився П'єта.\nПовернувшись в 1501 до Флоренції, Мікеланджело отримав від уряду республіки замовлення на створення 5,5-метрової статуї Давида (1501-04, Академія, Флоренція). Встановлена на головній площі Флоренції поруч з ратушею Палаццо Веккіо (нині замінена копією), вона повинна була стати символом свободи республіки. Мікеланджело зобразив Давида не у вигляді тендітного підлітка, який зневажає відрубану голову Голіафа, як це робили майстри 15 в., А як прекрасного, атлетично складеного гіганта в момент перед боєм, повної впевненості і грізної сили (сучасники називали її terribilita - страхітлива).\nМікеланджело повернувся до Флоренції в 1501 році, у важкий для міста момент. Флоренція знемагали від боротьби партій, внутрішніх чвар і зовнішніх ворогів і чекала визволителя. З дуже давніх літ у дворі Санта Марія дель Фьоре лежала величезна брила каррарського мармуру, яка призначалася для колосальної статуї біблійного Давида для прикраси купола собору. Глиба мала 9 футів висоти і залишилася в першій грубої обробці. Ніхто не брався завершити статую без надставок. Мікеланджело зважився виліпити цільне і досконалий твір, не зменшуючи його величини, і саме Давида. Мікеланджело працював один над своїм твором, та й неможливо було тут чуже участь - так важко було розрахувати всі пропорції статуї. Художник задумав не пророк, не царя, а юного гіганта в повному надлишку молодих сил. У той момент, коли герой мужньо готується вразити ворога свого народу. Він твердо стоїть на землі, відхилившись трохи назад, відставивши праву ногу для більшої опори, і спокійно намічає поглядом смертельний удар ворогові, в правій руці він тримає камінь, лівою знімає з плеча пращу. У 1503 році 18 травня статуя була встановлена на плоша Сеньйорії, де вона простояла понад 350 років. ''Давида "Мікеланджело дивувалися" навіть невігласи ". Однак, гонфалоньєра Флоренції Содеріні, зауважив, оглядаючи статую, що ніс його, здається, трохи великий. Мікеланджело взяв різець і непомітно трохи мармурового пилу і піднявся по лісах. Він зробив вигляд, що поскобліл мармур.\n- Так, тепер чудово! - Вигукнув Содеріні. - Ви дали йому життя!\n- Він зобов'язаний нею вам, - відповів художник з глибокою іронією.\nІ, нарешті, останньою скульптурною роботою Мікеланджело про яку мені б хотілося сказати детальніше є статуя пророка Мойсея, виготовлена скульптором для гробниці папи Юлія II. Ця статуя повинна була сьать центральній її фігурою. Її символічний сенс був такий: біблійний Мойсей - визволитель свого народу з єгипетської неволі, художник сподівався, що Юлій звільнить Італію від завойовників. Всеохоплююча пристрасть, нелюдська сила напружують потужне тіло героя, на його обличчі відбиваються воля і рішучість, пристрасна жага дій, погляд його спрямований у бік землі обітованої. В олімпійському велич сидить напівбог. Потужно спирається одна його рука на кам'яну скрижаль на колінах, інша покоїться тут же з недбалістю, гідного людини, якій достатньо руху брів, щоб змусити всіх коритися. Як сказав поет, "перед таким кумиром народ єврейський мав право впасти ниць з молитвою" За словами сучасників, "Мойсей" Мікеланджело справді бачив Бога.\nРоботи Мікеланджело в живопису.\nЗа характером свого обдарування Мікеланджело був передусім скульптором, хоча найбільш грандіозні його задуми були реалізовані в живописі. При цьому навіть у живописі Мікеланджело залишався скульптором: для нього все досконалість і велич зосереджувалися в людині, тітанічності його вигляду, духовну силу, що пронизує життя його могутнього тіла, надзвичайно багату пластику рухів, складних поз і контрапостов. Рука скульптора відчувається у Мікеланджело - живописця і в твердості контурів, виразності і мощі ліплення форм, локальності, а іноді і різкості накладених великими пластами фарб. Зосереджуючи всю увагу на людській фігурі, майстер гранично лаконічно позначає місце дії, простір не має у нього самостійного значення, формується навколо розташованих на першому плані або в неглибокій сценічному майданчику фігур, визначається їх рухами і ракурсами, композиція уподібнюється високому рельєфу.\nХарактерні риси творчості Мікеланджело - живописця намітилися вже в перших його роботах - станкового картині «Мадонна Доні» (1503-1504 р.) і картоні до нездійсненої розпису в флорентійському Палаццо Веккіо «Битва при Кашину» (1504-1505 р.), згодом загиблого , але відомому по копії роботи Бастьяно та Сангалло. Але повне вираження вони отримали в одному з найбільших його творів - розписах плафона Сікстинської капели (1508-1512 р.)\nЗдійснювалася цей розпис наступним чином: Архітектор Донато Браманте (за версією Кондіві), заздрячи вищості Мікеланджело, порадив татові Юлію II доручити флорентійському скульпторові розписати склепіння Сикстинської капели. Римський папа схвалив затію, закликав до себе Мікеланджело і наказав негайно починати цю роботу.\nВсі суперники і недоброзичливці злословили з приводу того, що така праця доручили Мікеланджело Буонаротті, якому було тоді всього 33 роки - для митця це зовсім молоді роки. «Не вдасться йому нічого зробити, - говорили вони. - Стінний живопис - це нелегка справа, не впорається з нею цей марнославний молодик. Ось тоді і буде на нашій вулиці свято ».\nСам Мікеланджело брався за цю роботу неохоче, тому що ніколи до цього не займався стінний живописом. Він знав, що розпис зводу - справа важка, всіляко намагався ухилитися від цієї роботи і пропонував татові доручити цю справу Рафаелю. Але тато вирішив, що саме Мікеланджело повинен розписати стелю Сікстинської капели, і тому не слухав ніяких заперечень.\nСпоруду будівельних лісів для розпису стелі папа Юлій II доручив Браманте, але той підвісив платформу на мотузках і в багатьох місцях через це стеля був пробитий. Мікеланджело довго розмірковував, яким же чином будуть закладені ці дірки, коли потрібно буде розписувати ці місця. Донато Браманте на це відповів, що по-іншому зробити було неможливо, а про дірки в стелі можна буде подумати в свій час. Але Мікеланджело велів зняти ці жалюгідні споруди і побудував не стосуються стін підмостки, лежачи на яких і приступив до роботи.\nВін виписав з Флоренції деяких своїх товаришів, які були призвичаєні до фрескового живопису, щоб мати помічників у такому відповідальному підприємстві. Хоча деякі і стверджували, що зробив він це через незнання техніки фрескового живопису.\nОднак Мікеланджело залишився незадоволений роботою своїх учнів і знищив все, що вони зробили. За словами його біографа, він сам розтирав фарби, готував вапняний розчин, приходив до капели зі світанком і йшов вночі, задовольняючись лише легким обідом.\nРозпочатих робіт Мікеланджело не показував нікому. Але тільки-но він узявся за справу, як мало не довелося відмовитися від роботи. Ще свіжі фарби раптом стали покриватися цвіллю, причини якої спочатку ніхто не міг зрозуміти. Потім правда, встановили, що виною всьому стала погана якість римської вапна і що Мікеланджело вживав свій розчин занадто сирим. Коли все було виправлено, він з колишнім запалом взявся за справу і в 20 місяців без будь-яких перешкод виконав половину роботи.\nАле таємниця, якою він при цьому оточив себе, сильно порушувала загальну цікавість. Мікеланджело не бажав, щоб його відвідував навіть тато. Однак Юлій II був у нього кілька разів, і незважаючи на свій похилий вік, піднімався на ліси. 0н був нетерплячий до межі, і поступово почало закрадатися все більше нетерпіння. Він раз у раз вимагав, щоб художник пустив його до себе нагору і показав свою роботу. Але й Мікеланджело не любив, щоб йому заважали, тому не пускав Юлія II. Іноді тато проникав в капелу потай, і тоді Мікеланджело кидав зверху дошки, які звертали тікати оскаженілого старого.\nПапа хотів невідкладно розділити з усіма своє здивування і захоплення, і даремно Мікеланджело запевняв його, що ще не зовсім закінчив роботу. Юлій II нічого не хотів чути, і не встигла ще влягтися пил від розібраних лісів, як 1 листопада 1509 капела була відкрита. Весь Рим кинувся сюди, все в німому захваті, не виключаючи колишніх заздрісників і суперників, смиренно схилили голови перед великим генієм. Сам тато урочисто відслужив у капелі обідню, де на присутніх захоплених глядачів дивилися з купола могутні образи біблійних пророків і сивіли, Творця в трьох моментах створення світу і перших людей, Ноя, патріархів і цілого ряду інших осіб, причому кожен з них був, немов красивою рамою, оточений особливим орнаментом. Успіх був величезний, а злі наміри Браманте тільки послужили до більшої слави Мікеланджело.\nПісля деякого часу Мікеланджело взявся за розпис другої частини склепіння - більш широкою. І на цей раз нетерпіння папи було настільки велике, що він ледь не посварився з Буонаротті. Мікеланджело хотів на кілька днів з'їздити в рідну Флоренцію і пішов просити в папи грошей. Але той запитав: «Коли ж ти закінчиш мені капелу?» - «Як встигну!» - Відповів Мікеланджело. «Та я скину тебе з підмостків», - вигукнув запальний тато і доторкнувся до нього своїм ціпком.\nІ тоді Мікеланджело повернувся додому, привів у порядок свої справи і тільки приготувався виїхати, як тато прислав до нього свого улюбленця Аккурзіо з вибаченнями і п'ятьмастами дукатами.\n«Не завадило б додати фігурам позолоти, - сказав тато, - а то моя капела здасться дуже бідній». - «Ті, кого я написав тут, - заперечив Мікеланджело, - були всі люди бідні». І ніяких змін вносити не став.\n«Потоп» є першою композицією, виконаною художником на стелі Сікстинської капели. Головною ідеєю «Потопу» є не всесвітня катастрофа, а людина з усіма її сильними і слабкими сторонами. Він показаний в безплідній боротьбі зі смертю, яка нападає на нього проливним дощем з похмурого неба. Вся земля вкрита водою, тільки гребені гір, як маленькі острівці, видніються серед безмежного океану.\nЗмучені і охоплені жахом люди з пожитками піднімаються на вершину одного з таких острівців в надії на порятунок. Серед них чоловіки, жінки і діти. Ось наречений на руках несе перелякану наречену; мати, тримаючи на руках малюка, намагається вберегти його від стихії, що розбушувалася, рядом знавіснілий від страху юнак, сподіваючись вціліти, дереться на гнеться під поривами вітру дерево. Серед безмежного моря води збожеволілі і озвірілі люди борються за місце у вже переповненій човні.\nПраворуч на скелі група біженців намагається сховатися від зливи під великим шматком полотна. У цій групі теж все по-різному реагують на події. Чоловік з дружиною з покірністю дивляться на пiдступаючу до їхніх ніг воду; юнак, спершись на барило, знайшов забуття у вині; старий і жінка простягають руки, щоб допомогти чоловікові, що несе на своїх плечах мертве тіло сина.\nВдалині видно ковчег, навколо нього теж вирують пристрасті: збожеволілі від страху люди стукають у нього кулаками, волаючи про допомогу і просячи пустити їх. Мікеланджело зображує всіх цих людей перед лицем наближення смерті, показуючи їхню поведінку в залежності від їх душевних сил і якостей. Незважаючи на драматичність сюжету, фреска ця не залишає відчуття безнадійності і безвихідності, і у глядача як ніби ще залишається надія на порятунок людей, що зневірилися.\nА далі розташована фреска «Створення Адама. Про це шедеврі мистецтвознавець В.М. Лазарєв писав: «Вирушаючи від біблійного тексту, художник дає абсолютно нове втілення. За безкінечного космічного простору летить Бог-Отець, оточений ангелами. Позаду нього розвівається величезний, надутий, як вітрило, плащ, що дозволив охопити всі фігури замкнутої силуетне лінією. Плавний політ Творця підкреслять спокійно схрещеними ногами. Його права рука, що дає життя неживої матерії, витягнута. Вона майже впритул торкається руки Адама, чиє що лежить на землі тіло поступово починає рухатися. Ці дві руки, між якими як би пробігає електрична іскра, залишають незабутнє враження ... Розташувавши фігуру Адама на похилій поверхні, художник як би створює у глядача ілюзію, ніби фігура спочиває на самому краю землі, за якою починається нескінченне світовий простір. І ось чому так виразні ці дві простягнуті назустріч один одному руки, що символізують світ земний і світ, астральний. І тут Мікеланджело чудово використовує просвіт між фігурами, без якого не було б відчуття безмежного простору. В образі Адама художник втілив свій ідеал чоловічого тіла, добре розвинутої, сильної і в той же час гнучкого ».\nУ фресці «Відділення світла від темряви» Бога Саваота, що бореться з хаосом, Мікеланджело наділяє власної творчої пристрастю ... А потім пішли фрески з біблійними пророками («Пророк Ісая», «Пророк Захарій», «Пророк Іона» тощо) і міфологічними сивілам («Дельфийская сивіла», «Еритрейська сивіла», «Кумеков сивіла» та ін.)\nЗі смертю папи Юлія II Мікеланджело втратив свого покровителя, залишив Рим і повернувся до Флоренції, де на кілька років закинув живопис і скульптуру.\nНовим папою був обраний представник роду Медічі - Климент VII. Під час його понтіфікатства війська іспанського короля Карла V в травні 1527 року захопили і розгромили Рим. Коли звістка про це дійшла до Флоренції, Медічі були звідти вигнані і була знову відновлена республіка. Папа ж, перш за все дотримуючись інтересів своєї родини, терміново примирився з іспанцями і підійшов до Флоренції, облога якої тривала 11 місяців. Вимушена захищатися, Флоренція почала будувати форти і башти, для зведення яких Мікеланджело малює плани, Не відмовляється він від участі і в самій війні.\nКоли ж Флоренція впала, папа Климент VII оголосив, що забуде про участь скульптора в обороні міста в тому випадку, якщо Мікеланджело негайно відновить роботи в усипальниці Медічі при церкві Сан-Лоренцо. Відчуваючи постійний страх за долю своєї сім'ї і за своє життя, Мікеланджело змушений був на це погодитися.\nА потім тато Климент VII побажав, щоб Мікеланджело заново розписав вівтарну стіну Сікстинської капели сценами «Страшного суду». У 1534 році, майже через чверть століття після закінчення розпису сікстинського плафона, скульптор приступає до роботи над однією з найграндіозніших фресок за всю історію світового живопису.\nКоли Мікеланджело звикся з думкою, що все-таки доведеться писати «Страшний суд», коли він опинився наодинці з гігантського білого стіною, в яку повинен був вдихнути життя, він взявся за роботу, хоча в той час був уже далеко не молодий. Шість років знадобилося великому майстру, щоб завершити своє творіння. Як і раніше, новий папа, втративши терпіння, з'явився в капелу. Разом з ним прийшов і церемоніймейстер Бьяджо та Чезена. Йому дуже не сподобався «Страшний суд», і він пріснялся люто доводити татові, що Мікеланджело надходить не так, що картина виходить непристойна. Вислухавши все це, Мікеланджело відразу, по гарячих слідах, намалював суддю душ Міноса в образі Бьяджо з ослячими вухами. Так Чезена кинувся скаржитися папі, але той не допоміг йому: так Чезена і залишився в пеклі.\nСцену «Страшного суду» художник трактує як вселенську, вселюдську катастрофу. У цій величезній за масштабом і грандіозної за задумом фресці немає (та й не могло бути) образів життєствердною сили, подібних тим, які були створені при розписі плафона Сікстинської капели. Якщо раніше творчість Мікеланджело було перейнято вірою в людину, вірою в те, що він є творцем своєї долі, то тепер, розписуючи вівтарну стіну, художник показує людину безпорадною перед лицем цієї долі.\nНе відразу охопиш поглядом цих незліченних персонажів, так і здається, що у фресці все в русі. Тут і натовпу грішників, яких у шаленому сплетенні їхніх тіл тягнуть в підземеллі пекла, і підносяться до неба тріумфуючі праведники; і сонми ангелів і архангелів, і перевізник душ через підземну річку Харон, і вершить свій гнівний суд Христос, і лякливо притиснувшись до нього Діва Марія.\nЛюди, їх вчинки і справи, їх думки і пристрасті - ось що було головним у картині. У натовпі падає грішників опинився і тато Микола III - той самий, що дозволив продаж церковних посад.\nМікеланджело зобразив всіх персонажів нагими, і в цьому був глибокий розрахунок великого майстра. У тілесному, в нескінченному розмаїтті людських поз він, так що вмів передавати руху душі, через людину і за допомогою людини зображував всю величезну психологічну гаму збурений їх почуттів. Але зображувати нагими Бога і апостолів - для цього у ті часи потрібна була велика сміливість.\nКрім того, розуміння «Страшного суду» як трагедії вселенського буття було незрозуміло сучасникам Мікеланджело. Це видно з листування венеціанського літератора і памфлетиста П'єтро Аретіно з художником. Аретіно хотів бачити в «Страшному суді» традиційну середньовічну трактування, тобто зображення Антихриста. Він хотів бачити вихори стихій - вогню, повітря, води, землі, лики зірок, місяця, сонця. Христос, на його думку, повинен був бути на чолі сонму ангелів, в той час як у Мікеланджело головний герой - людина. Тому Мікеланджело і відповів, що опис Аретіно доставило йому прикрість і зобразити його він не може.\nЧерез кілька століть дослідник італійського мистецтва Дворжак, який теж не сприймав «Страшний суд» як космічну катастрофу, бачив у гігантських зображеннях тільки «вітром закручену пил».\nЦентром композиції є постать Ісуса Христа, єдино стійка і не піддається вихору руху дійових осіб. Особа Христа непроникно, в карний жест його руки вкладено стільки сили і могутності, що він тлумачиться лише як жест відплати.\nУ сум'ятті відвернулася Марія, не в силах нічого зробити для порятунку людства. У грізних поглядах апостолів, тісним натовпом підступають до Христа з знаряддями тортур у руках, теж виражено лише вимога відплати і покарання грішників. Мистецтвознавець В.М. Лазарєв писав про «Страшному суді»: «Тут ангелів не відрізнити від святих, грішників від праведників, чоловіків від жінок. Всіх їх захоплює один невблаганний потік руху, всі вони звиваються і корчаться від охопила їх страху і жаху ... Чим уважніше вдивлятися в загальну композицію фрески, тим наполегливіше народжується відчуття, ніби перед тобою величезним серцем, що колесо фортуни, втягують у свій стрімкий біг все нові і нові людські життя, жодна з яких не може уникнути фатуму. У такому тлумаченні космічної катастрофи вже не залишається місця для героя і героїчного діяння, не залишається місця і для милосердя. Недарма Марія не просить Христа про прощення, а лякливо до нього притискається, охоплена страхом перед стихією, що розбушувалася ...\nЯк і раніше Мікеланджело зображує потужні фігури з мужніми обличчями, з широкими плечима, з добре розвиненим торсом, з м'язистими кінцівками. Але ці велетні вже не в силах протиборствувати долі. Тому спотворені гримасами їх особи, тому так безнадійні всі їх, навіть найбільш енергійні, руху, напружені і конвульсивні ».\nУ останній жовтневий день 1541 вище духовенство та запрошені миряни зібралися в Сикстинській капелі, щоб бути присутнім при відкритті нової фрески вівтарної стіни. Напружене очікування і потрясіння побаченим були настільки великі, а загальне нервове збудження так розпекло атмосферу, що тато (вже Павло III Фарнезе) з побожним жахом впав перед фрескою на коліна, благаючи Бога не згадувати про його гріхи в день Страшного суду.\n«Страшний суд» Мікеланджело викликав запеклі суперечки як серед його прихильників, так і серед противників. Ще за життя художника папа Павло IV, який дуже несхвально ставився до «Страшного суду», будучи ще кардиналом Караффа, взагалі хотів знищити фреску, але потім вирішив «одягнути» всіх персонажів і наказав оголені тіла записати драпіруванням. Коли Мікеланджело дізнався про це, він сказав: «Передайте татові, що це справа маленька і залагодити його легко. Нехай він світ приведе в пристойний вигляд, а з картинами це можна зробити швидко ».\nЗрозумів чи тато всю глибину іронічної шпильки Мікеланджело, але відповідне розпорядження він віддав. І знову в Сикстинській капелі були споруджені будівельні ліси, на які з фарбами та пензлями підійнявся живописець Данієле та Вольтерра. Він трудився довго і старанно, адже потрібно було домалювати чимало всіляких драпіровок. За свою роботу він ще за життя отримав прізвисько «брачетоне», яке буквально означає «оштаненний», «ісподнішнік». З цим прізвиськом його ім'я назавжди залишилася пов'язаною в історії.\nУ 1596 році інший тато (Климент VIII) хотів взагалі збити весь «Страшний суд». Тільки заступництвом художників з Римської академії Святого Луки вдалося переконати тата не робити настільки варварського акту.\nРозгляд цих двох робіт дає уявлення про трагічні зміни гуманістичних поглядів художника.\nОтже, Мікеланджело Буонаротті, один з титанів епохи Відродження, мав досить різнобічні таланти. Навряд чи коли-небудь хтось ризикне говорити про те, що в будь якій з областей програми своєї майстерності великий флорентієць досяг успіху більше, ніж в інших.\n1) "500 майстрів зарубіжної класики. Енциклопедія". Під ред. В. Д. Синюкова і М. І. Андрєєва. / Москва. Санкт-Петербург. "Велика Російська енциклопедія". 1995 Стор. 133 - 135.\n2) "Велика Радянська Енциклопедія". / Москва. "Радянська енциклопедія". 1974 Стор. 215 - 216.\n3) Вазарі Дж. "Життєписи найзнаменитіших живописців, творців і архітекторів". / Ростов-на-Дону. "Фелікс". 1998 Стор. 401 - 540.\n4) "Європейська живопис. XIII - XX століття. Енциклопедичний словник". / Москва. "Мистецтво". 1999 Стор. 286 - 288.\n5) Іоніна Н. А. "Сто великих картин". / Москва. "Віче". 2000 Стор. 58 - 68.\n6) Самін Д. К. "Сто великих архітекторів". / Москва. "Віче". 2000 Стор. 34 - 41.\n7) "Енциклопедичний словник живопису. Західна живопис від середньовіччя до наших днів". Під ред. М. Лаклотта і Ж.-П. Кюзена. / Москва. "Терра". 1997 Стор. 604 - 609.\nБіографія і творчий шлях Мікеланджело да Караваджо


Почистіть цибулю, подрібніть його, підсмажте на олії. Потім додайте в сковороду дрібно нарізані гриби, розтертий часник, розім'яту помідор. Посоліть, поперчіть. Млоїте овочі на повільному вогні, поки маса не загусне.\nРозмірковуючи над тим, що можна зробити з помідорів, хорошим рішенням буде приготувати з них омлет по-грецьки. Для цього потрібні наступні інгредієнти:\nellHow.ru » Їжа та напої » Що можна зробити з помідорів?


Що подарувати дівчинці на 3 роки – розвиваємося не по роках і дорослішаємо по годинах. Маленьким модницям в такому віці вже можна дарувати більшу частину іграшок, які позначаються пам’яткою 3+. Це великий вибір розвиваючих іграшок, рольових ігор та м’яких плюшевих друзів з музичним доповненням.\nВ силу великої різноманітності, багато батьків не знають, яку іграшку подарувати на 3 роки дівчинці, не те, що гості або родичі. У цьому питанні потрібно виходити з переваг дитини – дізнайтеся у батьків, що любить їх дочка.\nЦе не означає, що можна розповісти про свій намір. Подарунок, звичайно, не для дорослих, але нехай це залишається потай.\nЗараз іграшки можуть бути укомплектовані різними доповненнями:\nТі, що говорять.\nЗ усього асортименту непідробний інтерес може виникати до розвиваючих іграшок. Важливо пам’ятати, щоб дитині було в це грати і в 3 роки, і ближче до 4.\nОсь, що подарувати на 3 роки дівчинці, якщо хочете зробити універсальний презент. Також зверніть увагу на духові інструменти – у дітей абсолютний слух і гарний голос. Вам всім сподобається, коли дитина із задоволенням буде співати, грати на якому-небудь клаксоні, зображуючи зірку поп-музики.\nПодарунок на 3 роки дівчинці може бути піднесений у вигляді цікавої гри – рольової, де потрібні два і більше учасників. Батьки можуть скласти компанію, або знайти таку річ, де основним гравцем буде сама іграшка. Як сучасних ігор можемо запропонувати:\nЛогічна гра з серії аркад і настільних пазл. Якщо вам, батькам, полювання пограти з дитиною, виберіть великий комплект гри. До вас можуть приєднатися родичі і друзі.\nНе знаючи, що подарувати на 3 рочки дівчинці, безпрограшним варіантом стане мозаїка з великими елементами. Дрібні деталі не рекомендується дарувати маленькій дитині, а ось щось з цієї серії настільних ігор точно підійде в якості презенту. До того ж дівчинка зможе швидко знайти деталі, що випали з гнізда.\nАльтернативний варіант мозаїки, який поєднує в собі предметний метод складання. Великі деталі з’єднуються за правилами, як каже інструкція. Це ще один непоганий сюрприз для дитини, у якого є старші брати або сестри.\nСьогодні ляльки-пупси оснащені функцією плачу і сміху, їх можна годувати, одягати, і все, що вимагає по догляду маленький немовля. Дівчинка зрадіє такому подарунку, а батьки зможуть іноді доповнювати ляльку нарядами і додатковими аксесуарами.\nДля того ж пупса можна придбати невелику коляску. На ринку нині багато модифікацій – є великі і маленькі, трансформери, люльки та прогулянкові варіанти.\nВони настільки ідентичні реальним, що викликають повне захоплення у дітей і дорослих. Ціна залежить від моделі та комплектації, як у випадку з цією коляскою.\nВсі велосипеди виробляються для дітей від 3 років, тому перший універсальний і відповідний великий можна придбати тільки для цього віку. Якщо не знаєте, що подарувати дівчинці 3 років, доповніть презент кошиком, тросом для дорослого велосипеда, бічними коліщатками.\nПрекрасна ідея зайняти дитину на кілька годин в день. Якщо ви не можете зробити будиночок своїми руками, придбайте його в магазині іграшок. Заздалегідь подивіться, з якими ляльками грає дитина, і виберіть щось підходяще за розмірами.\nЩо подарувати дівчинці на 3 роки при її любові до рольових ігор? Звичайно ж, кухні з масою доповнень – посудом, стільчиками, кухонним начинням. Дитина буде щасливий до неможливості. В її розпорядженні буде власна їдальня, а ще можна все доповнити пластиліном, з якого робляться фігурні смакоту до столу.\nІграшкова каса, продукти і кілька стійок – тут буде відбуватися знайомство з товарами, відносинами з розрахунком, грошима. Так дитина з малих років буде знати, що продукти коштують грошей, а робота касира дуже відповідальна. Раптом вона захоче бути фінансистом або бухгалтером?\nЦей подарунок для дівчинки 3 років може доповнити кухню або магазин (в розумінні гри). Додайте до основного подарунка декілька фруктів, овочів, складіть їх в кошик і навчіть нею користуватися. До речі, в гру можна грати з друзями – касир-покупець.\nЯкщо ваша дитина трепетно ставиться до зовнішнього вигляду і не терпить ніяких забруднень, подаруйте їй набір для прибирання. Є різні комплектації – з відерцем, совком, швабрами і купою щіточок для чищення пилу.\nВона навчить дівчинку складним словами, які теж зустрічаються в повсякденному житті. Книжка буде підказувати їй найменування тварин, рослин і не тільки. Відмінна ідея, що подарувати 3 річній дівчинці до дня народження.\nМузичний килимок допоможе вашій дитині вивчити іноземну мову за допомогою звукових кнопок, де зображені букви і тварини. У російській версії представлені цифри і приклади складання / віднімання. До 4 років вона вивчить основи математики і назви тварин на двох мовах.\nЧудовий привід навчити маленьку господиню різанні овочів. Додатково набір може мати дошку для різання, а також можна докупити відсутні каструльки і тарілочки. Такий подарунок 3 річній дівчинці можна піднести від імені друзів або родичів.\nМрія всіх дітей – катати машинки по спланованому містечку зі світлофорами і розділовими смугами. Якщо тато складе компанію, можна сміливо відпочивати кілька годин або встигнути зробити щось по дому.\nБатькам напевно захочеться порадувати дочку чимось особливим, а не тільки зайняти на кілька годин. Тому пропонуємо ще кілька варіантів подарунків, які представлені в фото списку нижче.\nЦе будуть тільки особисті сюрпризи, якими зможе користуватися ваша дитина. Бабуся теж на замітку – вибирайте корисні подарунки, щоб внучка була їм рада.\nПодібний подарунок дівчинці 3 років стане їй прекрасним помічником в проведенні вільного часу. Ці презенти допоможуть їй розвинути моторику рук, дрібну моторику пальців, аналітичне мислення і творчі здібності.\nЯкщо ви хочете розглянути конкретний асортимент будь-якого товару, перегляньте відео в цій статті і виберіть один з можливих варіантів подарунка.\nЩо можна подарувати дівчинці на 3 роки, якщо презент передбачає бути саморобним? Це нелегке питання, який повинен відповідати вимогам – корисність, естетичність, міцність. Не всі діти вміють спокійно грати, навіть дівчинки. Тому вдамося до альтернативного способу піднесення презенту.\nСтрічка для лямок;\nФлісовий шматок білий.\nЗнак в мультфільмі «Тидищ» з Фіксікі. Його можна знайти в інтернеті і роздрукувати, як ескіз.\nЦе форма для шиття рюкзака. Всі сторони «рукавців» однакові. Можна зробити все за своїм ескізом, щодо збільшення розмірів.\nВирізаємо з помаранчевої тканини коло і прикладаємо знак «Тидищ», відрізавши два пальця, як на малюнку.\nПришиваємо білу тканину до помаранчевої, прострочуємо по кантики.\nЗа викрійці вирізаємо дві сторони рюкзака, одне коло менше іншого на 5-6 см.\nДо передньої стінки пришиваємо прямий рядком знак з помаранчевого фетру.\nВідріжте два шматки стропи по 8 см, складіть їх навпіл, протягнувши через регулятор.\nДо задньої частини рюкзака прикладіть стропи так, щоб кінчики були під колом. Потім їх потрібно буде прострочити.\nПриберіть коло і пришити стропи до основи.\nДалі відрізаємо ще два шматки по 45 см від стропи. Тут все залежить від дитини, можна збільшити розмір або зменшити.\nВеликі частини строп протягуємо через регулятори тих, що пришиті вже до основи.\nДва прямокутники з фетру вирізати розміром 27 * 11, щоб зробити ручки.\nСкласти навпіл лицьовою стороною до стропі, яка пришита до заднього основи.\nПрострочіть стропи з фетром кількома рядками. Так вони надійніше будуть закріплені.\nВідрізок для ручки рюкзака буде зроблений зі шматка розміром 19 см.\nТакож прострочите його без строп, щоб надати ту ж форму. Чим більше рядків, тим надійніше буде сама тканину через відсутність натягу.\nВерхні частини лямок пришиваємо до задньої частини рюкзака, і ручку пришиваємо так, щоб не виходити за межі кола. Інакше зайдемо на територію допоміжного кола.\nДокладаємо коло до задньої частини рюкзака до виворітного стороні. Перегляньте всі деталі, які повинні бути заховані. Якщо стропи на кілька мм ховаються за колом, посуньте його вище. Краще відібрати частину ручки, але надійно прострочити лямки.\nПришиваємо так, щоб всі шматочки лямок і строп були всередині під колом. Другий шар, до речі, створює більш жорстку навантаження для рюкзака. Він буде краще тримати форму без вкладишів.\nНа задній стінці для краси можна вишити знак «Тидищ».\nДосить обійти контур світлими нитками, щоб окреслити контур. Це крок можна пропустити.\nЗ’єднуємо задню і передню стінки рюкзака.\nЗастрочити потрібно все вільні частини, крім тих, що служать «рукавчиками» для рюкзака. Там будуть замочки.\nНадрізи потрібні між стиками, щоб було зручніше вивертати рюкзак на лицьову сторону. Також виріб не буде втрачати форму, і спотворювати малюнок.\nВерхня частина також прошивається за винятком отвори.\nВивертаємо з вивороту на лицьову сторону рюкзак.\nВирізаємо три латки, які будуть служити входом всередину кишеньок в рукавчики рюкзака.\nВибираємо змійку за кольором і прикладаємо. Фіксуємо шпильками.\nПристрочити змійку можна потайними стібками вручну, але для надійності краще на машинці.\nПришиваємо до рюкзака, поєднуючи стежками рюкзак і латочку.\nДалі знадобляться кільця з помаранчевої стрічки, які сострачіваем між собою.\nРобимо окантовку на кожному рукавчики.\nТак виходить готовий рюкзак.\nЗалишається наповнити його якимись дівочими іграшками.\nПорада: Якщо хочете піднести невелику іграшку, або зовсім не знаєте, що подарувати дитині, зробіть на свій рюкзачок. Як мінімум вона буде носити його з собою в дитячий сад або дитячий майданчик.\nЩо подарувати дівчинці на 3 роки, щоб задовольнити всі її дівочі потреби, і не спантеличити питаннями батьків?\nНапевно, у вас багато ідей, як обіграти майстер-клас, зшити іграшку, придбати вічний двигун в ігровій манері і так далі. Ми ж радимо ще придивитися до кумедних плюшевим іграшок, які мають танцювати і співати. Дитині точно сподобається, та й батьки будуть раді.