ДП «Антонов»: як підприємство світового рівня перетворити на виробника фейкових новин – Резонанс – про корупцію, хабарі, суддів, владу » ДП «Антонов»: як підприємство світового рівня перетворити на виробника фейкових новин\nВ Українській РСР в 1970-х роках на Київському та Харківському авіаційних заводах будувалося до 250 літаків Ан-24, Ан-26 і Ту-134 щорічно, а в 1980-х і початку 1990-х років, в кооперації з Росією і Узбекистаном, визнані шедеври світового авіабудування літаки Ан-124 «Руслан» і Ан-225 «Мрія».\nЗа часів незалежності галузь продовжувала розвиватися генеральним конструктором П.В. Балабуєвим за фінансової підтримки створеної ним же авіакомпанії «Руслан» (зараз «Авіалінії Антонов»). Він вкладав всі зараблені кошти в розвиток вітчизняного авіабудування, на відміну від його наступників які думали тільки про свої кармани. У цей період була створена лінійка літаків Ан-38, Ан-74-300, Ан-70, Ан-140,Ан-32П, Ан-3Т і Ан-148, впроваджені цифрові технології, композиційні матеріали на основі вуглеволокна та ще багато інших досягнень. Я багато писав про його заслуги і піднімав питання, щоб вулицю Депутатська, де він жив, перейменувати на вулицю Петра Балабуєва. Нарешті, нинішній президент ДП «Антонов» А.Д. Донець сказав мені, що вирішить це питання. Також я йому пропонував подумати, щоб поставити пам’ятник на території підприємства.\nЛітак Ан-124 створений в 1982 році основне джерело доходів ДП «Антонов»\nЗ 2005 року, коли «призначили» генеральним конструктором, а потім і президентом ДП «Антонов» Д.С. Ківу, почалася деградація спадщини видатних генеральних конструкторів О.К. Антонова і П.В. Балабуєва. Оскільки більша частина (десятки мільйонів доларів і євро щорічно) валютної прибутку від авіакомпанії, подовження ресурсів і модернізації величезній кількості старих літаків, роялті з виробництва літаків в Росії, продажу в Китай інтелектуальної власності та великих бюджетних коштів привласнювали, то для імітації діяльності, піару і збереження на посаді були розроблені не нові конкурентоспроможні на світовому ринку літаки, а були побудовані літаки - демонстратори Ан-178 і Ан-132D - це модифікації давно створених літаків Ан-148 і Ан -26, Ан-32.\nЗа 12 років перебування Ківи Д.С. на посаді так і не була створена система сервісної підтримки нових літаків марки «Антонов» в експлуатації, тому літаки Ан-158 продані на Кубу простоюють. Дивлячись на все це, немає бажаючих купувати вітчизняні літаки, адже навіть українські авіакомпанії не купили жодного нового літака виробництва ДП «Антонов» і ХДАВП, а 2 літаки, що взяли в лізинг повернули.\nЛітак Ан-178 побудований в єдиному екземплярі для піару\nРуйнування галузі прискорилася, починаючи з травня 2015 року, коли на посади керівників ДП «Антонов» призначалися далекі від авіабудування «менеджери», які, в свою чергу, прилаштовували на керівні посади та ін. велику кількість «своїх» людей. Ці тимчасові керівники займалися, в основному дешевим піаром, а не роботою по збереженню авіабудування.\nВнаслідок чого, а також з-за розриву зв'язків з Росією, в Україні з 2015 року перестали виробляти літаки, відсутні замовлення на українські літаки і не ведеться ніяка виробнича діяльність, крім підписання декларативних меморандумів і піару в українських ЗМІ. А ДП «Антонов», нічого не створює і не виробляє, крім технічного обслуговування, і просто проїдає валютні доходи авіакомпанії «Авіалінії Антонов».\nЧерез відсутність перспектив і зниження рівня зарплат більшість молодих і кваліфікованих конструкторів, інженерів та робітників звільнилося. Старше покоління, яке брало участь у створенні лінійки літаків «Антонов», пішло на пенсію за віком.\nЧастина колективу, що лишилася через низький професійний рівень керівників та відтік інтелектуальної складової не в змозі створювати і будувати нові літаки, а здатна лише модернізувати старі розробки, наприклад, літак-демонстратор Ан-132D, та й то з великими труднощами.\nВеличезний колектив ДП «Антонов» (близько 9500 чоловік), на відміну від невеликих приватних фірм, на протязі кількох років не може створити безпілотник «Горлиця» і довести його до рівня вимог Міністерства оборони України. В даний час по електронному та програмному забезпеченню цей безпілотник знаходиться на рівні моделей, які продаються в магазинах.\nНаш традиційний партнер Казахстан, який завжди використовував військово-транспортні літаки «Антонов», сьогодні замість українських літаків Ан-74 і Ан-132 закуповує європейський літак С295W, замість Ан-178 - китайський Y8-200F і замість Ан-70 - європейський А- 400М.\nПричинно-наслідковий зв'язок між рівнем керівництва підприємства і катастрофічним станом ДП «Антонов» і галузі очевидна навіть не для фахівців.\nТому, коли щорічно створюється комісія або робоча група з тих, хто зруйнував галузь або нічого в ній не розуміє для вироблення пропозицій «Що робити?» і вигадується чергова програма або стратегія Кабінету Міністрів, то у професіоналів створюється враження, що робиться це виключно для імітації діяльності.\nЗа останні 3 роки змінилося 4 президенти на ДП «Антонов»:\n1. Гвоздьов М.А. – автодилер і екс-депутат, набрав в команду торговців автомобілями і виробника одноразового посуду (на підприємстві їх називають «шиномонтажники»). Розповідав, що буде будувати по 25 літаків на рік на мільярди доларів. Через рік звільнився.\n2. Коцюба О.В. - колишній співробітник СБУ. Встановлював «рекорди» на літаку Ан-2-100 створеному О.К. Антоновим більше 70 років тому і з екранів ТБ і в ЗМІ обіцяв добудувати другий літак Ан-225 і будувати його серійно з Китаєм. Але все ж він зробив одну дуже важливу справу - звільнив «генерального конструктора» Д.С. Ківу. Через рік і його зняли.\n3. Кривоконь А.Г. - «кризовий менеджер-тракторист» взагалі нічого не розумів в авіабудуванні. Анонсував техобслуговування раніше випущених українських літаків (на цьому планував заробляти до 100 млн. гр. на місяць) та інші сумнівні перспективи. Але він замахнувся на святе - заявив, що проведе переатестацію і скоротить частину керівників у зв'язку з відсутністю виробництва і замовлень тому до цього привела їх некомпетентність. Тому керівники ДП «Антонов» оголосили йому бойкот і «підняли» (сбирали підписи за його відставку) колектив проти нього, а то б і до сьогоднішнього дня він був президентом. В результаті - був знятий менш ніж через рік, але, що дивно, з великою матеріальною компенсацією.\nЖоден з перерахованих вище президентів не виконав (та й не збирався виконувати) свої обіцянки. Головне бажання нових керівників і їх кураторів було взяти під свй контроль фінансові потоки, а не розвивати авіаційну галузь України.\nЛітак-демонстратор Ан-132D побудований в єдиному екземплярі для «розпилу» фінансів обома учасниками цього сумнівного проекту\n4. Донець А.Д. став президентом в кінці травня 2018 року. Призначили його не за професійною ознакою, а за пропозицією керівництва ДП «Антонов». Як розповіли мені співробітники ДП «Антонов», що він пропонував добудовувати 8 літаків Ан-148 і Ан-158, тоді як інші претенденти нічого не пропонували. Можна коротко охарактеризувати, як його вибирали рядком відомого вірша Павла Тичини - «Хай чабан! - усі гукнулі - за отамана буде!». За останні 3 роки призначили кілька десятків людей які не мають ніякого відношення до авіабудування на різні посади починаючи від начальника відділу і закінчуючи президентом не питаючи у колективу. Тепер оскільки в в ГК «Укроборонпром» не знають що робити з Гп «Антонов» то вдарилися в іншу крайність - вирішили погратися в демократію пустивши це все на самоплив. Призначення на посаду керівників визначає «натовп» - науково-технічна рада, яка не змінюється з часів Ківи Д.С. Тобто, самі вибирають зі своїх лав зручних для збереження себе, а не професійних і ефективних для збереження авіабудівної галузі.\nПершим заступником президента вибрали Шмирьова В.Ф. відомого умінням «тримати ніс за вітром» і вислуговуватися перед керівництвом. Вибирали його на НТС зі своїх, за принципом «кращий серед гірших». До цього він багато років був першим заступником у Ківи Д.С. Результати їхньої спільної діяльності призвели до руйнування авіаційної галузі України. Виходить, що до 68 років Шмирьов В.Ф. займався руйнуванням галузі, а на 69 році перекувався і буде її «піднімати». Крім як пародією це призначення назвати не можна. Він, як і багато інших колишніх членів команди Ківи Д.С., до сих пір виконують його вказівки.\nАле ж головний напрямок діяльності подібних ДП «Антонов» підприємств в світі - це створення, виробництво і продаж літаків! А на сьогоднішній день такі фахівці в вищому керівництві підприємства відсутні!\nРозглянемо заяви і стратегію Донця А.Д.\nПри призначенні він говорив, що буде добудовувати літаки Ан-148 і Ан-158 на базі 8 планерів що стоять на підприємстві. Через місяць в своєму інтерв'ю він вже говорить тільки про добудову літаків Ан-158 і про серійне будівництво Ан-178. Однак, без російських комплектуючих і матеріалів це неможливо. Перехід на західні комплектуючі та матеріали вимагає багато часу, фінансів і сертифікації, що значно підвищить ціну літаків.\nАле, головне, що на ці літаки немає покупців.\nВін повторює мантри своїх попередників про будівництво літаків Ан-178 і Ан-132 з Азербайджаном і Саудівською Аравією відповідно, хоча для цього немає ніяких підстав. В давно опублікованих статтях фахівців докладно описано відсутність перспектив зазначених «прожектів», оскільки вони серійно не будуються, не мають сертифіката і, головне, істотно поступаються за характеристиками своїм конкурентам американському C-130J, китайським Y8-200F, Y-9, бразильському КC390 і європейському С-295W відповідно, які серійно будуються і продаються в багато країн.\nЛітаком Ан-188 (по суті, це Ан-70 із західними двигунами і обладнанням) зацікавилися Об'єднані Арабські Емірати. Їх представники передали Донцю А.Д. матеріали з пропозицією почати співпрацювати з Ан-188, але він відповів, що ДП «Антонов» співпрацює по цьому літаку з Туреччиною. Співпраця з Туреччиною не виключає і не заважає ДП «Антонов» співпраці з іншими партнерами. Наприклад, в програмі виробництва літака А-400М беруть участь 8 країн, включаючи Туреччину. Вона вже купила 10 літаків А-400М і, як мені видається, їм немає практичного сенсу брати участь ще в одному проекті аналогічного літака типу Ан-70. Але він аргументував підписаними під час міжнародного аерокосмічного салону Eurasia-2018 (Анталія, Туреччина) угодами про співпрацю.\nНа підписання такого роду «документів» які мають виключно декларативний характер, витрачаються сотні тисяч доларів, надсилаються літаки і численні делегації на міжнародні виставки. Це нагадує бенкет під час чуми! Таких «паперів» для піару і імітації бурхливої діяльності для керівництва і громадян України за останні 13 років керівниками ДП «Антонов» було підписано кілька десятків, в них фігурували сотні літаків і десятки мільярдів доларів. Результат - повна відсутність замовлень і зупинка виробництва! Не стала винятком і остання виставка Фарнборо (Великобританія) в липні 2018 року.\nУ дорожніх картах останніх керівників ДП «Антонов» простежується певна закономірність: кожен новий керівник розповідає про свою стратегію і плани, причому вони кардинально відрізняються один від одного. Але всі вони жодним чином не спрямовані на збереження авіабудівної галузі в Україні.\nЦе вказує на те, що в Україні повністю відсутнє державне управління галуззю.\nСпроби створити в Україні державні органи управління авіаційною галуззю повністю провалилися. В СРСР нечисленний колектив Міністерства авіаційної промисловості (МАП) керував другою після США галуззю в світі, яка випускала щорічно до 1000 літаків - винищувачі, бомбардувальники, пасажирські, військово-транспортні та ін., а також численними науковими інститутами і підприємствами починаючи від виробництва спеціальних сплавів до електроніки. Крім організаційних питань МАП визначав і кадрову політику на всіх підприємствах авіаційної галузі. У МАП відбиралися кращі з кращих, хто проявив себе як видатний керівник на підприємствах. Одним з таких менеджерів був А.В. Болбот, заступник О.К. Антонова, який потім став заступником міністра МАП, Героєм соціалістичної праці. Мені дуже пощастило, тому що я з багатьма з них брав участь при вирішенні питань будівництва літаків Ан-124 і Ан-225.\nВ Україні ж підхід до підбору кадрів в Мінпромполітики та інші структури що наглядають за авіаційною галуззю був, як то кажуть, - «на тобі боже, что мені не гоже». В результаті професійний рівень чиновників виявився, як то кажуть, нижче плінтуса. В основному їх діяльність звелася до написання і перекладання з місця на місце різних паперів. Фактично визначав і реалізовував розвиток галузі генеральний конструктор П.В. Балабуєв, а не Уряд, міністри і чиновники. Він говорив, щоб всі перераховані вище чиновники хоча б забезпечили серійне виробництво літаків, створених за рахунок коштів АНТК ім. О.К. Антонова, на КіАПО і ХДАВП.\nСтворені в 2005 році «Українська авіабудівна корпорація «Антонов», в 2007 році – концерн «Авіація України», перейменований через три роки в концерн «Антонов», а потім і заснована в 2016 році корпорація «Українська авіабудівна компанія» проіснували самі по собі, не надаючи ніякого впливу на галузь. Результат їх діяльності - в Україні відсутній розробка і виробництво літаків. ХДАВП починаючи з 2015 року практично банкрут і він вже не буде виробляти літаки (тільки про це всі мовчать), а ДП «Антонов» тримається на плаву лише завдяки доходам від авіакомпанії і продовження ресурсів літаків створених О.К. Антоновим і П.В. Балабуєвим.\nЗараз створено черговий кластер - дивізіон авіабудування в складі ДК «Укроборонпром» керівником, якого призначено колишнього директора ДП ХМЗ «ФЕД» А.Ю. Пащенко. Ось що він сказав під час призначення на посаду: «Біда вітчизняного авіабудування в тому, що свого часу на деяких ключових авіапідприємствах не змінений менеджмент. Старий менеджмент - це люди з високим статусом, які мають великі заслуги перед вітчизняним машинобудуванням і авіапромом. Але при всій моїй повазі до них, вони повинні були відійти в сторону (прим. Автора. Хто ж самовільно залишить «хлібні» посади?) і дати можливість працювати сучасним менеджерам, які не чекають Держплану або оборонного замовлення, а були б здатні вивести ці підприємства на нормальні комерційні відносини на зовнішньому ринку». Якби він від слів перейшов до діла і значно оновив склад керівництва ДП «Антонов», з допомогою професіоналів розробив нову стратегію розвитку галузі і почав втілювати новітні технології починаючи від системи управління підприємством до виробництва, то виробництво літаків в Україні збережеться. Але, на жаль, нічого цього не буде: тому що 1. В даний час «менеджмент» на ДП «Антонов» сам собі вибирає керівників з тих, хто зруйнував галузь; 2. Для того, щоб щось продати на зовнішньому ринку треба спочатку створити щось конкурентоспроможне, а нинішні вироби годяться тільки в музей забутих речей; 3. Керівники ДК «Укроборонпром» не є фахівцями в галузі авіабудування і ДП «Антонов» для них як НЛО; 4. Для реалізації вище наведеного потрібна воманда незалежних професіоналів. Але їх, м'яко кажучи, дуже не люблять нинішні і колишні керівники галузі через те що вони пишуть правду в ЗМІ про колапс галузі і пропонують свої шляхи вирішення нинішніх проблем (див. «Авіабудуванню в Україні6 бути чи не бути?»).\nТому реально А.Ю. Пащенко буде йти на поводу нинішнього керівництва ДП «Антонов» (вони відносяться до нього поблажливо, тому що він молодий і не авіабудівник) і в цьому «болоті» пишним цвітом будуть цвісти тільки фейковий новини, що і продемонструвала виставка Фарнборо-2018.\nУ Радянському Союзі була така крилата фраза «кадри вирішують все»! І дійсно відбір претендентів на керівні посади був дуже жорстким. Результат: СРСР в області науки, техніки, освіти та ін. був на передових позиціях у світі, а Україна за своїм промисловим і інтелектуальним потенціалом входила в п'ятірку найрозвиненіших країн Європи! Хочу навести такий факт. Ми з дружиною гуляли в Голосіївському лісі і випадково на околиці Києва вийшли на обсерваторію. На стіні прочитали табличку, що її будівництво почалося в 1944 році. Вдумайтеся! Йде найбільш кровопролитна війна в історії людства, Україна лежить вся в руїнах і згарищах, а в цей час будують обсерваторію, щоб вивчати планети і зірки!\nКоли генеральними конструкторами були О.К. Антонов і П.В. Балабуєв то керівників на підприємстві вибирали за професійними та лідерськими якостями. Результат: створено близько 70 найменувань літаків і їх модифікацій (включаючи Ан-124 і Ан-225) які будувалися тисячними тиражами і продавалися в десятки країн світу.\nПри «генеральному конструкторі» Ківі Д.С. на посади керівників призначалися люди, які сповідували по відношенні до вищестоящого керівника принцип «чего изволите?». Так заступником головного конструктора по літаках Ан-124 і Ан-225 призначили Сільченко Г.Г., який, взагалі не мав ніякого відношення і знань для цієї посади. Щоб підняти свій авторитет вище згаданого плінтуса він бігав по підприємству і всім розповідав, що він довірена особа Дмитра Семеновича. Ківа Д.С. поводився б інакше, якби не лунав цей постійний підлабузницький «одобрямс» підібранного ним оточення. Самостійних і професіоналів під різними вигаданими приводами звільнили, щоб не було конкурентів і ніякої критики «генерального конструктора». Результат: за оцінками експертів у підприємства забрано сотні мільйонів євро і доларів. Підписані численні папери на замовлення українських літаків на мільярди доларів виявилися блефом. Втрачені всі ринки збуту вітчизняних літаків. Побудований через 55 років літак Ан-178 на заміну літаку Ан-12, поступається своєму прадіду з багатьох важливих характеристик і значно поступається західним і китайським літакам такого класу. Літак Ан-132D зліплений на основі планера літака Ан-32 побудованого в 1990-х роках, на який встановили західні двигуни та обладнання, включаючи російське, а також б / у агрегати, майже на 6 тонн (20%) важчий європейського аналога С-295W. Витратили величезну кількість часу і грошей і продовжують витрачати на ці нікому не потрібні прожекти.\nОстанні 3 роки керівники на ДП «Антонов» призначалися з числа знайомих по бізнесу, по дзвінку і т.п. З цих нових горе-керівників і команди колишнього «генерального конструктора» утворилася згуртована «сіра маса», головний напрямок їх діяльності - виробництво фейковий новин. Чого тільки не було - це і будівництво літаків Ан-225 з Китаєм і будівництво електричних літаків зі Швейцарією і багато іншої «пурги». Деякі ставленики, посилаючись на прізвища високопоставлених чиновників, виводять з підприємства значні суми грошових коштів. Замовлень і покупців ні на один вітчизняний літак немає.\nВосени 2017 року блогер «leutenant» (професіонал в галузі створення літаків) так описав вищий склад керівництва ДП «Антонов»: «З «трактористом» на чолі ... оточеним сонмом «шиномонтажників» укупі з відставним чиновником, відставним же депутатом райради, хлопчиком і блогером ».\nЗмінюються тільки президенти. А більша частина «верхівки» керівників і частина команди колишнього «генерального конструктора» Ківи Д.С., які розвалили галузь, залишаються на своїх місцях. Єдине чим вони керуються в своїй діяльності - це тільки як довше зберегти себе на високооплачуваною керівній посаді! Тому використовують весь арсенал засобів: маніпуляції, обіцянку прориву в майбутньому, підписання будь-яких меморандумів і т.п. аж до відвертої брехні.\nПро компетенції керівників ДП «Антонов» свідчить заява представників Об'єднаних Арабських Еміратів (ОАЕ), які на виставці Дубай-2017 звернулися до тодішнього в.о. президента ДП «Антонов» Кривоконя А.Г. і директора програми по Ан-70 Шмирьова В.Ф. з пропозицією про спільне виробництво літака типу Ан-70. Дослівна цитата арабської сторони: «дане обговорення було досить дивним, тому що зазначені керівники мають своєрідне уявлення (м'яко кажучи) про механізми маркетингу та інвестування. Ніхто не дасть на блюдечку 2.0 млрд. доларів за літак, якого фактично немає».\nУ квітні 2018 року до керівництва ДП «Антонов» звернувся Андреас Швер - керівник недавно створеного для розвитку оборонної промисловості в Саудівській Аравії концерну SAMI з пропозицією про спільне виробництво літака типу Ан-70. Після спілкування з ними він дипломатично назвав їх дилетантами.\nКоротко зупинюся на проекті літака типу Ан-70, якому, нарешті, присвоїли назву Ан-188 (до цього були Ан-188-110, Ан188-120, Ан-77 і ін.). Літак Ан-70 на заміну літаку Ан-12 почали розробляти на початку 1980-років і проект був повністю сформований генеральним конструктором О.К. Антоновим. Після того як генеральним конструктором став П.В. Балабуєв проект зазнав значних змін - були розроблені нові більш потужні двигуни, обладнання, оперення з композиційних матеріалів та ін. Літак вийшов значно більшим і за габаритами і за вантажопідйомністю в порівнянні з Ан-12. Після розпаду СРСР літак став нікому не потрібний і тільки завдяки «залізної» волі П.В. Балабуєва він був побудований. Останні 13 років його використовували для піару.\nЗа цей час в Європі і Японії створили і випускають серійно аналогічні літаки А-400М і С-2. Спроба побудувати спочатку 5, а потім хоча б 2 літаки Ан-70 для МО України закінчилася провалом, тому що значна частина виділених коштів зникла, а величезна кількість оснастки з алюмінію для виготовлення деталей і агрегатів з композиційних матеріалів керівниками виробництва було вкрадено і продано на металобрухт. Оскільки до проекту літака Ан-188 в даний час проявляють інтерес іноземні партнери, то має сенс швидко почати його реалізацію. Це можна вирішити 2-мя шляхами.\nВикористовуючи наявну конструкцію літака Ан-70 поміняти двигуни, матеріали та обладнання на західне і за 4 року почати серійне виробництво літака. Щоб укластися в зазначені терміни треба вже, як то кажуть, ще вчора розгорнути фронт робіт. Наприклад, почати проектувати агрегати з КМ, тому що спроектовані 30 років тому вже не відповідають сучасним вимогам. Справа в тому, що через приблизно 6 років закінчаться обов'язкові поставки для країн членів НАТО літаків А-400М і тоді на ринку у вільному продажу з'явиться доведений літак з сервісом. Тоді як, можливо, виробництво літака Ан-188 буде тільки починатися, та й від «дитячих хвороб» при нинішньому рівні кваліфікації його творців ніхто не застрахований. Тому затягування серійного виробництва зменшить кількість бажаючих його купувати, тому що конкурент А-400М матиме переваги за багатьма складовими.\nАле, схоже, керівництво ДП «Антонов» вирішило йти по більш довгому шляху. Вони заявляють про збільшення вантажопідйомності літака до 50 тонн. (Незрозуміло навіщо і що вони збираються перевозити. Це як на Ан-178 рекламують перевозити морські контейнери але: 1. Він не входить в вантажну кабіну, 2. Ніхто не перевозить морські контейнери літаками). Це потребує значного посилення конструкції, випуску нових креслень і призведе до збільшення ваги літака. (Для довідки. Літаки А-400М і С-2 мають вантажопідйомність 37 тонн, до того ж крило і оперення у першого зроблені з композиційних матеріалів на основі вуглеволокна, які значно міцніші і легчі від алюмінієвих сплавів). При цьому керівництво ДП «Антонов» ще й розповідає казки, що літак буде злітати з ВПП довжиною 600-800 метрів, що буде реально тільки для літака без вантажу. Тобто, за можливостями короткого зльоту і посадки, що важливо для військово-транспортних літаків, Ан-188 буде істотно поступатися А-400М. До початку серійного виробництва знадобиться 6 років, що абсолютно неприпустимо в нинішніх умовах, коли літаки в Україні не виробляються взагалі. А якщо вони затіють проектування і виробництво крила з композитів, то терміни ще збільшаться.\nСкладається враження, що керівництво ДП «Антонов» не зацікавлене в серійному виробництві літаків і перед ними не стоїть таке завдання. Незалежно від того, чи будуються чи продаються українські літаки чи ні, вони отримують величезні (200 тис - 460 тис грн на місяць) зарплати за рахунок коштів авіакомпанії і літають на різні міжнародні виставки разом з секретарками для променаду. Так навіщо їм ще напружуватися?\nТому вони розповідають казки українським громадянам в ЗМІ в репортажах з виставки Фарнборо-2018 про нереальні характеристиках неіснуючого літака Ан-188, про якісь міфічні літаки Ан-1х8 NEXT, про замовлення на літак-напівфабрикат Ан-178 від Азербайджану, Китаю, ОАЕ і про спільне будівництво електричних і гібридних ЛА з якоюсь конторою зі Швейцарії. А також про те, що Боїнг буде поставляти запчастини на літаків марки «Антонов». Це аналогічно тому, як на вітчизняний автомобіль Ланос поставляв запчастини Мерседес?!\n(Для довідки. На ДП «Антонов» було виготовлено всього: 2 літаки Ан-148 в Північну Корею і 6 літаків на Кубу через російську компанію ІФК. У цих країнах взагалі відсутня Боїнг).\nФактично ДП «Антонов» з флагмана вітчизняного авіабудування виродився в фабрику з виробництва фейковий новин.


Як створити уважну сім'ю? | Блог NydMond\nГоловна » Психологія » Як створити уважну сім’ю?\nПсихологія, Сім'я, Що? Де? Як? 358 переглядів\nВисока зайнятість, електронні гаджети, багатогодинні поїздки на роботу і додому – все це призводить до того, що сьогодні члени сім’ї все більше віддаляються один від одного фізично і емоційно.\nТефані і Еліша Голдштейн – батьки двох маленьких хлопчиків і психотерапевти, які багато працюють з сімейними парами, дітьми та підлітками. Спостерігаючи, як поступово руйнуються сімейні зв’язки, вони задумалися про те, як повернути увагу членів сім’ї один одному. Ось кілька порад з журналу Mindful для тих, хто хоче зробити свою сім’ю більш люблячою, щасливою і уважною.\nСьогодні в нашій культурі відбувається безпрецедентний зрушення: у членів сучасних сімей залишається все менше близьких емоційних зв’язків з один одним. Партнери, а також діти і батьки все більше віддаляються один від одного через високої зайнятості та великої кількості відволікань, які пропонує сучасне суспільство.\nЗанадто в багатьох сім’ях під час сімейного обіду батьки і діти сидять, втупившись у свої смартфони, замість того, щоб спілкуватися один з одним. Ми висловлюємо свою любов на бігу, звуковими битами і скороченими повідомленнями “люблю”. Легко уявити, що в майбутньому такі розділення сім’ї стануть звичайною справою, тому що наші повсякденні звички засліплюють нас і не дозволяють помічати всі ті можливості, зв’язку та чудеса, які живлять сімейне життя і роблять її насиченою.\nПрацюючи як психотерапевти з сотнями дітей, підлітків, дорослих, пар і цілими сім’ями, ми бачимо, як глибоко роз’їдає сім’ї відчуженість, і до яких нищівним наслідків це призводить. І ми бачили багато сімей, які просто здавалися і припиняли всякі спроби відновити втрачений контакт, тому що їм було занадто боляче і занадто важко міняти настільки глибоко вкорінені моделі поведінки.\nВсі ці спостереження надихнули нас на те, щоб спробувати виробити принципи та рекомендації для тих, хто хоче зробити свою сім’ю уважнішою. Ми зайнялися цією роботою не тільки для того, щоб допомогти нашим клієнтам подолати вже існуючу відчуженість або уникнути її виникнення в їх сім’ях, але й тому що самі ростимо двох синів трьох і п’яти років.\nНам хотілося, щоб у нашій власній родині було багато любові, взаєморозуміння, грайливості, гумору, довіри і щоб наші відносини були міцними і стійкими, незважаючи на навколишні фактори.\nСпочатку у всіх у нас найкращі прагнення і наміри. Але потім ми стикаємося з першими труднощами. І як ми не раз переконувалися на власному непростому (а часом ДУЖЕ непростому досвіді), коли ці неминучі проблеми виникають, крані неефективно чекати, що інший усвідомлює свої помилки і зміниться. Набагато корисніше почати з себе.\nСаме тому наш перший принцип створення уважною сім’ю полягає в тому, щоб почати виховувати власне “повага”. Це не означає, що ви повинні потурбуватися вирощуванням якогось особливого “Я”. Це означає, що ви повинні почати з себе – і першим ділом звернути увагу на себе.\nПотім, коли обидва партнери виконали якусь роботу над собою, природним чином виникає потреба перенести увагу на відносини в парі, бо рідко коли вдається зберегти хороші відносини на автопілоті. Відносини потребують регулярної підживлення і розвитку.\nІ якщо тут теж все йде добре, то ми на вірному шляху до того, щоб дати нашим дітям те, в чому вони дійсно потребують – бо вони завжди будуть дивитися на нас і наслідувати нам. Те, що вони бачать в сім’ї – наскільки уважні ми самі в кожен момент часу – зробить на них набагато більш потужний вплив, ніж всі наші розмови про уважність.\n1 Виховуючи уважне Я\n2 Уважність і співчуття до себе\n3 Виховуючи уважну пару\n4.1 Уважні мікро-моменти близькості\n5 Виховуючи уважного дитини (і батьків)\n6.1 Дихальний друг\nВиховуючи уважне Я\nБагато років тому нас запросили на зустріч з відомим педіатром і автором кількох книг Беррі Брезельтоном (Berry Brazelton). Батьки і професіонали зразок нас засипали його запитаннями про те, «як себе вести і що робити», щоб уникнути численних щоденних труднощів, з якими ми стикаємося.\nНаприкінці цієї зустрічі Брезельтон сказав: «Знаєте, я часом думаю, що все те величезна кількість літератури по вихованню дітей та дитячому розвитку, яке доступне сучасним батькам, не завжди йде їм на користь. Тому що у них виникло переконання, що їм потрібно весь час звірятися з думкою експертів з усіх питань. У той час як здебільшого відповіді знаходяться у них всередині – їм треба лише прислухатися до себе. У них завжди є відповіді».\nМи віримо, що уважна сім’я виникає в той момент, коли ми починаємо заглядати всередину – коли ми вчимося зупинятися і завмирати в присутності, глибоко вслухатися в самих себе і довіряти своїй власній мудрості.\nЯкщо ми привчаємо себе протягом дня знаходити час для того, щоб сповільнитися, перепочити, звернути увагу на стан нашого тіла, наших емоцій і думок, ми поступово тренуємо наш розум сприймати все більш широку перспективу. І тоді навіть в епіцентрі емоційних потрясінь ми збережемо здатність більш ясно бачити, в чому саме в даний момент потребуємо ми самі і інші люди.\nЯкщо ми уважні, виховання дітей не становить проблем. Життя постійно посилає нам різні вхідні дані, що надходять в наші органи чуття з самих різних джерел. Якщо вони захльостують нас, наш мозок включає режим функціонування на автопілоті. І тоді ми провалюємось у власні дитячі емоційні історії, виносимо швидкі, неусвідомлені судження, і реагуємо на своїх дітей і партнерів на основі цих суджень.\nАле якщо ми уважні, ми можемо звернути увагу на своє дихання, завмерти і виявити якусь більшу картину, і вже на підставі неї приймати більш здорові рішення.\nЧерез те, що наше життя стає неймовірно напруженою і неспокійною, ми легко піддаємося механічним і болючим імпульсивних реакцій, часто успадкованим від наших власних батьків – хоча майже всі ми колись клялися собі, що вже в нашій-то родині все точно буде по-іншому. І як результат, ми відчуваємо себе жахливо. Ми відчуваємо сором і починаємо вважати себе «поганими батьками» або «недостатньо хорошими батьками».\nЯкщо ж ми привчаємо себе якомога частіше протягом дня робити уважні паузи хоча б на пару хвилин, ми починаємо поступово помічати в собі ці механічні реакції. І тоді у нас з’являється шанс з’єднатися з самими собою, з нашими партнерами (якщо вони у нас є) і нашими дітьми.\nЯк батьки ми всі недосконалі. Ми виявили, що однією з найважливіших практик є практика розвитку співчуття до самих себе – особливо у важких, стресових ситуаціях. Коли ми починаємо усвідомлювати моменти, в яких нам доводиться нелегко, ми можемо допомогти самі собі, поставившись до себе по-доброму і з розумінням.\nІснує безліч коротких практик, які вчать нас уважності до моменту: як зупинитися, зробити паузу і розширити сприйняття того, що відбувається. Ми радимо вам використовувати будь-які, які вам сподобаються. Ми також радимо вам вчитися довіряти своїй внутрішній мудрості як батька. І ось ще одна практика, яку ми часто використовуємо з нашими клієнтами і у власному житті.\nУважність і співчуття до себе\nКоли ви помічаєте, що вам зараз важко, що ви в напрузі, усвідомте це і визнайте, що відбувається. Не вдавайте, що все під контролем. Скажіть: «Мені зараз важко». А потім запитайте себе: «У чому я потребую прямо зараз?».\nВизнаючи, що відбувається і задаючи таке питання, ми відкриваємося своєї внутрішньої мудрості і починаємо більше довіряти самим собі. Можливо, виявиться, що вам би хотілося мати великим терпінням або не випробовувати настільки сильне емоційне напруження.\nСпробуйте покласти руку на серце на знак турботи і прийняття себе. І побажайте собі: «Нехай мені стане легко. Нехай у мене буде більше терпіння і менше емоційної напруги». (Ви можете побажати собі все, чого захочете – ясності, спокою, легкості, радості, любові і т.д.).\nЯкщо ви захочете, ви можете піти трохи глибше. Після того, як ви побажали собі всього, що вам зараз не хвататет, ви можете уявити всіх тих батьків, яким зараз також доводиться нелегко (а в світі їх вистачає), і побажати їм від усього серця те ж саме. Ми всі пов’язані один з одним у цьому недосконалому батьківському подорожі. І якщо ми готові визнати це, нам легше перестати засуджувати себе і відкритися тому, що дійсно важливо в даний момент.\nВиховуючи уважну пару\nУ нас, як і у більшості батьків, бували часи, коли наші відносини починали тьмяніти і слабшати. Ми відчували себе роздратованими, неспокійними, ми жадали зрозуміти один одного і зустрітися знову. Але замість того, щоб знайти прихисток один в одному, ми ціпеніли і відволікали себе за допомогою телевізора, роботи або келиха вина. І, звичайно, ніщо з цього не був здатне втамувати нашу тугу один по одному і по любові.\nНезалежно від того, перебуваєте ви в партнерських відносинах, щойно завершили їх або, навпаки, перебуваєте в пошуку супутника життя, плекаючи в собі намір живити і підтримувати відкриті люблячі відносини, ви закладаєте підстави свого власного здоров’я і щастя.\nВідносини – така ж жива істота, як і людина. Вони потребують уваги та харчуванні також, як наші тіло і розум. Але що ж є найкращою їжею для стосунків? Якого роду увагу їм необхідно?\nСоціальний психолог, дослідник і письменник Барбара Фредеріксон (Barbara Frederickson) нещодавно дала вражаюче тонке визначення любові: «Ваше тіло дізнається щось як любов через мікро-моменти близькості, що розділяються з іншою людиною». І це повністю узгоджується з нашим власним досвідом.\nЩодня дарує нам безліч можливостей для створення та проживання один з одним таких мікро-моментів близькості, але якщо ми потрапляємо в пастку рутини і бачимо один одного як статичні, незмінні об’єкти, ми упускаємо всі ці моменти. Ми втрачаємо можливість дійсно побачити іншого – з усіма його перевагами і слабостями, його красу, радість, тріумфи і його невдачі і страждання. Коли ж ми, нарешті, бачимо іншого, ми поділяємо один з одним нашу людяність, у всьому її різноманітті.\nСтворюючи мікро-моменти близькості, ми захищаємо свої стосунки від розпаду, який проникає непомітно, як іржа, і зберігаємо свою любов. Насправді, ці моменти і є любов.\nЗгідно з численними дослідженнями, коли ми звертаємо увагу на такі мікро-моменти, неминучі життєві стреси роблять на нас набагато менше впливу. Тоді старі емоційні тригери активуються набагато менше, і як наслідок ми стаємо набагато щасливішими особистостями, партнерами і батьками.\nМожливо, вам важко повірити в те, що такі миті позитивною і довірчої близькості насправді можуть підтримати нас у важкі для нашої пари і відносин часи, але це дійсно так. Любов – це постійно оновлюється джерело енергії, і це джерело присутня навіть у крихітних, найдрібніших миттєвостях близькості.\nУважні мікро-моменти близькості\nДомовтеся один з одним, що ви почнете знаходити час для хоча б одного мікро-моменту близькості на тиждень – для розмови і фізичного перебування один з одним. Якщо спочатку у вас виникатимуть страхи або засудження, які є наслідком попереднього хворобливого досвіду, просто відзначте їх і знову нагадайте собі про свою рішучість вчитися бути по справжньому відкритими та близькими один з одним.\nЗверніть увагу, що ви відчуваєте, коли ви, наприклад, просто сидите поруч і тримайтеся за руки або обіймаєте легко один одного. Дозвольте вашим тілам повністю розслабитися – це означає, що ваші нервові системи заспокоїлися.\nУсвідомлюйте кожну мить разом – відчуття в тілі, почуття, думки. Якщо вам захочеться продовжити ці миті, дозвольте їм тривати так довго, як вам обом буде легко і комфортно.\nВиховуючи уважного дитини (і батьків)\nМаленькі діти постійно перебувають у присутності. Вони повністю відкриті своєму досвіду, і тому, як правило, їм не потрібна допомога, щоб відчути поточний момент. Але в міру возросленія складність і різноманіття соціального досвіду, шкільні вимоги і відволікаючі фактори у вигляді сучасних технологій починають відігравати значну роль в їхньому житті. І тоді їм, також як і дорослим, потрібна допомога, щоб почати повертатися до себе, до своїх власних почуттів – усвідомлено і з співчуттям.\nЧи вдасться їм це зробити у величезній мірі залежить від того, чого вони навчилися у своїх батьків за всі проведені разом роки. Тому неможливо відокремити виховання уважного дитини від виховання уважного батька. Ми постійно, найчастіше пасивно, неусвідомлено, вчимо наших дітей уважності або, навпаки, неуважності.\nДіти здебільшого вчаться не тому, чому їх навчають спеціально, а тому, що вони постійно спостерігають як природний для батьків спосіб буття у світі. І тоді, якщо ми забуваємо про це і наші слова розходяться з нашим способом життя, марно закликати дітей стати внімательнмі, відповідальними і жалісливими дорослими.\nЯкщо під час розмови з дитиною і відповідаючи на його запитання ви постійно дивитесь на свій телефон, ви вчите його тому, що слухати співрозмовника зовсім необов’язково. Якщо ви перевтомлені, на взводі і кричите на водія, який вас щойно “підрізав”, ви вчите свою дитину, що агресія – гідний і прийнятний відповідь на виникле непорозуміння.\nЯкщо ви зупиняєтеся, щоб допомогти перехожому зібрати речі з впала сумки, ви вчите дитину думати про інших і допомагаєте йому познайомитися з емпатією і співпереживанням. Коли ви готові відкрито говорити про емоції – як своїх, так і ваших дітей – і ставитеся до себе і дітям по-доброму незважаючи на проблеми, ви подаєте їм приклад емоційного інтелекту і дбайливого ставлення до себе.\nЄ також і більш активні способи навчити наших дітей уважності. Надихайте, а не змушуйте – ваше завдання посіяти насіння. Наприклад, ви можете навчити їх бути уважними до своїх емоцій. Навіть якщо вашій дитині всього два роки, ви можете почати знайомити його з усвідомленням власних емоцій, коли він засмучений або радіє. Так закладається фундамент емоційного інтелекту.\nНа практиці це означає, що ви допомагаєте дитині визначити, яку саме емоцію він зараз відчуває, дати їй назву і помітити, де вона проявляється в тілі. І тоді в майбутньому він легко зможе робити це самостійно. Але потрібно час, перш ніж ваша дитина звикне ставитися до своїх емоцій свідомо, тому частіше нагадуйте собі – ви просто садите насіння! Ніякого насильства!\nРобіть це повільно і будьте уважні до своїх власним емоціям: Що ви відчуваєте прямо зараз? Що, як вам здається, відчуває ваша дитина? “Дихальний друг” – ще одна прекрасна практика, яку використовує величезну кількість психологів і педагогів, які працюють з дітьми та підлітками. У нашій програмі CALM (“Об’єднуючи підлітків для вивчення уважності”) ми з успіхом застосовуємо цю практику для дітей різного віку. Вона дуже проста і ви можете спробувати її прямо зараз з вашими дітьми.\nЦе весела практика, яку ви можете робити всією сім’єю. Для малюків і молодших школярів відмінно підійде іграшкову тварину з тканини, набите якимось досить важким матеріалом. Для підлітків може стати в нагоді гладкий річковий камінь. Це їх “дихальний друг”.\nВсі лягають на підлогу, кожен кладе собі на живіт свого дихального одного, і спостерігає, як він піднімається і опускається з кожним вдихом і видихом. Ви можете запропонувати всім рахувати від одного до трьох на вдиху, а потім від трьох до одного на видиху.\nВи можете навчити дітей користуватися цією практикою як інструментом в стресових ситуаціях – наприклад, якщо вони занадто стривожені перед завтрашньою контрольної чи перезбуджена через напружену перепалки з одним.\nДля малюків часто буває корисним придумати якусь історію про їх дихального одного, щоб зацікавити їх і залучити до вправу емоційно.\nНайбільш значимі моменти в нашому житті трапляються тоді, коли ми зменшуємо темп і налаштовуємося на дуже прості речі. Зробити це не завжди легко – адже у нас стільки важливих справ! – Але коли ви все-таки зупиняєтеся і починаєте помічати миті сьогодення, це змінює якість ваших відносин і з партнерами і з дітьми.\nЦе допомагає членам сім’ї усвідомлювати свої емоції в моменти випробувань, створює простір для плинності, гнучкості і творчості, це вчить нас бути вдячними, розвиває емпатію і співпереживання.\nКоли ми вчимося відчувати вдячність за все хороше, що є в нашому житті, і проявляти милосердя у важкі часи, ми все більше відкриваємося реальності і все менше живемо на автоматі.\nПам’ятайте – створення уважною сім’ї – це процес, і ви не завжди будете досконалі! Якщо ви зіб’єтеся з шляху – вибачте себе. І тоді в цю саму мить ви зробите дивне відкриття – ви завжди можете почати спочатку.


Веремій: Концерт - | Афиша - Афиша в Кривом Роге - 0564.ua\nВперше, у рамках туру "Гартуючи вогнем" гурт відвідає Кривий Ріг. Велика сольна програма одного з кращих українських гуртів країни!\nГурт «Веремій» представляє рідкісний для України стиль melodic-heavy-folk, складний, потужний і магнетичний. Їхні твори — епічні полотна, вишиті складною музичною технікою, прикрашені звучанням флейти, скрипки й віолончелі. Міфологічні сюжети їхніх пісень сповнені символічними образами, героїчними мотивами, романтичними загадками.


Російський Внешэкономбанк вніс у статутний капітал Промінвестбанку $500 млн - Korrespondent.net\nРосійський Внешэкономбанк вніс у статутний капітал Промінвестбанку $500 млн\n30 вересня 2009, 12:43\nУ Промінвестбанк 29 вересня надійшов другий транш коштів від його найбільшого акціонера - Внешэкономбанку (ВЕБ, РФ) - у розмірі $125 млн у рамках другого етапу розміщення акцій додаткового випуску, який закінчується 30 вересня, повідомив перший заступник голови правління ПІБ В'ячеслав Юткін.\nЯк зазначив банкір, таким чином, в цілому внісши до статутного капіталу ПІБу $500 млн, ВЕБ як інвестор виконав одну з головних умов, передбачених планом фінансового оздоровлення Промінвестбанку.\nЯк повідомлялося, 24 вересня надійшов перший транш коштів ВЕБу в розмірі $375 млн у рамках першого етапу розміщення акцій допвипуску ПІБу.\nЗа словами В.Юткіна, за підсумками емісії акцій статутний капітал ПІБ збільшується на 4 млрд грн - до 5,3 млрд грн. При цьому частка ВЕБ у статутному капіталі ПІБ збільшиться до 93,84%, тоді як частка ТОВ "Сигнус" зменшиться до 3,63%.\nЯк стверджує В.Юткін, збільшення статутного капіталу ПІБу дозволить увійти до п'ятірки найбільших українських банків за розміром статутного капіталу і вийти на рівень адекватності регулятивного капіталу близько 21% при нормативному значенні не менш 10%.\nПромінвестбанк заснований у 1992 році.\nЗа даними банку, його найбільшими акціонерами на 1 липня 2009 року є Внешэкономбанк (75% акцій, РФ) і ТОВ "Сигнус" (дочірня компанія австрійського Slav AG, 12,37%).\nЗгідно з даними Нацбанку України, на 1 липня 2009 року ПІБ за розміром активів посідав дев'яте місце (27,866 млрд грн) серед 184 банків, що діяли у країні.


Металеві альтанки - Зварювальні роботи від компанії «Демонтаж» Харків\nГоловна » Зварювальні роботи » Альтанки\nВиди виробів Цiна грн/шт\nАльтанка від 6000\nМеталеві альтанки для дачі, саду, приватного подвір’я від компанії “Демонтаж”\nМеталеві альтанки вже давно користуються підвищеним попитом у власників приватних будинків, заміських котеджів, дач, садових ділянок. Це пояснюється їх невисокою вартістю, надійністю, довговічністю і простотою монтажу. У Харкові якісні альтанки садові металеві можна замовити в компанії “Демонтаж”.\nЗвернувшись в нашу компанію, можна втілити в життя практично будь-яке дизайнерське рішення, замовивши їх виробництво з наявних варіантів або за власним проектом. До переваг таких конструкцій можна віднести наступні фактори:\nВелика різноманитнiсть конфігурацій і варіантів виконання;\nСтійкість до атмосферних опадів, перепадів температур та інших впливів зовнішніх чинників;\nШвидкість виготовлення і простота установки;\nЕстетичний зовнішній вигляд і практичність;\nВажливо, щоб альтанки для дачі були виготовлені професійними майстрами. В такому випадку отримання бажаного результату гарантовано. У Харкові дані послуги на високому професійному рівні надає підприємство “Демонтаж”.\nЦіна на металеву альтанку залежить від багатьох факторів.\nМатеріал, з якого вони виготовлені. В основному це оцинкована або забарвлена сталь, а також алюмінієвий металопрокат (профільна труба, куточки, холоднокатаний лист, смуга).\nОсобливі вимоги замовника.\nТакі конструкції для дачі або приватного будинку підрозділяють на кілька основних типів – стаціонарні та мобільні, також бувають закритими, відкритими і напіввідкритими. Крім цього, вони поділяються залежно від конфігурації:\nУ Харкові недорого замовити виготовлення і монтаж альтанки садової з металевого профілю можна у менеджерів нашої компанії. Вони допоможуть визначитися з вибором найбільш відповідного варіанту, проконсультують про їх особливості, прорахують попередню вартість замовлення. На офіційному сайті нашого підприємства можна подивитися різні проекти з металу з різноманітними оздоблювальними матеріалами, а також приклади раніше виконаних робіт. Металева альтанка виробництва компанії “Демонтаж” – це гарантія високої якості, надійності і кращої ціни в регіоні. Наші майстри готові реалізувати в життя, навіть найсміливіші дизайнерські проекти і рішення.


Маленький зріст славі і щастю не перешкода: знамениті чоловіки, у яких дружини набагато вище | Одна Минута\nМаленький зріст славі і щастю не перешкода: знамениті чоловіки, у яких дружини набагато вище\nНе всі зірки екрану і естради мають атлетичну статуру і високим зростом. Сьогодні завдяки пластичним хірургам можна змінити зовнішність до невпізнання, а ось із зростом це не проходить. Однак, маленький зріст не перешкода слави, адже стільки невисоких артистів здобули собі всенародну славу і любов.\nА ще, незважаючи на низький зріст, їх полюбили високі красуні і виглядають разом вони дуже органічно.\nПривабливий телеведучий і продюсер Олександр пізнаваний саме завдяки своєму невеликому зросту. Їх виступи з Лолітою в кабаре-дует «Академія» користувалися величезною популярністю. У житті він не обділений жіночою увагою навіть з боку високих красунь. Його теперішня дружина Дарина вище на 15 см.\nОлександр Цекало та Дарина Ервін\nВідомий шоумен з легкістю жартує з приводу свого невеликого 165 см росту. Іскрометний гумор і чарівність здобули йому любов глядачів.\nТимур Родрігес і Анна Керімова\nУлюблений кіноактор блискучий в ролях героїв-коханців, не залишає шансів на конкуренцію своїм високим побратимам. Його зріст 162 см абсолютно не заважає йому чарувати дівчат.\nЄвген Стичкін та Ольга Сутулова\nХаризма і експресивність невисокого Михайла Галустяна (1,62 м) спокусила шанувальників ігор КВН, де він починав свою переможну ходу на вершину слави. Кар’єра у нього склалася завдяки бажанню добитися успіху не за зовнішні дані, а за талант і працездатність.\nМихайло Галустян з дружиною і дочками\nДушевна спів і природна чарівність соліста групи «Любе» зробило його неймовірно популярним. Армія прихильниць не звертає уваги на його невисокий зріст, адже на сцені він виглядає, як «справжній полковник».\nПопулярний співак 90-х прискіпливо ставився до вибору прихильниць, незважаючи на свій невисокий зріст 166 см. Талант дозволяв йому чарувати найефектніших високих дівчат.\nАндрій Губін з першою дружиною Лізою\nЛегко жартує з приводу свого невисокого зросту співак і композитор Олег Газманов: «Я з комфортом влаштовуюся в салоні літака, що не можуть зробити високі люди!»\nОлег Газманов з другою дружиною Мариною\nНезвичайно везе на любовному поприщі стильному шоумену Дмитру Хрустальову, який зачарував високу красуню Катерину Варнаву.\nАктор запевняє, що саме невисокий зріст став причиною його успіху на пробах в молодіжних ситкомах.\nАндрій Гандулян з дружиною\nВідомий російський кутюр’є, який працює в парі з Кіркоровим (зріст 199 см), відомий всій країні своїм незвичайним талантом, але ж його висота всього 167 см.\nВалентин Юдашкін з дружиною Мариною\nЧинний президент України має зріст 170 см. Однак, це не завадило йому перемогти в президентських перегонах. До політичної діяльності він завоював популярність як комедійний актор. А ще у нього висока дружина-красуня.\nПопулярний ведучий і актор Юрій Горбунов, зростанням 168 см, живе в щасливому шлюбі з моделлю Катериною Осадчою, що має зріст 180 см.\nЦілеспрямованість і талант людини сприяють тому, що він обов’язково доб’ється бажаного успіху, незважаючи на зовнішні недоліки або невисокий зріст.\nНОВИНИ 17:03 ¦ 18.09.2020


Меджлісу кримських татар заборонили проводити в Бахчисараї мітинг пам'яті Челебіджихана\n19 Лютий 2015, 09:56\nМеджлісу кримськотатарського народу відмовили в проведенні 22 лютого мітингу, приуроченого до річниці загибелі громадського діяча Номана Челебіджихана.\n«На заяву про проведення мітингу, присвяченого пам'яті Номана Челебіджихана отримано відмову. Мітинг передбачалося провести у дворі Ханського палацу 22 лютого. Мабуть, до відмов доведеться звикати і шукати інші форми боротьби за свої національні права. Відмову отримали, незважаючи на те, що ще напередодні всі, від кого це залежало, стверджували, що захід дозволять», – написав Умеров у Facebook.\nРаніше заступник голови Меджлісу Наріман Джелял повідомив Крим.Реалії, що ведуться переговори з нинішньою кримською владою про можливість проведення заходів, присвячених пам'яті кримськотатарського діяча Номана Челебіджихана.\nУ мечетях Криму проведуть молебні в пам'ять про кримськотатарського діяча.\nЧелебіджихан Номан народився у1885 році в родині мулли. Навчався в Бахчисараї, Стамбулі та Санкт-Петербурзі, брав участь у просвітницьких і революційних організаціях кримськотатарської молоді. Вважається одним із найталановитіших кримськотатарських літераторів початку 20 століття. Він став автором національного гімну кримських татар. Після Лютневої революції 1917 року був обраний головою Мусульманського виконкому, муфтієм Криму, а згодом – головою першого Курултаю кримських татар. Після арешту більшовиками в січні 1918 року, 23 лютого його вбили матроси в Севастопольській в'язниці. Тіло 33-річного муфтія викинули в море.


Житомирська міська рада | Новини | «Оксія» презентувала книгу соціальної поезії «Трикутна луна»\n››› Новини ››› «Оксія» презентувала книгу соціальної поезії «Трикутна луна»\n11 грудня 2015 року 10:45\n10 грудня в прес-центрі міської ради відбулася презентація книги соціальної поезії «Трикутна луна». Видання книги відбулося за сприяння управління у справах сім’ї, молоді та спорту міської ради в рамках реалізації однойменного соціального проекту літературно-мистецького об’єднання «Оксія».\nМета проекту «Трикутна луна» - попередження негативних явищ в молодіжному середовищі, попередження вчинення правопорушень підлітками, формування здорового способу життя і зменшення ризиків рецидивів злочинів вчинених молоддю.\nЗа словами голови мистецького об’єднання «Оксія» Вадима Жалюка, презентація книги вже відбулася в навчальних закладах міста в рамках реалізації місячника правових знань та всеукраїнської акції «16 днів проти насильства».\nНачальник управління у справах сім’ї молоді та спорту Ірина Ковальчук подякувала мистецькому об’єднанню за ініціативу та зауважила: «Тема неформальної освіти є сьогодні надзвичайно актуальною. І саме віршоване слово, поезія може донести до дитини набагато більше інформації, змісту ніж нотації та лекції дорослих. Якщо мама і тато прочитають і обговорять з дитиною такі вірші, то це матиме хороший виховний ефект».\nСписок авторів антології соціальної поезії «Трикутна луна»\nПаламарчук Ніна (член НАЛМО «Оксія», переможець всеукраїнських та міжнародних літературних фестивалів: «Ватерлінія», м. Миколаїв, «Підкова Пегаса», м. Вінниця, «Шорох», м. Симферополь та ін.).\nПаскель Володимир (член НАЛМО «Оксія»,член літературного товариства «Німецькі автори України»).\nГаврилова Оля ( координатор літературного проекта «Квартира № 10», співорганізатор заходу «Містичний Житомир», жовтень 2015).\nРозбицька Марія (Голова Житомирської обласної літературної спілки ім. М. Клименка).\nГулюк Костянтин (поет, бард, переможець всеукраїнських фестивалів «Лісна Фієста», «Мі-Сі-Соль»).\nМарченко Микола (член НАЛМО «Оксія», вчитель загальноосвітньої школи в Андрушівському районі Житомирської області).\n© 2005-2020 Житомирська міська рада Powered By AMCMS v5.0 (0.671977 sec.)


Будь-яка реакція, що слідує за певною подією і уменипающая ймовірність виникнення цієї події в майбутньому. Наприклад, якщо дитину лають кожен раз, коли він годує собаку їжею зі столу, то в кінці кінців він припинить це робити. Покарання може передбачати заборону на певну діяльність - наприклад, коли дитині забороняють грати на комп'ютері, якщо він погано себе веде. Якщо за певним поведінкою не слід покарання, ймовірність його повторення в майбутньому підвищується до початкового рівня.\nДебати про користь або навіть бажаність покарання як методу корекції поведінки не привели до яких-небудь певних висновків. Ясно, що покарання саме по собі не є ефективним способом вироблення бажаної реакції. Підкріплення, яке може супроводжуватися покаранням, зазвичай збільшує ймовірність бажаної реакції. Крім того, покарання має небажані побічні ефекти, включаючи уникнення та емоційні розлади.\nВ психології важливо проводити розходження між покаранням (послаблює реакцію) і негативним подреплением (підсилює реакцію). В обох випадках організм піддається впливу аверсійних стимулів, але в різних умовах і з різними наслідками.\nадміністратівка, бастонада, бич, вдування, вздрючка, стягнення, вливання, відплата, встрепка, витрепка, децимация, єгипетська кара, покута, кара, кара, карбач, катаплексія, кифонизм, мийка, наганяй, кара, наслание, немезіда, немесида, огреб, опалу, острастка, отшлепивание, оштрафовивание, пеня, плата, помста, прещение, примочка, прищучивание, прокляття, прокляття, промивка мізків, оброблення, раздолбон, розплата, розправа, репрессалия, репресія, самонаказание, санкція, секір-башка, посилання, стаття, таліон, темна, кримінал, фалак, хадда, харакірі, шмась, штраф, епитимия\nзаохочення, нагорода, винагорода, компенсація, премія, безкарність\nНагородаНегативне підкріпленняВироблення інструментальних умовних рефлексівРепресіяПозитивний стимул


Арсенал – Манчестер Сіті: огляд і рахунок матчу 15 грудня 2019 – АПЛ\n15 грудня 2019 21436 Читать на русском\nАрсенал приймав Манчестер Сіті в рамках 17-го туру АПЛ. Читайте звіт центрального матчу туру чемпіонату Англії на Футбол 24.\nМатч та онлайн-трансляція зустрічі Арсенал – Манчестер Сіті розпочались о 18:30. Арсенал підходив до матчу на 9-й сходинці АПЛ. У попередньому турі "каноніри" розбили Вест Хем (1:3) та перервали тривалу безвиграшну серію, яка налічувала 7 матчів. Лондонська команда нещодавно звільнила Унаї Емері з посади головного тренера, і зараз під керівництвом Фредді Юнгберга намагається повернутись у топ-4. У "містян" теж не все гаразд. Колектив Гвардіоли майже втратив шанси поборотись з Ліверпулем за чемпіонство АПЛ. До двобою з Арсеналом прірва між Сіті та мерсисайдцями становила 17 очок.\nДо заявки на матч АПЛ повернувся Олександр Зінченко. Українець близько двох місяців відновлювався після операції на коліні. Олександр зумів відіграти 25 хвилин у матчі останнього туру групового етапу ЛЧ, проти загребського Динамо (4:1).Головний тренер "містян" вирішив не перевантажувати хавбека збірної України та залишив його на лаві запасних.\nАрсенал окрилений підтримкою рідних трибун одразу накинувся на суперника і вже на 2-й хвилині юний талант лондонців Габріел Мартінеллі міг відкривати рахунок, але удар парирував Едерсон. Гості відповіли миттєво. Габріел Жезус отримав м'яч на лівому краю штрафного майданчика суперника та прострілив в район 11-метрової позначки, де Кевін де Брюйне потужним ударом в дотик розстріляв ворота "канонірів". Голкіпер господарів Бернд Лєно навіть не встиг зреагувати на удар бельгійця.\nПідопічні Юнгберга правильно сприйняли "холодний душ" від гостей з Манчестера і продовжили шукати щастя біля володінь Едерсона. Хорошу нагоду мав той же 18-річний Мартінеллі, але бразильський воротар на куражі продемонстрував ще один ефектний сейв. Нова традиція чинного чемпіона Англії забивати після гострих ударів по своїх воротах була дотримана. На 16-й хвилині глядачі на Емірейтс пережили дежавю. Майже ідентична комбінація вдалась Сіті, як у випадку з першим голом. Проте цього разу вже прострілював зліва у центр сам де Брюйне, а забивав у майже пусті ворота Рахім Стерлінг. Захист лондонців виглядав у цій ситуації жалюгідно.\nВарто віддати належне господарям, два пропущені голи ніяк не похитнули їхнього завзяття, або просто підопічні Гвардіоли вирішили, що можна трохи розслабитись і віддати м'яч супернику. На жаль для "канонірів", вони не дуже розуміли, що з цим круглим робити. Позиційні атаки нівелювались масивною обороною Сіті. Можна відзначити момент в середині першого тайму, коли Маттео Гендузі завдав, на перший погляд, небезпечний удар здалеку, але влучив у захисника суперника. Після фіаско француз ще намагався симулювати пенальті, але арбітр йому не повірив.\nДе Брюйне, це прізвище буде тепер наводити жах на всіх гравців Арсенала. Під завісу першої половни гри 28-річний бельгієць з-за меж штрафного майданчика розрядив гармату у лівий нижній кут, оформивши дубль. За кілька хвилин Кевін міг святкувати хет-трик, але Лєно у тандемі зі стійкою ледь впорались з пострілом хавбека "містян". Ще до свистка на перерву трибуни Емірейтс значно опустіли...\nДруга половина зустрічі розпочалась значно спокійніше. Непогана нагода, щоб скороти відставання була у Обамеянга, але після удару форварда господарів м'яч пролетів повз ворота. Сіті відповів сольним дефіле де Брюйне до штрафного майданчика суперника, в якому бельгійцю ніхто не заважав, проте удар парирував голкіпер.\nЯскраво зобразив ментальність господарів Месут Озіл. На 59-й хвилині тренер "канонірів" вирішив замінити німецього хавбека на молодого Сміт-Роу. Месут під свист трибун не поспішаючи покидав поле, незважаючи, що його команда "горить" 0:3. Біля лави запасних Озіл ще кількома жестами продемонстрував своє невдоволення і з відвертою байдужістю потис руку наставнику лондонців. Гвардіола освіжив гру своїх підопічних, випустивши Бернарду Сілву та Мареза замість Фодена та Гюндогана відповідно.\nЕкшну після перерви було вкрай мало. Здавалось, що обох суперників результат влаштовує. Гості мляво контролювали гру, але проти такого Арсенала цього було достатньо. Натомість господарі далі безпорадно старались нав'язати "містянам" свої позиційні атаки, які завершувались нічим. Гравці Сіті були ближчими до четвертого м'яча, ніж шанси "канонірів" забити бодай гол престижу.\nКоли на трибунах залишись лише найвідданіші фанати, іспанський наставник Сіті випустив на поле Олександра Зінченка замість, який сьогодні святкує свій 23-й день народження. Зіна зайняв своє традиційне місце на лівому фланзі оборони та спокійно допоміг команді дограти до фінального свистка.\nГаньба на очах у потенційного наставника\nАрсенал продовжує "штормити" і ніякого світла в кінці тунелю не видно. Лондонці нічого не змогли протиставити чемпіону Англії, але найголовніше, що вони просто не хотіли. Лінія захисту провалювалась раз за разом, а перехід гравців з атаки до оборони міг потрапити у посібник під назвою "Як не потрібно робити". Важко віриться, що майбутній наставник зможе знайти вихід з такої безнадійної ситуації. До речі, за інформацією ЗМІ, Мікель Артета, який виконує функції помічника Гвардіоли, є одним з основних кандидатів на крісло керманича Арсенала. Проте, чи захоче іспанський фахівець після побаченого взяти під опіку настільки "хворого пацієнта" – сумнівно.\nУ лондонському клубі стараються робити ставку на молодих виконавців – Мартінеллі, який був єдиною світлою плямою "канонірів" у матчі, Пепе, Сміт-Роу, Сака та інші. Але без підтримки досвідчених гравців юнакам буде дуже важко. А підтримки – немає (див. абзац про Озіла). Команда потребує жорсткої чистки. Хто візьме на себе цю брудну роботу і чи вдасться реанімувати легендарний клуб – це найцікавіше питання при згадці про нинішній Арсенал.\nПеремога, яку не варто святкувати\nМанчестер Сіті провів посередній поєдинок, незважаючи на розгромний рахунок. Гравці "містян" демонстрували близько половини свого потенціалу. Лише хавбек Кевін де Брюйне вирішив, що сьогодні саме його день, і практично самостійно знищив суперника (2 гола + асист). Про це говорять і цифри авторитетного порталу Whoscored. Бельгієць отримав закономірно найвищу оцінку в матчі (9,6), але варто відзначити, що його партнерів оцінили не надто переконливо на тлі балів суперника.\nГра проти Арсенала ніяк не може бути каталізатором рівня Манчестер Сіті. Можна припустити, що при більшому супротиві опонента "містяни" могли включити вищі швидкості. Така інертність загрожує команді Гвардіоли злим жартом у двобоях з набагато сильнішими суперниками. Так, третій поспіль кубок АПЛ Сіті ймовірно не "світить", але ще є така бажана для Гвардіоли Ліга чемпіонів. Там майже немає колективів рівня нинішнього Арсенала, тому до цю перемогу потрібно сприймати обережно.\nЗ Днем народження, Зіна!\nСьогодні, 15 грудня, Олександр Зінченко святкує своє 23-річчя. Хавбека збірної України включили до заявки на матч АПЛ після 2-місячної вимушеної перерви через операцію на коліні. Які були мотиви Гвардіоли випускати Олександра на 85-й хвилині – тема для роздумів. Фактично гра була зроблена ще у першому таймі. Можливо, іспанський тренер хотів таким чином привітати українця. Проте не варто заперечувати варіант, що Пеп почав хвилюватись за лівий фланг оборони, де виступав Бенжамен Менді. Француз отримав найнижчий бал (7,1) на пару з Едерсоном з гравців стартового складу Сіті.\nОцінювати гру Зінченка в останні кілька хвилин немає сенсу. Українець встиг лише кілька разів торкнутись м'яча. Позитивний момент, що на Олександра розраховують і тривала відсутність не вплинула на довіру тренерського штабу до українського оборонця.\nМанчестер Сіті Англія Статті Габріел Мартінеллі Кевін де Брюйне Арсенал Олександр Зінченко Месут Озіл Юрій Федина Арсенал - Манчестер Сіті\nУкраїна — 21 січ8563 Карпати офіційно відпустили ще чотирьох гравців – серед них легенда УПЛ\nАнглія — 21 січ3710 Мойєс розповів, коли Ярмоленко повернеться до загальної групи Вест Хема – українець не зіграє проти лідерів АПЛ\nАнглія — 00:2711172 Шеффілд – Манчестер Сіті: посереднє повернення Зінченка, провал Жезуса, трагедія голкіпера та топ-клас лідерів "містян"\nУкраїна — 21 січ25415 Динамо відсторонило головного лікаря клубу від роботи з першою командою через допінг-скандал з Бєсєдіним, – ЗМІ\nАнглія — 00:27 11172\nАнглія — 21 січ 3710\nУкраїна — 21 січ 25415\nУкраїна — 21 січ 8563\nУкраїна — 21 січ 8356\nІспанія — 21 січ 7701


Конкурс педагогічної майстерності – 2017\nУ педуніверситеті відбувся «Конкурс педагогічної майстерності – 2017». Захід розпочався із ліричної пісні «Вчителько моя», котру присутні виконали разом. Ведучою заходу стала минулорічна переможниця конкурсу Юлія Геть. До уваги присутніх було представлено короткометражний ролик про «Конкурс педагогічної майстерності – 2016». У цьогорічному змаганні взяли участь: Ярослав Шаповал (ПГФ), Катерина Черешнюк (ФФВіС); Анастасія Думанська (ФФЖ імені М. Стельмаха), Анжела Іванова (ФДПОМ), Вікторія Гуменюк (ФІЕП), Вікторія Журавель (ФМФТ) та Анастасія Крикун (ФІМ). До складу журі ввійшли: доктор педагогічних наук, професор, дійсний член Академії педагогічних і соціальних наук, заслужений працівник освіти України – Галина Тарасенко; доктор педагогічних наук, професор, завідувач кафедри методики філологічних дисциплін Ольга Куцевол; доктор педагогічних наук, професор Володимир Шахов; доцент кафедри педагогіки і професійної освіти Валентин Фрицюк; кандидат наук з фізичного виховання, доцент, заступник декана з навчальної роботи ФФВіС Інна Асаулюк; кандидат педагогічних наук, доцент Олег Блажко; професор Житомирського університету імені Івана Франка Олена Березюк та кандидат педагогічних наук, завідувач кафедри мистецької підготовки Людмила Бровчак.\nКонкурс складався з чотирьох етапів: «Реклама спеціальності» або «Школа майбутнього»; Індивідуальний творчий проект «Фрагмент уроку або виховного заходу»; Розв`язання педагогічної ситуації; «Світ моїх захоплень». Упродовж свята на екрані були представлені відеофрагменти, які ілюстрували майстерність виховання і спілкування вчителів різних спеціальностей.\nУ чесній і запеклій боротьбі 3-тє місце посіла студентка факультету дошкільної, початкової освіти та мистецтв Анжела Іванова, 2-ге – студентка факультету фізичного виховання і спорту Катерина Черешнюк, а та перемогу здобула студентка факультету іноземних мов Анастасія Крикун.\nВсі учасники були нагородженні грамотами та цінними подарунками.


Слово Митрополита Львівського у середу 4 – го тижня Великого посту\nДостойна семінарійна спільното,\nдякую Господу, що маємо чудову можливість стати перед Богом та спільно помолитися, просячи його про мир, спокій та порозуміння в нашій Україні. Хочемо, щоб вороги забрали свої знаряддя вбивства, відтягнули їх у Росію та займалися доброю господаркою, так необхідною у розлогій Росії. Там, теж, люди не хочуть, щоб вбивали їхніх синів, братів та батьків на території України, здогадуємося, що росіяни бажають заможно жити, мирно, спокійно без тривог. Часом, від однієї людини багато залежить, прикро, що зло поширюється, а люди мовчать, потурають брехні, не мають відваги сказати правду в очі, бояться ставити мудрий опір злу?\nКнига Буття згадує про трьох синів Ноя, які вийшли з корабля. Розповідає, що від них «заселилася уся земля». Як колись Адам був початком розвитку людського роду, так тепер Ной зі своїми синами стали на чолі побільшення численності населення на землі. Відразу кидається в очі син Хама – Ханаан, про якого згадує писання, здогадуємося, що він відразу появився на світ після виходу з корабля.? До певної міри, автор керує нашу увагу на пристрасність Хама, до певної міри нестриманість. Ці особи, вийшовши із корабля, достатньо втомившись протягом року, можемо сказати, що перебували до певної міри у депресії. Вони не бачили сонця більше року, їм бракувало свіжого повітря, руху; - перебування з тваринами, які докучали своїми звуками та запахом, не залишилося без сліду. Взялися до праці, Ной трудився на землі. Віднайшов виноградну лозу, яка, мабуть, віджила після потопу, обробляв її, вона стала видавати плоди винограду. Не описано, яким способом він винайшов з неї вино, але не будемо цьому дивуватися, тому що володів розумом. Не знав сили вина, яке смакувало йому і упився. Перебрав мірку. Лежав голий у своєму шатрі, а Хам, побачивши батька, що «світив тілом», замість, прикрити його, розповідав братам про цю історію. Сит та Яфет, скромно підійшовши, накрили батька. Ной, протверезівши, довідався про вчинок Хама й прокляв Ханаана, сина Хама. Святий І. Золотоустий здогадується, що Ной учинив це над Ханааном, бо Господь попередньо благословив його синів (пор. Бут 9,1), тому він не насмілився проклинати Хама, лише його сина. А усякий біль дітей, відбивається глибоким терпінням їхніх батьків (пор. св. Ів. Золот., Бесіда XXIX п.7). Можливо, Ной довідався про вчинок Хама і не від своїх синів, а від когось іншого? - Не знаємо? Видається, що Сим і Яфет були досить скромними і чеснотливими. Ной благословив Господа, натомість, Ханаана, сина Хама, проголосив рабом своїх братів. І так, негідний вчинок Хама відносно свого батька, сильно торкнувся його сина. Гріх вдирався у людське життя і чинив їх своїми рабами, що відбивалося зовнішнім людським рабством, пануванням одні над одними. Святий Іван Золотоустий навчає: «… підлеглість і рабство походили не від чогось іншого, як від того, що він (Хам) виявив злу волю і позбавив себе рівної честі із братами» (св. І. Золот., Бесіда XXIX п.6). Хам впровадив рабство у людський рід, не знане до цього часу (там же). Ісус Христос визволив нас від цього рабства, звичайно, тих, хто рятується від цього рабства уникненням гріху та щирим покаянням. Тому докладаймо старань, щоб поборювати нагоди до гріху, панувати над пристрастями, втікати від зла, насамперед, призиваючи ім’я Боже та повторюючи ім’я «Ісус». Хай пресвята Богородиця зволить нам бути вільними людьми та перемагати підступне зло! + Ігор\n18 березня 2015 р.Б. Львівська духовна семінарія Святого Духа, м. Львів\nРух «За тверезість життя» провів профілактичний семінар з учнями школи с. Великополе Митрополит Ігор помолився з освітянами з нагоди Дня вчителя.\nЗ нагоди храмового празника Митрополит Ігор здійснив пастирський візит до парафії Успіння Пресвятої Богородиці, що в с. Морянці Краківецького протопресвітеріату. Храм Пресвятої Євхаристії (м. Львів, пл. Музейна, 1)\nВідбудуться великопосні реколекції для дружин священнослужителів Львівської митрополії


За два останні роки виробництво асфальту на Закарпатті збільшилося майже в п’ять разів – Національний Промисловий Портал\nОновлено: 02.09.2017 - 11:17\nГеннадій Москаль відкрив на Хустщині новий асфальтний завод.\nПро це повідомляє Національний промисловий портал, з посиланням на прес-службу Генадія Москаля.\nУ промисловій зоні с.Рокосово (Хустський район) урочисто відкрили новий асфальтний завод, побудований Товариством з обмеженою відповідальністю «ПБС». Сучасне виробництво, яке відповідає всім технічним та екологічним вимогам, звели всього за 38 днів. Воно має рекордну для області потужність – 160 тонн асфальту на годину, який насамперед використовуватиметься для ремонту траси державного значення «Мукачево – Рогатин», а також для інших автодоріг області.\nЗавод мобільний, його за потреби можна швидко демонтувати і встановити в новому місці для ремонту доріг в іншій частині Закарпаття, – зазначив Геннадій Москаль, котрий взяв участь у відкритті. – Адже для якісного ремонту доріг необхідно дотримуватися температурного режиму асфальту, який залежить від відстані й часу доставки. ТОВ «ПБС» на прикладі траси «Мукачево – Рогатин» показало, що виконує роботу дуже якісно, а цей завод забезпечить асфальтом ремонт дороги аж до самого Мукачева. Я ще раз хочу відзначити принципову позицію мешканців Рокосова, які підтримали будівництво нового заводу для користі Хустщини і всього Закарпаття.\nОдразу після урочистого відкриття, в якому взяли участь також народний депутат Валерій Лунченко, голова Хустської РДА Назарій Павлій, депутат обласної ради Мирослав Білецький, керівник Служби автодоріг Закарпаття Михайло Попович та представники ТОВ «ПБС», завод видав свіжий асфальт першим вантажівкам. До речі, продукція заводу використовуватиметься також для капітального ремонту центральної вулиці Рокосова (всього 4 кілометри), який уже почався завдяки фінансуванню, виділення якого з Держбюджету добився В.Лунченко. Голова ОДА разом із керівництвом району оглянули перший кілометр «свіжої» дороги в Рокосові.


Святослав Вакарчук у Дніпропетровському Національному Університеті ім. Олеся Гончара (16.04.2014) - Невидима Сім`я\nСвятослав Вакарчук у Дніпропетровському Національному Університеті ім. Олеся Гончара (16.04.2014)\n«Я пам’ятаю час, коли лиш починався світ\nНастане наш час», -\nТак, словами із «Все буде добре» зустріли фронтмена гурту «Океан Ельзи» Святослава Вакарчука студенти в Дніпропетровську. Зустріч із відомим українським співаком та громадським діячем відбулася 15 квітня в Палаці студентів ДНУ ім. Олеся Гончара. Назначена подія була на дванадцяту дня, але за декілька годин біля входу до Палацу вже почали збиратися прихильники творчості та громадської діяльності музиканта. Одразу стало зрозуміло, що зала будівлі всіх не вмістить, але бажаючі побачити кумира продовжували приходити. Пройшли чутки, що пропускати будуть тільки за студентськими квитками ДНУ, однак студенти із інших ВНЗ не втрачали надії потрапити усередину. Але запускали, дійсно, тільки тих, хто навчається в Дніпропетровському національному університеті , всі інші, кому пощастило відвідати зустріч, опинилися всередині тільки завдяки хитрості, або знайомим. Для тих, хто залишився на вулиці, музикант попросив винести колонки, щоб його було чутно.\nТак, чи інакше – зала була повна, люди стояли навіть в проході. Святослав вийшов на сцену разом із ректором ДНУ, провів на ній дві години, відповів на запитання слухачів та поділився своїми міркуваннями:\n- Коли я потрапив в 15 років закордон по обміну, то це був для мене шок, ця поїздка змінила мене на все життя. Я все життя до неї думав, що живу вільно, а прилетів в Канаду — і в мене мов впала пелена з очей – я побачив, як живуть вільні люди. Виявляється, що книги, які ти читав – це лише десять відсотків того, що існує в світі, інші нам не можна було читати, що бачив по телевізору – це те, що дозволялося нам показувати. Виявилося, що крім тієї музики, що ти слухав до того, є різна музика, яка може сподобатися. Уявляєте, так жило декілька поколінь наших батьків? З тих часів для мене свобода – одна з головних цінностей життя.\n- Свобода – це те, що породжує цікавість життя. Тому що ви маєте шанс вставати кожен день і думати: «Що я ще не зробив? Що я можу зробити сьогодні?» Ці речі – вони принципово міняють ваше відношення до життя, ви стаєте людиною, яка хоче повноцінно жити.\n- Дехто може сказати, що свобода не є головною цінністю на Землі. Є ще, наприклад, безпека, стабільність, так, це теж цінності. Але в європейському суспільстві, тому суспільстві, про яке ми завжди говоримо, люди вперше поставили свободу вибору, як основну цінність життя, і вона у них стоїть вище за безпеку або стабільність. Але є країни, де безпека і стабільність цінуються вище за свободу. Тобто в таких країнах людині важливо, щоб вона була жива, здорова, щоб було, що їсти, а вільна вона, чи ні – це вже не така проблема. І теоретично, ці люди також можуть бути щасливими, але зовсім не факт. Точніше – факт, що ні. Також, я вважаю, що країни, де народ вирішив, що свобода для них цінніша, матеріально забезпечені краще, ніж інші.\n- Для щасливого життя в країні є два простих правила: 1) Свобода вибору – основна цінність людини; 2) Закон – один для всіх.\n- Народ повинен усвідомлювати, що борючись за свободу у нашій країни — потрібно виборювати її кожен день і це довгий шлях: може покоління, може два. Якщо йти цім шляхом (боротися за свободу – прим. ред.) – потрібно терпіти, а ми, на жаль, не дуже терплячі.\n- Якщо свобода буде базовою цінністю для нашого суспільства, то ми зможемо перебудувати нашу країну так, як уявляємо, і безпека та стабільність стануть для нас як наслідки, а не як цінності.\n- Країна – це велика сім’я, це велика сукупність людей, які домовляються, що хочуть мати спільне майбутнє.\n- Я іронічно ставлюся до потуг різних верств суспільства, коли вони закликають, що нам потрібно сформулювати національну ідею. Якщо постійно про це кричать – отже, її нема. А яка може бути національна ідея? «Всі хочуть жити щасливо» — ось вона.\n- Україна зараз в такій ситуації, що любий успіх для нас – це вже національна ідея.\n- Друг в України один – сама Україна.\n- Якщо зараз був би чесний суд, хоча б один рік – кожен громадянин відчув би покращення в матеріальному плані. І це тільки суд, не говорячи про інше все.\nПро великих і маленьких людей:\n- Ви – власник свої долі. У вас є три варіанти:\n1) Сказати: «Я – такий, який є» — і жити в цьому моральному, соціальному та інтелектуальному болоті.\n2) Сказати: «Я — маленька людина, у мене нема сил щось змінити, звалю-ка я звідси». Але вас, я впевнений, все життя буде переслідувати думка, що ви нічого не змінили.\n3) Пробувати змінювати все самому. Це складний шлях. Це – через «не можу». Але тільки так можна досягти успіху.\n- Дайте відповідь для себе на таки запитання: «Я хочу бути щасливою людиною?», «Я готов змінювати все, чи ні?», «Я готов боротися до кінця?» — якщо всі три відповіді позитивні – дійте.\n- Людина, яка нічого не робить, не має права казати: «Все буде добре». Це не людина, це — біологічна одиниця. Лише людина, яка переживає, яка бореться, яка збиває коліна може сказати, що «Все буде добре».\n- Я вважаю, що в країні повинна бути така піраміда: людина (зверху) – громада – держава. А мені здається, що ми пропускаємо громаду. Маленька громада вирішить маленькі питання краще, ніж великі, велика громада – хай вирішує великі питання, а держава-державні. Я за таку модель. Що потрібно робити вам? Створюйте свої маленькі громади. Спілкуйтеся, обговорюйте ті питання, в яких ви обізнані – це як мінімум. Якщо вдасться – дійте. Ми творці своєї долі.\n- Професіональний політик – це людина, яка робила багато громадських справ і люди почали їй довіряти.\n- Кожному з нас потрібно позбавитися від комплексу: «Я маленька людина, що я можу зробити?»\n- Так склалося, що наша країна історично мала два шляхи розвитку і я вважаю, що не потрібно якийсь-то шлях викорінювати. Дві культури можуть прекрасно існувати в одній країні. «Ми різні – але ми разом», — запам’ятайте це. Це наша сила. Ніхто не може заборонити мамі спивати своїй дитині колискову рідною мовою. Але, звичайно, також потрібно захищати свою національну ідентичність, культуру. Потрібен здоровий баланс в цьому складному питанні.\n- Будь-яке насильство рано чи пізно приречене на невдачу.\n- Я вважаю, що потрібно дати дитині самій вибрати ту релігію, яку вона хоче сповідати. Але я зроблю, зі свого боку все, щоб виховати свою дитину на тих цінностях, на яких виріс я сам. А для мене це десять заповідей.\n- Потрібно зробити в країні культуру добрих справ модною.\n- Питаєте, як воно бути депутатом? Раз я так швидко звідти пішов, гадаю, ви знаєте відповідь.\n- Всі розуміють, що цілісність країни завжди вигідніше для всіх, ніж розділ. Розділ — це боляче, погано і шрами. Це хірургічна операція. Вона необхідна тільки тоді, коли несумісна з життям.\n- Я зичу вам, щоб все було добре і дякую за увагу!\nНаприкінці зустрічі, за пропозицією зали, всі разом із Святославом заспівали гімн України.\nНагадування: Зустрічі зі студентами Святослав Вакарчук вирішив проводити замість весняних концертів, які повинен був давати в Росії, та які за різними причинами скасували організатори. Соліст «О.Е.» вже зустрівся з студентською молоддю в Києві, Харкові та Донецьку, наступне місто після Дніпра – Запоріжжя. Також співак готується до туру по Україні, присвяченому двадцятиріччю гурту. Концерт у Дніпропетровську відбудеться 7 червня в СК «Метеор».


Хочеш змінити світ — почни з себе - Звонков нет\nдодому Історії громадське харчування Хочеш змінити світ — почни з себе\nМене задовбали люди. Не всі, звичайно, але багато. Задолбали абсолютно хамське, байдуже ставлення до всього, що їх оточує.\nЩодня, йдучи на роботу, я бачу, як десятки людей кидають свої недопалки під ноги. Кидають у двадцяти метрах від урни! І тільки один раз за майже тридцять років я побачив чоловіка, який поклав недопалок в спеціальний кейс.\nКожен день я бачу, як люди, купуючи щось, викидають сміття собі під ноги, навіть за наявності урни в одному метрі від них вони примудряються промазати і піти далі, як ні в чому не бувало.\nМайже кожен день я бачу, як люди грубіянять, кричать і поливають один одного брудом зовсім без приводу. Дівчина, що настала випадково чоловіка років 50 на ногу і извинившаяся, отримує від нього поштовх у плече і злісний крик: «Дивись, бл@$ь, куди йдеш, повія!» Жінка, яка прийшла в ресторан швидкого харчування, у відповідь на ввічливе привітання презирливим тоном проціджує: «Бургер з кавою, і жвавіше!»\nДуже часто я чую, як люди хваляться тим, що вони щось десь поцупили: руберойд на дачі, оперативку з компа на роботі, чий-то великий в під’їзді. А після цього вони зазвичай заводять тираду про продажний уряд, за якого їм все це доводиться робити.\nНа роботі я постійно чую розповіді про те, як колеги після корпоративу їхали п’яні за кермом і скільки їм довелося дати на лапу поганому вимагача-даішнику. А потім всі разом критикують виродка, який п’яним збив дівчинку на пішохідному переході…\nІ всі ці люди скаржаться на те, що у них в місті брудно, що продажні чиновники і крадуть, що на вулиці беззаконня і злочинність, що люди один одному не брати, а все як вовки — хамлять і гризуться один з одним. І винні всі навколо: уряд, Захід, євреї, але не вони самі. Мабуть, вони хамлять за указом уряду, дають хабарі через підступи євреїв, а срати у своєму місті їх змушують підступи Держдепу.\nЛюди, ми самі, кожен з нас, формуємо свою Екшн сність. Поки що особисто ви вважаєте, що можна срати, де завгодно, в місті буде брудно. Поки що особисто ви вважаєте, що можна грубіянити, кричати, принижувати інших людей, люди будуть один одному вовками. Поки що особисто ви вважаєте, що можна вкрасти щось з роботи або з дачі, люди в нашій країні будуть продажними і злоЕкшн ства, і чиновники теж. Поки що особисто ви вважаєте нормальним порушувати закон, катаючись, наприклад, у п’яному вигляді («Ну нічого ж такого, я професіонал, точно нікого не собью!») і даючи хабара, щоб уникнути відповідальності, у нашій країні буде панувати беззаконня і злочинність.\nЗадумайтесь, люди! Ви задовбали!\nпопередня статтяЯкщо не терпіти, фокус не вийде\nнаступна статтяХолостятский відпочинок супергероїв (4 фото)


Що таке цвях фінішний\nДуже часто потрібно під час проведення ремонтних або оздоблювальних робіт виконати приховане кріплення елементів. Тобто. так, щоб з 'єднання деталей було не помітно. У цьому випадку використовують цвях фінішний. Він за своїми конструктивними особливостями дозволяє отримати необхідний ефект.\nЦвях фінішний має певне цільове призначення. Його можна використовувати тільки при проведенні оздоблювальних робіт, а для виконання повноцінних будівельних він не підходить. Спектр застосування даного кріпильного виробу не такий великий, як у звичайного будівельного цвяха.\nПри виробництві даного виду кріпильних виробів використовують сталевий низьковуглецевий дріт. Її обробляють за технологією об 'ємної холодної штампування на гвоздильних верстатах. Також у процесі виготовлення кріпак може бути оброблений покриттям. Це дозволяє підвищити експлуатаційні характеристики кріпильних виробів. Залежно від покриття, що використовується, розрізняють декілька видів цвяхів для фінішного оздоблення.\n- Без покриття. Найпростіший варіант. Такі цвяхи мають менші міцнісні характеристики і більше схильні до корозії. Їх зазвичай використовують для внутрішнього оздоблення приміщень з низькою вологістю.\n- Оцинковані. Колір - сріблястий. Цей вид цвяхів найкраще підходить для використання в приміщеннях з низькою вологістю. Такі фінішні цвяхи для вагонки зазвичай знаходять своє застосування при внутрішньому оздобленні кімнат.\n- Омедненные. Колір - червонуватий. Цей тип кріпака добре переносить вплив високої вологості. Такі ж властивості мають і наступні два типи цвяхів. Їх можна використовувати в лазні, передбаннику або на балконі. Також їх нерідко використовують як фінішні цвяхи для готівок, при зовнішньому оздобленні дверей і вікон.\n- Хромовані. Колір - сріблястий.\n- Латуновані. Колір - жовтоватий.\nДовжина подібних цвяхів зазвичай невелика - від 20 до 100 мм. Але останні зустрічаються нечасто, оскільки декоративні матеріали такої товщини трапляються дуже рідко. Цвяхи виготовляються з тонкого дроту. Цим обумовлений і малий діаметр стрижня. Його значення варіюються від 1,2 до 3,8 мм. Даний показник залежить від довжини кріпильного елемента. Чим вона менша, тим тонше стрижень. Оскільки цвях фінішний після забивання повинен втопати в матеріалі, то це вносить свої корективи в його конструктивні особливості. І це стосується капелюшка. Вона трохи ширша від стрижня. Її діаметр варіюється в діапазоні від 2,2 до 4,2 мм. При цьому висота капелюшка збігається з діаметром стрижня.\nЦвях фінішний - це кріпак для декоративного оздоблення. Його основне призначення полягає в прихованому кріпленні матеріалів. Але багато хто, використовуючи подібні вироби, припускається помилки, вбиваючи цвях у центр декоративного покриття. Подібний монтаж призводить до порушення естетичного виду матеріалу. Фінішні цвяхи слід забивати під кутом у центр паза. Такий підхід дозволяє приховати місце з 'єднання і не зіпсувати декоративне покриття під час проведення монтажних робіт.


Природний камінь має чудові декоративні якості, він сприймається людиною як елемент живої природи. Але використання цього матеріалу, на жаль, далеко не дешеве задоволення.\nШтучний камінь Якщо природний камінь недоступний вашій кишені, не розбудовуйтеся. У такому випадку гідною заміною продукту природи може служити штучний декоративний камінь. Досягнення сучасної технології дозволяють робити різну декоративну оздоблювальну плитку. Причому вітчизняний декоративний камінь набагато дешевше імпортного.\nШтучний камінь виробляється досить давно, але тільки в останні роки його якість досягла такого рівня, що замінник наблизився по властивостях і розмаїтості до оригіналу.\nНаприклад, штучний річковий валун надає приміщенню первозданну міць. Є й інші різновиди декоративного каменю, наприклад скельний, що нагадує грубі будови й загорожі з різних по розміру й конфігурації уламків.\nОсновний матеріал, що застосовують при виготовленні штучного каменю є портландцемент, до якого додають легковагі наповнювачі, барвники, після чого суміш розливається у форми. Декоративний камінь по всіх характеристиках абсолютно нешкідливий, екологічно чистий матеріал.\n2.7.Скло й кришталь\nСкло – екологічно чистий, натуральний матеріал, що не затрудняє доступ світла в приміщення, що робить інтер'єр більш "прозорим", легким і вишуканим. Використання скла дозволяє говорити про сучасність дизайну. У наші дні скло використовується для обробки більшості приміщень, незалежно від їхнього цільового призначення. Все це стало невід'ємною частиною дизайну.\nСкло має незвичайні властивості розширювати простір і переломлювати потоки світла. Його можна комбінувати з іншими матеріалами: з кутовою й плетеною основою, з вигадливо вигнутими або різьбленими дерев'яними ніжками, зі шкірою, полірованим алюмінієм, позолоченою бронзою, відлитими з металу фігурками слонів, левів, дивовижних птахів.\nДля створення меблевих конструкцій використовуються скляні пластини, товщина яких не менш 8 мм. Чим більше товщина скла, тим дорожче готовий виріб. Скло має більший опір. Наприклад, аркуш розміром 1 на 1 м і товщиною 15 мм здатний витримати навантаження в 100 кг. Крім того, меблеве скло проходить додаткову обробку (загартоване, триплекс, броньоване).\nСучасні технології роботи зі склом дозволяють зробити з нього практично будь-який предмет інтер'єра. Існує безліч варіантів обробки поверхні: скло може залишатися прозорим, може бути матовим, з ефектом напилювання або прикрашеним візерунком. Найпоширенішими методами обробки є фігурна обробка краю скла, додання ефекту матовості, піскоструминна обробка поверхні, і арт-вітраж. Модним напрямком стало використання стилю креш (від англ. – "розтрощувати") - технологія, що створює ефект розбитого, тріснутого скла.\nСкло прозоре, створює враження невагомості й візуально не захаращує простір.\nСтіни визначають атмосферу нашої квартири, надають показність офісу, стіни - перше, до чого ми обертаємо наш погляд. На сучасному ринку існує безліч "одягу" для стін.\nСтіни можна поклеїти шпалерами, можна розфарбувати різними квітами, а можна зробити покриття з оригінальних матеріалів. На сьогоднішній день існує дуже багато варіантів обробки стін.\nДуже поширені декоративні штукатурки, коли на будь-яку попередньо зашпакльовану поверхню наноситься декоративне покриття: бетон, цемент, цегла, гіпсокартон, дерево, метал і т.д. За такою стіною легко доглядати: можна мити водою з милом або просто водою. До складу таких декоративних штукатурок входять сполучні елементи, яким не страшна волога, при цьому покриття надовго зберігають яскравість.\nНа стіні декоративна штукатурка виглядає просто разюче. Вона дозволяє створювати чудові інтер'єри й втілювати в життя самі оригінальні дизайнерські рішення.\nПокриття з ефектом печерних стін має грубу (дрібну) текстуру. Інтер'єр виглядає дуже оригінально й незвичайно. Це декоративне покриття дуже непогано дивиться на світлому тлі або при яскравому висвітленні.\nШуба – декоративне покриття із твердою, рівномірно зернистою поверхнею, колерується в будь-який колір, що дає можливість підібрати будь-який колір на ваше бажання. Покриття вологостійке. Можна використати за умови, що меблів у вітальні буде мінімум.\nІмітація коркового дерева набагато застарілий варіант, але таки дотепер напевно тому, що це універсальне покриття для будь-яких поверхонь, що має вид зрізу коркового дерева, добре приховує невеликі тріщини й дефекти, не містить азбесту й інших шкідливих парких речовин. Якісні компоненти гарантують незмінність кольору покриття й дозволяють робити сухе прибирання, а також можливість протирати вологою губкою.\nКракелатто – покриття, що створює ефект рельєфної поверхні, що розтріскується, з підкресленою природною глибиною. Із кракелатто ви можете "зостарити" стіни, і інтер'єр раптом знайде неповторну таємничість минулого. Дуже добре дивиться в сполученні з художньою размивкою напівпрозорими складами.\nПопкорн – цей вид покриття добре приховує тріщини й дефекти поверхні, пожежобезпечний, при висиханні утворить грубозернисту поверхню. Фарбується в будь-який колір. Завдяки цій властивості вдається створювати зовсім несхожі один на одного варіанти обробки стін. Використається для обробки вітальні, житлових кімнат і т.д. Дуже оригінально дивиться стіна пофарбована в різні кольори по зонах, але на основі попкорна.\nСофтсанд являє собою м'яку матову структурну фарбу пісковитого виду. Для досягнення бажаного колірного ефекту використається фарба різних базових квітів.\nВенеціанська штукатурка створює ефект полірованого мармуру, шляхетного каменю, що робить інтер'єр одночасно урочистим і затишним, дозволяє створювати мальовничі художні композиції. Венеціанська штукатурка раніше часто використовувалася при обробці палацових інтер'єрів. Сучасні аналоги складаються з часток мармуру, гіпсу й полімерного сполучного на водній основі. Застосовується для обробки стін, арок, колон й інших елементів інтер'єра. Матеріал має досить високі експлуатаційні властивості, при цьому зберігаючи, а часом і перевершуючи по своїх художніх можливостях старі рецепти. Необхідно відзначити, що при роботі з венеціанською штукатуркою результат багато в чому залежить від кваліфікації майстра.\n- Перламутр створить ефект старих стін з перламутровим блиском. Дивне декоративне покриття яскравих насичених тонів, що створює оптичну ілюзію переломлення світла. Поверхня грає й переливається залежно від часу доби й висвітлення. Покриття на водній основі,без заходу, легко миється, не вицвітає під впливом ультрафіолетових променів, придатного для приміщень будь-якого типу.\nРемонт стель завжди був дуже трудомістким процесом. Дуже поширені панелі із ДВП (можуть застосовуватися в приміщеннях з підвищеною вологістю) або ДСП, аналогічні стінним панелям. їхні розміри: довжина 260 див, ширина 15-20 див, товщина 10-12 мм. Панелі довговічні; із ДВП - вологостійкі, їх можна мити із застосуванням мийних засобів; із ДСП убирають вологу, тому їх мити не рекомендується.\nДля обробки невеликих приміщень підійдуть довгомірні панелі з полівінілхлориду (ПВХ), пофарбовані у світлі спокійні тони під дерево, мармур. Є також панелі зі смужкою, ламінованою фольгою різних квітів (сріблистого, золотавого, блискучо-рожевого й ін.). Панелі довговічні, екологічно чисті, легко миються. Зі стельовими панелями добре сполучаються галогенні світильники або лампи накалювання, утоплені в поверхню стелі.\nКрім того, у коридорах добре дивляться підвісні стелі з алюмінієвих панелей. Відмінні риси: легкість (приблизно 3 кг/кв. м), довговічність і вологостійкість, екологічна чистота й легкість у монтажі (кріпляться на спеціальному несучому профілі).\nНатяжні плівкові стелі легкі, довговічні, екологічно чисті, не бояться вологи й, головне, приховують нерівності основної стелі. Головна перевага такої стелі перед звичайними стелями складається в можливості одержувати складні просторові конфігурації під нахилом або в різних площинах.\nНатяжні стелі можуть мати різну фактуру: матову; глянсову ( що дозволяє досягти ефекту дзеркальності й тим самим візуально розширити приміщення), під мармур, замшу, сатин.\nНатяжні стелі випускаються у великому асортименті. І по виду плівки мають декілька фактур: матову, лакову, лакову перфоровану. Крім того, сюди можна додати сатин, сатин з антимікробною обробкою, муар, перламутр, металік, під мармур, під шкіру, під дерево, під замшу. Кожна фактура має певну кількість відтінків, у цілому - більше 100. При виборі того або іншого виду плівки враховують сполучення квітів й особливості дизайну приміщення й предметів інтер'єра, а також те, якого світлового ефекту бажають досягти.\nНатяжні стелі можна мити із застосуванням будь-яких мийних засобів м'якою ганчірочкою. Дряпати їхньою щіткою не можна, тому що плівка встановлена внатяжку й може порватися. Натяжним стелям не страшні течі – вони витримують досить велику масу води (до 100 л на 1 кв. м стелі).