Комунальний заклад «Гуляйпільська спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Гуляйпільської районної ради | On-line database of community schools\nКомунальний заклад «Гуляйпільська спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Гуляйпільської районної ради\npublished by site.team on Wed, 10/30/2013 - 01:35\nНауменко Віктор Павлович\nВербицька Людмила Олександрівна\n70200 місто Гуляйполе вулиця Свердлова, 11\nГуляйпільська спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – перший заклад нового типу в Гуляйпільському районі, де поглиблено вивчається англійська мова з 1-го класу. Свої двері школа відчинила 1 вересня 1998 року. Колектив школи працює над реалізацією наукового проекту «Освіта для життя «Компетентність - запорука життєвого успіху», який розроблено спільно із Запорізьким обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти. Ре¬зультатом такої діяльності є щорічні перемоги в різних конкурсах. У школі організоване профільне навчання учнів за такими напрямками: природничий - з поглибленим вивченням біології та хімії; іно¬земної філології - поглиблене вивчення англійської мови; української філології - поглиблене вивчення української мови та літератури. В школі працює наукове товариство «Пошук», яке об'єднує учнів, здатних до наукового пошуку, зацікавлених у підвищенні свого інте¬лектуального та культурного рівня. Вихованці товариства - перемож¬ці районних, обласних олімпіад, призери районного та обласного ета¬пу конкурсу - захисту науково-дослідницьких робіт учнів-членів Ма¬лої академії наук України, Програми обміну для майбутніх лідерів FLEX та ін. Гордістю навчального закладу є закладений у 1998 році на 110- річницю від дня народження H. І. Махна - парк.\nБатьки, мешканці мікрорайону міста, учні та педагогічні працівники.\nШкола не може існувати окремо від потреб мешканців громади міста, саме вона має стати ініціатором розвитку громади. Модель Громадсько активної школи (ГАШ), не обмежуючи освітні функції, дозволяє школі стати соціокультурним центром розвитку громади. Громадсько активна школа сприяє розвитку громади,залучає її до розв’язання соціальних та освітніх проблем. Для реалізації зазначеної місії потрібно здійснити модернізацію системи діяльності школи за трьома напрямками: «Демократизація», «Партнерство», «Волонтерство». Школа надає своїм учням не тільки необхідний рівень академічної освіти, але й навички громадянської активності та самореалізації. ГАШ має великі ресурси для активізації громади та сприяє її спрямуванню на позитивне ставлення до проблем навчального закладу. Особлива увага надається взаємодії із оточуючим середовищем,формуванню громадянського світогляду дитини. Учні отримують знання, які дозволять їм у подальшому бути активними членами громадянського суспільства, беруть участь в учнівському самоврядуванні, використовують отримані теоретичні знання на практиці. Завдання програми: 1.\tОрганізаційне та нормативно-правове забезпечення впровадження моделі Громадсько активної школи. 2.\tВпровадження концепції громадянсько орієнтованої освіти. 3.\tРозвиток партнерських відносин школи та громади; розробка механізмів залучення представників громади до розв’язання актуальних соціальних проблем. 4.\tСтворення умов для розвитку громадянської активності мешканців громади. 5.\tРозвиток форм суспільно значущої діяльності учнівської молоді на добробут рідного краю. 6.\tМодернізація структури та функцій управління навчальним закладом. Очікувані результати реалізації програми: 1.\tСтворення в Гуляйпільському районі Запорізької області навчального закладу нового покоління, який здійснює інтеграцію ресурсів школи та соціокультурного середовища як умови рівного доступу особистості для якісної освіти, підвищення якості життя громади. 2.\tУчасть учнівської молоді в розробці та реалізації соціально-громадянських ініціатив . 3.\tАктивність представників громади у вирішенні актуальних соціальних проблем.\nУпродовж 2012-2013 років реалізовувались освітні, соціальні, оздоровчі програми :«Моє місто Гуляйполе» (екологічна, квітень-вересень 2012, покращення стану мікрорайону, проведено акції по благоустрою мікрорайону); «Літо-2012», «Літо - 2013» (оздоровча, червень-серпень 2012 року, 2013 року, оздоровлення дітей та учнівської молоді); «Турбота»,(соціальна, упродовж 2012-2013 років року, проведено 4 волонтерських акцій, зібрано кошти, які передано учню – інваліду для лікування); «Здоровим бути класно!» (інформаційно-просвітницька, упродовж року). Колектив школи провів заходи до Міжнародного Дня ГАШ «Галерею добрих справ»: «Рятуємо птахів взимку», «Разом Свято добра», трудовий десант.\nПроект «Мій рідний край». Мета проекту: популяризація інформації про рідний край, виховання громадянина Гуляйпільської землі, що прагне досліджувати місцевість де проживає. Завдання: дослідження походження назв вулиць міста, створення класифікації вулиць, збір фотоматеріалу по вулицям міста, зацікавлення учнів краєзнавчим матеріалом.\nПроект «Волонтер». Мета: розв’язання соціальних проблем населення, пропагування волонтерського руху, допомога людям похилого віку. Проведення акцій «Від серця до серця іде доброта», «Пам’ять», «Милосердя», «Ветеран живе поруч».


Трамп посварився з Пентагоном: Чим загрожує Україні ситуація у США – Depo.ua\nТрамп посварився з Пентагоном: Чим загрожує Україні ситуація у США\nБажання чинного президента США перетворити армію на інструмент для придушення протестів призвело до різкого конфлікту між Пентагоном та Білим домом. Який може відрикошетити і по військовій співпраці між Україною та США\n8 вересня 2020 13:30\n"Я не кажу, що військові сильно мене люблять. Себто солдати – так, люблять, а от найвищі люди в Пентагоні, мабуть, ні, тому що вони не хочуть робити нічого, окрім воювати, щоб усі ті чудові компанії, які виготовляють бомби і роблять літаки були щасливими". Це не промова літнього гіппі-пацифіста, якого лиха доля занесла прямісінько в наші дні з мітингу проти війни у В'єтнамі. Це заява чинного президента США Дональда Трампа.\nЯкий просто вирішив посваритися з Пентагоном. Себто і слово "вирішив" тут не зовсім доречне, оскільки більш чи менш гарячий конфлікт оборонного вдіомства з чинним президентом США триває майже безперервно впродовж усієї каденції Трампа. Просто зараз цей конфлікт зі стану "збройного нейтралітету" перейшов у фазу відкритого протистояння.\nНа те є дві причини. Перша, більш приземлена, полягає в тому, що чинний міністр оборони США добряче набрид Трампу. Звичайно, Марк Еспер виконує більшість вказівок із Білого дому і, на відміну від попередника, "скаженого пса" Меттіса, не має власної політичної позиції. Або принаймні її не надто демонструє. Все-таки Еспер – не бойовий генерал, а професійний лобіст. Але навіть цей доволі-таки сервільний очільник Пентагону категорично відмовляється всерйоз розглядати можливість застосування армійських підрозділів для розгону протестів, на що неодноразово натякав Трамп. Американському президенту впродовж останніх кількох місяців дуже хочеться застосувати закон про протидію повстанням зразка 1807 року, і випустити на вулиці американських міст армію. Еспер, попри відсутність сентиментів до протестного руху, вважає, що бойові підрозділи повинні воювати, а не розганяти демонстрації.\nА на новий рівень сварку Трампа з військовими переніс іще один момент, який сплив кілька днів тому. Коли The Atlantic опублікував матеріал про те, що президент США під час візиту до Франції відмовився відвідати військовий цвинтар, де поховані американські морські піхотинці, котрі загинули у Першій світовій війні. Відмовився через погану погоду. Додавши що йому нецікаві ті "лузери".\nЗа таких умов цілком ймовірний сценарій, за якого Еспер впродовж кількох тижнів перестане бути очільником Пентагону. Його місце може зайняти наступний протеже Трампа, теперішній міністр у справах ветеранів Роберт Вілкі. Найбільш схильні до конспірології спостерігачі вважають, що останній вже міг дати принципову згоду на можливість застосування армії проти учасників масових протестів. І що Трампу дуже потрібна така людина на випадок, якщо виборчі результати чинного господаря Білого дому та його суперника, Джо Байдена будуть достатньо близькими – і результати підрахунку голосів доведеться захищати від демонстрантів. Ну, чи трішки коригувати – і тоді вже захищати. Втім, це вже виключно припущення.\nАле якими б не були рушійні сили та подробиці жорсткого конфлікту між Дональдом Трампом та військовою елітою США, наразі зрозуміло один принциповий момент. На співпрацю між Пентагоном та Білим домом впродовж найближчих місяців розраховувати не доводиться. Хоча б тому що Еспер заявив, що покине свій пост після президентських виборів – яким би не був їхній результат і воля господаря Білого дому. Це за умови, що він всидить в кріслі до того моменту.\nІ все це – вкрай прикра новина для України. Оскільки від співпраці між Білим домом та Пентагоном залежить обсяг та ефективність американської військової допомоги нашій країні. Звичайно, фінансову частину справи можуть лобіювати конгресмени. Але практичним боком справи – від вибору зразків озброєння та військових припасів і до логістики – займається саме американське військове відомство. Керівництву якого ще довго буде не до України і наших проблем.\n17:15Венедіктова прокоментувала інформацію щодо 58 справ проти Порошенка\n17:10З Юрченка роблять крайнього, щоб прикрити інших корупціонерів у фракції "слуг", – Гончаренко\n17:08 Протести у Білорусі: Що відбувається (ХРОНІКА)\n17:01Венедіктова пообіцяла розглянути факти тиску Нацради на "Прямий"\n16:53Від партії "Сила і честь" за посаду мера Чернівців побореться приватний підприємець\n16:50 Дніпро наблизився до "жовтого" рівня розповсюдження коронавірусу\n16:49Венедіктова погодилась на зустріч з фракцією "ЄС", – Гончаренко\n16:38ЄСПЛ розглядає п’ять справ України проти Росії\n16:38На Тернопільщині є проблеми з місцевими дорогами, - Зеленський\n16:36 Хасиди покинули українсько-білоруський кордон: В ДПСУ показали безлад, який вони залишили ФОТО\n16:34У Білорусі чоловік намагався спалити себе біля відділення міліції


← Неочікувано! В Раді ш0кували рішенням – суми штрафів зростуть. Українці не чекали – що потрібно знати\nУникати відповідальності! Верещук ш0кувала – ж0рстка заява, просто в Раді. Повинні зробити – Зеленський аплодує →


Оголошується конкурс на участь у навчальному Курсі «Роль журналістики у захисті та підтримці прав людини – 2011», що організовує Українська Гельсінська спілка з прав людини разом з Гельсінським Фондом з Прав Людини (Варшава, Польща) за фінансової підтримки Норвезького Гельсінського Комітету та Міжнародного Фонду «Відродження». Навчальний Курс є частиною другого етапу плану дій Всеукраїнської освітньої програми «Розуміємо права людини».\n– Що таке права людини.\n– Права людини: філософській, етичний та юридичний аспекти.\n– Як готувати матеріали пов’язані з проблемами прав людини.\n– Як готувати матеріали у відповідності з правами людини.\n– Перший п’ятиденний семінар Курсу\n– Дистанційна сесія\n– Другий п’ятиденний семінар Курсу\n– Навчальний візит до Польщі\n– активна робота в діючих ЗМІ;\n– досвід підготовки матеріалів у сфері підтримки та захисту прав людини;\nЗверніть увагу! В разі, якщо претендент працює у штаті ЗМІ, він має обов’язково додати до заявки письмове підтвердження від редактора про те, що він погоджується на участь претендента у всіх навчальних заходах Курсу. Підтвердження необхідно надсилати на адресу програми ( ) з обов’язковою приміткою в темі листа: «Роль журналістики у захисті та підтримці прав людини».


Майстер античного тероризму | Сфера UA\nAuthor Акуленко Аліна Posted on Posted on 02.05.2018 06.05.2018\n«Політика» із дарчим написом Григорія Косинки та “Чорна рада” Пантелеймона Куліша. Ось і все, що вилучили у Миколи Зерова під час обшуку. Але цього виявилося досить, щоб затаврувати його як “терориста”. Та й катували насправді так вишукано й довго, що він зізнався в усьому на світі. У тероризмі, націоналізмі, контрреволюційній дільності та усіх теоретично можливих злочинах супроти молодої радянської імперії.\nСин вчителя й інтелігент до найпотаємніших струн душі, викладач “давніх мов” і перекладач античної літератури, майстер сонетів і професор, про лекції якого студенти складали легенди, – неокласик Микола Зеров був схожий на кого завгодно, але не на терориста й контрреволюціонера в одній особі. Чи не найбільшою його провиною було послідовне відстоювання конкуренції в літературі. Він був безжальний до літературного гуртківства й кумівства: вважав, що оцінювати треба талант, а не те, що “етот человєк із нашей організаціі”. Натхненно доводив, що цінуватися має робота письменника, а не його маніфести.\nМиколу Зерова вважали диваком: він постійно занурювався у філософську сутність буття і писав вишукано й витончено. При тому – не про робітничий клас, а про прекрасне. Як з’ясувалося, сонети Зеров й соцреалізм – речі несумісні. Так само, як і його заклики до здорової конкуренції у літературі суперечили державній політиці “каждой сєстрє по серьге”. А з історично-літературними розвідками взагалі не склалося: тільки видав 1929 збірку статей “Від Куліша до Винниченка”, як і Куліша, і Винниченка оголосили “фашистськими письменниками”.\nНаприкінці лютого – початку березня 1930 його запросили свідчити у сфабрикованій владою справі Спілки визволення України. Він уже тоді здогадався, що це – початок кінця: українізації, нації і його життя. Але все ж якось тримався. Тоді не стало Миколи Хвильового – застрелився сам. І не стало Григорія Косинки й Олекси Влизька – їх розстріляли інші. Від Зерова влада почала вимагати політичних декларацій. Відмовчуватися не вдавалося. 1934 звільнили з університету, без якого він не уявляв свого життя, бо лектором був – від Бога. Тоді – помер від скарлатини маленький син – “його Котик”. Тож арешт і звинувачення у перебуванні на чолі контрреволюційної терористичної націоналістичної організації Миколу Зерова уже не так вже й пройняли.\nХоча він спочатку усе заперечував. Але катували так, що в усьому зізнався. У тому, що існувала така собі “група Зерова”. Кандидатів до неї кадебісти підбирали довго. Нарешті обрали – Павло Филипович, Ананій Лебідь, Марко Вороний, Леонід Митькевич, Борис Пилипенко. Ну, і Микола Зеров, який на суді визнав, що справді – до терору закликав. Щоправда, лише раз. 26 грудня 1934 року у квартирі Максима Рильського. У формі прочитання поезії Пантелеймона Куліша. Поезія називалася “До Кобзи”.\nМикола Зеров отримав вирок – десять років таборів і конфіскація майна.\n9 жовтня 1937 його справу переглянули. Унаслідок перегляду – розстріляли в урочищі Сандармох. У документах навіть збереглося ім’я ката – капітан держслужби Михайло Матвеєв.\nTagged Tagged Микола Зеров, неокласик, Сандармох, Спілки визволення України\nВін відмовився зросійщувати словники української мови. І відмова ця коштувала йому волі. Могла насправді коштувати й життя. Але на нещадну...


Малюнки по клітинках пикселька ✍ 100 фото прикольних шаблонів і зразків як малювати по клітинках пикселька | Своїми руками\nГоловна » Своїми руками » Малюнки по клітинках пикселька ✍ 100 фото прикольних шаблонів і зразків як малювати по клітинках пикселька\nМалюнки по клітинках пикселька ✍ 100 фото прикольних шаблонів і зразків як малювати по клітинках пикселька\nПереглядів 401 Оновлено 19.12.2019\nХочете навчитися малювати щось нове і цікаве? Тоді спробуйте зобразити піксельні картинки по клітинках. Зазвичай це маленькі, красиві і, найголовніше, прості картинки, на яких зображуються кавайні герої аніме, елементи масової культури, їжа, звірята і т. п.\nЯкщо вам подобаються малюнки по клітинках, пикселька (так називається цей прийом малювання) вас точно порадує. Щось так можна намалювати в зошиті або кишеньковому блокноті. Одна клітина – це один комп’ютерний піксель. Якщо постаратися, то по клітинам можна намалювати арт будь-якої складності.\nПіксельний малюнок з’явився на хвилі популярності ігрових приставок з такою манерою графіки, хоча малювати по клітинках в блокноті почали ще задовго до появи кольорових телевізорів! Перед вами найпростіші варіанти пиксельки – спробуйте намалювати їх всі.\nЯкщо хочете отримати гарні малюнки по клітинках, піксель можна зафарбовувати олівцем. Багато піксель арти по клітинках намальовані саме таким способом. Малювання передбачає вибір різної штрихування – фантазуйте.\nПодивіться на вже модні і популярні нові малюнки по пікселям. Такі картинки по пікселях по-своєму милі й чарівні.\nЗагалом, ви зрозуміли, як малювати по клітинках, пикселька – це зовсім нескладно і весело. Навіть не вміючи малювати на папері, на аркуші в клітинку можна створювати шедеври і просто оригінальні роботи. Перед вами інші картинки по клітинках, пикселька на цей рахунок дуже різноманітна. Вибирайте та малюйте, удачі!


"Зоря" виграла ветеранський чемпіонат Полтави з футболу - Новини Полтавщини\n19:41 24.10 2535\nДнями фінішував чемпіонат Полтави з футболу серед ветеранів, перемогу в якому святкували гравці "Зорі" (президент - Ігор Чубар, тренер - Юрій Мармач).\nУчасть у змаганнях брали футболісти, вік яких не менше 40 років. П'ять команд провели турнір у два кола на динамівській арені у центрі міста.\nУ вирішальному поєдинку за чемпіонство зоряни грали проти динамівців Олексія Бортника. Саме номінальні господарі стадіону, яких влаштовувала і нічия, відкрили рахунок, але ще до перерви В'ячеслав Перцюх відновив рівновагу, а Олександр Мелащенко після гарного пасу від Василя Сачка ударом головою забив гол у роздягальню — 2:1 на користь зорян.\nДругий тайм виявився не менш цікавим та результативним. Динамівці збили Мелащенка у власному штрафному майданчику і сам постраждалий реалізував пенальті — 3:1. Через кілька хвилин арбітри призначили 11-метровий вже у протилежні ворота — і рахунок скоротився — 3:2.\nПішла гостра та відкрита гра з обопільними шансами на успіх. А крапку у грі після пасу Ігоря Чубаря поставив все той же Мелащенко. На рахунку екс-форварда збірної України — чемпіонський хет-трик.\nЗоряни тріумфували у такому складі: Олег Шостак, Олег Рева, Сергій Ковальов, Віталій Баранович, Ігор Сіренко, Юрій Шевчук, Геннадій Білан, Владислав Немешкало, Олександр Арестов, В'ячеслав Марусич, Геннадій Медведєв, В'ячеслав Перцюх, Віталій Постранський, Ігор Долгошеєв, Олег Ткаченко, Олександр Волошко, Олександр Мелащенко, Василь Сачко, Іван Шарій, Ігор Чубар.\nТурнірне становище команд: 1. Зоря — 19. 2. Динамо — 17. 3. Подол — 14. 4. Титан — 4. 5. Будівельник — 3.\nспорт, футбол, ветерани, аматори


Етапи розробки експертних систем. - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nЕтапи розробки експертних систем.\nАвтоматизація розробки ПОС\nАвтоматизація розробки ППР\nЕтап ідентифікації пов'язаний, перш за все, з осмисленням тих завдань, які належить вирішити майбутньої ЕС, і формуванням вимог до неї. Результатом даного етапу є відповідь на питання, що треба зробити і які ресурси необхідно задіяти (ідентифікація завдання, визначення учасників процесу проектування та їх ролі, виявлення ресурсів і цілей).\nЗазвичай в розробці ЕС беруть участь не менше трьох-чотирьох чоловік - один експерт, один або два інженера по знаннях і один програміст, який притягається для модифікації і узгодження інструментальних засобів. Також до процесу розробки ЕС можуть в міру необхідності залучатися і інші учасники. Наприклад, інженер по знаннях може запросити інших експертів, щоб переконатися в правильності свого розуміння основного експерта, показності тестів, що демонструють особливості розглянутої задачі, збігу поглядів різних експертів на якість пропонованих рішень. Крім того, для складних систем вважається доцільним залучати до основного циклу розробки кілька експертів. Однак в цьому випадку, як правило, потрібно, щоб один з експертів відповідав за несуперечливість знань, що повідомляються колективом експертів.\nІдентифікація завдання полягає в складанні неформального (вербального) опису, в якому зазначаються: загальні характеристики завдання; підзадачі, які виділяються всередині даного завдання; ключові поняття (об'єкти), їх вхідні (вихідні) дані; гаданий вид рішення, а також знання, які стосуються розв'язуваної задачі.\nУ процесі ідентифікації завдання інженер по знаннях і експерт працюють в тісному контакті. Початкове неформальне опис завдання експертом використовується інженером по знаннях для уточнення термінів і ключових понять. Експерт коригує опис завдання, пояснює, як вирішувати її і які міркування лежать в основі того чи іншого рішення. Після декількох циклів, уточнюючих опис, експерт і інженер по знаннях отримують остаточне неформальне опис завдання.\nПри проектуванні ЕС типовими ресурсами є джерела знань, час розробки, обчислювальні засоби і обсяг фінансування. Для експерта джерелами знань служать його попередній досвід щодо вирішення завдання, книги, відомі приклади розв'язання задач, а для інженера по знаннях - досвід у вирішенні аналогічних завдань, методи представлення знань і маніпулювання ними, програмні інструментальні засоби. При визначенні часу розробки зазвичай мається на увазі, що терміни розробки і впровадження ЕС складають, як правило, не менше року (при трудомісткості 5 люд.-років). Визначення обсягу фінансування істотно впливає на процес розробки, так як, наприклад, при недостатньому фінансуванні перевага може бути віддана не розробці оригінальної нової системи, а адаптації існуючої.\nПри ідентифікації цілей важливо відрізняти цілі, заради яких створюється ЕС, від завдань, які вона повинна вирішувати. Прикладами можливих цілей є: формалізація неформальних знань експертів; поліпшення якості рішень, що приймаються експертом; автоматизація рутинних аспектів роботи експерта (користувача); тиражування знань експерта.\nНа даному етапі проводиться змістовний аналіз проблемної області, виявляються використовувані поняття і їх взаємозв'язки, визначаються методи розв'язання задач. Цей етап завершується створенням моделі предметної області (ПО), що включає основні концепти і відносини. На етапі концептуалізації визначаються наступні особливості завдання: типи доступних даних; вихідні і виводяться дані, підзадачі загальної задачі; використовувані стратегії і гіпотези; види взаємозв'язків між об'єктами ПО, типи використовуваних відносин (ієрархія, причина - наслідок, частина - ціле і т.п.); процеси, які використовуються в ході рішення; склад знань, використовуваних при вирішенні завдання; типи обмежень, що накладаються на процеси, які використовуються в ході рішення; склад знань, використовуваних для обґрунтування рішень.\nТепер всі ключові поняття і відносини виражаються на деякій формальній мові, який або вибирається з числа вже існуючих, або створюється заново. Іншими словами, на даному етапі визначаються склад засобів і способи подання декларативних і процедурних знань, здійснюється це уявлення і в підсумку формується опис рішення задачі ЕС на запропонованому (інженером по знаннях) формальній мові. Виходом етапу формалізації є опис того, як розглянута задача може бути представлена ??в обраному або розробленому формалізмі. Так само як вказівку способів подання знань (фрейми, сценарії, семантичні мережі і т.д.) і визначення способів маніпулювання цими знаннями (логічний висновок, аналітична модель, статистична модель і ін.) І інтерпретації знань.\nМета цього етапу - створення одного або декількох прототипів ЕС, вирішальних необхідні завдання. Потім на даному етапі за результатами тестування та дослідної експлуатації створюється кінцевий продукт, придатний для промислового використання. Розробка прототипу полягає в програмуванні його компонентів або виборі їх з відомих інструментальних засобів і наповненні бази знань.\nГоловне в створенні прототипу полягає в тому, щоб цей прототип забезпечив перевірку адекватності ідей, методів і способів подання знань важливість справ. Створення першого прототипу повинно підтвердити, що обрані методи рішень і способи подання придатні для успішного вирішення, принаймні, ряду задач з актуальною предметної області, а також продемонструвати тенденцію до отримання високоякісних і ефективних рішень для всіх завдань предметної області в міру збільшення обсягу знань.\nПісля розробки першого прототипу ЕС-1 коло пропонованих для вирішення завдань розширюється, і збираються побажання і зауваження, які повинні бути враховані в черговий версії системи ЕС-2. Здійснюється розвиток ЕС-1 шляхом додавання "дружнього" інтерфейсу, засобів для дослідження бази знань і ланцюжків висновків, що генеруються системою, а також коштів для збору зауважень користувачів і засобів зберігання бібліотеки завдань, вирішених системою.\nВиконання експериментів з розширеною версією ЕС-1, аналіз побажань і зауважень служать відправною точкою для створення другого прототипу ЕС-2. Процес розробки ЕС-2 ітеративний. Він може тривати від кількох місяців до кількох років залежно від складності предметної області, гнучкості обраного представлення знань і ступеня відповідності керуючого механізму важливість справ (можливо, буде потрібно розробка ЕС-3 і т.д.). При розробці ЕС-2, крім перерахованих завдань, вирішуються такі:\nаналіз функціонування системи при значному розширенні бази знань;\nдослідження можливостей системи в рішенні більш широкого кола завдань і вживання заходів для забезпечення таких можливостей;\nаналіз думок користувачів про функціонування ЕС;\nрозробка системи введення-виведення, що здійснює аналіз або синтез пропозицій обмеженого природної мови, що дозволяє взаємодіяти з ЕС-2 у формі, близької до форми стандартних підручників для даної області.\nЯкщо ЕС-2 успішно пройшла етап тестування, то вона може класифікуватися як промислова експертна система. Етап тестування.\nВ ході даного етапу проводиться оцінка обраного способу представлення знань в ЕС в цілому. Для цього інженер по знаннях підбирає приклади, що забезпечують перевірку всіх можливостей розробленої ЕС.\nРозрізняють такі джерела невдач в роботі системи: тестові приклади, введення-виведення, правила виведення, керуючі стратегії. Показові тестові приклади є найбільш очевидною причиною невдалої роботи ЕС. У гіршому випадку тестові приклади можуть виявитися взагалі поза предметної області, на яку розрахована ЕС, однак частіше безліч тестових прикладів виявляється занадто однорідним і не охоплює всю предметну область. Тому при підготовці тестових прикладів слід класифікувати їх за підпроблеми предметної області, виділяючи стандартні випадки, визначаючи кордону важких ситуацій і т.п.\nВведення-виведення характеризується даними, отриманими в ході діалогу з експертом, і висновками, пред'явленими ЕС в ході пояснень. Методи придбання даних можуть не давати необхідних результатів, так як, наприклад, задавалися неправильні питання або зібрана не вся необхідна інформація. Крім того, питання системи можуть бути важкими для розуміння, багатозначними і не відповідають знань користувача. Помилки при введенні можуть виникати також через незручне для користувача вхідного мови. У ряді додатки для користувача зручний введення не тільки в друкованій, але і в графічній або звуковий формі.\nВихідні повідомлення (висновку) системи можуть виявитися незрозумілими користувачеві (експерту) з різних причин. Наприклад, їх може бути занадто багато або, навпаки, занадто мало. Також причиною помилок може бути невдала організація, упорядкованість висновків або невідповідний користувачеві рівень абстракцій з незрозумілою йому лексикою.\nНайбільш поширений джерело помилок в міркуваннях стосується правил виведення. Важлива причина тут часто криється у відсутності обліку взаємозалежності сформованих правил. Інша причина полягає в помилковості, суперечливості та неповноти використовуваних правил. Якщо невірна посилка правила, то це може привести до вживання правила в невідповідному контексті. Якщо помилково дію правила, то важко передбачити кінцевий результат. Правило може бути помилково, якщо при коректності його умови і дії порушено відповідність між ними.\nНерідко до помилок в роботі ЕС призводять застосовуються керуючі стратегії. Зміна стратегії буває необхідно, наприклад, якщо ЕС аналізує суті в порядку, відмінному від "природного" для експерта. Послідовність, в якій дані розглядаються ЕС, не тільки впливає на ефективність роботи системи, але і може призводити до зміни кінцевого результату. Так, розгляд правила А до правила У здатне привести до того, що правило У завжди буде ігноруватися системою. Зміна стратегії буває також необхідно і в разі неефективної роботи ЕС. Крім того, недоліки в керуючих стратегіях можуть привести до надмірно складним висновками і поясненням ЕС.\nКритерії оцінки ЕС залежать від точки зору. Наприклад, при тестуванні ЕС-1 головним в оцінці роботи системи є повнота і безпомилковість правил виведення. При тестуванні промислової системи превалює точка зору інженера по знаннях, якого в першу чергу цікавить питання оптимізації уявлення і маніпулювання знаннями. І, нарешті, при тестуванні ЕС після дослідної експлуатації оцінка проводиться з точки зору користувача, зацікавленого в зручності роботи і отримання практичної користі\nЕтап дослідної експлуатації\nНа цьому етапі перевіряється придатність ЕС для кінцевого користувача. Придатність ЕС для користувача визначається в основному зручністю роботи з нею і її корисністю. Під корисністю ЕС розуміється її здатність в ході діалогу визначати потреби користувача, виявляти і усувати причини невдач в роботі, а також задовольняти зазначені потреби користувача (вирішувати поставлені завдання). У свою чергу, зручність роботи з ЕС має на увазі природність взаємодії з нею (спілкування в звичному, не втомлювати користувача вигляді), гнучкість ЕС (здатність системи налаштовуватися на різних користувачів, а також враховувати зміни в кваліфікації одного і того ж користувача) і стійкість системи до помилок (здатність не виходити з ладу при помилковий діях недосвідченого користувачів).\nВ ході розробки ЕС майже завжди здійснюється її модифікація. Виділяють наступні види модифікації системи: переформулювання понять і вимог, переконструирование представлення знань в системі та удосконалення прототипу. Експертні системи, паралельні і послідовні рішення.\nЯк ми можемо помітити, в більшості алгоритмів розпізнавання образів мається на увазі, що до початку роботи алгоритму вже відома вся вхідна інформація, яка переробляється паралельно. Однак її отримання часто вимагає певних зусиль. Та й наші спостереження за реальними експертами підтверджують, що найчастіше вони задають два-три питання, після чого роблять правильні висновки. Уявіть собі, якби лікар (експерт в області медицини) перед постановкою діагнозу "ангіна" змушував би пацієнта пройти повне обстеження аж до кулоноскопіі і пункції хребта.\nВідповідно більшість алгоритмів модифікуються, щоб забезпечити виконання наступних умов:\nалгоритми повинні працювати в умовах неповної інформації (послідовно);\nпослідовність запиту інформації повинна бути оптимальна за критеріями швидкості отримання результату і (або) найменшою трудомісткості (хворобливості, вартості і т.д.) отримання цієї інформації.\nОднією з можливих стратегій для оптимизирования запитів є стратегія отримання в першу чергу тієї інформації, яка підтверджує або спростовує найбільш ймовірний на поточний момент результат. Іншими словами ми намагаємося підтвердити або спростувати наші припущення (зворотний висновок)\n6.3 Розробка прототипу експертної системи:\nПри розробці практично всіх інструментальних засобів за основу приймається методологія автоматизації проектування на базі використання прототипів. Які не стосуються програмного забезпечення термін прототип означає "працюючу модель програми, яка функціонально еквівалентна подмножеству кінцевого продукту". Ідея полягає в тому, щоб на ранній стадії роботи над проектом розробити спрощену версію кінцевої програми, яка могла б послужити доказом продуктивності основних ідей, покладених в основу проекту. Прототип повинен бути здатний вирішувати будь-яку з нетривіальних завдань, характерних для заданої області застосування. На основі аналізу досвіду роботи з прототипом розробники можуть уточнити вимоги до системи в цілому і її Основним функціональним характеристикам. Працездатність прототипу може послужити очевидним доказом можливості вирішення проблем за допомогою створюваної системи ще до того, як на її розробку будуть витрачені значні кошти.\nПісля всебічного аналізу прототип відкладається в сторону і починається розробка робочої версії програми, яка повинна вирішувати весь комплекс завдань, визначених у специфікації проекту. Процес розробки експертної системи, як правило, складається з послідовності окремих етапів, на яких нарощуються можливості системи, причому кожен з етапів поділяється на фази проектування, реалізації, компонування і тестування. В результаті після кожного етапу нарощування можливостей в розпорядженні користувача є система, яка здатна справлятися з усе більш складними варіантами проблеми.\nТака методика проектування дещо відрізняється від методики розробки програм інших видів. При створенні більшості програмних продуктів частіше використовується інша модель процесу-спочатку розробляється специфікація продукту, потім виконується планування, проектування компонентів, їх реалізація, компоновка комплексу і тестування кінцевого варіанту. Той факт, що при розробці експертних систем є можливість спочатку побудувати і всебічно випробувати прототип, дозволяє уникнути безлічі переробок в процесі створення робочої версії системи. Але технологія послідовного нарощування функціональних можливостей таїть в собі і проблему інтеграції нових функцій з реалізованими в попередніх варіантах. Інструментальні засоби розробки експертних систем і створювалися, в першу чергу, з метою подолання виникаючих при цьому складнощів на основі модульного представлення знань.\nПри незадовільному функціонуванні прототипу експерт і інженер по знаннях мають можливість оцінити, що саме буде включено в розробку остаточного варіанту системи.\nЯкщо спочатку вибрані об'єкти або властивості виявляються невідповідними, їх необхідно змінити. Можна зробити оцінку загального числа евристичних правил, необхідних для створення остаточного варіанта експертної системи. Іноді при розробці промислової системи виділяють додаткові етапи :\nОднак частіше реалізується плавний перехід від демонстраційного прототипу до промислової системі, при цьому, якщо програмний інструментарій обрано вдало, необов'язкова перепис іншими програмними засобами.\nПоняття ж комерційної системи в нашій країні входить в поняття промисловий програмний продукт, або промислової ЕС в цій роботі.\nПерехід від прототипу до промислової експертній системі\nДемонстраційний прототип ЕС Система вирішує частину завдань, демонструючи ж з нездатність півходу (кілька десятків правил або понять)\nДослідницький прототип ЕС Система вирішує більшість завдань, але не стійка в роботі і не повністю перевірена [кілька сотень правил або понять)\nДіючий прототип ЕС\nСистема надійно вирішує всі завдання на реальних прикладах, але для складного завдання вимагає багато часу і пам'яті\nпромислова система Система забезпечує високу якість рішень при мінімізації необхідного часу і пам'яті: переписується з використанням більш ефективних средстн представлення знань\nКомерційна система Промислова система, придатна до продажу, тобто добре документована і забезпечена сервісом\nОсновне на цьому етапі полягає в додаванні великого числа додаткових евристик. Ці евристики зазвичай збільшують глибину системи, забезпечуючи більшу кількість правил для важковловимих аспектів окремих випадків. У той же час експерт і інженер по знаннях можуть розширити охоплення системи, включаючи правила, що керують додатковими подзадачами або додатковими аспектами експертної завдання (метазнанія).\nПісля встановлення основної структури ЕС інженер по знаннях приступає до розробки та адаптації інтерфейсів, за допомогою яких система буде спілкуватися з користувачем і експертом. Необхідно звернути особливу увагу на мовні можливості інтерфейсів, їх простоту і зручність для управління роботою ЕС. Система повинна забезпечувати користувачеві можливість легким і природним чином запитувати незрозуміле, припиняти роботу і т.д. Зокрема, можуть виявитися корисними графічні уявлення.\nПошук методом редукції. | Пошук рішень в ієрархії просторів. | Пошук рішень в альтернативних просторах. | Вибір методу рішення задач. | Класифікація інструментальних засобів. | Об'єктно-орієнтовані мови | Мови інженерії знань. | Багатофункціональні програмні середовища | CLIPS як багатофункціональне середовище програмування (інженерії знань) | Засоби автоматизації розробки експертних систем. |


Google заховала посилання на торрент-трекери | Kasseler CMS\nБер 19th Google заховала посилання на торрент-трекери\nКомпанія Google продовжує боротися з піратським контентом. В останні дні різні торрент-трекери почали скаржитися на те, що найбільший і найпопулярніший в світі пошукова система навмисно сховав посилання на ресурси з першої сторінки пошукової видачі.\nПредставник сайту TorrentFreak зазначив, що за останній тиждень трафік з Google зменшився більш ніж в два рази. Приблизно на стільки ж впав трафік і у The Pirate Bay. Проте, на найбільшому в світі трекері не сумують. «Ми сподіваємося, що зросте кількість прямих заходів користувачів», – відзначили представники сайту. Також виникли проблеми у ресурсів для «стрімінгового» перегляду піратського відео. Так, сайт Free TV оголосив про зниження пошукового трафіку на 96 відсотків.\nGoogle почав планомірно боротися з інтернет-піратством ще в 2012 році, оголосивши про те, що відтепер алгоритми будуть знижувати піратський контент у видачі. Однак до останнього часу значного ефекту піратські сайти не відчували. Також компанія приймає звернення від правовласників, видаляючи посилання з пошуку. За останній рік Google отримала понад 224 мільйонів таких звернень.


Іван Котляревський. Енеїда. Частина третя.\n1 Еней-сподар, посумовавши,\n2 А вітри ззаду все трубили\n3 Про Сагайдачного співали,\n4 Не так то діється все хутко,\n5 От так поплававши немало\n6 Розгардіяш настав троянцям,\n7 Були бурлаки сі моторні,\n8 Де досвітки, де вечорниці,\n9 Які ж були до карт охочі,\n10 Еней один не веселився,\n11 Ішов, ішов, аж з русих кудрів\n12 Еней стояв і дожидався,\n13 Еней, таку уздрівши цяцю,\n14 Давно тебе я дожидаю\n15 "Я Кумськая зовусь Сивилла,\n16 На світі всячину я знаю,\n17 Тепер ходімо лиш в каплицю,\n18 Прийшли в каплицю перед Феба,\n19 Тряслась, кректала, побивалась,\n20 Сивилла трохи очуняла,\n21 Іще ти вип'єш добру повну,\n22 Еней похнюпивсь, дослухався,\n"Трохи мене ти не морочиш,\nЕней Сивиллі говорив: —\n23 Та вже що буде, те і буде,\n24 Не перший я, та й не послідній,\n25 "Огнем, як бачу, ти іграєш, —\n26 Коли ж сю маєш ти охоту\n27 Поким же що, то ти послухай\n28 Із дерева сього зломити\n29 Зломивши ж, зараз убирайся,\n30 Яга тут чортзна-де дівалась,\n31 Сей ліс густий був несказанно,\n32 Уже він начинав боятись,\n33 І не подумавши німало,\n34 Прибіг к троянцям, утомився\n35 Як тілько темна та пахмурна\n36 Піп зараз взяв вола за роги\n37 Як тут з скотиною возились\n38 А ти, — мовляла ко Енею: —\n39 Не йди в дорогу без запасу,\n40 Еней в сю путь якраз зібрався,\n41 Тепер же думаю, гадаю,\n42 Виргилій же, нехай царствує,\n43 Еней з Сивиллою хватались,\n44 Ся улиця вела у пекло,\n45 А потім Смерть до артикулу\n46 Іще ж не все тут окошилось,\n47 Якіїсь злидні ще стояли,\n48 За сими йшли святі понури,\n49 Насупротив сих окаянниць\n50 І молодиці молоденькі,\n51 Еней хоть сильно тут дивився\n52 Сивилла в дальший путь таскала,\n53 І перевізчик тут явився,\n54 Сорочка, зв'язана узлами,\n55 За пояс лико одвічало,\n56 На ярмарку як слобожане\n57 Як гуща в сирівці іграє,\n58 І знай, що все веслом махає\n59 Еней в кагал сей як убрався,\n60 Попхались к берегу поближче,\n61 Харон, таких гостей уздрівши,\n62 Геть, преч, вбирайтесь відсіль к чорту,\n63 Сивилла бачить, що не шутка,\n64 Ось глянься, що оце такеє!\n65 Еней з Сивиллою своєю\n66 Приставши, висадив на землю;\n67 Загавкав грізно в три язики,\n68 Тепер Еней убрався в пекло,\n69 Смола там в пеклі клекотіла\nНе можна і в казках сказати.,\n70 Панів за те там мордовали\n71 Огненним пруттям оддирали\n72 Багатим та скупим вливали\n73 Всім старшинам тут без розбору,\n74 І всі розумні филозопи,\n75 Жінок своїх що не держали\n76 Батьки, які синів не вчили,\n77 І ті були там лагоминці,\n78 Були там купчики проворні,\n79 Паливоди і волоцюги,\nЯрижники і всі п'янюги,'\n80 Там всі невірні і христьяне,\n81 Гай! гай! та нігде правди діти,\n82 Якусь особу мацапуру\n83 Еней як відсіль відступився\n84 Дівки, баби і молодиці\n85 Були там чесні постомолки,\n86 Були і тії там панянки,\n87 Пеклись тут гарні молодиці,\n88 Якіїсь мучились там птахи\n89 Бо щоки терли манією,\n90 За сими по ряду шкварчали\n91 Відьом же тут колесовали\n92 А зводницям таке робили,\n93 Еней там бачив щось немало\n94 Но се були все осуждені,\n95 Еней, ввійшовши в сю кошару,\n96 Було їм вільно розмовляти\n97 Сутяга толковав укази,\n98 Суддя там признавався сміло,\n99 Ласощохлисти похожали,\n100 Моти, картьожники, п'янюги\n101 Там придзигльованки журились,\n102 Еней уздрів свою Дидону,\n103 Така смачная молодиця,\n104 Тепер же, коли хоч, злигаймось\nЙому ж: Дидона наодріз\n105 Сказавши, чортзна-де пропала,\n106 Еней з Сивиллою попхався\n107 Педька, Терешка, Шеліфона,\n108 Жидівська школа завелася,\n109 Сивиллі се не показалось,\n110 Ішли, і як би не збрехати,\n111 І тілько що прийшли к воротам\n112 Вона без всякого обману\n113 Еней, бідняжка, ізлякався\n114 Ворота сами одчинились,\n115 А далі вперлися в будинки\n116 Еней з ягою розглядали\n117 Сиділи, руки поскладавши,\n118 І ласощі все тілько їли,\n119 Велике тут було роздолля\n120 Ні чванились, ні величались,\n121 Ні холодно було, ні душно,\n122 "Не думай, щоб були чиновні, —\n123 Се бідні нищі навіжені\n124 Се вдови бідні, безпомощні,\n125 Тут также старшина правдива,\n126 "Скажи ж, моя голубко сиза, —\n127 Базікавши, зійшли на гору,\n128 Як глядь на гору ненароком,\n129 "Здоров, синашу, ма дитятко! —\n130 Анхиз, сю бачивши причину,\n131 Тогді-то в пеклі вечерниці\n132 Тут заплітали джерегелі,\n133 Сюди привів Анхиз Енея\n134 Одна дівча була гостренька\n135 Призвідця зараз ся шептуха\n136 І зараз в горщечок наклала\n137 Горщок сей черепком накрила,\n140 Сього Анхизу не бажалось,\n141 Еней з Сивиллою старою\nЯк в пікінери набирали — шкіпери — в первісному значенні цього слова власне солдати, які мали на озброєнні піки (списи). Тут йдеться про так звану Пікінерію: в 1764 р. за урядовим розпорядженням на Україні були сформовані з козаків Полтавського та Миргородського полків чотири військовопоселенські пікінерські полки. В 1776 р. з частини козаків ліквідованої в червні 1775 р. Запорізької Січі були утворені ще два пікінерські полки. Пікінери були позбавлені козацьких привілеїв, мусили відбувати військову службу і разом з тим сплачувати податки, виконувати державні повинності. Особливо постраждав від Пікінерії Полтавський полк. У 1769 р. вибухнуло повстання двох пікінерських полків — Дніпровського і Донецького — на півдні Полтавщини (на території нинішніх Кобеляцького та Нехворощанського районів), яке було жорстоко придушене. Як мандровав козак всю ніч — сюди за змістом найбільше підходить пісня “Добрий вечір тобі, зелена діброво!” Крім тематичної ознаки, тут треба пам'ятати й про винятково високий естетичний смак І. Котляревського — знову конкретна вказівка на пісню дивовижної поетичної сили і глибини.\nІ неня як свою дитину 3 двора провадила в поход — мотив проводів матір'ю сина дуже поширений в українських народних піснях і на якусь певну пісню вказати важко.\nЯк під Бендер'ю воювали, Без галушок як помирали, Колись як був голодний год — можливо, в останньому рядку І. Котляревський мав на увазі якусь невідому нам пісню про голодовку в неурожайний рік, нерідке явище в усі давні, та й не такі давні часи. Одначе дослідники “Енеїди” згадку про воєнні дії під Бендерами і “голодний год” пов'язують з конкретним епізодом однієї з російсько-турецьких воєн. У 1789 р. російські війська під командуванням князя Г. О. Потьомкіна вели тривалу облогу турецької фортеці Бендери (нині місто Молдавської РСР, районний центр), яка закінчилася капітуляцією її гарнізону. Фаворит Катерини II бездарний воєначальник Потьомкін не дбав належним чином про постачання військ. Нестача провіанту, осінні холоди призвели до голоду, поширення епідемій. Подібні явища спостерігалися не тільки під Бендерами, а й під Очаковом, іншими фортецями, в інших епізодах численних російсько-турецьких війн протягом XVIII — початку XIX ст. Нар.: Бендерська чума. Добувсь, як під Очаковим (Номис. — С. 37). Не знав автор “Енеїди”, коли писав ці рядки, що йому як учаснику походу проти Туреччини 1806 р. в чині штабс-капітана Сіверського драгунського полку доведеться воювати “під Бендер'ю”.\n7. Зо всіми миттю побратались, Посватались і покумались — названі види суспільно-побутових зв'язків, на яких трималася давня громада. Перелік по низхідній, за значенням. Побратимство — вища форма товариського єднання — було поширеним у козацькому середовищі (Низ і Евріал у п'ятій частині “Енеїди”, побратими Назар і Гнат у п'єсі “Назар Стодоля” Т. Шевченка тощо). Сватами називалися не тільки рідні нареченого — нареченої, чоловіка — жінки, а всі, хто вступав у якусь обопільну угоду, купівлю-продаж та ін. Куми — хрещений батько по відношенню до батьків хрещеника і до хрещеної матері, батько дитини по відношенню до хрещеного батька, хрещеної матері.\n9. В ніска (носа) — гра в карти. Кількість гравців не обмежена. Здають по три карти. Гравець зліва від того, хто здає карти, починає ходити, говорячи партнерові: “Іду під тебе носа”.\nВ лави — гра в карти. Микола Гоголь у своєму словничку до “Енеїди” так пояснює цю гру: “...У лави грають звичайно ушістьох. Сідають за стіл три проти трьох, здають карту і кожен грає з тим, що сидить навпроти, не втручаючись у загальну гру. Старша карта бере, і кількість таких взяток означає виграш; на чиїй з двох сторін їх більше, ті виграють, а сторона, що виграла, дає тій, що програла, стільки ударів джгутом, наскільки перевищено набрані взятки” (Гоголь Н. В. Полн. собр. соч. — М., 1952. — Т. 9. — С. 511).\nВ сім листів — тобто “в сім карт” (у старі часи карти називали ще “листами”).\n15. Сівілла — у стародавніх греків і римлян — ім'я жінок-пророчиць. Вони були жрицями при храмах бога-провидця Аполлона (Феба), пророкували звичайно в стані екстазу, як це подано в бурлескно-зниженому тоні далі, у 18 — 19-й строфах третьої частини “Енеїди”. У Стародавньому Римі найбільш відомою була Кумська Сівілла (із Кум). У сцені першої зустрічі з Енеєм Сівілла наділена рисами баби-яги, як вона постає в українській народній демонології. Далі — виступає в образі звичайної в ті часи баби-ворожки і шептухи. За віком Сівілла доводиться бабою, а то й прабабою Іванові Котляревському. Дівувала “при шведчині”, яка припадає на 1708 — 1709 роки. Отже, “татарва набігала” пізніше, десь у 20-х, а то й на початку 30-х років. Сучасний історик О. М. Апанович пише: “Наприкінці XVII і в першій половині XVIII ст. вглиб української території татари, як правило, пробиратися вже не могли. На Лівобережній Україні в першу чергу терпіли від них Полтавський та Миргородський прикордонні полки, на Слобідській — Бахмут і Тор” (Апанович О. М. Збройні сили України першої половини XVIII ст. — К., 1969. — С. 127).\nВважають, що згадана Сівіллою “перша сарана” — це особливо спустошливі нальоти сарани на південні українські степи у 1748 — 1749 роках. На боротьбу з нею були кинуті всі козацькі полки.\nКоли ж був трус, як ізгадаю — одинадцятитомним “Словником української мови” слово “трус” зафіксоване як у значенні: “метушня, сум'яття, тривога”, так і в значенні: “Ретельний огляд офіційними особами кого-, чого-небудь для виявлення прихованого, недозволеного або вкраденого; обшук”. Зміст коментованої строфи підказує, що це слово вжите саме в останньому значенні. Тут йдеться про якусь масштабну акцію, яка залишила по собі дуже недобру пам'ять у народі. Очевидно, автор поеми має на увазі так званий Генеральний опис Лівобережної України 1765 — 1769 років, проведений тодішнім царським намісником Рум'янцевим-Задунайським з метою підвищення податків і остаточного покріпачення селянства, ліквідації залишків політичної автономії України. І хронологічно слово “трус” — на своєму місці в розповіді Сівілли. Сівілла чи не єдиний з усіх неепізодичних персонажів “Енеїди” — звичайна селянка. Крім самохарактеристики, мови, про це говорить її одяг, поведінка, манери. На ній плахта з дерги (див. коментар: III, 51). Одержавши від Енея плату, Сівілла сховала “грошики в калитку, піднявши пелену і свитку” (IV, 4). М. Сумцов у статті “Побутова старовина в “Енеїді” (1905) зазначав, що селянки “так і тепер місцями зберігають гроші”. Це можна сказати і про пізніші часи.\n16. Сівілла, як знахарка і шептуха, перелічує хвороби і напасті, які може відігнати магічною силою відомих їй замовлянь. Тільки “на звіздах” українські ворожки, наскільки відомо, не гадали. Цим займалися віщуни і ворожки у багатьох інших народів, у тому числі стародавніх Греції та Риму. Першою серед бід, з якими вдаються до ворожки, названа трясця, тобто пропасниця. Та під трясцею розуміли не тільки пропасницю, а й інші хвороби, що супроводжувалися високою температурою, лихоманкою. У відомих народних замовляннях минулого названо близько двох десятків видів трясці. Заушниця — нарив за вухом. Волос — нарив на пальці руки.\nУроки — урок. або пристріт — неміч від лихого ока, тобто погляду поганого чоловіка, чи взагалі погляду в недобру годину (рос. сглаз). Віра в магічну силу людських очей відома з давніх-давен, знайшла вираз у біблії, інших письмових пам'ятках минулого.\nПереполохи виливати — тобто знімати психічну травму кимось або чимось переляканої людини. Ось один з народних способів виливання переполоху, записаний етнографами сто років тому: “Знахарка наливає в миску небагато води, окремо розтоплює віск і ллє його у воду, тримаючи миску над головою хворого. При цьому шепче: “Господи, поможи мені поворожити, переполох виливати хрещеному, нарожденому і найдений і напитаний, подуманий, погаданий, од всякої звірини” (К. с. — 1885. — Кн. 12. — С. 737). Такий спосіб застосовують, коли вважають, що людина налякана якоюсь твариною. По формі застиглого у воді воску знахарка вгадує, що злякало хворого. Переполох вважається вилитим, певне, разом з водою. Гадюк умію замовляти — окремі знахарі нібито вміли скликати і замовляти змій, могли своїми заклинаннями врятувати людину, яку вкусила змія. На давніх картинках знахаря інколи малювали в оточенні змій.\nТам Фебові ти поклонись — Феб (ясний) — друге ім'я Аполлона. Бога сонця, бога-провидця, сина Зевса, брата-близнюка богині Артеміди. Культ Аполлона — один з найдавніших і найпоширеніших у Греції та Римі. Покровитель мистецтва і муз, бог лікування. Жерці храмів Аполлона були віщунами-провидцями. В ролі такого жерця виступає Сівілла, “ясного Феба попадя”.\nГеркулес, Геракл — в античній міфології улюблений народний герой. Звільняючи людей від різних бід і страховищ, здійснив дванадцять легендарних подвигів. Один з них — виведення силоміць з підземного царства страшного триголового пса Цербера, що стеріг вхід до пекла, нікого не випускаючи звідти. У своїй травестії Котляревський уподібнює Геракла до героя української народної легенди Марка Проклятого, одначе не називаючи останнього. Марко Проклятий (або Пекельний) теж спустився у пекло, “всіх чортяк порозганяв” і визволив звідти козаків-запорожців. Легенда про Марка Пекельного, — український народний варіант сюжету про великого грішника, а разом з тим і варіант апокрифічного оповідання “Про збурення пекла”, — у другій половині XVII ст. зазнала віршованої обробки (див.: Українська література 18 ст./ Упоряд. О. В. Мишанич. — К., 1983. — С. 185 — 192).\nЛунь — хижий птах родини яструбових, зараз зустрічається рідко, хоч водиться на Україні майже повсюдно. Нар.: “Щоб тебе лунь вхопила!” (Номис. — С. 73).\n26. Мені дай зараз за роботу — Сівілла уже вдруге нагадує про плату (вперше: “...і мені що перекинь” — III, 17), заздалегідь хоче вирвати плату за послугу, хоч добре знає звичай: наперед не платять. Еней пропускає повз вуха домагання скупої баби-яги, і та, ніскільки не образившись (торг є торг), продовжує давати свої настанови, а потім веде до пекла. Плату вона одержить уже після повернення з пекла.\n27. В лісу великому, густому, Непроходимому, пустому — у книзі мовознавця А. Непокупного це місце коментується так: “Тут увага мимоволі спиняється на слові пустий, яке контрастує зі своїми попередниками — густий, непроходимий (порівняймо прислів'я де густо, де пусто}, хоча воно й стоїть в одному ряду з ними як однорідне. Проте враження несумісності складається лише в нашого сучасника. Що ж до українського читача кінця XVIII ст., якому була адресована “Енеїда”, то без сумніву прикметник пустий у поданому контексті він недвозначно сприймав як синонім дикого. Саме від слова пустий, дикий і утворилася назва, якщо скористатися виразом Котляревського, лісу великого, густого, нелроходимого — пуща” (Непокупний А. П. Балтійські родичі слов'ян. — К., 1979. — С. 99; див. також коментар: III, 132 — “Ходили в північ по пусткам”).\n28. Згідно з античними міфами, той, хто хоче повернутися назад з підземного царства Плутона, мусить мати при собі золоту гілку з чарівного дерева — символ життя. Взагалі золота гілка в легендах.багатьох народів — чудодійний талісман, який відкриває дорогу в недоступні місця або до скарбів. І. Котляревський переосмислює цей міф у дусі української народної творчості, легенд, пов'язаних з прадавнім, ще доби язичества, святом Івана Купала. Раз на рік, рівно опівночі в Купальську ніч (з 23 на 24 червня за ст. ст.) десь у глухому, дикому лісі зацвітає папороть. Хто зірве чудесну квітку папороті, той опанує таємничими силами, матиме змогу здійснити свої бажання, добуде закопані скарби і т. ін. Зірвати квітку папороті дуже нелегко не тільки тому, що вона рідко трапляється, а й тому, що її стережуть злі духи, нечиста сила. Інколи, щоб добути цю квітку, входять у спілку з нечистою силою. У наступних 29 — 33-й строфах поеми Еней у пошуках і добуванні золотої гілки зустрічає такі ж перешкоди, як і герої народних казок та легенд у походах за квіткою папороті. Народні купальські легенди використав і шанувальник “Енеїди” російський письменник М. Гоголь у повісті “Ніч під Івана Купала”.\n36. Починається прийняте у стародавніх греків та римлян гадання на кишках і тельбухах забитих у жертву богам тварин. У нашого народу такий звичай не зафіксований. Тут, як і в багатьох інших місцях, бурлескне поєднання античності з сучасною І. Котляревському українською дійсністю служить щедрим джерелом комічного. Православні попи і дяки в ролі язичницьких жерців! Треба пригадати, що християнська церква не велить особам духовного сану не те що вбивати (хай і тварин), а навіть носити зброю. Про рідкісні історичні винятки не говоримо. Наприклад, благословення православною церквою збройної боротьби проти татарського іга напередодні Куликовської битви 1380 р. Нагадаємо поєдинок перед битвою ченця Пересвєта з татарином Челубеєм (В “Енеїді”: “Чернець Мамая як побив”; IV, 40) та ін.\n41. Не галіте — не поспішайте. Галити — квапити, гнати притьмом (див. також: “На бой дивитись всяк галивсь” — VI, 125).\n44. Сон — це брат смерті. Тому біля самого входу в підземне царство Плутона (царство мертвих) перебувають Дрімота і Зівота. Подібні уявлення живуть в українській народній демонології. Так, у “Лісовій пісні” Лесі Українки “Той, що в скалі сидить”, хоче забрати вбиту зрадою коханого лісову русалку Мавку в царство “тьми й спокою”, “в далекий край, незнаний край, де тихі, темні води спокійно сплять, як мертві, тьмяні очі...” (Українка Леся. Зібр. творів: У 12 т. — К., 1976. — Т. 5. — С. 269).\nТімаха — тямковитий, кмітливий, спритний, молодецький. Сам І. Котляревський у словнику-поясненні до “Бнеїди” подав російський відповідник — “повеса”.\nЧума — недарма ця хвороба стоїть першою у караулі, який вишикувався за спиною смерті. Найстрашніше людське лихо в давні часи. Періодичні пандемії чуми забирали більше жертв, ніж війни. Правда, інколи чумою називали інші епідемії та пандемії, які спричиняли велику смертність. У XIV ст. пандемія чуми, яку вважають найбільшою в історії Європи (так звана “чорна смерть”), за кілька років забрала кожного четвертого жителя континенту (близько 25 мільйонів). Залишалася вона грізним бичем людства і у XVIII та XIX століттях. На Україні особливо пам'ятною, чи не найбільш спустошливою за все XVIII ст. була люта морова пошесть 1738 — 1740 років, яка надовго лишилася в народній пам'яті. Чумою нерідко супроводжувалися численні війни з Туреччиною. Фразеологізм “бендерська чума” до цього часу живе в нашій мові (див. коментар: III, 3).\nХарцизство - розбій, грабіж. Теж дуже дошкульне і поширене лихо, особливо в часи воєн і розрух.\n46. Це сімейна строфа. Тут названі члени патріархальної сім'ї, ближчі і дальші родичі, які могли чинити зло, порушувати заповіді сімейного життя. Свояк — брат дружини. Шурин — тут у значенні: брат чоловіка. Зовиця — сестра чоловіка. Ятровка — дружина чоловікового брата. Сучасного читача може здивувати, що в ряду “злих” родичів не згадана теща. Тут треба нагадати, що йдеться про старосвітську патріархальну сім'ю з її укладом, коли жінка йшла в сім'ю чоловіка і родичі з боку жінки не втручалися у її сімейне життя. Більшість “злих” подано тут з позиції невістки, жінки-дружини, хоч вона й сама фігурує в цьому ряду, навіть відкриває його. У давніх народних піснях теща ніде не фігурує у негативному плані, до неї тільки шле свої плачі-жалі безправна і зневажена чоловіковою родиною дочка. “Зла теща” з'являється тільки із занепадом патріархального укладу та емансипацією жінки в родинному і громадському житті.\nДєсятський — найнижчий щабель в поліцейсько-судовій ієрархії. Звичайний селянин, вибраний громадою і схвалений начальством для виконання поліцейських обов'язків на своєму кутку. Часом несе сторожову службу, бере участь у збиранні податків, взагалі є помічником сільського старости. Посада десяцького на Україні з'явилася із введенням губернського адміністративно-територіального поділу у 1782 р. і проіснувала аж до Жовтневої революції. Нар.: Доти чоловік добрий, доки його десятником не нарядили (Номис. — С. 21).\n49. Моргух, мандрьох, ярижниць. п'яниць — грішні жінки, перелічені залежно від міри падіння, чим далі — тим більш пропащі (див, також коментар: III, 86). З підрізаними пеленами. Стояли хльорки наголо — хльорка — жінка легкої поведінки (див. також коментар: III, 86). За давнім звичаєм, виявленій розпутниці обрізали косу, підрізали пелену і в такому вигляді водили по селу чи місту.\nБургомістр (нім. Вürgermeister) — міський голова. В часи Котляревського так звали старших членів міської ради. У старі часи в міському житті цехи відігравали першорядну роль, тому перелік міських урядовців відкривають цехмістри. Син канцеляриста міського магістрату, І. Котляревський двадцятирічним юнаком сам починав службу в канцелярії і прекрасно знав “чиновну братію”. Недарма через кілька років він залишив губернську канцелярію в Полтаві заради дуже нелегкого хліба домашнього вчителя в поміщицьких родинах. Досить сказати, що в ті часи поміщик міг записати неімущого вчителя своїх дітей у кріпаки. Можливо, саме це було причиною, чи однією з причин, що Котляревський через три роки залишив учителювання і поступив на військову службу. В усякому разі чиновникам у пеклі відведено друге місце — по табелю, так би мовити, суспільних гріхів — після панів, “що людям льготи не давали”. Третіми в цій ієрархії побачимо осіб духовного сану вкупі з “розумними филозопами”, до яких письменник теж немилосердний.\nКсьондзи до баб щоб не іржали — спочатку в І. Котляревського було “ченці”, потім замінено на “ксьондзи”. Вжитий письменником вираз широко побутував у народній творчості, в численних анекдотах, примовках, оповідках про гріховні діла ченців і попів. Так, у поемі М. Некрасова “Кому на Русі жити добре” священик, зустрівшись із мужиками і завівши розмову про їхнє зневажливе ставлення до духовенства, найперше дорікає, що вони обзивають попів “породою жереб'ячою”, складають “солоні приказки, Бридкі казки та співанки І всяку там хулу” (Некрасов М. О. Кому на Русі жити добре. — К., 1955. — С. 16). Для ксьондзів католицької церкви обов'язкова безшлюбність — целібат. У православній церкві целібату дотримується лише чорне духовенство (ченці) та вищі представники білого духовенства. Рядовий православний священик міг одружуватися, але в разі смерті дружини вдруге одружуватися не мав права.\n75. Приданки — весільні гості з боку молодої, супроводжують її в господу молодого. В приданки беруть молодиць з сусідів і рідних молодої. Відома народна приказка: “Коня в позику не давай, а жінку в приданки не пускай”. Її зустрічаємо серед інших українських народних приказок, записаних І. Котляревським і переданих російському фольклористові І. Снєгірьову для включення до збірки “Русские в своих пословицах” (1831).\n76. Найважливіша заповідь патріархальної народної моралі: батько має повну владу над сином, але й повністю відповідає за нього. Ця заповідь знайшла вияв у народному прислів'ї, яке зустрічається далі в “Енеїді”: “Ледачий син — то батьків гріх” (V, 35).\n78. Це “ярмаркова” строфа. Доба феодалізму : — доба стійких соціальних перегородок, жорсткої градації між соціальними верствами та всередині них. Маємо непоодинокі приклади того, як це відбилося в “Енеїді”. Один з них — перед нами. В пеклі, як і в земному житті, торговий люд розміщений по низхідній — від значніших до дрібніших. Першими в ряду названі власники крамниць, крамарі. В них предметом торгівлі були товари фабричного виробництва, як тоді говорили — крам. Яке місце займали крамниці в торгівлі, видно з того, що крамарям виділено мало не половину “ярмаркової” строфи — з десяти рядків чотири. За крамарями тісняться інші, які жили з торгівлі. І між ними градація низхідна, від перекупки до продавця збитню (див. далі). Слово “крамар” і замикає строфу, на цей раз у широкому значенні — торговці взагалі.\nМіняйло — той, хто займається розміном грошей. У давні часи існував значний різнобій у грошових одиницях, єдиної твердо встановленої грошової системи не було. Міняйло на ярмарку був обов'язковою і вельми помітною фігурою. Він виконував роль банку, міняючи за певну винагороду гроші на монету, потрібну для розрахунку, займався також іншими фінансовими операціями.\n…ті, що фиги-миги возять — фиги-миги — бакалія, ласощі, витребеньки. У словничку до третього видання “Енеїди” (1809) Іван Котляревський зазначив: “Фиги-миги — называется всякая греческая бакалея”. Люди з такими товарами мандрували на возі по селах та містах, продавали їх, а то й міняли на різну сільськогосподарську продукцію. Предметом продажу та обміну служили також лубочні картинки, книжки, цукерки тощо. Цих людей теж звали міняйлами. Міняйло Іцко виведений у повісті Івана франка “Вoa соnstrictor”. Про міняйлів писав Микола Некрасов у поемах “Коробейники” та “Дідусь Яків”.\nЩо в боклагах гарячий носять — збитенщики. Збитень готували так: розводили на воді або слабкому пиві мед, рідше патоку, додавали різні пряності — лавровий лист, перець, гвоздику, імбир та ін. і кип'ятили. Пили його гарячим.\n79. Гайдамака у первісному значенні: лайливе слово, означало “розбишака”, “волоцюга”. На українських землях, які входили до складу Польщі, у ХVІІІ ст. так звали учасників народно-визвольної боротьби проти шляхти, в тому числі учасників найбільшого гайдамацького повстання Коліївщини у 1768 р. під проводом Максима Залізняка та Івана Ґонти. Назва так і лишилася за ними, стала загальновживаною. Одночасно йшло переосмислення цього поняття, вживання його в позитивному значенні. Вирішальну роль у цьому відіграли твори Тараса Шевченка: “За святую правду-волю Розбійник не стане” (“Холодний Яр”).\nЗа що терплять пекельні муки всі паливоди і злодії — ясно. Інша справа з представниками різних професій у заключних чотирьох рядках строфи, їхній гріх полягає у тому, що вони ігнорують заповідь “не убий” (різники), завдають болю тваринам (коновали, ковалі, які кують, таврують коней, взагалі мають справу з вогнем, що містить у собі магічну, чудодійну силу), виготовляють різні вироби з шкіри та шерсті забитих тварин (кушніри, ткачі, шаповали). Недоброго, негуманного в усі часи не бракує. Так побудоване людське життя. Одначе народна мораль не виправдовує, не називає добром жорстокість навіть неминучу, навіть спрямовану на благо людей. Особливо найбільшу жорстокість — насильне позбавлення життя іншої живої істоти. Схвалювати вбивство, самому похвалятися ним, навіть коли йдеться про вбивство в бою лютого ворога або коли мова йде про тварину, годовану на пожиток людям, не годиться. Нар: Дай боже на пожиток! (Як колять кабана. Один дурень сказав “Боже поможи”, так сміялись з його, поки й вмер — не забули. — Номис. — С. 7).\nМіщани — міські жителі: торговці, ремісники та ін. Були і панські, і казенні — за кріпосного права селяни ділилися на панських, що були власністю того чи іншого поміщика, і казенних, що були власністю держави, або, інакше кажучи, царського двору. Строфа наголошує на тому, що пекло розраховано на грішників усіх станів. Комічно обігрується догмат церкви “Перед богом усі рівні”. Пекло, як і всесвіт, поділено на дві ворожі, взаємовідштовхуючі частини: “невірні і християни”. Далі такий антонімічний поділ (тьма і світло, бог і сатана, добро і зло, верх і низ) фігурує не тільки в релігійному та соціальному аспектах, а й у зниженому, бурлескно-побутовому плані, в різноманітних, калейдоскопічне несподіваних поворотах.\n81. У XVIII ст. відірване від живого життя, схоластичне віршування досягло просто незвичайних розмірів. Редакція журналу “Киевская старина”, публікуючи у 80-х роках XIX ст. один із зразків такого віршування — “Панегірик Кочубеям”, — справедливо зазначала: “Віршописання — хвороба наших предків XVIII ст. На нього витрачали багато часу в школах, до нього вдавалися з найнікчемніших приводів і не було, певне, більш-менш грамотної і скільки-небудь незайнятої людини, яка б не займалася цією справою. Поезії у подібних творах не знайдете ніякої, пустота змісту, штучність побудови, важка форма, вбивчий силаб — такі їх прикметні риси. З неприємним почуттям берешся за подібні рукописи і з досадою кидаєш їх після кількох хвилин читання” (К. с. — 1887. — Кн. 6 — 7. — С. 495). Тільки в народній творчості, деяких сатиричних, різдвяних та великодних віршах мандрованих дяків пробивалася свіжа і здорова течія, яка оплодотворила “Енеїду” — перший твір нової української літератури.\nРозпинали на бику — бик — старовинне знаряддя тортур (аналогічне російській “кобыле”), дошка з вирізами для шиї і рук, яку на час покарання надівали на засудженого.\nІ восьму заповідь забувши — восьма з біблійних Мойсеевих заповідей — “Не украдь”. Строфа ця додана І. Котляревським до підготовленого ним самим видання “Енеїди” (1809). Вона спрямована проти першого видавця “Енеїди” Парпури Максима Йосиповича (1763 — 1828), який, скориставшись одним із списків “Енеїди”, видав перші три частини поеми без відома і згоди автора. І. Котляревський лишився невдоволеним виданням.\n85. Пустомолки — іронічно переосмислене слово “богомолки”.\n86. Мандрьохи, хльорки і діптянки — зневажливі прізвиська жінок легкої поведінки; їх перелік подається по низхідній. Мандрьоха — одружена жінка, яка залишила сім'ю і пішла блукати по людях. Так називали й тих, які з незаконно народженою дитиною йшли з рідної домівки (“Катерина”, “Наймичка” Т. Шевченка). Мандрьоха не завжди була пропащою жінкою, повією. Часто, зійшовши з дому, вона наймалася десь у чужих людей і жила самостійно. Таке явище було викликане тим, що жінка була в повній залежності від чоловіка і не мала права розірвати шлюб. У “Кайдашевій сім'ї” І. Нечуя-Левицького молодиця Мелашка, не витримавши знущань свекрухи, рушає з односельцями перед Великоднем до Києва, тут відстає від своїх і йде в найми. Таким чином Мелашка опиняється у становищі мандрьохи, хоч письменник і не вживає цього слова. Тільки через рік чоловік (Лаврін) знайшов Мелашку і вмовив повернутися додому.\n89. Манія — сурик, червона фарба. Вживається також у значенні “проява”, “привид”, “злий дух”. І. Франко до записаного в рідному селі Нагуєвичі виразу “Манія якась мене сі вчепила” дає пояснення: “Вірять в існування якогось демона Манії, що чіпаєся людей і осліплює їх, мішає їх розум”. Інший вираз “Ти, манійо якась!” — пояснює І. Франко, — “прикладається до гарної жінки, що баламутить чоловіка” (Франко. Приповідки. — Т. 2. — С. 377).\n91. Це “відьомська” строфа. Віра в чари, в магічну силу ворожіння, чаклування з прадавніх часів займала значне місце в житті народу. Недарма в жіночому колі пекла ворожкам відведена ціла строфа (тоді як “ворожбитам і чародіям” у чоловічому колі присвячено один рядок — III, 79). Чари, спрямоване проти інших чаклунство засуджувалося дуже суворо. Були непоодинокі випадки самосуду та різних способів виявлення “відьом” (пригадаймо “Конотопську відьму” Г. Квітки-Основ'яненка, “Відьму” М. Коцюбинського). Нар.: Ворожка з бісом накладає. Хто ворожить, той душею наложить (Номис. — С. 4).\nНа припічках щоб не орали — про жінок, які жили тільки з ворожіння, говорили: “Вона на припічку оре”. Слід давньої, праязичницької віри в магічну силу вогню: ворожать біля печі, на припічку.\n93. Були в свитках, були в охвотах — охвота — старовинний верхній жіночий одяг, подібний до свитки. Одначе свита, сіряк, серм'яга — одяг простолюду (звідси сірома — біднота, голота), а офота — жінок з більш заможних верств населення.\nДульєти — жіноче плаття з м'якої шовкової тканини; святкове парадне вбрання вищих станів, дворянок, аристократок.\n“панів там мордували”, за ними йдуть “всі старшини без розбору”, “судді, підсудки, писарі”, попи і т. д., аж до “купчиків проворних”, міняйл і шинкарів. Другий ряд — приватно-сімейний, грішники, що порушують вимоги народної моралі: самовбивці, розпусники, брехуни, п'яниці, ворожбити і т. д. Ранжир послідовно витриманий — від найбільших грішників до дедалі менших.\nВ пеклі Котляревського, так само, як і в змальованому далі раю, діє народний моральний кодекс, тому тут немає покараних за гріхи власне проти церкви та православ'я як державної релігії. Тимчасом Карний кодекс Російської імперії відкривався статтями, які передбачали сувору кару за злочини супроти релігії. Найважливіший злочин — богохульство, за ним — образа святині, зрив богослужіння, єресь, відступництво, святотатство, лжеприсяга і т. д. Всього цього немає в І. Котляревського.\n94.3 пекла Еней з Сівіллою попадають в чистилище, де душі померлих очищаються від гріхів перед тим, як потрапити до раю, або, згідно з іншими релігійними уявленнями, де зважують їхні добрі й благі, праведні й грішні земні діла, щоб відправити у рай чи в пекло.\n95. Як між гадюки чорний уж — чорний уж — під такою назвою автор, мабуть, мав на увазі або поширений і зараз у степовій зоні України вуж водяний (Nаtrіх tessellatа), який, на відміну від звичайного вужа, часто на тім'ї має чорну пляму, або неотруйну вужеподібну змію мідянку (Соronella аustriacа), що теж водиться на Україні і через подібний колір шкіри дуже схожа на чорну гадюку.\n97. Статут, Литовський статут — кодекс законів Великого князівства Литовського, до складу якого з XIV — до другої половини XVI ст. входили українські землі. “Статут” мав три редакції (1529, 1566, 1588), кожна з яких збільшувала привілеї панства, шляхти і урізувала права селянства. На Україні Литовський статут діяв і за часів Речі Посполитої, і після приєднання Лівобережної, потім Правобережної України до Росії. За царювання Катерини II на українські землі було поширене загальноросійське законодавство. Одначе на практиці Литовський статут діяв до 1840 р. Недарма І. Котляревський пише “наш Статут”. Окремі положення Статуту (про “межеві суди”) залишалися в силі на землях історичної Гетьманщини — Чернігівщині і Полтавщині — до 1917 р.\nІ толковав якихсь монадів — монада (від грец. одиниця) — найпростіша неподільна єдність, самосуща духовна субстанція, яка лежить в основі Всесвіту, будь-якого буття. Поняття монади є основним у філософській системі німецького вченого Лейбніца (1646 — 1716), викладеної у його “Монадології”, “філософському лексиконі” та інших працях. Філософські ідеї Лейбніца були відомі на Україні.\n98. Що з ґудзиками за мундир — з часів Петра І чиновники різних цивільних відомств, в тому числі юристи, носили встановлену форму одягу — мундир. Тому одержати мундир судді, наприклад, значило бути затвердженим на урядовій посаді згідно з “Табелем про ранги”. На Україні кінця XVIII ст. доживали віку старі судові установи та посади, пов'язані з полковим устроєм і давніми традиціями самоврядування. За умов витіснення старих судових інституцій і впровадження централізованої судової системи одержати мундир для юриста — значило увійти в нові штати.\n117. Тютюнкова горілка — настояна на тютюні, через те від неї швидше п'яніють. Настояную на бодян — бодян — ароматична вічнозелена рослина.\nПід челюстями запікану - челюсті — вихід хатньої печі у вигляді арки між припічком і внутрішньою частиною печі. До челюстей зручно досягти рукою, тут можна щось розігрівати, смажити та ін.\nСластьони - пряжені на маслі або олії млинці з пшеничного борошна. Г. Квітка-Основ'яненко в “Салдацькому патреті” в жартівливо-утрируваному тоні малює “сластьонницю з грубкою” у ярмарковому ряду: “...Тільки спитай, на скільки тобі треба сластьоних, так живо підніме пелену та й зніме стару онучу [слово “онуча” тут ужите в первісному значенні — кусок тканини, ганчірка), що нею горщик з тістом накритий, щоб, знаєте, тісто на холоді не простивало, і затим під пеленою у себе держить; от пальці послине, щоб тісто не приставало, то й вщипне тіста, та на сковороду ув олію — аж шкварчить! — та зараз і пряжеть, і подає, а вже на олію не скупиться, бо так з пальців і тече, тільки, знай, обсмоктує” (Квітка-Основ'яненко Г. Твори: В 2 т. — К., 1978. — Т. 1.- С. 30).\nЗ кав'яром буханці — спосіб приготування: “Відварюють яловичину з сіллю, а тим часом вчиняють житні з гречаною мукою млинці, і це подасться разом. Буханці нічим не мастять” (Маркевич. — С. 150 — 151). Цей спосіб описаний у 50-х роках XIX ст. Неясно, чому страва називається “з кав'яром”. У одинадцятитомному тлумачному “Словнику української мови” слово “кав'яр” зафіксовано в значенні “ікра”. Можливо, щось пропущене в описі Маркевича. Ікрою, або кав'яром (зараз застаріле), називають також страву з дрібно посічених овочів, грибів. Можливо, яловичину поливали якимось соусом, приправою.\nРогіз (Tuphа) - трав'яниста багаторічна рослина. У молодого рогозу їдять соковиту нижню частину обчищеного стебла.\n119. Палаш - холодна зброя; прямий, довгий, гострий з обох боків (з тильного боку до половини) клинок. Був на озброєнні російської армії з початку XVIII ст. до 70-х років XIX ст.\n122. У цій строфі названі всі, хто не заслужив раю, кому там не місце. У ній наочно представлена ієрархія державних інституцій, класів, що стояли над народом. Бракує тільки вершини піраміди -- імператора. Державна бюрократія (“чиновні”) - землевласники і промисловці (“грошей скрині повні”), купецтво (“в яких товстий живіт”), вчені (“що з книгами в руках”), армія (але не вся, а “рицарі” — офіцерський корпус, генералітет — до того ж поставлені в один ряд з “розбишаками”). І нарешті основа піраміди — духовенство.\nНе ті, що в золотих шапках — золоті шапки — мітри, які носили високопоставлені представники церковної ієрархії, починаючи від єпископа. Кому немає місця в раю, той мусить бути в пеклі. Отже, всі згадані в коментованій строфі — там. І розташування церковного кліру в строфі — нижче духовенство всупереч ієрархії стоїть над вищим — мас свою фольклорну основу. В фольклорі європейських народів, зокрема німецькому, відоме оповідання про монаха в пеклі, який стоїть у вогняному котлі на голові єпископа і завдяки цьому терпить менші муки. Іван франко подав українську паралель до цього оповідання, записану ним в рідному селі Нагуевичах: “Селянин по смерті стрічає свого священика в пеклі. “Єгомость, а ви що тут робите?” — запитав він. “Мовчи, дурню! — відповів піп. — Я тут на біскуповій голові стою” (Франко І. Зібр. творів: У 50 т. — К., 1983. — Т. 39. — С. 70).\n126. “Він божої. — сказала. — крові” — предок Анхіза, родоначальник троянців Дардан, був сином громовержця Юпітера.\n128. Побіг старий не просто — боком — Анхіза, за те, що похвалився інтимним зв'язком з богинею Венерою, розгніваний Юпітер ударив громом, після чого той став кульгати на одну ногу.\nСпівали тут і колядок — різдвяні свята — найліпша пора для вечорниць і досвіток. Різдвяні обряди переплітаються з іграми та розвагами молоді на вечорницях (наприклад, вечорниці в перший день різдва в п'єсі Тараса Шевченка “Назар Стодоля” та в повісті Миколи Гоголя “Ніч перед різдвом”).\nТреба розрізняти колядки і коляди. Колядки мають обов'язково тільки світський зміст, коляди присвячені духовно-релігійним темам (“Ой сів Христос вечеряти” та ін.). Тому в пеклі співали саме колядки, а ні в якому разі не коляди.\nПо спині лещатами били — лещата — дві зв'язані палиці, між якими затискується якийсь предмет.\nЛещатами називають лозини, з яких плететься тин. Ймовірно, саме в такому значенні це слово вжите в “Енеїді”. Можливо, йдеться про різновид гри в “джгута”, коли одному закривають очі і б'ють по закладеній на спину руці (долонею, джгутом, лозиною з тину і под.; див. коментар: І, 37).\n132. Джерегелі — коси, дрібно заплетені й викладені вінком на голові. Вегері — танець, ніби угорського походження. Скакати вегері — танцювати навприсідки; У “Словнику” П. Білецького-Носенка зазначено: вегері — те саме, що й танець гайдук (див. коментар: І, 30) (Білецький-Носенко П. Словник української мови. — К., 1966. — С. 92).\nУ хатніх вікон підслухали — в день святого Андрія (30 листопада за ст. ст.) або перший день різдва дівчата гадали, чи вийдуть цього року заміж. Один із способів: увечері дівчина йде підслухувати під сусідські вікна. Як почує, що хтось комусь у хаті скаже: “Іди!” — то вийде, а коли почує слова, зміст яких зводиться до “сиди на місці!”, — то не вийде.\nХодили в північ по пусткам — у народній творчості відомо немало легенд про страшні, закляті місця, які людям слід обминати, — пустки (див. коментар: III, 27). Ці місця пов'язані з діями “нечистої сили”: чортів, відьом, з якоюсь страшною подією, убивством. Слухання таких історій справляє особливе враження у відповідній ситуації. Вечорниці в довгі осінні та зимові ночі були найкращим місцем для слухання всіх тих страшних історій в дусі гоголівського “Вія” чи “Мертвецького великодня” Г. Квітки-Основ'яненка. Улюблений час “нечистої сили” — з півночі до третіх півнів. Знаходилися сміливці, що зголошувалися сходити опівночі на страшне чи то закляте місце, билися об заклад. Інші, бувало, чинили перешкоди, страхали сміливців.\nУ другому акті п'єси Т. Шевченка “Назар Стодоля” (дія відбувається у XVII ст.) зображені вечорниці. Серед інших епізодів зустрічаємо тут і ходіння “в північ по пусткам”. Ключниця сотника Хоми Кичатого, козир-дівка Стеха похваляється сходити в стару корчму за селом, яку “і днем люди хрестячись обходять, а вночі ніхто не посміє”. Складається умова за всіма правилами: Стеха, коли не дотримає слова, ставить “піввідра слив'янки, три куски сала і паляницю”, друга сторона — “музикантів на всю”, тобто на весь вечір. Щоб повірили, Стеха мусить принести цеглинку, або кахлю з груби, або що хоче, тільки з корчми.\nКонвалія (Соnvallarіа) — багаторічна трав'яниста рослина. Настій з квіток конвалії здавна застосовується як ліки при серцевих хворобах. На Україні росте один вид — конвалія травнева.\nЛюбисток (Levisticum) — ароматна трав'яниста рослина. Корінь і листя використовуються в народній медицині.\n139. Покіль не будуть ціловати Ноги чиєїсь постола — віщий голос заглядає далеко вперед у грядущі віки. Заснована Енеєм Римська держава стоятиме до того часу, поки язичество не впаде під натиском нової релігії — християнства — і на її місці виникне Священна Римська імперія під зверхністю папи. Гумористичне обігруеться відомий вираз: “Цілувати пантофлю папи”.\nЗМІСТ Частина перша Частина друга Частина четверта Частина п′ята Частина шоста Коментар "Енеїда" в мережі


Нерозкриті таємниці 20 найзагадковіших об’єктів світу | Expres.online\nНерозкриті таємниці 20 найзагадковіших об’єктів світу\nпублікація: 20:01 10.11.2017\nЛітаємо в космос, наввипередки будуємо хмарочоси, клонуємо живі організми і робимо багато такого, що ще недавно здавалося неможливим. І при цьому досі нездатні розгадати загадки будівельників і мислителів, що жили тисячоліття тому. Стародавній булижник вагою в сотню тонн дивує нас більше, ніж комп’ютер розміром у пів-долоні.\n1. Стоунхендж, Великобританія, Солсбері\nВівтар, обсерваторія, гробниця, календар? Вчені так і не прийшли до єдиної думки. П’ять тисяч років тому з’явилися кільцевий рів і вали навколо нього діаметром 115 м. Декількома століттями пізніше древні будівельники доставили сюди 80 чотиритонних каменів, а ще через пару століть – 30 мегалітів вагою 25 тонн. Камені були встановлені по колу і у вигляді підкови. Той вигляд, в якому Стоунхендж дійшов до наших днів, багато в чому результат людської діяльності недавніх століть. Люди продовжували трудитися над камінням: селяни відколупувати від них шматочки-обереги, туристи мітили територію написами, а реставратори додумали за стародавніх, як тут у них що стояло правильно.\n2. Піраміда Кукулькана, Мексика, Чичен-Іца\nЩороку в дні весняного і осіннього рівнодення біля підніжжя святилища верховного божества майя – Пернатого Змія – збираються тисячі туристів. Вони спостерігають диво «явлення» Кукулькана: Змій рухається вниз вздовж балюстради головних сходів. Ілюзію створює гра трикутних тіней, що відкидаються дев’ятьма платформами піраміди в той момент, коли сонце, що хилиться до заходу, протягом 10 хвилин висвітлює її північно-західний кут. Було б святилище зміщене хоч на градус, нічого подібного б не відбувалося.\n3. Карнакські камені, Франція, Бретань, Карнак\nУ цілому близько 4000 мегалітів заввишки до чотирьох метрів розставлені стрункими алеями неподалік від міста Карнак. Ряди йдуть паралельно один одному або розходяться віялом, подекуди утворюють кола. Комплекс датується V-IV тисячоліттям до н.е. У Бретані ходили легенди, що це чарівник Мерлін змусив закам’яніти шеренги римських легіонерів.\n4. Кам’яні кулі, Коста-Ріка\nАртефакти доколумбової епохи, розкидані поблизу Тихоокеанського узбережжя Коста-Ріки, були виявлені в 1930-і роки працівниками бананових плантацій. Сподіваючись знайти всередині золото, вандали зруйнували багато куль. Зараз більшість з тих, що залишилися, зберігаються в музеях. Діаметр деяких каменів досягає 2,5 метра, вага – 15 тонн. Призначення їх невідоме.\n5. Скрижалі Джорджії, США, Джорджія, Елберт\nУ 1979 році хтось під псевдонімом RC Christian замовив будівельній фірмі виготовлення та встановлення монумента – конструкції з шести гранітних монолітів загальною вагою понад 100 тонн. На чотирьох бічних плитах викарбувані десять заповідей нащадкам на восьми мовах, включаючи російську. Останній пункт говорить: «Не будьте раком для Землі, природі теж залиште місце!»\n6. Нураги Сардинії, Італія, Сардинія\nНапівконічні споруди, що нагадують величезні вулики (висотою до 20 м), з’явилися в Сардинії в кінці II тисячоліття до н.е., до приходу римлян. Вежі побудовані без фундаменту, з накладених один на одного кам’яних блоків, що не скріплені ніяким розчином і тримаються тільки за рахунок власної ваги. Призначення нурагів невідоме. Характерно, що археологи не раз виявляли при розкопках мініатюрні моделі цих веж з бронзи.\nАрхеологічний парк на висоті 3700 метрів і площею 3000 га розташований на північ від столиці Імперії інків. Оборонний і одночасно храмовий комплекс був побудований на рубежі XV-XVI століть. Зигзагоподібні зубчасті стіни, що досягають 400 метрів в довжину і шести у висоту, складені з 200-тонних кам’яних блоків. Як інки встановлювали ці блоки, як підганяли їх один під інший – невідомо. Зверху Саксауаман виглядає як зубаста голова пуми Куско (місто було закладено у формі священної тварини інків).\n8. Аркаїм, Росія, Челябінська область\nПоселення епохи бронзи (III-II тисячоліття до н.е.) знаходиться на тій же широті, що й Стоунхендж. Збіг? Вчені не знають. Два ряди кругових стін (діаметр – 170 м), система водостоків і каналізація, колодязь в кожному будинку – свідоцтва високорозвиненої культури. Пам’ятник був виявлений студентами та школярами з археологічної експедиції в 1987 році. (На фото – модель-реконструкція.)\n9. Ньюгрейндж, Ірландія, Дублін\nКельти називали його курганом фей і вважали будинком одного зі своїх головних богів. Круглу споруду з каменя, землі і щебеню діаметром 85 метрів було зведено понад 5000 років тому. Всередину кургану веде коридор, який закінчується ритуальною камерою. У дні зимового сонцестояння ця камера яскраво висвітлюється на 15-20 хвилин променем сонця, що потрапляє у віконце над входом в тунель.\n10. Кораловий замок, США, Флорида, Хомстеді\nХимерну структуру самостійно за 28 років (1923-1951) побудував латвійський емігрант Едвард Ліндскалнін на честь втраченого кохання. Те, як людина скромного зросту і статури переміщувала в просторі величезні блоки, залишається загадкою.\n11. Статуї «рептилоїдів», Французька Полінезія, острів Нуку-Хіва\nСтатуї в містечку під назвою Темехеа-Тоху на Маркизських островах зображують дивних істот, вигляд яких у масовій свідомості пов’язується з інопланетянами. Вони різні: є великі великороті «рептилоїди», а є й інші: з маленькими тулубами і непропорційно великими витягнутими головами-шоломами з величезними очима. Спільне в них одне – лютий вираз обличчя. Чи були це прибульці з інших світів або просто жерці в масках – невідомо. Статуї датуються приблизно початком II тисячоліття.\n12. Піраміди Енагуні, Японія, архіпелаг Рюкю\nМонументи з величезних кам’яних платформ і стовпів, розташованих під водою на глибині від 5 до 40 метрів, були виявлені в 1986 році. Головна з цих споруд має вигляд піраміди. Недалеко від неї знаходиться велика площа зі сходами, схожа на стадіон з глядацькими трибунами. Один з об’єктів нагадує величезну голову, як у статуй моаї на острові Пасхи. У науковому середовищі ведуться суперечки: багато хто вважає, що лежачі на дні океану утворення мають виключно природне походження. Але одинаки типу Масаакі Кімури, професора університету Рюкю, який неодноразово пірнав до руїн, наполягають, що тут не обійшлося без людини.\n13. Гозекське коло, Німеччина, Гозекі\nКільцева система концентричних ровів і дерев’яних огорож була створена в період між 5000 і 4800 роками до н.е. Зараз комплекс реконструйований. Імовірно, він використовувався як сонячний календар.\n14. Великий Зімбабве, Зімбабве, Масвінго\nОдна з найбільших і найстаріших кам’яних споруд Південної Африки будувалася з XI століття, а в XV з невідомої причини була занедбана. Всі конструкції (до 11 метрів у висоту і 250 у довжину) зведені методом сухої кладки. Імовірно, в поселенні жило до 18 000 чоловік.\n15. Делійська колона, Індія, Нью-Делі\nЗалізна колона заввишки більше 7 метрів і вагою понад 6 тонн – частина архітектурного комплексу Кутб-Мінар. Була відлита в честь царя Чандрагупти II в 415 році. З незрозумілих причин колона, майже на 100% зроблена з заліза, практично не піддається корозії. Вчені намагаються пояснити цей факт різними причинами: особливою майстерністю і технологіями давньоіндійських ковалів, сухістю повітря і специфічними кліматичними умовами в районі Делі, формуванням захисної оболонки – зокрема, в результаті того, що індуси покривали священний монумент оліями і пахощами. Уфологи, як зазвичай, бачать в колоні черговий доказ втручання позаземного розуму. Але таємниця «нержавійки» досі не розгадана.\n16. Лінії Наски, Перу, плато Наска\n47-метровий павук, 93-метрова колібрі, 134-метровий орел, ящірка, алігатор, змія, інші зооморфні і людиноподібні істоти … Гігантські зображення з висоти пташиного польоту здаються видряпаними на позбавленій рослинності гірській породі, причому ніби-то однією рукою, в єдиному стилі. Насправді це борозни глибиною до 50 см і шириною до 135 см, зроблені в різний час в V-VII століттях.\n17. Обсерваторія Набта, Нубія, Сахара\nУ пісках поруч з висохлим озером знаходиться найстаріший археоастрономічних пам’ятник на планеті, на 1000 років старший за Стоунхендж. Розташування мегалітів дозволяє визначати день літнього сонцестояння. Археологи вважають, що люди тут жили сезонно, коли в озері була вода, тому потребували календарів.\n18. Антикітерський механізм, Греція, Антікіфера\nМеханічний пристрій з циферблатами і стрілками на початку XX століття було знайдено на затонулому кораблі, що прямував з Родосу (100 рік до н.е.). Після тривалих досліджень і реконструкцій вчені з’ясували, що прилад виконував астрономічні завдання – дозволяв стежити за пересуванням небесних тіл і здійснювати дуже складні обчислення.\n19. Плити Баальбека, Ліван\nРуїни римського храмового комплексу відносяться до I-II століття н.е. Але римляни звели святилища не на порожньому місці. У основі храму Юпітера лежать давніші плити вагою 300 тонн. Західну підпірну стінку становить ряд «Трилітонів» – трьох вапнякових блоків, кожен більш 19 м у довжину, 4 м у висоту і вагою близько 800 тонн. Римська техніка не в змозі була піднімати таку вагу. До речі, неподалік від комплексу вже не одну тисячу років лежить ще один блок – під 1000 тонн.\n20. Гебеклі-Тепе, Туреччина\nКомплекс на Вірменському нагір’ї вважається найдавнішим з найбільших мегалітичних споруд (орієнтовно X-IX тисячоліття до н.е.). У той час люди ще займалися полюванням і збиранням, але хтось зміг спорудити круги з величезних стел із зображеннями звірів.


Майже кожного року починаючи з дня свого заснування, Адвокатська компанія «Правочин» посідає почесні місця в рейтингу «50 провідних юридичних фірм України», який щорічно проводиться видавництвом «Юридична практика». Рейтингування здійснюється за багатьма критеріями діяльності юридичної фірми, до яких зокрема відносяться: загальний дохід компанії, кількість працюючих юристів, фінансова ефективність, складність угод та судових спорів, що супроводжувала компанія. Важливе значення також має репутація компанії на ринку юридичних послуг, адже визнання колег – найбільша гордість адвоката.\nНаціональне незалежне дослідження "Ukrainian Law Firms 2016. A Handbook for ForeignClients"\nЗа підсумками 14-го національного незалежного дослідження "Ukrainian Law Firms 2016. A Handbook for ForeignClients" АК «Правочин» підтвердила свою високу експертність і професіоналізм команди в судовій і податкової практиках, а також вперше була відзначена серед лідируючих юридичних компаній в практиці банкрутств.\nУ списки рекомендованих юристів увійшли:\n• Олександр Онищенко - судова і податкова практики;\n• Олександр Пащенко - практика банкрутств.\n*** Дослідження «UkrainianLawFirms 2016. A Handbook for ForeignClients» виходить англійською мовою і презентує провідні юридичні фірми України в ключових галузях права. Довідник покликаний допомогти іноземному бізнесу в виборі партнерів, надаючи оцінку розвитку і досягнень внутрішнього юридичного ринку в одному джерелі. Довідник підготовлений видавництвом «Юридична Практика».\nВибір клієнта: 100-кращих юристів України\nОсобливість цього рейтингу в тому, що найкращих серед юристів обирають безпосередні споживачі юридичних послуг, тобто наші клієнти. Керівники дослідження шляхом опитування клієнтів намагались об’єктивно визначити імена найавторитетніших представників юридичного бізнесу. Партнери Адвокатської компанії «Правочин», адвокати Олександр Оніщенко та Олександр Пащенко увійшли до ТОП-100 кращих юристів України – дослідження ринку юридичних послуг, що кожні два роки здійснюється видавництвом «Юридична газета».\nРейтинг ТОП-100 кращих менеджерів України\nЩорічно авторитетне ділове видання «Інвест-газета» визначає ТОП-100 найкращих менеджерів України, людей які відіграють ключову роль в українській економіці та часто визначають економічний курс країни. Рейтингування проводиться за галузевим принципом ( наприклад машинобудування, агрохолдинги, банки, тощо). За версією «Інвест-газети» керуючий партнер АК «Правочин», адвокат Олександр Оніщенко визнаний одним з кращих ТОП-менеджерів України в сфері надання юридичних послуг.


В області затримали дві групи чорних лісорубів, загальна вартість збитків становить понад пів мільйона гривень\nСлужба безпеки України затримала на Кіровоградщині десятьох осіб, які займалися незаконним вирубуванням дерев. Про це повідомила пресгрупа УСБУ в області.\nЗбитки держави оцінюють у понад 600 тисяч гривень.\n"У Світловодському районі працівник одного з державних лісових господарств вирішив підзаробити. Користуючись службовим становищем, зловмисник систематично вирубував насадження на увіреній йому ділянці для продажу місцевому населенню", – йдеться у повідомленні.\nЩе дві групи чорних лісорубів, із 4 і 5 осіб у кожній, викрили правоохоронці в Голованівському районі області. Ділки діяли за аналогічною схемою, а дерева вирубували у лісосмугах поблизу населених пунктів. Затримали зловмисників під час відвантаження чергових партій деревини. За попередніми оцінками, унаслідок їхніх протиправних дій, державі завдано збитки на понад 300 тисяч гривень.\nНині у межах розпочатих кримінальних проваджень тривають слідчі дії. Вирішуєть питання щодо оголошення затриманим про підозри у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 246 (незаконна вирубка лісу) Кримінального кодексу України.


Як зробити септик з еврокубов своїми руками\n21-08-2015, 08:57 Інженерні системи 0 коментарів\nСептик – найбільш економічна та ефективна зливна система для будинку й дачної ділянки. Септик з єврокубов своїми руками можна зробити за певною схемою.\nДля початку необхідно провести розрахунки. Прийнято вважати, що в середньому людині в день потрібно приблизно 200 літрів води. Щоб стічні води, що пройшли повну переробку, потрібно 3 доби. Отже, для сім'ї з 3-х чоловік буде потрібно септик, обсяг якого становить 2 кубометрів.\nЩоб побудувати септик з єврокубов своїми руками, вам будуть потрібні дві ємності. Для зовнішньої каналізації можна використати більш широку трубу, для газовідводу і з'єднання єврокубов – пластикові труби. З другої ємності труба веде до поля фільтрації, обидві ємності мають люки (або труби) для чищення. У першій ємності повинна бути вентиляційна труба.\nСептик з еврокубов\nУстановка вхідних і вихідних патрубків для перетворення ерокубов в резервуари для септика.\nВирити траншеї розміром ширше септика з усіх сторін на 20 см.\nЗалити дно траншеї бетоном.\nВстановити в траншеї єврокуби.\nЗалити бетоном стінки еврокубів. У процесі бетонування резервуари повинні бути наповнені водою.\nСтінки єврокубів утеплити з допомогою пінополістиролу або іншого утеплювача. Щоб всі з'єднання були герметичними, проклейте їх герметиком і замотайте технічним скотчем.\nДля створення сприятливого середовища для існування бактерій необхідно в ємності додавати биоактиваторы, а також утеплити септик зверху.\nЗміцнити єврокуби дерев'яними або залізними щитами.\nНа трубу, з якої витікає очищена вода, поставити зворотний клапан, це запобіжить попаданню вод із зони аерації в неї назад.\nСептик з єврокубів своїми руками обійдеться вам дешевше при використанні єврокубів б/у. Чистити його від накопиченого мулу потрібно не раніше, ніж через 1 рік, коли мул підійде до рівня сполучної труби. Чистка займає в середньому 30 хвилин, і після цього система знову готова до роботи.\nЯк зробити каналізацію на дачі своїми руками\nСептик Топас і його особливості\nДеякі особливості установки септика