Не лише Керченський міст обвалився. У Росії впало ще п’ять мостів — УКРОП\n12.08.2020 | Политолог: Происходящее сегодня в Беларуси во многом напоминает «арабскую весну»\n12.08.2020 | Кличко поручил «смотрящему» выбивать деньги из подрядчиков на транспортной инфраструктуре\nНе лише Керченський міст обвалився. У Росії впало ще п’ять мостів\n«Кримський міст із самого початку був іміджевим і репутаційним проектом особисто Володимира Путіна. Він хотів продемонструвати мешканцям окупованого Криму, що Росія здатна якимось чином таки доєднати Крим до своєї території. Забезпечити його їжею, водою, продуктами, туристами. На цей іміджевий проект кримчани чекали дуже довго. Було багато сподівань, що от добудують міст і все піде на краще», — пише у своєму блозі Лариса Волошина, повідомляє УКРОП з посиланням на Патріоти України, і продовжує:\n«Але із самого початку не тільки українські фахівці, але й іноземні, говорили, що Керченський міст – досить складна конструкція. Було кілька спроб збудувати його ще з середини ХХ-го століття і всі вони були невдалими. Навіть Черчилль, Рузвельт і Сталін поверталися з Криму, де вони зустрічались на відомій Ялтинській конференції, по тимчасовій залізничній колії.\nТому ті фахівці, які стверджували, що міст не збудують, в якості аргументів наводили історичні паралелі, геодезичні дані про те, що Керченська протока, через об’єднання двох морів, є складною. Різниця в засоленості води спричиняє певну льодову жижу в зимовий період, яка рухається через протоку і це є небезпека для конструкції. Також в Азовському морі постійно замерзає вода.\nЧИТАЙТЕ: Ворог отримав по зубах: Українські морпіхи дали відсіч окупантам на Донбасі. ВІДЕО\nІз самого початку, як тільки росіяни збудували тимчасову конструкцію, вони вже намагалися обслуговувати міст. Хотіли встановити льодоколи і пустити кораблі, які мали би щось робити із течією, рухом льодових мас, виставили там охорону. Експлуатація мосту ще навіть до того, як він був збудований, вже була дорогою.\nЗараз відрито тільки автомобільне сполучення, але пересування бензовозів досі заборонено. Залізничну частину мосту спершу планували відкрити в кінці 19-го року, потім у 20-му. Тепер знову перенесли на 19-й рік. А зараз ми бачимо, що залізнична колія просто впала.\nВиходячи з того, як будувався цей міст, з яких причин він будувався, яка колотнеча була навколо нього, всі ці заяви, що Україна проти будівництва через заздрощі, тому міст і впав. Будь-яка піар акція є дуже нетривалою у часі.\nЩе раз для того, щоб було зрозуміло, що сталося. Росія ніколи не будувала споруду Керченський міст. Вона будувала піар споруду особисто для Володимира Путіна. Тому сталося те, що стається із будь-якими піар конструкціями. Міст починає розсипатися ще до того, як його добудують. І взагалі із російськими мостами є проблема. Тільки за минулий рік у них впали три мости. У 18-му році впав міст між Росією і Китаєм, у травні впав міст між Забайкаллям і Бурятією. Там досі залишаються ізольованими декілька населених пунктів, а люди із глибинних регіонів добираються до своїх населених пунктів на баржах, які ходять раз на тиждень.\nІ Росія, замість того, щоб розбудовувати власну інфраструктуру, яка згідно оцінок спеціалістів, має зношення на 75%, лізе будувати щось на українській землі».\nЕкономіка, Експерти, Політика, Росія\nКерченский мост строился с целью намеренного препятствования судоходства через пролив\nСтройка Керченского моста: жители Крыма требуют прекратить беспредел\nНовини України, Росія\nПодрыв Керченского моста: На России перешли к угрозам


У Запоріжжі заспівали жестами та станцювали під вібрації музики - Телеканал Z\nУ Запоріжжі заспівали жестами та станцювали під вібрації музики\nГоловна / Новини культури / У Запоріжжі заспівали жестами та станцювали під вібрації музики\nУ Запоріжжі люди з вадами слуху відзначають 85 років від дня заснування Українського товариства глухих. У Будинку глухих організували святковий концерт. Співали жестами та танцювали під вібрації музики. Також людей нагородили відзнаками та подяками.\nВ актовій залі лунає власний гімн “Українського товариства організації глухих”. Запоріжці з вадами слуху “співають” жестами. На фоні грає гучна фонограма. Адже завдяки вібраціям музики співаки відчувають ритм. Наталія Дюжева погано чує від народження. Але зізнається, жити повноцінним життям це їй не заважає. Окрім активної діяльності в товаристві, вона ще й викладає для дітей мову жестів та читання по губах.\nМета організації глухих – об’єднання людей з вадами слуху по всій країні. Товариство допомагає їм соціалізуватися та знайти роботу. Керівник товариства Віктор Дюжев теж має проблеми зі слухом. Саме це стало стимулом допомагати іншим. Віктор зізнається, що під його опікою не тільки запоріжці, але й переселенці з вадами слуху з окупованої території.\nРазом учасники товариства вчаться мові жестів, проходять реабілітацію. Такі концерти – теж частина адаптації у суспільстві.


Гендерна ідеологія – Сторінка 6 – Родина -сайт про сім'ю – відносини і виховання, реальні проблеми і розв'язання.\nКультура смерті і гріх, ПодіїBy Олексій Погорєлов 19.11.2019 Leave a comment\nКультура смерті і гріх, Новини, ПодіїBy Олексій Погорєлов 11.11.2019 Leave a comment\nКультура смерті і гріх, НовиниBy Олексій Погорєлов 06.11.2019 Leave a comment\nЗвернення конференції єпископів Римсько-Католицької Церкви в Україні до української влади усіх рівнів та до вірян з приводу проведення “маршу рівності в місті Києві (22 669)\nНавіщо потрібно вінчатися? – розгорнута відповідь священика (21 445)\nВипуск ТСН. Аналіз маніпуляцій. Слово за словом (15 504)\nПрес-конференція щодо маршу “рівності” та побиття мирних протестувальників (14 170)\n6 міфів про ЛГТБ (13 783)\nПро небезпеку гендеру для України та пасивність християн. Лист єпископа Римо-Католицької Церкви (12 857)\nШвецький психіатр про ліберальне виховання дітей (11 900)\nСлово Святослава Шевчука до молоді у Зарваниці. Повний текст проповіді (11 199)\nЯк не збожеволіти, доглядаючи за важкохворою людиною (11 159)\nДошлюбна чистота як передумова щасливого подружжя, або чому ми такі нетерпеливі? (11 136)\n10 причин вигорання молодих мам і способи їх подолання (10 844)\nПастирське звернення єпископів РКЦ щодо протидії пропаганді гомосексуалізму (10 176)\nАндрей Шептицький: перша причина бідності – це неорганізованість (8 970)\nЛекція о. Даріуша Око: “Гендеризм – це новий комунізм” (8 705)\nБіблія і Церква (490)\nСтатті/Блоги (1 220)\nСтатті (1 099)\nКультура смерті і гріх (290)\nЛюдина і її світ (310)


Автобуси Київ - Афіни: ціни та розклад рейсів, купити квитки онлайн | INFOBUS\nАвтобуси Київ – Афіни\nАвтобуси Київ - Афіни\nКупити квитки на автобус Київ - Афіни: де і як замовити автобусні квитки в Грецію, вартість самостійної поїздки в Афіни. Розклад руху автобусів на маршруті. Список рейсів з Київ в Афіни і назад, найближчі рейси сьогодні. Дістатися в Афіни дешево і без важких нічних переїздів, відгуки пасажирів про поїздку.\nАфіни Agisilaou 6, Athina 104 37, площадь "Омония"\nЯк з Київ швидко доїхати до центру Афіни в 2022 році. Маршрути прямування рейсових автобусів на карті з зупинками. Звідки відправляються автобуси з Київ і куди прибувають до Афіни. Час в дорозі на автобусі: скільки годин їхати до Грецію, відстань у кілометрах.\nВінниця → Афіни\nЖитомир → Афіни\nБрно → Афіни\nХмельницький → Афіни


З картки лучанки зникло понад 5 тисяч: жінка скаржиться на “Нову пошту” і “ПриватБанк”\n19 Чер, 2017 Пригоди, Топ\nЛучанка Наталія Устимчук жаліється на “ПриватБанк”, в терміналі якого в неї замість 5 тисяч 441 гривні зняли вдвічі більшу суму, а кошти так і не повернули.\nПро цей інцидент лучанка розповіла Волинській службі новин.\n“19.05.2017 року у віділенні номер 10 “Нової пошти”, міста Луцька, що знаходиться на проспекті Волі, 21, при розрахунку за замовлення з карти ПриватБанку в клієнта, тобто у мене, (УСТИМЧУК НАТАЛІЇ ОЛЕКСІЇВНИ) була знята сума двічі більша. Замість 5.441 грн. недосвідчений касир зняв з карти 10.882 грн. Я написала заяву на повернення грошей. Претензія, скарга є в книзі відгуків і пропозицій, однак до цього часу рішення не прийняте, гроші мені не повернуті. Прошу, порадьте куди можна звернутись, щоб допомогли повернути мої власні кошти. ДОПОМОЖІТЬ ПОВЕРНУТИ МЕНІ МОЇ ВЛАСНІ ГРОШІ…”, – благає жінка.\nУ самому “ПриватБанку” цю прикрість їй пояснили збоєм системи.\n“Я сама особисто розраховувалась на касі, ввела пін-код. Суму зняли, система заглючила, нічого не показало, потім вони перезагрузили систему, касир вийняв карту ще раз вставив і операцію повторив вдруге. Коли я зайшла в “приват24″ і побачила, що сума знята двічі, відразу про це повідомила на касі”, – продовжує Наталія.\nТа додає: ні дзвінка ні вибачення від самого касира “Нової-пошти” не отримала.\n“Заява написана, подана тільки 6 червня, хоча я звернулась ще 19 травня. В банку сказали, що будуть розглядати 45-120 днів, оскільки гроші проходили через термінал “Ощадбанку”.. Кошти зняті з кредитної карти, тобто з 25 червня відсотки спокійно можуть рости, а банку це також вигідно”, – жаліється лучанка.\nЖінка навіть поскаржилася в поліцію. Однак їй відповіли, що таких питань не розглядають.


Як розум обманює покеристів при оцінці невдач | Вести Украина\nЧи часто в момент невдачі під час катки вам в голову приходять думки, що пояснюють причину програшу без врахування ваших дій в цій ситуації?\nЯкщо ви пояснюєте невдачі ірраціональними причинами (ГВЧ підкручені; опонент бачить мої руки; всім, крім мене, везе і подібними) і при цьому продовжуєте вважати, що граєте виключно правильно — ви підходите під характеристику «Фіш в питаннях психології» з книги Джеред Тендлера і Баррі Картера «Ігри розуму». Ця книга цілком присвячена психології покеру, в ній можна знайти перевірені методи поліпшення контролю над тільта, набуття впевненості та мотивації, адекватної реакції на дисперсію і багато іншого.\nУ книзі зазначено, що фішамі в питаннях психології є люди, які не розуміють, що вони можуть контролювати в грі, а що їм під силу. Можна бути міцним регулярний в грі, але при цьому фішом в психології, що буде позначатися на результатах.\nВиправдання через удачу, невідповідний стіл, погане поле тощо пов’язано з спотворенням сприйняття, відомим в психології як «Фундаментальна помилка атрибуції», коли невдачі людина пояснює сторонніми факторами, не пов’язаними з ним, а удачу навпроти вважає власною заслугою.\nЩоб розуміти, чому ваші «неможливі» пояснення причин невдачі в покері неспроможні і небезпечні для вас, давайте розберемо найбільш поширені «виправдання» і спробуємо зрозуміти, що з ними не так.\nВсі грають погано, але їм страшенно щастить!\nЗ цією причиною часто можна зустріти також «За столом одні везучі фіші». Я вибрала це пояснення першим, так як, на мій погляд, воно є найбільш небезпечним для гравця. Подивіться на список нижче і дайте відповідь для себе на питання, як часто ви думаєте щось подібне?\nЯ знову програв — мені постійно не щастить.\nЯ вже добре граю, просто мені рідко щастить.\nЯк він міг так погано зіграти хорошу руку?\nВсе сьогодні грають погано, але їм щастить.\nТреба сісти за інший стіл, цей невдачливий.\nЯкщо вам досить часто приходять в голову такі і схожі думки — ваш розум грає з вами, приховуючи власні лики за везінням — найменш контрольованою частиною покеру і тому найбільш легкою для пояснення невдач з її допомогою. Людська психологія — майстриня підмін, і за ілюзією поганої гри опонентів вкупі з високою удачею часто губляться власні помилки.\nВи можете перевірити себе, згадавши останні роздачі. Що частіше приходить на розум — перемоги або поразки, ваші доїзд або доїзд опонента? Якщо ваша відповідь «завжди друге» — ви жертва класичної когнітивної помилки (помилки сприйняття), коли погане запам’ятовується краще, ніж хороше. Пам’ять вибірково фіксує негативні події, особливо якщо вони прикривають щось ще більш неприємне — наприклад, вашу некомпетентність.\nВсе це не означає, що час від часу опонентам — як і вам — не буде везти або не везти, навіть з урахуванням хороших і правильних розіграшів. Однак дистанція все ставить на свої місця, так що навіть якщо ваш правильний розіграш одного разу побили «удачею», згодом ви будете отримувати дохід, тоді як нібито щасливий гравець ризикує залишитися ні з чим.\nКращим способом позбутися від виправдання своїх невдач через чуже перманентне везіння буде аналіз власної гри. Розберіть свою базу, проаналізуйте те, як ви граєте руки з точки зору тактики і поведінки опонента, приділіть особливу увагу тим розіграшів, де ви були впевнені в правильності своєї гри, але опонентові знову пощастило. Навчайтеся і самовдосконалюється постійно, інакше ви легко опинитеся в ситуації, коли будете думати, що вже граєте добре, але при цьому стабільно програвати, тому що вам «не щастить».\nОпонент бачить мої руки\nЩе одне цікаве — і зовсім ірраціональне — виправдання приписує гравцям надприродну здатність бачити вашу руку. Повірити в таке нескладно, особливо коли намагаєшся блефувати і опонент нібито знає це, видавлюючи з тебе впевненість, а тебе — з банку. Масла у вогонь підливають покерні ТБ-столи, на яких маститі покеристи, такі як Даніель Неграну, з уявною легкістю називають руку опонента до розтину, підкріплюючи містичну віру в такі можливості. І не важливо, що мастодонти покеру накопичили пристойну базу ліній розіграшу і добре аналізують гру, розпізнаючи діапазони суперника — це пояснення не така легка і хвилююче, як містична здатність бачити карти.\nЩо стосується екстрасенсорного пояснення, то тут досить проаналізувати гру опонента, щоб зрозуміти, що ніяких сверхспособностей у нього немає. Чому? Тому що інакше він би грав швидко і ідеально — адже бачачи всі карти опонентів за столом, він не потребував би в витратах часу на аналіз і вибір лінії дій, розігруючи на префлопе кожну руку, яка перевершує по іграбельності руки опонентів, і максимально експлуатуючи інших гравців за рахунок свого «таємного знання». Але настільки по-диявольському щасливих і прибуткових гравців, які ніколи не програють і завжди грають ідеально проти кожного опонента, покерний світ поки не бачив — інакше все б про нього вже знали.\nЗдатність нібито бачити карти — це чергова помилка сприйняття: вам добре запам’ятовуються ситуації, в яких конкретний гравець переграє, наприклад, ваш блеф (бо це неприємно), однак ситуації, де відбувається зворотне — або він поступається банк іншим гравцям — в пам’яті не зберігаються (тому що так і повинно бути).\nКрім того, висока ймовірність, що гравець, з яким ви зустрічаєтеся регулярно, дійсно може розпізнавати ваш діапазон, якщо ви його не балансіруете — тобто граєте однотипно з аналогічними руками. Урізноманітніть свої лінії розіграшу, ставлячи перед опонентами більш складну задачу з читання руки.\nЖодної нормальної руки за день\nЧи бувало у вас таке, що за 2, 5, 10 годин катки вам ні разу не роздавали нормальну руку? В такому випадку ви змушені весь час скидати в надії на отримання відповідної руки або розігрувати слабкі руки, роблячи не особливо вигідні колли і лімпи і часто судився на рейзи без бою. Ситуація, безперечно, неприємна, однак вона розкриває важливі лики, пов’язані з шириною діапазону, навичками гри в позиції і без неї, умінням блефувати і Стілла.\nЩоб зрозуміти, чи дійсно вам не роздають нормальні руки, спочатку варто прояснити, що ви визначаєте для себе під поняттям «нормальна рука» — кишенькові пари, монстр-руки, штекера від 10 і вище, одномасні коннектори, будь-які одномасні карти або щось інше? Це важливе питання, адже кожне поєднання має певний відсоток ймовірності випадання на префлопе. Розглянемо кілька з них.\nЯкщо для вас нормальними є, наприклад, виключно кишенькові пари, то відповідно до ймовірністю отримання карт на префлопе в кожній 1,000 зіграних рук кишеньковими парам будуть тільки 58,8 рук або кожна 17 рука.\nПричому, якщо ви граєте з поправкою на дії опонентів, то навіть ці 58,8 рук не будуть розігруватися вами в повному обсязі, тому що частина з них підуть в скидання як неіграбельние в конкретній ситуації.\nСвідоме звуження свого діапазону призводить до того, що вам доводиться частіше скидати і довше чекати «нормальні» руки, адже ГСЧ не враховує ваші вподобання при роздачі — він працює відповідно до можливостями.\nЩоб розширити діапазон, проаналізуйте, чому ви виділили конкретні руки і не жартуєте інші — і попрацюйте над тактикою.\nВперед «Что за порнуха?»: голую Каменских обплевали за постельную сцену\nНазад «Я потяну!»: Агата Муцениеце задумалась о заморозке своих яйцеклеток


Жорстокість XX століття в новелі Франца Кафки “Перевтілення” | Шкільні твори\nHome ⇒ 📁Шкільні твори ⇒ Жорстокість XX століття в новелі Франца Кафки “Перевтілення”\nЖорстокість XX століття в новелі Франца Кафки “Перевтілення”\nМине рік – і відійде в минуле друге тисячоліття, стане легендою, казкою. Що саме чекає на людство у наступному, третьому, з яким багажем знань, почуттів ми зможемо перетнути його межу? Ці проблеми хвилювали і хвилюють найвидатніші уми нашої епохи. Поети, прозаїки, художники у своїх працях намагалися висвітлити найважливіші проблеми, які турбують людство, прагнули віднайти шлях у суспільство гармонії та світла. Австрієць Франц Кафка був свідком великих і трагічних змін, що відбувалися в Європі на початку XX століття. На власні очі він бачив\nруйнування романтично піднесеного старого світу і не бажав йому нічого, крім загибелі. Проте письменник відчував себе частинкою цього хворого світу, що відходив у минуле. Усвідомлення своєї беззахисності, жертовності перед невідворотністю вселюдської душевної муки, глобальної суспільної катастрофи він яскраво висвітлив у своїй творчості. Занепад та страждання породили в його творах шокуюче поєднання відчуття жаху із описом сірої буденності.’\nНовела “Перевтілення” шокує нас своїм песимізмом. Весь час автор наголошує на тому, що людина, опинившись у безвихідному становищі, нікому не потрібна, її цураються, від\nнеї одвертаються найближчі – батько, матір, сестра. Суспільство, яке відштовхує душевно хвору, безпомічну людину, не має шансу вижити, воно повинно загинути. Цікаво, що ніхто з численних песимістів до Кафки не зміг показати людину в такому жалюгідному становищі – перетворену на бридку потворну комаху.\nГрегор Замза – головний герой твору, людина глибоко нещасна, і письмнник ставиться до нього з жалем і співчуттям, бо зміст його життя – страждання, муки, яких людині завдає світове зло. Виріс він у міщанській родині, яку цікавлять суто матеріальні блага. Батько його втратив роботу, мати хворіє на астму, а сестра Грета ще занадто молода, щоб працюва – : ти. Тому Грегор змушений служити одному із багатьох І кредиторів, ставши комівояжером, і багато часу проводить І у поїздках, пропонуючи клієнтам зразки тканин. Ця робо – ) та не приносить йому задоволення, він відчуває себе са – ‘ мотнім, стомленим від життя, в якому бракує душевних І стосунків, постійних товаришів, людського взаєморозумі – і ння. “Хай його чорти беруть усе це!” – кидає Грегор, відчуваючи самотність і душевну спустошеність. Із ставлення Кафки до свого героя бачимо, що він вболіває за нещасну маленьку й нікчемну людину, яка не за-олуговуе на зневагу, жорстоке і бездушне ставлення. По – І чуття Грегора до своєї брутальної родини були благородні, і він хотів їй добра, тоді чому саме його автор піддає жахливому перетворенню? Мені здається, що це не випадково, і бо Грегор – не найбезнадійніша людина суспільства, він може прагнути до удосконалення, в той час як за інших З вже не треба турбуватися – вони вже самі спотворились.\n“Прокинувшись одного ранку з неспокійного сну, Грегор Замза побачив себе у своєму ліжку перетвореним на велику комаху”. Він розгубився, думаючи, що це сон, але, І зрозумівши, що то правда, почав пристосовуватися до комашиного життя. Батьки Грегора перелякані не стільки тим, що сталося 1 із сином, скільки тим, що він не став уранці до роботи і, зрештою, втратив її. Життя родини докорінно змінюєтьіся: батько і мати мусять працювати, сестра – вести домашнє господарство. Цікаво, що ні сам Грегор, ні його батьки навіть не задумались над причинами незвичайного “перевтілення”. Вони сприймають це як норму життя і готові змиритися з цим жахом. Реакція близьких людей просто вражає, бо ця трагедія мала б примусити їх волати про допомогу, робити все можливе і неможливе, щоб повернути сина і брата до людського становища. Але ці люди, обтяжені матеріальним життям, спокійно залишаються у своєму усамітненні, їхня воля наче паралізована.\nАвтор підкреслює, що людина – це комаха в безкрайому океані життя, яке їй вороже і намагається її знищити. Беззахисне створіння – людина – не може протистояти поглинаючій безодні, бо не має засобів впливу на неї. Біда, на думку Кафки, чекає кожного саме в звичайному, щоденному житті, вона тільки чатує на слушний момент, щоб вразити своїми стрілами болю. Найближче оточення Грегора – батько, мати, сестра – тільки й очікують на слушну хвилину, щоб позбутися потвори. Батько від самого початку жахливого перевтілення прагнув фізично ушкодити свого безпомічного сина. Сестра, яку Грегор любить найбільше, зраджує його: “Я не хочу називати цю потвору братом і кажу лише одне: треба якось здихатися її…” Грета не розуміє, що її брат зберіг любляче людське серце, людські почуття сорому, гордості, пристойності. Вона непохитна у своїх думках щодо знищення комахи-людини. Мати Грегора теж ніяк не співчуває йому, її втомлює відчуття жаху у власній оселі, і вона готова зректися сина.\nЖахлива ситуація відречення від близької людини примушує письменника наголосити, що якщо Грегор – людська істота в комашиній подобі, то його родина – комахи в людській подобі, і кожен з них може зайняти місце Грегора. Що чекає людину в цьому жахливому суспільстві, що чекає людину в цьому ворожому житті? Нічого, відповідає автор. Він вважав, що людина приречена своїм існуванням на самотність. Саме безпомічність, поразка людини становлять основну думку як новели “Перевтілення”, так і життєвого кредо автора. Конфлікт людини і суспільства, людини і життя, стверджує Кафка, не може бути розв’язаним, ніхто не в змозі зробити людину повноправним хазяїном свого власного життя.\nГрегор Замза людина чи комаха? Новела “Перевтілення” шокує нас своїм песимізмом. Весь час автор наголошує на тому, що людина, опинившись у безвихідному становищі, нікому не потрібна, її цураються, від неї одвертаються найближчі – батько, матір, сестра. Суспільство, яке відштовхує душевно хвору, безпомічну людину, не має шансу вижити, воно повинно загинути. Цікаво, що ніхто з численних песимістів до Кафки не зміг […]...\nПопередній Попередній запис: Мій улюблений поет (О. С. Пушкін)\nНаступний Наступний запис: Твір на тему: “Народна поетика – живлюще джерело інтимної лірики І. Франка”


Як розпізнати дисбактеріоз у немовляти: симптоми і ознаки. Лікування — Халіку\nПродовжити покупки Перейти в кошик?\nМи входимо в асоціацію\nБезкоштовні дзвінки по Україні гарячалінія 0800-50-55-70\nБезкоштовні дзвінки по Україні гаряча лінія 0800-50-55-70 0\nЯк розпізнати дисбактеріоз у немовляти: симптоми і ознаки. Лікування\nРегулярні огляди майбутньої мами, призначення спеціальної дієти, прохання берегтися від застуд – все це робиться не тільки заради нормального протікання вагітності, але і в якості профілактики дисбіозу.\nХоча вже доведено, що дисбактеріоз кишечнику у немовляти – не хвороба, медперсонал і батьки зобов’язані об’єднати зусилля, щоб вберегти дитину від проблем з животиком. Порушення кількісного і якісного співвідношення кишкової мікрофлори в перші місяці життя може загальмувати фізіологічний і психічний розвиток малюка, спровокувати виникнення алергічних реакцій, знизити імунітет.\nСимптоми дисбактеріозу у немовляти\nПерші 12-36 годин активного розмноження кандид, стрептококів, ентерококів і знищення позитивної флори – біфідобактерій і лактобактерій – проходять непоміченими. А потім у дитини різко розріджується стілець, в екскрементах з’являється неперетравлена їжа, починаються коліки, здуття, метеоризм …\nГоловне, не сплутати прояви дисбіозу з кишковою інфекцією або отруєнням. Для цього потрібно чітко відрізняти клінічну картину порушення балансу мікрофлори від інших патологій шлунково-кишкового тракту.\nОзнаки дисбактеріозу у немовляти:\nПродовження статті читайте на офіційному сайті Халіку Україна\nгаряча лінія 0800-50-55-70


Довгостроковий освітній проект «Байкал-перлина Сибіру» (для дітей старшої групи)\nКузьменко Ганна Петрівна\nДовгостроковий освітній проект:\n«Байкал - перлина Сибіру»\nПроект має на меті: знайомство дітей з пам'яткою нашого регіону - озером Байкалом, а так само з рослинним і тваринним світом.\n1. Продовжувати знайомити дітей з озером Байкал, його розташуванням на карті, з різноманіттям тваринного і рослинного світу.\n2. Виховувати дбайливе ставлення до природної спадщини Сибіру.\nТерміни: довгостроковий проект (2 тижні).\nДля реалізації проекту були створені такі умови:\n1. Підібрана бібліотека з літературою про екосистему озера Байкалу.\n2. Відібрано матеріал (легенди, казки, вірші, загадки, кросворди, ребуси, листівки, слайди, картини, карти).\nПроект, включав три основних етапи:\n1-й - підготовчий: постановка мети і задач, визначення напрямків, об'єктів і методів дослідження, попередня робота з педагогами, дітьми та батьками, анкетування батьків і вибір устаткування і матеріалів.\nВ результаті анкетування було виявлено, що більшість батьків вважають важливим засобом всебічного виховання дітей в ознайомленні з пам'яткою нашого регіону - озером Байкалом, його рослинним і тваринним світом.\n2-й - основний.\nЗ учасниками були проведені різні форми роботи:\n1. Конкурс малюнків: «Байкал - унікальне озеро Сибіру».\nУ конкурі вихованці, проявивши свою творчість, представили свої роботи на конкурсі-виставці дошкільної організації. Всі роботи були відзначені втішними призами. Дітям, які зайняли призові місця, були вручені грамоти та подарунки (Ілля С. I-е місце, Ваня Ш. II-е місце, Соня Н. III-місце).\n2. Створення альбомів: «Історії Байкалу», «Баргузинский заповідник», «Подорож навколо Байкалу».\nВ ході проектної діяльності батьки спільно з дітьми виготовили альбоми, в яких були описані легенди, казки про озеро, вірші, загадки, пісні, оформлені фотографії та кросворди. Особливо змістовні і цікаві альбоми представили сім'ї Антона Львіціна і Даші Попової.\n3. Вікторина «Байкал серце Сибіру».\nЗ метою розвитку пізнавальної активності і допитливості, виховання любові до рідного краю і озера.\no Як називається наш край?\no Назвіть пам'ятка нашого краю.\no У чому унікальність озера?\no Які знаєте вірші, легенди, загадки про Байкалі?\nII тур - конкурс капітанів:\no Розповіді з особистого досвіду: «Що я бачив на Байкалі».\no Хто більше знає віршів про Байкалі?\no Згадайте загадки про озеро, про його вітрах, про воду.\nВ ході вікторини у дітей виявлялася активність і бажання відповідати на питання, читати вірші, розповідати легенди про Байкалі, ділитися власним досвідом і враженнями про відпочинок на Байкалі.\n4. Бесіди з дітьми з метою закріплення знань дітей про місцезнаходження Байкалу, про особливості клімату Байкалу, про унікальність озера, про рослинний і тваринний світ.\n- Як називається озеро в краї, де ми живемо?\n- Покажіть його на карті, на глобусі?\n- Назвіть рослини Байкалу?\n- Які риби живуть в озері?\n- Ссавець, що живе у відкритих водах озера Байкал?\n- Які вітри бувають на Байкалі?\n- Назви притоки озера Байкал?\n5. Заучування дітьми віршів про Байкалі (Б. Архипкин «Байкал», М. Сергєєв «Байкал», «Бухта піщана»).\n1. Проведення дослідів з водою і з повітрям.\nз водою: «Чи є у води смак?», «Чим пахне вода?», «Вода не має кольору».\nз повітрям: «Чим пахне повітря?», «Чи буває повітрю холодно?», «Скільки важить повітря?»\nМета: розвиток пізнавального інтересу дітей.\n3-й етап - узагальнюючий. На цьому етапі була представлена презентація проекту на педагогічній раді, підведені результати і зроблені відповідні висновки.


Найгарніша бабуся у світі розповіла, що їй допомагає в 50 виглядати на 30 – Kenguru\nBy admin in Надихає 07.10.2020\nЖаклін Беррідо Пізано — блогер родом з Сербії, яка в цей час проживає в Італії. Вона багато подорожує, приміряє стильні образи і демонструє струнку фігуру. На сьогодні на сторінку Жаклін в Instagram підписані більше 500 000 осіб.\nДивлячись на її фото, важко повірити, що цій дівчині — 50 років, і у неї дві внучки.\nСаме завдяки своїй витонченій фігурі і молодий зовнішності Жаклін викликала такий фурор в мережі. Інтернет-користувачі навіть прозвали її “найкрасивішою бабусею у світі”.\nЖаклін живе модою і стилем і розбирається в сучасних трендах. Як і багато блогерів, 50-річна бабуся співпрацює з відомими брендами одягу, а також намагається розвиватися духовно і розширювати свій світогляд.\nСекрет краси і молодості Жаклін простий: вона не їсть хліб, вживає велику кількість білка і активно займається спортом. Жінка ніколи не бере з собою телефон в тренажерний зал, щоб не відволікатися, а до їжі ставиться, як до палива, необхідного для підтримання енергії.\nМожливо, стати однією з таких стильних і ефектних бабусь під силу будь-який з нас? Головне-вести здоровий спосіб життя, стежити за своїм харчуванням і не сприймати старість як вирок.


Талісман дерево Грошове дерево - Сова\nТалісман дерево Грошове дерево\nГлавная › Нумерологія › Талісмани і обереги › Талісман дерево Грошове дерево\nЗ давніх-давен відомо, що для залучення грошей найкраще підходить талісман грошове дерево, воно не просто сприяє збагаченню, а в буквальному сенсі направляє в ваші руки енергію багатства.\nЄ стародавня китайська легенда, яка розповідає про грошовий дереві, на гілках якого висять золоті монети. Якщо потрясти його, то золоті монети падають, немов краплі дощу, в ваш сад. Такий своєрідний дощ дуже популярний в образотворчому мистецтві, він почитаємо послідовниками фен-шуй, які вірять в силу древніх символів. Коли ви будете робити грошове дерево, включіть все ваше уяву. Його необхідно прикрасити монетами таким чином, щоб вони звисали вниз. На гілках можна посадити дракона. Потім розмістіть на стовбурі вашого грошового дерева сприятливі написи і китайські ієрогліфи, а біля основи стовбура встановіть три червоних ліхтаря, щоб живити його енергією ян.\nНа дереві достатку обов’язково повинно бути сто монет, їх потрібно нанизати на десять ниток. Червоні ліхтарі під час місячного нового року зобов’язані звисати з дерева, пророкуючи успіх в майбутньому році.\nЦей талісман продається в будь-якому магазині фен-шуй і езотерики. Але, купивши, не забудьте очистити його від чужої енергетики. Помістіть дерево на три доби в солону воду (найкраще, якщо сіль буде морська), а потім користуйтеся собі на втіху.\nЧитайте також: Талісман тварина Горностай\nТалісман дерево Дуб\nТалісман дерево Бамбук\nОтзывы и комментарии к статье Талісман дерево Грошове дерево\n110 / 1,676 / 8.31


Корекція тубулярних грудей ᐉ Ціни на усунення тубулярності грудей в Полтаві • Відгуки пацієнтів про пластику тубулярних грудей\nТубулярні груди - це одна з патологій молочних залоз. При цьому груди не мають явної підстави і по формі нагадує трубку. Ареола, як правило збільшена в розмірі. За допомогою правильного імпланта пластичні хірурги легко усувають такі дефекти.\nПроблема таких грудей полягає в її недорозвиненості. У процесі формування не відбулося формування в правильні півсфери. Причини цього явища чітко не встановлені. До ознак тубулярних відноситься:\nвитягнута форма, що нагадує конус;\nсоски і навколососковий простір розтягнуті;\nпідстава молочної залози невелика за розміром;\nшкіра не дуже м'яка і еластична, а має більш тугу текстуру;\nУ більшості випадків для корекції об'єму застосовується маммопластика.\nХірурги розрізняють кілька типів тубулярності. Визначаються місцями гіпоплазії тканин в молочних залозах:\nВнизу всередині. Супроводжується мінімальним подовженням, спостерігається невелике опущення ареоли, груди здаються трохи задертими.\nПо всій нижній частині. Недолік об’єму і сильно витягнута форма. Між молочними залозами знаходиться великий проміжок, соски пригнічені, а ареолярна зона сильно розтягнута.\nУ всій грудей. Обєм практично зовсім відсутній і за формою нагадує явно виражену трубку.\nЗалежно від типу підбирається методика пластики, яка стане найбільш ефективним рішенням.\nХірургічна операція по корекції тубулярних молочних залоз проводиться в тому випадку, якщо потрібно:\nвідновити підставу або розширити її;\nпотрібне збільшення об’єму;\nпривести форму в естетичний вигляд, зробити її акуратною і пружною;\nпровести формування складки під грудьми;\nзробити підтяжку, щоб прибрати опущення;\nвідкоригувати форму і величину ареоли;\nзберегти функції лактації і чутливість.\nАле якими б не були свідчення, обов'язковою умовою перед хірургічним втручанням є передопераційне обстеження. У нього обов'язково включається мамографія і здача аналізів. Операція призначається в тому випадку, якщо відсутні протипоказання у вигляді:\nвеликої зайвої ваги;\nвіку менше вісімнадцяти років;\nпроблем з ендокринною системою, серцем або нирками.\nНайважливішим моментом при підготовці операції є вибір правильного за формою і розміром протеза.\nБудь-яка операція передбачає, що після неї можуть виникнути ускладнення. Найбільш часто пацієнти скаржаться на зниження чутливості. Вона може бути частковою або повною. Це пов'язано з нервовими закінченнями і розташуванням імпланту.\nСеред інших ускладнень можна назвати:\nПоява гематом в районі імпланта. Може супроводжуватися кровотечею. Супроводжується болем і додатковим набряком. Для усунення гематоми потрібна повторна операція.\nРозвиток інфекції на місці травми. Можливою причиною може стати несумісність живих тканин з протезом. Тоді потрібен витяг. Нова маммопластика можлива тільки через півроку. Для уникнення розвитку інфекцій пацієнтам призначається курс антибіотиків.\nНекроз або відмирання тканин. найчастіше зустрічається у жінок, що палять. Пов'язано з поганим кровообігом.\nПоява рубців. Це явище залежить від генетичних здібностей організму до регенерації тканин.\nПрофесіоналізм пластичного хірурга і суворе дотримання рекомендацій після операції значно зменшує ризик появи ускладнень.\nЕтапи корекції тубулярних грудей\nВесь операційний процес ділиться на:\nкорекцію форми і величини ареоли;\nвитяг зайвих тканин;\nправильне формування підгрудної складки;\nготується місце під установку імпланта, для цього розширюється підстава молочних залоз;\nнакладення швів, зняття не проводиться через саморозсмоктування ниток;\nДалі пацієнт повинен перебувати деякий час в стаціонарі під наглядом лікарів.\nРеабілітація та догляд після пластики\nОбов'язкова умова - це дотримання післяопераційного режиму. Жінка повинна відвідувати перев'язки, стежити за собою і не перевантажувати грудні м'язи.\nВажливо після операції придбати компресійну білизну і носити його не менше місяця. Забороняється протягом тридцяти днів засмагати. відвідувати сауну і басейн. Виключити великі фізичні навантаження і заняття спортом.\nСуворе дотримання режиму є запорукою швидкого та безпроблемного одужання.\nЦіни на усунення тубулярності грудей\nВідгуки пацієнтів про пластику тубулярних грудей


Бесплатно скачать: Споживчий комплекс\n1. Поняття споживчого комплексу та його складових. 5\n1.1 Характеристика складових споживчого комплексу. 5\n1.2 Сутність поняття АПК як складової споживчого комплексу. 8\n1.3 Характеристика рослинництва. 14\n1.4. Характеристика тваринництва. 16\n1.5 Харчова промисловість. 19\n2. Соціальний комплекс як складова споживчого комплексу. 23\n2.1. Галузева структура легкої промисловості 23\n2.2 Рекреаційний комплекс. 29\n3. Трансформація споживчого комплексу України в сучасних умовах. 36\nОсновна мета даної курсової роботи полягає у дослідженні основних факторів розміщення споживчого комплексу України. Поставлена мета обумовила необхідність вирішення ряду взаємопов’язаних завдань:\n· розглянути сутність такого поняття як споживчий комплекс;\n· вивчити основні складові споживчого комплексу України;\n· дослідити напрямки реформування та розвитку споживчго комплексу України.\nПредметом курсової роботи є сукупність відносин, які виникають в процесі взаємодії основних складових споживчого комплексу України.\nОб’єктом курсової роботи є споживчий комплекс України.\nКурсова робота складається із вступу, основної частини та висновків. У вступі обгрунтовується актуальність обраної теми, визначається мета, завдання, предмет та об’єкт дослідження. Основна честина присвячена дослідженню поставленої проблеми. У висновках обгрунтовується сформульовано основні результати дослідження.\n1. Поняття споживчого комплексу та його складових\n1.1 Характеристика складових споживчого комплексу\n· харчова промисловість.\n· легка промисловість, яка включає 20 підгалузей;\n· важка промисловість, де зосереджено виробництво радіоприймачів, телевізорів, годинників, легкових автомобілів, холодильників, мотоциклів та ін.\n· плодо – овочеконсервний;\n· виноградно – виноробний;\n· олійно – жировий.\nОсновними факторами розміщення галузей споживчого комплексу є:\n· чисельність населення;\n· склад населення;\n· форми організації виробництва;\n· природні умови;\n· науково – технічний прогрес.\n· орієнтація на джерела сировини (цукрова, консервна, крохмале – патокова, олійна промисловість);\n· тяжіння до споживачів готової продукції (молочна, кондитерська);\n· косплексна орієнтація на сировину та споживача (мясна, борошкомельно – крупяна).\nНевід’ємною складовою споживчого комплексу є харчова промисловість, її складовою є молочна промисловість. Вона складається з маслоробної, сировинної, молочно – консервної галузі, виробництва продуктів з незбираного молока. Найбідьші підприємства розташовані у Києві, Дніпропетровську, Харкові, Одесі, Львові.\nОлійна промисловість привязана до сировини, адже для виробництва 1 тони олії затрачається 3 – 8 т. насіння олійних культур. З соняшни\nРазмер файла: 326.72 Кбайт


Деякі кримські родини повернуться додому для участі у референдумі\nВ наш час російські ЗМІ постійно наголошують на тому, що мешканці України активно залишають територію своєї країни та їдуть на Схід в пошуках кращого життя. Не так давно «Перший канал» допустився ляпу, коли розповідав цю «новину», а на відео показав контрольно-пропускний пункт «Шегині». Згідно з вітчизняною пресою, на сьогоднішній день спостерігається протилежна картина. Станом на 14 березня лише у Львівській області проживає 630 людей, котрі прибули з Криму, Донецької та Луганської областей. Скоріш за все, вони мешкатимуть тут тимчасово, поки не владнається ситуація в «гарячих». Як показує практика, на Захід вирушають переважно діти, жінки та громадяни похилого віку.\nОчікується, що сьогодні до Львова прибуде ще 36 чоловік, серед них 13 є дітьми. До речі, у зворотному напрямі найближчим часом поїдуть чотири родини, але тимчасово. Справа у тому, що ці сім’ї виявили бажання взяти участь у референдумі, котрий, як відомо, є незаконним (хоча на думку Росії це не так). На даний момент справами деяких займаються представники Державної міграційної служби. У фахівців цього відомства є вся інформація про людей, які прибули до Західної України з метою безпеки.\nТакож працівники міграційної служби надають юридичну допомогу громадянам. Як стало відомо зі слів керівника обласної ради, до Львівщини прибув один молодик, не маючи на руках паспорта. На щастя, профільне відомство зреагувало досить швидко, тому громадянин отримає документ, що засвідчує особу, вже найближчим часом. Якщо ви теж опинились у подібній ситуації, то можете сміливо звертатись до державного органу, він завжди напоготові надати допомогу.\nПопередня стаття: Новий прокурор Львівщини пообіцяв покарати недобросовісних прокурорів\nСлідуюча стаття: Преимущества путешествия в Питер в мае


«Рівнестандарт» - бронзовий призер чемпіонату України — Радіо ТРЕК\n«Рівнестандарт» - бронзовий призер чемпіонату України\nп'ятниця, 04 червня 2021 19:22\nСеред команд 50+\nКоманда «Рівнестандарт» стала бронзовим призером чемпіонату України з футзалу серед команд 50+. Фінальний турнір завершився в Одесі. Про це повідомляє пресслужба Рівненської обласної асоціації футболу.\nНа груповому етапі рівняни зіграли унічию з командами «Созю-ХСС» (Донецьк-Харків) – 2:2 та «Локомотив» (Лиман) – 1:1, а також перемогли «Гарант» (Полтавська область) – 3:2.\nТаким чином, рівняни потрапили до Вищої ліги чемпіонату України. На другому етапі «Рівнестандарт» поступився одеському «Чорному морю» - 1:5, переміг львівське «ТВД» - 3:1, а також знову зіграв унічию з «Союз-ХСС» - 0:0.\nТакі результати дозволили рівненським ветеранам здобути бронзові медалі Вищої ліги.\nА Сергія Щубака визнали найкращим гравцем «Рівнестандарту».\nУ складі «Рівнестандарту» медалі здобули: Руслан Ястремський, Валерій Шипуков, Сергій Щубак, Віктор Зарудний, Віталій Шевчук, Андрій Федорчук, Олександр Григорович, Юрій Баховський, Віталій Засморжук, а також виконавчий директор Рівненської обласної асоціації футболу Олег Кучер.\nТеги: Рівнестандартасоціація футболу Рівненської області


Кожен день пронизаний спортом. Інтерв'ю зі студенткою, чемпіонкою і фельдшеркою : 19:11:2018 - vn.20minut.ua\nДаші 21 рік, а вона вже майстер спорту з веслування, кандидат в майстри спорту з жиму лежачи та багаторазова чемпіонка України.\nДівчина закінчила Вінницький медичний коледж і має освіту фельдшера. А сьогодні навчається на фізкультурному факультеті педагогічного університету.\nСпортсменка розказала, чим живе та захоплюється і як реагує на критику\nЯк правило, Даша розпочинає свій день зі сніданку: каша або сир. Далі йде на роботу або в університет. Але кожен її день пронизаний спортом. Дівчина працює персональним тренером в одному зі спортивних залів міста, а вечорами відвідує власні тренування з боксу. Із захоплень – гра на гітарі.\n– Любов до спорту почалася з того, що ми з татом ходили на рибалку, а після того завжди на турнік. Великий спорт відкрився у школі, коли я виграла перші змагання з підтягування та віджимання. Там мене зустрів тренер з веслування, запросив до себе. Шість років я виступала, потрапила в збірну, – розповідає Даша.\nВеслування – це абсолютно не жіночий вид спорту. Даша говорить, що у неї з дівочим спортом просто не склалося:\n– Моя мама колись займалася, мене це надихнуло. До того ж, я живу біля бази «Спартак», тому займатися на байдарках – це доля.\nПро свої перші здобутки Даша говорить з посмішкою:\n– Це була найприємніша нагорода. Перші змагання з веслування були через три місяці після того, як я почала займатися. Тоді я приїхала в Южне, там зустріла багато досвідчених спортсменок. Ніхто не очікував, але я виграла ті змагання, – розповідає Даша. – Тренер сказав, що я більше ніколи не програю і впродовж шести років я нікому з тих дівчат перемогу не віддала.\nПісля веслування дівчина мала невеликий досвід у кросфіті, але під час підготовки до змагань стало зрозуміло, що є успіхи у важкій атлетиці.\n– Я трохи позаймалася і стала чемпіонкою області. Потім закинула і відкрила для себе жим лежачи (авт. в екіпіровці 120 кг, без – 90 кг). Отримала звання чемпіонки України та поставила рекорд взимку 2018 року – 87,5 кг, – говорить Даша. – У мене був період, коли я кинула спорт і думала, що вже не буду ним займатися. Буквально за півтора місця повернулася назад.\nСпорт зробив мене такою\nДар’я має незвичну статуру: широкі плечі, накачані руки та ноги. Власне, зовнішній вигляд спортсменки точно привертає увагу.\n– Мені завжди говорили: «Боже мій, Даша, ти ж дівчинка, а у тебе такі широкі плечі». Я відповідала, що я спортсменка і люди всі різні. Були у мене спочатку комплекси: не могла одягнути сукню. Ці широкі плечі… Але з часом, коли постійно знаходишся в спортивному колективі, то «кривих» поглядів на собі не відчуваєш. Сьогодні я вже нормально сприймаю такі речі, – розповідає Даша, сміючись.\n– Знайти та вибрати одяг – це дуже велика проблема. У жодну блузу в мене не вміщається спина (сміється). Взагалі я спортивний стиль ношу, але коли потрібно, то підібрати ділові речі – це дуже довго, – розказує спортсменка. – Я шукаю одяг будь-де і міряю все, що може мені підійти.\nЗа останній час Дашу можна було побачити з різним кольором волосся. Здавалося, що це трендові зміни, проте дівчина розповіла, що це була звичайна битва об заклад:\n– У мене завжди було довге волосся і просто хотілося змін. Спочатку я підстриглася, а потім ми посперечалися з подругою чи зможемо пофарбуватися у рожевий. Купили фарбу і все, – розповідає дівчина.– Далі був синій – я просто хотіла вивести рожевий колір.\nКонкуренція у спорті – штука страшна\n– Це здається, що спорт – легко. Я пам'ятаю свої перші збори. Саме там я зіштовхнулася з поняттям конкуренції. Дзвонила мамі протягом півтора місяця щодня і говорила, що поїду додому. Складно було з тими дівчатами. Але такі моменти просто потрібно перетерпіти, тому що потім набагато простіше не тільки у спорті, але й в житті, – говорить Даша.\nДівчина розказала, що у веслуванні це почуття дуже загострене, тому що багато конкурентів.\n– Цей вид спорту передбачає те, що ти бачиш свого суперника. А важка атлетика трохи легша, тому що на помості, де я змагаюся – суперників немає, я одна і штанга. Жим лежачи ще простіше: я нікого не бачу, тому що лежу і навіть глядачів не видно. Зараз дуже цікаво, як відчую конкуренцію у боксі, тому що суперник максимально близько.\nЯкщо я не краща, значить недопрацювала\nДля спортсменів дуже важлива самооцінка:\n– Часто мені здається, що я не допрацьовую. Коли, наприклад, побили мій рекорд, то я подумала, що недотренувалася. Також була ситуація, коли перед важливими змаганнями з веслування я захворіла на місяць і не могла займатися. Я стала другою на Чемпіонаті України – програла по фотофінішу відстань розміром у сірниковий коробок. У той момент я одразу подумала, що програла через те, що хворіла.\nБез травм – не обійтися\nВеликий спорт без травм неможливий, тому Даша неодноразово опинялася в лікарні:\n– У мене на півтори доби відмовила нирка. Більше місяця я пролежала в лікарні. У мене були проблеми з нирками раніше, тому болю я не надала значення. Як завжди, випила знеболююче, думала, пройде. У результаті по швидкій мене поклали в лікарню, поставили стент в нирку, з яким я ходила півтора місяці. Тоді мама мені сказала: «Не дай Бог ти повернешся у спорт». Але через тиждень після виписки я прийшла на тренування.\nПісля довгих хвороб спортсменам, як правило, важко відновитися.\n– Я постійно тренувалася, щоб повернутися у форму. Тут дуже тонка грань – щоб не перетренуватися. У мене так було не раз, коли мало відпочиваєш і багато тренуєшся, недоїдаєш. Відпочинок дуже важливий для спортсмена. Я приходила з тренувань мертва.\nКрім того, у нашої героїні була травма з ключицею.\n– Мене поклали в лікарню. Там я колись проходила медичну практику. І коли мене везли на каталці, стало так соромно. Думала: «Я ж майстер спорту і мене везуть на каталці». Я навіть відвернулася від лікаря, в якого проходила практику. Не хотіла, щоб він мене впізнав.\nНа яких супергероїв рівняються спортсмени\n– Ми з татом завжди дивилися фільм «Роккі» і мені найбільше подобалася частина, де герой пішов зі спорту і повернувся. Важко було мені дивитися на те, коли у спортсмена травма, але він знову тренується, аби досягти свого. Я люблю такі мотиваційні фільми, якщо на реальних подіях – взагалі круто.\nКак фамилия Даши? очень нужны контакты.черноморск\nАлександр Черноморск reply Александр\nЧасто с Дашей проводили вместе время в зале. Самый искренний, весёлый, целеустремленный человек. Она сильна не только физически, но и духовно. Ни разу не жаловалась на что-то. Тренируется до потери пульса. Даша нашла своё призвание в жизни. Она настоящий пример для многих. Я рада, что знакома с ней лично!\nДівчина - огонь.


Україна в 20-х роках ХХ століття - реферат з Історії України - шкільна програма 12 класів\nУкраїна в 20-х роках ХХ століття\n1. Становище України на початку 20-х років. Нова економічна політика та її законодавче оформлення Наприкінці 1920 — на початку 1921 pp. стало зрозумілим, що утопічні ідеї більшовиків про перемогу світової пролетарської революції в реальному житті зазнали повного краху. Радянські республіки потрапили у міжнародну ізоляцію з повністю зруйнованими першою світовою і громадянською війнами промисловістю та сільським господарством. Вихід з цього становища більшовики тепер шукали у встановленні мирних відносин з капіталістичними країнами. Деякі зрушення в цьому напрямку мали місце. Так, 7 грудня 1921 p. було підписано угоду між РСФРР і УСРР, з одного боку, та Австрією — з другого, про встановлення економічних та торговельних відносин, а 21 січня 1922 p. укладено договір про дружбу між УСРР і Туреччиною. На початку 1922 p. було оголошено про ухвалене в Канах рішення Верховної ради Антанти скликати в Генуї конференцію з участю радянської Росії та Німеччини для врегулювання економічних і фінансових проблем. Оскільки інші радянські республіки на конференцію не запрошувалися, вони доручили делегації РСФРР від їхнього імені укладати й підписувати міжнародні договори та угоди.\nВнутрішнє становище України. Зрозуміло, що ці та інші зовнішньополітичні акції не могли скільки-небудь глибоко змінити внутрішнє становище в Україні. На початку 20-х років воно було дуже складним. Загальні збитки за воєнні роки склали 10 млрд. золотих карбованців. Найбільших руйнувань зазнала важка промисловість. В Донбасі у 1920 p. понад 600 шахт було затоплено. Занепав залізничний, річковий, морський транспорт. Значних руйнувань зазнали легка та харчова промисловість.\nУ скрутному становищі перебувало сільське господарство республіки. Його стан ускладнювався продовольчою розверсткою і забороною торгівлі селян. У 1921 р. в республіці було вироблено лише 45 млн. центнерів зерна, що становило 25% довоєнного збору. Розруха в сільському господарстві призвела до величезного лиха — голоду.\nНезважаючи на кризовий стан у сільському господарстві, повну незацікавленість хліборобів у розширенні виробництва, більшовицьке керівництво не відмовлялося в кінці 1920 p. від воєнно-комуністичної доктрини, продовжуючи продрозверстку за допомогою озброєних робітничих і червоноармійських загонів. У відповідь на ці акції властей селяни почали чинити збройний опір. По всій Україні поширювався, селянський рух, який офіційна пропаганда оголошувала "політичним бандитизмом".\nНова економічна політика (неп). Дедалі ставала потреба якнайшвидше змінити економічну політику більшовиків, яка грунтувалася на засадах воєнно-комуністичної доктрини. Реальний перехід до нової економічної політики (непу) в радянських республіках, у тому числі й в УСРР, розпочався після прийняття Х з'їздом РКП(б) (березень 1921 p.) рішення "Про заміну розверстки натуральним податком", яке лягло в основу цілої низки законодавчих актів, прийнятих державними органами РСФРР, а потім продубльованих в УСРР. Так, надзвичайна сесія ВУЦВК V скликання ухвалила 27 березня 1921 p. постанову "Про заміну продовольчої розверстки натуральним податком". Податок був значно меншим у порівнянні з продрозверсткою. 29 березня 1921 р. Раднарком УСРР прийняв постанову "Про натуральний податок на зернові продукти", яка заздалегідь визначала селянам розмір податку на зернові продукти врожаю 1921/22 p. 28 травня 1921 p. Раднарком УСРР прийняв постанову "Про натуральний податок на хліб, картоплю та олійне насіння". Відповідно до цієї постанови розмір податку визначався для кожного господарства окремо і обчислювався залежно від врожаю в певній місцевості та від кількості ріллі і числа їдців у господарстві. З метою зацікавлення селян у швидкому виконанні зобов'язань перед державою та розгортання товарообміну Раднар-ком УСРР 19 квітня 1924 p. видав постанову про вільний обмін, купівлю та продаж сільськогосподарських продуктів, що залишалися у селян після виконання податку, а також фабрично-заводських і кустарних виробів. Рішення про скасування продрозверстки і запровадження натурального податку стимулювало розвиток сільського господарства. Селянин знав заздалегідь, що у нього не будуть вилучатися лишки, а ісйуватиме певний податок; лишками він зможе розпоряджатися на свій розсуд, зокрема обмінювати їх на необхідні для дальшого піднесення його господарства промислові товари. Згодом уряд прийняв ще ряд законодавчих актів, котрі стимулювали відбудову сільського господарства. Серед них важливе значення мала постанова ВУЦВК від 19 квітня 1922 р. "Про відбудову та зміцнення сільського господарства України". У ній накреслювалася програма деякої допомоги селянам. Провідне місце серед правових актів у галузі сільського господарства посідав Земельний кодекс УСРР, затверджений ВУЦВК у листопаді 1922 p. Відбудові сільського господарства сприяли заходи, передбачені декретом ВУЦВК і Раднаркому УСРР від 19 травня 1923 р. про запровадження єдиного сільськогосподарського податку. Одночасно здійснювався перехід від натурального податку до грошового. Радянський уряд неухильно проводив у законодавстві тверду класову політику, підтримуючи бідноту. Так, захищаючи бідні верстви селянства, ВУЦВК 8 липня 1922 p. прийняв постанову "Про визнання недійсними кабальних угод на хліб", 1 листопада 1922 p. постанову "Про продовження строку для закріплення майна, відібраного комнезамами". Схвалюючи податкове законодавство, уряд основний тягар податків перекладав на заможні верстви сільського населення.\nЗапровадження засад непу в сільському господарстві України позитивно впливало на його відбудову. У 1925 p. загальна посівна площа в Україні досягнула довоєнного рівня. Такого ж рівня досягла і середня врожайність сільськогосподарських культур.\nСкладалися сприятливі умови для відбудови'і розвитку промисловості, в тому числі важкої. Але слід було негайно реорганізувати на засадах непу управління націоналізованою промисловістю, надати державним підприємствам господарсько-оперативної самостійності і перевести їх на господарський розрахунок. Це пов'язувалося з тим, що реальний перехід до нової економічної політики вимагав функціонування ринку і ринкових відносин. Уже восени 1921 p. радянська держава використовувала товарно-грошові відносини.\nНа рубежі 1925—1926 pp. закінчувався так званий "відбудовний період", коли в економіці на засадах непу в республіці, як і в цілому в СРСР, були здобуті певні успіхи. Це пов'язувалося з рішеннями XIV з'їзду ВКП(б) (грудень 1925 p.). Реалізація накреслених більшовицькими з'їздами програм призвела до згортання непу.\nXV з'їзд ВКП(б) затвердив директиви першого п'ятирічного плану розвитку народного господарства СРСР, розрахованого на 1928/29—1932/33 господарські роки. У травні 1929 p. проект першого п'ятирічного плану затвердив V Всесоюзний з'їзд Рад. В УСРР перший п'ятирічний план розвитку народного господарства України затвердив XI Всеукраїнський з'їзд Рад (7—15 травня 1929 p.). Восени 1929 р. за ініціативою Сталіна було взято курс на "великий перелом", тобто невпинне підвищення показників першого п'ятирічного плану в галузі індустріалізації і колективізації сільського господарства.\nКорективи до прийнятого V Всесоюзним з'їздом Рад першого п'ятирічного плану розвитку народного господарства країни внесла верхівка ЦК ВКП(б) на чолі зі Сталіним без погодження з верховним органом влади — з'їздом Рад СРСР. Наслідки здійсненого наприкінці 1929 p. під тиском Сталіна і його найближчого оточення повороту для народного господарства і долі мільйонів громадян виявилися надто тяжкими. Таке "підхльостування" індустріалізації обернулося невиконанням основних завдань п'ятирічки. На початку 30-х років було повністю покінчено з приватним капіталом в економіці країни. Процес витіснення ненманів найбільш активно відбувався протягом 1928—1929 pp. Одним із основних засобів тиску на приватний капітал в народному господарстві України була жорстка податкова політика радянської влади. Але використовувались і запозичені від епохи "воєнного комунізму" примусові заходи, наприклад, під час хлібозаготівельної кампанії 1928 р. До селян — власників хліба, які ухилялися від здачі хлібних лишків за державними цінами, органи влади застосовували надзвичайні заходи, зокрема притягували до кримінальної відповідальності. Згортання непу негативно позначалося на найважливішій системі економічних відносин — відносинах між містом і селом.\nПовною відмовою від засад непу в сільському господарстві було проведення суцільної колективізації, яка розпочалася наприкінці 1929 p., що фактично означало початок реставрації воєнно-комуністичної політики. З метою забезпечення успіху цієї небувалої в історії людства акції партійно-державна верхівка на чолі зі Сталіним протиставила найбідніші верстви села найзаможнішим та експропріювала останніх під гаслом "ліквідації куркульства як класу" й "загострення класової боротьби". Наслідки сталінської колективізації були жахливими. Накладена на колгоспи безрозмірна прод-розверстка, жорстка регламентація їхньої господарської діяльності тощо призвели до глибокої деградації продуктивних сил села й нарешті до голодомору початку 30-х років. Організований ВКП(б) голодомор в Україні знищив мільйони людей*.\nЗі згортанням непу створювалася суворо централізована командно-адміністративна система керівництва народним господарством України. Новий господарський механізм грунтувався на директивному плануванні, а не на економічних засадах.\n2. Державний лад України на початку 20-х років\nФормально правову основу організації та діяльності державного механізму республіки на початку 20-х років визначала Конституція УСРР 1919р. Відповідно до неї найвищими органами державної влади були Всеукраїнський з'їзд Рад, ВУЦВК і Рада Народних Комісарів. У 1921—1922 pp. в їхній роботі відбулися певні зміни. Так, Всеукраїнський з'їзд Рад, який за Конституцією мав скликатися ВУЦВК не рідше як двічі на рік, став збиратися лише один раз. За постановою V Всеукраїнського з'їзду Рад "Про радянське будівництво" ВУЦВК\nповинен був розглядати всі декрети, які встановлювали загальні норми політичного та економічного життя. Президія ВУЦВК зобов'язувалася публікувати проекти декретів не пізніш ніж за два тижні до сесії ВУЦВК. Крім того, передбачалося скликати чергові сесії ВУЦВК не рідше ніж один раз на два місяці. Проте періодичність сесій невдовзі була змінена. Постановою Президії ВУЦВК від 8 березня 1922 p. вони мали скликатися не менше трьох разів на рік і на більш тривалі строки. Подальшого розвитку набули і конституційні положення про Раду Народних Комісарів щодо посилення її ролі в усіх сферах життя країни та уточнення правового становища уряду республіки. Раднарком як найвищий виконавчий і розпорядчий орган державної влади здобував право розглядати і розв'язувати всі невідкладні загальнодержавні питання, в тому числі заходи законодавчого характеру. Все це свідчило про те, що поглибився процес посилення виконавчої влади за рахунок законодавчої.\nУ зв'язку з переходом до мирної господарської діяльності Українську Раду трудової армії було реорганізовано в Укреконом-раду, яка одержала статус економічної комісії при Раднаркомі УСРР і була виключена з числа законодавчих органів. Все це знайшло своє закріплення в Положенні про Українську Економічну Раду від 28 вересня 1921 p.\nБезпосереднє управління більшістю промислових підприємств перейшло до губраднаргоспів, діяльністю яких керував Укрраднар-госп згідно з єдиним державним господарським планом. Відбулися також зміни організаційної структури наркоматів, уточнювалися їхні завдання, компетенція.\nНові умови потребували перебудови роботи й місцевих органів влади. Законодавчим актом, спрямованим на дальше зміцнення Рад як місцевих органів державної влади, уточнення їхніх взаємин із вищими органами та посилення їхньої ролі в умовах мирної господарської діяльності, стала постанова V Всеукраїнського з'їзду Рад про радянське будівництво. Встановлювалося, що рішення місцевих з'їздів Рад можуть скасовуватися в разі необхідності лише вищими з'їздами Рад, їхніми виконкомами та 'ВУЦВК і його Президією. Ніякі інші органи влади та управління такого права не мали. Обмежувалося право губвиконкомів припиняти проведення в життя розпоряджень окремих наркоматів. Важливе значення мало положення про те, що центральні відомства повинні були провадити всі справи через місцеві Ради та їхні відділи. Тим самим місцеві Ради й виконкоми визнавалися єдиними повноважними і повноправними органами державної влади на місцях.\nЗО березня 1921 p. Президія ВУЦВК видала постанову "Про регулярні перевибори Рад і про скликання в установлені строки з'їздів Рад". Згідно з нею перевибори місцевих Рад — міських, сільських і селищних, волвиконкомів, а також сільських і волостних КНС — проводяться через кожні шість місяців, а з'їзди Рад губерній і повітів скликаються не менше двох разів на рік. У березні 1922 p. ВУЦВК знову розглянув питання, пов'язані з виборами та діяльністю Рад. Своєю постановою він встановив, що перевибори місцевих Рад і скликання місцевих з'їздів Рад провадяться один раз на рік.\nУ січні 1922 p. розпочалася робота з підготовки реформи адміністративно-територіального устрою УСРР, де все ще зберігалися волості, повіти і губернії. Постановою ВУЦВК "Про адміністративно-територіальний поділ України" від 1 лютого 1922 p. закладалися правові основи адміністративно-територіальної реформи УСРР. ВУЦВК поставив завдання підготувати зміну адміністративно-територіального поділу республіки за єдиним планом на основі наукових даних і господарсько-економічних вимог.\nДійсний перехід до нової економічної політики змушував відмовитись від методів воєнного комунізму, беззаконня, позасудової репресії тощо. Важливе значення у цьому відводилося перебудові судової системи і створенню державної прокуратури — органу з нагляду за дотриманням законності на території всієї республіки.\n28 червня 1922 p. ВУЦВК затвердив Положення про прокурорський нагляд. Прокуратуру УСРР очолював як прокурор республіки народний комісар юстиції УСРР М.О.Скрипник. Місцевими органами прокуратури були призначувані прокурором УСРР прокурори губерній, які мали помічників, у тому числі в повітах, що також призначалися і звільнялися прокурором УСРР. 2 жовтня 1922 p. було прийнято Положення про адвокатуру.\nОсновою судової реформи стала постанова ВУЦВК від 16 грудня 1922 p., якою затверджувалося Положення про судоустрій УСРР. Існуючі до цього судові органи (революційні трибунали, народні суди у різноманітних складах, Виший судовий контроль наркомю-сту УСРР) скасовувались, утворювалася єдина система судових установ, яка складалась з трьох ланок: народний суд (у складі або постійного нарсудді, або постійного нарсудді і двох нарзасідателів), губернський суд і Верховний суд УСРР.\nПостановою ВУЦВК від 22 березня 1922 p. була скасована Українська надзвичайна комісія для боротьби з контрреволюцією, спекуляцією та злочинами за посадою Ліквідовувалися і місцеві органи цієї комісії. При наркоматі внутрішніх справ УСРР утворилося Державне політичне управління для боротьби з контрреволюційними виступами, шпигунством, контрабандою тощо. Справи про злочини проти радянського ладу підлягали згідно із законом розгляду в судовому порядку. На жаль, на практиці досить швидко від цього відмовилися. Поновилися свавілля, позасудові репресії (''трійки", особливі наради тощо). Поступово знову одержали поширення методи "червоного терору"*.\n3. Україна і утворення Союзу РСР\nНезалежні радянські республіки, хоч формально і мали статус "самостійних" держав, були тісно пов'язані між собою, причому роль центру відігравала Російська Федерація, навколо якої гуртувалися всі інші республіки. Прагнення до об'єднання зумовлювалося економічними зв'язками між республіками, що складалися протягом тривалого часу, однаковою політичною структурою, а також активною об'єднавчою політикою безмежно зацентралізованої правлячої більшовицької партії, в структурі якої керівні комітети партії у національних республіках, хоч і називалися центральними, як, наприклад, ЦК КП(б)У, насправді користувалися не більшими правами, ніж обласні або губернські парткоми в РСФРР, і тому змушені були підкорятися рішенням ЦК РКП(б). Республіки формально розцінювали ці зв'язки як федеративні.\nФормування радянської федерації відбувалося на основі підписаних наприкінці 1920 p. — на початку 1921 p. союзних договорів між РСФРР та іншими республіками. Так, 28 грудня 1920 p. представники РСФРР Ленін і Чичерін та представник УСРР Раковський підписали в Москві договір про воєнний і господарський союз між Російською Федерацією і Україною. У ньому наголошувалося, що обидві республіки визнають "незалежність і суверенність" кожної із сторін і укладають цей договір, усвідомлюючи Необхідність "згуртувати свої сили з метою оборони, а також в інтересах їхнього господарського будівництва". Для практичного здійснення цих завдань об'єднувалися сім наркоматів обох республік: військових і морських справ, ВРНГ, зовнішньої торгівлі, фінансів, праці, шляхів сполучення, пошт і телеграфів. За договором об'єднані наркомати входили до складу Раднаркому РСФРР і мали в Раднаркомі УСРР своїх "уповноважених". Керівництво об'єднаними наркоматами\nПостановою Раднаркому УСРР від 25 січня 1921 р. "Про уповноважених РСФРР при Раднаркомі УСРР" встановлювалося, що призначувані наркоматами РСФРР уповноважені при Раднаркомі УСРР затверджуються ВУЦВК і входять до складу Раднаркому УСРР на правах народних комісарів. У своїй діяльності вони керуються законоположеннями обох республік і відповідальні перед відповідними народними комісаріатами РСФРР і перед органами Центральної радянської влади УСРР. Права і обов'язки уповноважених визначалися окремими положеннями, виданими і затвердженими урядами РСФРР і УСРР протягом 1921 p.\nДоговірні зв'язки з самого початку мали передумови нерівноправності республік. Надання державним органам РСФРР загаль-нофедеративних функцій управління ставило РСФРР у привілейоване становище порівняно з УСРР, що давало змогу апаратним структурам ігнорувати рішення державних органів України і серйозно послаблювати суверенітет УСРР.\nПодальше зростання централізації управління призводило до посилення керівної ролі органів РСФРР у вирішенні навіть суто українських питань. Важливе значення у цьому мало об'єднання господарської діяльності РСФРР та УСРР.\nВідповідно до Положення про Держплан при Раді Праці і Оборони РСФРР від 8 червня 1922 р. на нього покладалася розробка єдиного державного плану, який "поширюється як на всю РСФРР, так і на союзні радянські республіки". Таким чином, Держплан перетворювався в загальнофедеративний орган.\nПоступово у державних органах РСФРР зосереджується управління найважливішими галузями української промисловості. В рішеннях їх Всеросійського з'їзду Рад та IV Всеросійського з'їзду раднаргоспів була розроблена єдина система управління промисловістю всієї договірної федерації. Промисловість розподілялася на загал ьнофедеративну і місцеву. ВРНГ РСФРР у цій системі безпосередньо керував загальнофедеративною промисловістю усіх республік. Раднаргоспи республік ставали обласними органами ВРНГ. На цій основі центральне управління кам'яновугільної промисловості Донбасу було підпорядковано безпосередньо Головному паливному комітету РСФРР. Діючі в Україні великі трести ("Укрметал", "Південсталь", "Сільмаштрест" та ін.) також підпорядковувалися відповідним органам державного управління РСФРР. Здійснювалася також централізація управління шляхами сполучення, зв'язком, торговельним флотом тощо. Такі ж процеси підпорядкування українських галузей виробництва органам РСФРР відбувалися в легкій промисловості, торгівлі. У 1922 p. управління транспортом і зв'язком на території України повністю перейшло до органів РСФРР.\nДоговірна федерація, яка розвивалася в 1921—1922 pp., мала істотні вади. В її основу відразу ж було покладено принцип нерівності суб'єктів об'єднання. РСФРР мала серйозні переваги над іншими договірними республіками, привласнюючи собі права союзного центру. Так, Всеросійський з'їзд Рад і ВЦВК ставали загаль-нофедеративними представницькими органами, залишаючись разом з тим органами влади однієї з республік. Союзні функції надавались Раді Праці і Оборони, Держплану і ВРНГ РСФРР, деяким російським наркоматам. В об'єднаних галузях державного управління нормативні акти РСФРР були обов'язковими в Україні. Все це грубо порушувало федеративну форму, яка передбачала утворення нових союзних структур у вигляді двопалатного представницького органу, федеральної виконавчої влади тощо. Але ніяких спроб створити подібні органи не було зроблено. Пропозиція голови Раднаркому УСРР Х.Раковського, який ще у 1919 p. пропонував утворити федеративну Раду Республік як верховний орган державного управління союзу республік*, залишалася поза увагою. Виходячи з формальних ознак державного об'єднання радянських республік у 1921—1922 pp., деякі автори навіть вважали, що "відносини РСФРР із союзними радянськими республіками побудовані на основах конфедерації".\nСпробою захистити певною мірою суверенні права республік було уведення представництва договірних республік у вищих органах влади РСФРР. Так, у роботі IX і Х Всеросійських з'їздів Рад відповідно у грудні 1921 p. і в грудні 1922 p. брали участь представники інших республік. До складу Всеросійського ЦВК уже в червні 1920 p. було включено 30 членів України.\nПроте це не розв'язувало цілковито проблеми захисту суверенітету національних республік. Вони так і не здобули повноцінного і рівного представництва в органах влади, де вирішувалися справи, що безпосередньо їх торкалися.\nСоюзний договір регулював державні взаємовідносини УСРР і РСФРР у загальних рисах. Вони були недостатньо визначеними. Відсутність чіткого розмежування функцій центру і республіки, протиріччя стосовно сфер компетенції загальнофедеративних і республіканських структур породжували конфлікти між управлінськими органами України і Росії.\nДеякі відомства РСФРР не рахувалися з потребами України, приймали рішення без участі належних органів. Об'єднані наркомати фактично були комісаріатами РСФРР і не враховували інтересів України, ігнорували її специфічні особливості. За таких умов порушення суверенних прав УСРР було практично неминучим.\nСитуація, що склалася на цей час у взаєминах РСФРР із національними республіками, була цілком закономірною. Становлення радянської федерації відбувалося не шляхом створення спеціальної мережі установ для розв'язання спільних для всіх республік завдань, а перетворенням вищих органів влади РСФРР у союзні. Зосередження в органах влади РСФРР керівництва важливими галузями діяльності всіх незалежних республік було проявом намагання побудувати союз республік за типом РСФРР: перетворити незалежні республіки в автономні у складі РСФРР. Надання національним республікам статусу автономних мало призвести до поглинення України та інших республік Російською Федерацією. Так поступово визрівала в надрах партійного і державного апарату ідея "автономізації". Тому не дивно, що в березні 1921 р. на X з'їзді РКП(б) Сталін називав Російську Федерацію "живим утіленням" майбутнього державного союзу радянських республік.\nУкраїнські керівники одними з перших звернули увагу на хиби, притаманні системі договірних відносин. Х.Раковський ще в червні 1921 p. надіслав телеграму Леніну з проханням врегулювати взаємовідносини між наркоматами РСФРР і УСРР. На відсутність розмежування функцій центру і республік, що призводило до неминучої плутанини, вказував нарком освіти УСРР В.Затонсь-кий*. У 1922 р. на засіданнях політбюро ЦК КП(б)У систематично розглядалися питання, пов'язані з уточненням взаємовідносин між окремими відомствами УСРР і РСФРР, зокрема між Центроспіл-кою і Вукоопспілкою, між ДПУ обох республік, між Наркомзак-справ УСРР і РСФРР та ін. У березні 1922 p. з метою уточнення прав і обов'язків УСРР у її відносинах із РСФРР створюється спеціальна комісія з членів ЦК РКП(б) і КП(б)У. Вона провела ряд засідань, розробила кілька угод щодо окремих наркоматів. Аналогічні пропозиції про визначення та удосконалення зв'язків між республіками і РСФРР надходили також від Білорусії, закавказьких республік.\nУтворення Союзу РСР. 11 серпня 1922 p. оргбюро ЦК РКП (б) створило комісію для підготовки до чергового пленуму ЦК питання про взаємозв'язки договірних республік. До складу комісії увійшли В.Куйбишев (голова), Г.Орджонікідзе, Х.Раковський, Г.Сокольников, Й.Сталін, в також представники від національних республік. Україну представляв Г.Петровський.\nСталін подав комісії проект резолюції, цілковито побудований на ідеї "автономізації". Його й надіслали в республіки для обговорення. Сталінський проект підтримали Арменія і Азербайджан. Грузія рішуче виступила проти, Білорусія утрималась. Гострі заперечення проект викликав в Україні з боку Х.Раковського і Г.Петро-вського, яких підтримали деякі члени ЦК КП(б)У. Проте, перший секретар ЦК Компартії України Д.Мануїльський без погодження з ЦК КП(б)У 4 вересня 1922 p. надіслав листа Сталіну, в якому повністю підтримав ідею "автономізації". З жовтня 1922 p. політбю-ро ЦК КП(б)У нарешті висловилося проти "автономізації", за незалежність УСРР у складі союзної держави, але водночас, підко-рюючись партійній дисципліні, давало згоду на вступ УСРР до складу РСФРР на умовах "автономізації", якщо на цьому буде наполягати ЦК РКП(б).\n24 вересня 1922 p. комісія оргбюро прийняла запропонований Сталіним проект резолюції "Про взаємовідносини РСФРР з незалежними республіками і затвердила його в основній редакції. Це рішення, підкреслювалось у постанові, "не публікується, а передається національним Цека як циркулярна директива, для його проведення в радянському порядку через ЦВ або з'їзди Рад згаданих вище республік до скликання Всеросійського з'їзду Рад, на якому декларується воно, як побажання цих республік". Йшлося про те, шоб суто партійне рішення, прийняте при зачинених дверях, нав'язати представницьким органам національних республік, видати його нібито за їх власне бажання.\n26 вересня 1922 p. проект резолюції, матеріали його обговорення в ЦК компартій республік і протоколи .засідань, комісії оргбюро ЦК РКП(б) були надіслані в Горки Леніну, який через хворобу не брав участі в роботі комісії. Ознайомившись з усіма документами, Ленін у листі Л.Каменеву для членів політбюро ЦК РКП(б) виступив проти сталінського проекту "автономізації" і запропонував принципово інший шлях об'єднання, утворивши "новий поверх у вигляді федерації незалежних республік, де найвищим органом Союзу буде загальнофедеральний ЦВК".\nРезолюція оргбюро була перероблена у відповідності з ленінськими зауваженнями, хоч Сталін і назвав їх прямолінійно "національним лібералізмом". Визнавалося об'єднання радянських республік у "Союз Соціалістичних Радянських Республік", найвищим органом якого називався Союзний ЦВК, а виконавчим — Союзний Раднарком. У такій редакції резолюцію й подали на пленум ЦК РКП(б), котрий 6 жовтня 1922 p. прийняв постанову "Про взаємовідносини РСФРР з незалежними радянськими соціалістичними республіками", де вищим органом Союзу визнавався тепер Всесоюзний з'їзд Рад, який обирає федеральний ЦВК.\nЗО грудня 1922 р. у Москві відкрився І Всесоюзний з'їзд Рад, який ухвалив рішення про утворення Союзу РСР і в основному затвердив Декларацію про утворення СРСР і Союзний договір. Згідно з цими документами чотири радянські республіки — РСФРР, УСРР, ЗСФРР, БСРР — утворюють одну союзну державу. Договір визначав структуру загальносоюзних верховних органів влади та їх компетенцію. Встановлювалося, що народні комісаріати розподілятимуться на союзні, союзно-республіканські і республіканські. Остаточне затвердження Декларації про утворення СРСР і Союзного договору було перенесено на II Всесоюзний з'їзд Рад. Це викликалося необхідністю перевірки постанов, що приймаються, потребою їх доопрацювання.\nІ з'їзд ^Рад обрав Центральний Виконавчий Комітет Союзу РСР у складі 371 члена і 138 кандидатів. 88 членів ЦВК СРСР представляли УСРР. Обрано було також чотирьох голів ЦВК, у тому числі від України — Г.Петровського. Так закріплювалося утворення єдиної союзної держави — Союзу РСР.\n4. Перебудова державного апарату УСРР\nу зв'язку з утворенням СРСР\nПідготовка союзної Конституції 1924 р. У 1923 p. згідно з рішеннями 1 Всесоюзного з'їзду Рад розгортався процес дороблення Договору і Декларації про утворення СРСР, а тим самим розробки союзної Конституції.\nУже перша сесія ЦВК СРСР (ЗО грудня 1922 p.) обрала Президію ЦВК СРСР і доручила їй підготувати проекти положень про ЦВК СРСР, про Раду Народних Комісарів і Раду Праці та Оборони СРСР, про наркомати CPCP. 24 лютого 1923 p. було створено спеціальну комісію ЦК РКП(б) для розробки проекту Конституції Союзу РСР. Участь у цій роботі брали і керівні партійні та радянські грацівники УСРР, які намагалися захистити державний суверенітет республіки. З цією метою при ВУЦВК і Раднаркомі УСРР створилася конституційна комісія для участі в розробці основних питань будівництва Союзу РСР, для вироблення проектів про загальносоюзні органи, про Верховний Суд СРСР та ін. М.Фрунзе було доручено включитися в роботу над проектом про взаємини об'єднаних наркоматів СРСР і УСРР.\nВ процесі підготовки проекту Конституції розгорнулася гостра політична боротьба. Сталін та його оточення намагалися максимально обмежити суверенітет республік. Спроби окремих діячів республік протистояти цим акціям рішуче придушувалися, все чіткіше проявлялися риси сталінської "автономізації".\nПозиція українського керівництва була викладена М.Фрунзе на лютневому (1923 p.) Пленумі ЦК РКП(б). Він вимагав відділення органів управління Союзу від існуючих органів РСФРР, розширення бюджетних прав республік та ін. Захистити суверенні права України намагався також В.Затонський, який наполягав на тому, щоб республіки були самостійними в галузі фінансів. Якнайширшу адміністративну і господарську автономію окремих республік відстоював Х.Раковський.\nОсновна боротьба відбулася на XII з'їзді РКП(б) 17—25 квітня 1923 p. З доповіддю "Національні моменти в партійному й державному будівництві" виступив Сталін. Представники української делегації висловили ряд критичних зауважень. Особливе значення мав виступ Х.Раковського, який вніс від української парторганізації поправку до запропонованої Сталіним резолюції стосовно норм представництва й складу другої палати ЦВК СРСР. Згідно зі сталінською резолюцією до Ради Національностей передбачалось обирати по чотири представника від союзних і автономних республік, а також по одному — від національних областей. За таким розкладом виходило, що РСФРР матиме в цій палаті 64—72'голоси, Закавказька федерація — 12, а УСРР та БСРР — по чотири голоси. Х.Раковський наполягав на тому, щоб до другої палати входили тільки представники союзних реслублік. Проте його поправку з'їзд відхилив.\nПісля XII з'їзду РКП(б) в Україні продовжувалась робота по доопрацюванню Союзного договору. Комісія при Раднаркомі УСРР на чолі з Х.Раковським підготувала свій проект Союзного договору, який повинен був захистити суверенні права республік.\nОстаточно питання про характер Союзу було вирішено на четвертій нараді ЦК РКП(б) із відповідальними працівниками національних республік і областей в червні 1923 p. Надії на серйозні зміни, на захист суверенітету України виявилися марними. Основні положення українського проекту договору зазнали тут нищівної критики з боку Сталіна, який безпідставно звинуватив авторів проекту, і в першу чергу Раковського, в бажанні "домогтися чогось середнього між конфедерацією і федерацією з перевагою на бік конфедерації".\nДекларацію і Союзний договір 1922 р. не було доопрацьовано. Резолюція четвертої наради фактично спрямовувалася на утворення централізованої федерації*.\nПісля цього розширена комісія Президії ЦВК СРСР виробила текст союзної Конституції і надіслала його до союзних республік на розгляд та ратифікацію. ВУЦВК 2 липня 1923 p., розглянувши проект Конституції СРСР, постановив: "Зазначений проект Конституції Союзу Радянських Соціалістичних Республік в цілому затвердити". Проект Конституції був також схвалений ЦВК РСФРР, ЗСФРР та БСРР.\n6 липня відбулася друга сесія ЦВК СРСР, яка прийняла постанову про затвердження Основного Закону (Конституції) СРСР і негайне надання йому чинності. Схвалений текст Конституції було вирішено "винести на остаточне затвердження II з'їздом Рад Союзу РСР"\nЗатвердження союзної Конституції потребувало розробки цілого ряду положень про найвищі органи влади і управління СРСР та їх взаємини з найвищими органами влади і управління союзних республік, які забезпечували практичне здійснення основних принципів Конституції Союзу РСР.\nУчасть у такій роботі брав уряд України. Так, 10 жовтня 1923 p. ВУЦВК створив свою комісію, на яку покладалося завдання розглянути основні конституційні питання, пов'язані з утворенням СРСР, і перш за все з'ясувати взаємовідносини як з законодавчими органами СРСР, так і з окремими союзними наркоматами.\nКонституційна комісія підготувала проект постанови ВУЦВК "Про центральні органи Союзу СРСР", яким було схвалено положення про ЦВК та Раднарком СРСР, про наркомати СРСР та про директивні наркомати. Представникам УСРР доручалося відстоювати на сесії ЦВК СРСР поправки і пропозиції стосовно прерогатив ЦВК СРСР і ЦВК союзних республік, пропозиції щодо положення про загальносоюзні наркомати, про взаємини між об'єднаними і необ'єднаними наркоматами тощо.\nIII сесія ЦВК СРСР 6 листопада 1923 p. затвердила положення про центральні органи влади СРСР, про Верховний Суд СРСР і тимчасове положення про місцеві фінанси. Проте в процесі будівництва єдиної союзної держави досить часто виникали непорозуміння, наприклад у зв'язку з постановою Президії ВРНГ СРСР про вилучення трестів "Південсталь" і "Південмаштрест" з відання українського Раднаргоспу та підпорядкування їх ВРНГ СРСР. Українська економічна рада заявляла про свою незгоду з рішенням Президії ВРНГ СРСР. Серйозні зауваження викликав порядок проходження проектів загальносоюзних декретів. Показово, що проти українських зауважень першим щоразу виступав ЦК КП(б)У, намагаючись показати свою відданість союзному партійному центру.\nХ Всеукраїнський з'їзд Рад (квітень 1927 p.) приділив увагу розвитку сільського господарства, необхідним змінам у Конституції УСРР, політиці пожвавлення роботи Рад та ін. І Всеукраїнська конференція КП(б)У (жовтень 1926 p.), виходячи з рішень XIV з'їзду ВКП(б), накреслила ряд заходів щодо прискорення темпів індустріалізації і підвищення питомої ваги важкої промисловості в народному господарстві республіки. Х Всеукраїнський з'їзд Рад, виконуючи ці партійні директиви, повинен був конкретизувати їх і надати їм державно-правової форми.\nXI з'їзд Рад у травні 1929 p. вже мав змогу підбити підсумки індустріалізації і затвердити перший п'ятирічний план розвитку народного господарства УСРР. На цьому ж з'їзді було прийнято нову Конституцію Української С PP.\nВсеукраїнський Центральний Виконавчий Комітет (ВУЦВК) як вищий орган державної влади УСРР у період між Всеукраїнськими з'їздами Рад у цей час відігравав важливу роль.\nУ зв'язку з остаточним затвердженням у січні 1924 p. Конституції СРСР необхідно було внести відповідні зміни в компетенцію найвищих органів державної влади союзних республік. В Україні для вирішення такого завдання важливе значення мало Положення про ВУЦВК від 12 жовтня 1924 p. Воно визначало порядок обрання ВУЦВК, строк повноважень, періодичність скликання сесій (не менше трьох разів на рік), основні принципи організації і діяльності Президії ВУЦВК. Цей законодавчий акт вперше прямо вказував, що Президія ВУЦВК в період між сесіями ВУЦВК є вищим законодавчим, виконавчим та розпорядчим органом влади УСРР.\nВажливе місце посідав також затверджений постановою ВУЦВК у липні 1926 p. Наказ про порядок роботи Президії ВУЦВК, який визначав її склад і регламентував порядок скликання і ведення засідань тощо. Один з розділів Наказу присвячувався Малій Президії ВУЦВК, що відігравала роль внутрішнього допоміжного і підготовчого органу.\nУ 1926—1929 pp. ВУЦВК, як і Всеукраїнський з'їзд Рад, чимало уваги приділяв розвитку промисловості (курсу на індустріалізацію), сільському господарству, культурному будівництву. Так, 23 листопада 1926 p. ВУЦВК своєю постановою доручив уряду УСРР вжити необхідних заходів до повного здійснення загальної освіти дітей віком 8—11 років. Багато уваги ВУЦВК приділяв питанням державного будівництва, удосконаленню роботи місцевих органів влади. ВУЦВК заслуховував на своїх сесіях звітні доповіді окружних виконкомів, райвиконкомів та окремих сільрад.\nРада Народних Комісарів і народні комісаріати УСРР. Утворення СРСР і "затвердження його Конституції" призвели до серйозних змін у системі органів державного управління Української С PP.\n12 жовтня 1924 p. було затверджено нове Положення про Раднарком УСРР, згідно з яким він визнавався виконавчим і розпорядчим органом державної влади України. До складу Раднаркому УСРР входили: голова РНК, його заступники, наркоми (землеробства, фінансів, внутрішньої торгівлі, праці, внутрішніх справ, юстиції та прокуратури республіки, робітничо-селянської інспекції, освіти, охорони здоров'я, соціального забезпечення), голова ВРНГ, уповноважені наркоматів СРСР при УСРР Визначалося коло осіб, котрі могли брати участь у роботі Раднаркому УСРР із правом дорадчого голосу. Слід зазначити, що Положення 1924 p. уперше так докладно визначило склад Раднаркому УСРР. Чітко були означені і предмети відання Раднаркому УСРР.\nЗначно розширилась нормотворча робота Раднаркому УСРР у 1926—1929 pp. За цей період він видав велику кількість важливих постанов як самостійно, так і спільно з ВУЦВК.\nУряд України повинен був звітувати перед союзними органами. Президія ЦВК СРСР мала право скасовувати рішення українських установ. Траплялися випадки, коли республіка опротестовувала перед ЦВК СРСР рішення союзних органів, які порушували суверенні права УСРР. Із утворенням СРСР виникла необхідність внести зміни до системи органів галузевого управління всіх союзних республік, у тому числі і УСРР. У цей час наркомати Союзу РСР поділялися на дві групи: загальносоюзні (злиті) — єдині для всього Союзу і об'єднані (директивні), органами яких у союзних республіках були однойменні наркомати. До загальносоюзних належали наркомати: закордонних справ, військових і морських справ, зовнішньої торгівлі, шляхів сполучення, пошт і телеграфів. Другу групу наркоматів становили: Вища рада народного господарства, наркомати продовольства, праці, фінансів, робітничо-селянська інспекція (РСІ).\nРеспубліканськими залишались наркомати земельних справ, охорони здоров'я, соціального забезпечення, освіти, внутрішніх справ, юстиції.\nВиходячи з такого розподілу наркоматів, ВУЦВК у вересні 1923 p. схвалив постанову "Про перетворення центральних установ". Наркомзаксправ УСРР був реорганізований в управління уповноваженого Наркомату закордонних справ СРСР в Україні. В той же час управління уповноважених наркомату фінансів РСФРР і наркомату праці РСФРР при Раднаркомі УСРР перетворювались відповідно в народні комісаріати фінансів і праці УСРР. У листопаді 1923 р. Укрекономраду реорганізували в Українську економічну нараду при Раднаркомі УСРР. Розвиток торгівлі за умов непу викликав необхідність створення наркомату торгівлі УСРР. У червні 1924 p. був ліквідований наркомпрод УСРР, а його апарат переданий наркомвнуторгу УСРР. Збирання єдиного сільськогосподарського податку покладалося на наркомат фінансів УСРР та його органи. У серпні 1923 p. наркомат держконтролю УСРР було реорганізовано в наркомат робітничо-селянської інспекції.\nВсі ці перетворення вели в кінцевому підсумку до посилення централізації в управлінні. Особлива роль в цьому належала загальносоюзним наркоматам — наркоматам з "безроздільною владою". Надійними провідниками директив союзного центру були і директивні наркомати.\nПрактична робота по перебудові держапарату створила умови для вироблення Загального положення про народні комісаріати УСРР, яке було затверджено ВУЦВК 12 жовтня 1924 p. Закріпивши систему органів галузевого державного управління, Загальне положення визначало 11 народних комісаріатів, розподіляло наркомати на загальносоюзні і директивні, визначало статус уповноважених загальносоюзних наркоматів при уряді УСРР, перелічувало предмети відання та межі повноважень наркоматів УСРР.\nНадалі РНК УСРР здійснювала великий обсяг роботи в галузі керівництва народним господарством республіки. Так, чимало уваги приділялося Вищій Раді Народного Господарства УСРР, під керівництвом якої перебувала вся республіканська і місцева промисловість України. З квітня 1929 p. було затверджено Положення про ВРНГ, в якому докладно визначалася її структура.\nУ 1927—1929 pp. було прийнято ряд положень про наркомати землеробства, фінансів, торгівлі, соціального забезпечення, юстиції тощо, де чітко визначалися права, обов'язки і структура народних комісаріатів.\n13 липня 1927 p. ВУЦВК і Раднарком УСРР ухвалили постанову про розширення прав робітничо-селянської інспекції. Рішення наркомату РСІ УСРР ставали тепер остаточними і обов'язковими для всіх державних установ і підприємств. 23 січня 1929 p. було прийнято Положення про народний комісаріат РСІ УСРР. Нове Положення розширило значною мірою компетенцію РСІ, надавало широких повноважень: припиняти незаконні розпорядження та дії посадових осіб, знайомитись під час ревізії з документами і матеріалами державних установ і підприємств та ін.\nВ Україні зростав центральний апарат державного управління. Все більш вагомою в управлінні ставала роль, комуністів, які займали керівні посади. Запроваджувалась практика беззаперечного підпорядкування директивам вищих органів, поступово формувалися елементи алміністративно-командної системи.\n30 квітня 1925 р. ВУЦВК і Раднарком УСРР прийняли постанову “Про заходи термінового проведения повної українізації радянського апарату". Усі радянські, профспілкові і громадські організації закликались до нового напруження сил для повного завершення плану українізації державного і господарського апарату. Всі державні установи і державні торговельно-промислові підприємства переводились на діловодство українською мовою "ступенево, але не пізніше як 1 січня 1926 року". В усіх республіканських відомствах, у місцевих органах засновувалися відомчі комісії з українізації. Було організовано також всеукраїнську центральну комісію з керівництва українізацією.\nПоказово, що роботу з термінового проведення українізації довелося провадити Л.Кагановичу — довіреній особі Сталіна, який був направлений у травні 1925 р. в республіку з завданням "зміцнити партійну організацію України". В Україні він протягом 1925— 1928 pp. був генеральним секретарем ЦК КП(б)У. Каганович добре розумів, що процес "українізації" був для більшовицької партії лише тактичним засобом "зближення" з українським народом.\nНа кінець 1925 p. було досягнуто успіхів у справі "українізації" держапарату та культурно-освітніх установ. 78% шкіл соціального виховання на той час було переведено на українську мову, технікуми українізовано на 39% і т. д. Завершилась українізація сільського держапарату. Щодо центрального, окружних і районних апаратів. то в них вже працювало понад 50% українців.\nПоряд з українізацією радянського і господарського апарату провадилася значна робота щодо розвитку культури інших національностей, що проживали в Україні, забезпечення їхніх прав та інтересів. З цією метою було організовано Центральну комісію в справах національних меншин при ВУЦВК і такі ж комісії на місцях. Практикувалося залучення трудящих інших національностей до радянського будівництва шляхом виборів до Рад, проведення національних конференцій, розгортання культурно-освітньої роботи мовами цих національностей, проведення справ у судах їхньою рідною мовою тощо. У місцях компактного проживання нацменшин створювалися національні адміністративно-територіальні одиниці.\nПроцес українізації викликав хвилю національного відродження, а найвідчутнішим його проявом став бурхливий розвиток гуманітарних наук, українського театру і літератури. Непередбаченим і небажаним для правлячої партії наслідком українізації виявилося невпинне зростання ролі української інтелігенції, яка незабаром зазнала нищівного удару. Першим постраждав талановитий український письменник М.Хвильовий. Слідом за ним під удар попав нарком освіти УСРР О.Шумський, який вважав, що процес українізації йде дуже повільними темпами. Потім настала черга відомого економіста М.Волобуєва.\nПеріод, коли стало можливим здійснення політики коренізацп (українізації), був обмежений. З формуванням наприкінці 20-х років командно-адміністративної системи під гаслами інтернаціоналізму та дружби народів у країні була реанімована з царських часів політика русифікації. Курс на злиття націй, примарною ознакою якого став висновок партійних теоретиків про формування нової історичної спільності — радянського народу, відзначався насильницькою асиміляцією націй в СРСР, занепадом національних культур, традицій і звичаїв.\nКомуністична партія безоглядно знищувала у своєму середовищі і в суспільстві в цілому будь-які прояви національної специфіки як ворожі інтернаціональній пролетарській справі. Нищівній критиці, а з кінця 20-х років — жорстоким репресіям піддавались ті з комуністів, хто виступав на захист національних інтересів союзних республік, відстоював право на вільний розвиток економічного, культурного й духовного життя всіх народів СРСР.\nНова економічна політика і деяка демократизація державно-правового життя були обумовлені кризою, продиктованою "воєнним комунізмом". На жаль, ця нова політика тривала недовго. Запекла боротьба за владу, що точилася між вождями правлячої більшовицької партії та держави після смерті Леніна, закінчилася у 1927 p. перемогою Сталіна. Прихід до керівництва Сталіна та екстремістське настроєної партійної верхівки призвів до згортання непу і демократичних елементів у державно-правовому житті.\nНатомість формувалася та міцніла командно-адміністративна система управління, яка створювала найсприятливіші умови для зростання бюрократизму і посилення позицій його носіїв — партійно-державної номенклатури, яка ставала своєрідним каркасом усього соціально-економічного і політичного ладу республіки. Її представники обіймали усі керівні посади в партійних, державних, господарських, профспілкових, кооперативних та інших ланках усіх рівнів.\nНаслідком таких процесів був тоталітаризм або просто сталінізм, усі негативні та злочинні прояви якого відчула на собі Україна.\nСерйозні зміни у політичному розвитку України були викликані в цей період утворенням в 1922 р. СРСР, який дуже скоро, не змінюючи своєї форми "союзу республік", став перетворюватися на жорстко централізовану державу. Вже з моменту підписання Союзного договору розпочався процес все більшого обмеження, а потім — і ліквідації державного суверенітету УСРР.\nСуперечливий характер мав і розвиток українського права. На початку 20-х років було проведемо кодифікацію права, покликану перш за все забезпечити ефективне здійснення непу. Проте у міру формування командно-адміністративної системи управління все більше і більше стала переважати тенденція посилення примушування як основного методу регулювання суспільних відносин, що найбільш чітко виявлялося у кримінальному праві. Законодавство України стрімко інтегрувалось в загальносоюзне законодавство, для якого були характерними виключний централізм і відсутність гуманістичних начал\n· Історія України: курс лекцій. Кн. 2. XX століття. К, 1992. — С. 218.\n· Голод 1921—1923 років в Україні: 36. док. і матеріалів. К., 1993. — С. 5.\n· Борисов ЮС., Курицын В. М, Хван Ю.С. Политическая система конца 20—30-х годов. О Сталине и сталинизме // Историки спорят. 13 бесед. — М., 1988. — С. 263.\n· Рибалка I. К. Сталінщина і розселянювання країни // УЇЖ. — 1989. *N« 11.— С. 19.\n· Рибалка І.К., Довгопол В.М. Історія Української РСР. — С. 163;