Львів м Цитадель 2009 р. У Львові на місці колишнього концтабору збудують висотний готель та…\nПошук по розділу сайта 2009 р. У Львові на місці колишнього концтабору збудують висотний готель та розважальний…\n2009 р. У Львові на місці колишнього концтабору збудують висотний готель та розважальний комплекс?\n22 липня у Львівській міській раді відбудуться громадські слухання проекту конгрес-готелю на Цитаделі.\nПроект будівництва на Цитаделі, який має містобудівне та історикомістобудівне обґрунтування, уже обговорили на консультативній раді управління охорони історичного середовища Львова та на містобудівній раді. Концепцію освоєння території Цитаделі розробив ДІ «Містопроект»на замовлення інвестора -ТзОВ «Інвестбуд», президент якого Юхим Поляков обіцяє залучити до будівництва італійські інвестиції.\nБагатоповерховий готель із оглядовим майданчиком на вершечку передбачає розважальний комплекс, паркінг на 1260 авт, концертний зал на 1500 місць, фестивальне поле, багаторівневі підземні паркінги, підземний фунікулер із від Стефаника та грандіозні сходи на кшталт Потьмкінських в Одесі.\nНагадаємо, Цитадель площею майже 30 гектарів розташована на горі, що є однією з ландшафтних домінант Львова і має унікальне природне, історичне та рекреаційне значення. Тут збереглися археологічні об’єкти дохристиянського періоду та фортифікаційні споруди цілісного оборонного комплексу середини ХІХ ст. У роки другої світової війни на Цитаделі був концтабір, де замордовано близько 140 тис. людей: росіян, євреїв, італійців, бельгійців, французів.\nТому, перш ніж львівська громада збереться на обговорення цього проекту, ЗІК вирішив подати їй до морально-етичних роздумів інформацію про цей замовчуваний факт. Дані про концтабір військовополонених узяті із дослідження «Львівська цитадель» Тараса Піняжка, розділ з якого розміщений на сайті колишнього директора Національного музею у Львові Олександра Хохуліна.


Скільки золота видобуває Росія? | Питання та відповіді\nСкільки золота видобуває Росія?\nКитай збирається цього року видобути понад 300 тонн золота і крім того, багато його імпортує, готуючись до світового фінансового краху і переходу на золоте забезпечення своєї валюти. А що ж Росія?\nРосія теж видобуває досить багато золота, в 2011 році було вироблено 212, 122 тонни\nзолота, і за цим показником вона займає п’яте місце в світі, після Китаю, Австралії, ПАР і США. Значна кількість цього золота скуповує ЦБ РФ і направляє на поповнення золотовалютних резервів РФ і станом на початок 2012 року в ЗВР РФ знаходилося 883, 3 тонни золота, що становило 9, 1% від загальної вартості ЗВР. Слід зазначити що кількість золота в ЗВР РФ в кількісному відношенні неухильно зростає, так на початку 2007 року воно становило 402 тонни, тобто за п’ять років приріст склав майже 120%.\nЩо ж стосується Китаю то необхідно глянути на дані про офіційних світових запасах золота по країнах і організаціям.\nЛегко помітити що хоча в резервах Китаю дещо більше золота ніж у РФ але його частка в ЗВР набагато нижче, тобто ЗВР Китаю майже повністю зосереджено в доларах і євро, яким пророкують крах то по черзі то сукупно. Природно що цей дисбаланс не може не "лякати" Китай і змушувати його прискореними темпами скуповувати за готові звалитися євро і долари вічно дорогоцінний золото. Проблема тільки в тому, що таку скупку потрібно виробляти вкрай обережно, в іншому випадку вона може викликати як зліт цін на саме золото так і знецінення основних валют ЗВР – долара та євро.\nJeni Відповів 1 місяць тому Коментувати\nПісля декількох років спаду в середині 2000-ч років видобуток золота в Росії стала знову зростати.\nЗа 2013 в Російській Федерації було видобуто благородного металу 254 тонни і 200 кілограмів. Це і золото первинної видобутку і вторинний, попутний метал. Золота первинної видобутку 214 тонн, з яких 66 тонн – старательськими розсипне золото.\nЗолотодобування в Росії збільшилася майже у всіх регіонах. Найбільше збільшення видобутку довелося на Чукотку, багато в чому за рахунок введення нового родовища. Тому Чукотка піднялася в рейтингу російських родовищ з 6 на 3 місце, обійшовши Магаданську і Іркутську області та Якутії.\nЧотири найбільші золотодобувні компанії країни – "Полюс Золото", "Поліметал", "Петропавловськ" і Чукотська ГГК добули разом 109 тонн золото.\nРуда бестія Відповів 1 місяць тому Коментувати\nРосія видобуває багато золота.\nЯк пишуть інформаційні джерела, Росія в 2012 році була на 4 місці серед найбільших країн-золотошукачів світу.\nТам же йдеться про країну, яка займає перше місце з видобутку золота – Китай.\nПідсумкову видобуток золота в Росії можна побачити в таблиці нижче:\nrivergirl Відповів 1 місяць тому Коментувати


Блог МКЗК "ЦСБД" Бібліотеки-філії №2 м.Дніпро: січня 2021\nСонячні та веселі твори\n30 січня День народження\nНародився Всеволод Зіновійович Нестайко 30 січня\n1930 року в м. Бердичеві на Житомирщині.\nПомер 16 серпня 2014 в Києві,\nде він жив і працював останні роки.\nБільше п’ятдесяти років у дитячій літературі.\nЯк можна назвати такого письменника?\nМетр, класик, справжній Лицар своєї справи,\nяскрава особистість з невичерпним почуттям гумору\n– просто добра талановита Людина.\nВ цей день нашим читачам було цікаво дізнатися\nвід бібліотекарів про те,\nщо книги Всеволода Нестайка\nчитають діти багатьох країн,\nбо його твори перекладені\nбільш, чим на 20 мов світу\nЗа Всеволодом Нестайком - людину робить вчинок, але не будь який, а продиктований її совістю.\nА ще - вірна і безкорисна дружба і віра в людське добро і порядність.\nТвори Всеволода Нестайка допомагають дітям утвердитись у добрі, чистоті, співпереживанні,\nта пізнати самих себе.\nДень народження письменника в нашій бібліотеці завжди пронизаний гарним настроєм,\nбажанням стати ще кращими.\nВсі книги Всеволода Нестайка, та книги, які він рекомендує читачам ще прочитати,\nмають величезний успіх серед читачів.\nДіти малюють улюблених героїв\nз книг "Лісова школа"\nА зорієнтуватися юним читачам у безмежному книжковому світі допомагають листівки-поради "Всеволод Нестайко радить прочитати...", які кожна дитина отримала в подарунок від бібліотеки.\nКожен читач отримав улюблену книжку\nі задоволення від спілкування.\nГОДИНА ПАМ'ЯТІ ТА ШАНИ\nКрути – одна з трагічних і водночас легендарних сторінок в історії українських визвольних\nзмагань 1917-1921 років.\nПісля здобуття Україною незалежності подвиг героїв Крут зайняв гідне місце в пантеоні національної слави, став символом патріотизму\nі жертовності у боротьбі\nза державну незалежність.\nНа державному рівні цей день почали\nвідзначати з 2003 року.\nЩорічне вшанування пам’яті Герої Крут закріплено\nу Постанові ВРУ від 16 травня 2013 року\n«Про відзначення подвигу героїв бою під Крутами».\nЗараз встановлено пам'ятні знаки і на місці останнього бою, і на місці поховання.\nСхилимо свої голови перед світлою пам'яттю тих молодих лицарів, які далекого січневого ранку заступили собою шлях ворогам на Київ , в ім'я України!\nАвтор: МКЗК "ЦСБД" Бібліотека-філія №2 на 13:31 Немає коментарів:\n27 січня День народження Льюїса Керролла\nПропонуємо Вашій увазі книги\nписьменника Льюїса Керролла (1832-1898).\nВ цьому році виповнюється 189 років від дня його народження.\nЛьюїс Керролл (справжнє ім'я Чарльз Доджсон Доджсон) - англійський письменник, математик, логік, його книги занурять\nвас в світ чарівництва і чудес.\nЩе під час навчання в коледжі він писав невеликі оповідання і вірші.\nКазки «Аліса в країні чудес», «Аліса в задзеркаллі»\nі «Полювання на Снарка» улюблені і цікаві по сей день.\n«Аліса в країні чудес». Історія найпопулярнішою казки почалася зовсім випадково під час прогулянки Льюїса з одним і його дочками. Молодша з них попросила письменника розповісти їй нову цікаву казку. Він почав придумувати на ходу, а потім записав її. Книга була надрукована в 1863 році і мала приголомшливий успіх, не тільки у дітей, але і у дорослих. Цю книгу варто почитати заради дивовижних персонажів, які живуть на її сторінках. Побувати на незвичайному чаюванні, поспілкуватися з Чеширським котом. А хто ще живе в цій країні, ви дізнаєтеся, прочитавши книгу «Аліса в країні чудес».\n"Аліса в Задзеркаллі". У цій книзі ви знову зустрінетеся з дівчинкою Алісою і потрапите в дивовижний, загадковий світ - світ Задзеркалля. Друга книга виявилася не менш вдалою, ніж перша - Керролл малює яскравий, барвистий і приголомшливий світ в якому живуть незвичайні герої. Аліса потрапляє в нього, вирішивши «понарошку» пройти крізь дзеркало. Ця подорож дарує їй нових знайомих і найнесподіваніші пригоди.\n«Історія з вузликами» - книга для тих, хто любить математику. У ній зібрані захоплюючі математичні головоломки і витончені логічні парадокси знаменитого автора «Аліси в країні чудес» і «Аліси в Задзеркаллі» - чудового англійського письменника і математика Льюїса Керролла.\nСьогодні казка «Пригоди Аліси в Країні чудес» це мільйонні тиражі книг, перекладені на 125 мов світу, десятки вистав, фільмів, комп'ютерні ігри, пісні, пам'ятники героям, астероїд, названий на честь Білого кролика, і мільйони шанувальників серед дітей і дорослих.\nКниги Льюїса Керролла «Пригоди Аліси в Країні чудес» і «Аліса в Задзеркаллі» чекають вас на книжкових полицях нашої бібліотеки!\nАдже улюблені казки дитинства залишаються з нами назавжди.\nСонячні та веселі твори Всеволода НестайкаЛітерат...\n"ВОЛІ НАРОДНОЇ ДЗВІН" ГОДИНА ПАМ'ЯТІ ТА ШАНИКрути...\nКраїна чудес Льюїса Керролла 27 січня День народже...\n"СОБОРНІСТЬ - ЦЕ ЄДНІСТЬ І ЗЛАГОДА"Година Держа...\n"АЛАН МІЛН І ВСІ, ВСІ, ВСІ"18 січня відзначає сві...\nЧАРІВНІ СЛОВА 11 січня - Всесвітній День "СПАСИБ...\n"ВЖЕ РІЗДВЯНА ЗІРОЧКА СІЯЄ"Святкова сторінкаРі...


Теплокамери збірні замовити в Україні\nЗалізобетонні теплові камери - обов'язкові елементи теплотрас\nДля ефективної роботи інженерних комунікацій сьогодні широко використовують теплові камери. Залізобетонні вироби прямокутної форми призначені для укладання трубопроводів газу, води, каналізаційних і опалювальних систем. ЗБ конструкції дозволяють надійно захистити інженерні мережі від механічних впливів, негативного впливу високої вологості (підземні води) і температурних перепадів, підвищуючи їх ефективність, довговічність і функціональність. Кожна теплова камера підтримує технічний стан окремої ділянки трубопроводу і працездатність всієї системи комунікацій в цілому, що знаходиться всередині з / б конструкції. Підземні комунікації під шаром ґрунту, прокладені всередині камер, прослужать довше і з меншими тепловими втратами. Теплокамера розміщується в землі на певній глибині в межах рівня промерзання ґрунту (залежить від кліматичної зони), завдяки чому конструкція функціонує безаварійно протягом тривалого часу.\nОсобливості виготовлення теплокамер\nТеплокамера проводиться з високоміцного бетону марки В25, до складу якого входять спеціальні хімічні добавки для досягнення необхідних показників морозостійкості та водостійкості конструкції. Для збільшення терміну служби теплових камер, виробники застосовують арматуру з високовуглецевої сталі.\nТеплокамери ЗБВ є збірною конструкцією, що складається з блоків, які з'єднуються між собою шляхом зварювання закладних деталей. На об'єкт поставляється в розбірному і збірному вигляді.\nКомпанія «ВІЛЕС» пропонує вигідно купити теплокамери збірні та інші компоненти для будівництва та зручного обслуговування інженерних мереж. У нашому каталозі представлені основні типорозміри теплових камер, що використовуються в цивільному і промисловому будівництві. Ціна залізобетонних теплових камер залежить від типу конструкції, маси та розмірів складових елементів. У нашому асортименті представлені теплові камери, що володіють високими коефіцієнтом міцності та вологонепроникності. Вся продукція відповідає стандартам якості, що підтверджує наявність сертифіката на кожен з / б виріб. Для оформлення замовлення звертайтесь до наших менеджерів.


Охоронці Зеленського перемогли у престижному чемпіонаті\nОхоронці Зеленського перемогли у престижному чемпіонаті: у нашого президента найкращий тил у світі\nОхоронці Зеленського перемогли 26 команд\n11 вересня, 20:48\nУ Києві завершився чемпіонат світу серед охоронців Bodyguard 2019, в якому взяли участь 26 команд, що складалися з охоронців лідерів держав. Серед них були й охоронці українського президента.\nОхороням Зеленського вдалося завоювати "золото". Друге місце виборола команда з Молдови, а третє - з Грузії.\nУ рамках чемпіонату, який проходив з 7 по 10 вересня у Києві, бодігарди повинні були показати техніку захисту під час пішого супроводу гаранта, а також масових заходів. Також потрібно було показати уміння провести екстрену евакуацію, успішно відбити атаку в натовпі.\nУ ході турніру перевірялися навички екстремального водіння, пошуку вибухівки та рукопашного бою.\nНагадаємо, депутати отримали чітку інструкцію, деталі закону про імпічмент.\nРаніше Знай.ua повідомляв, Меркель анонсувала зустріч "нормандської четвірки".\nТакож Знай.ua писав, Зеленський кумедно підколов нового главу МЗС Пристайко.\nТеги: Володимир Зеленський охорона\nКолишній радник Путіна попередив Зеленського про небезпеку Мінських угод: які загрози для України\nЕксперт пояснив, навіщо Путіну підтримуватися Мінських угод\n17:30 Спецслужби позаздрять ПриватБанку: під прицілом кожен, як перевірятимуть клієнтів\n17:28 Доля Донбасу висить на волосині: що повинен зробити Зеленський, щоб витягнути Україну\n17:25 "Згадали" про дітей: горе-батьки з Франківська заплатили аліменти перед поїздкою за кордон\n17:20 "Не встав": Полякова спробувала завести Данилко, Каменських не допомогла\n17:15 Зеленського з Філатовим мало? Скандальна модель з Дніпра роздяглася заради ЛГБТ-маршу в Харкові, - гарячі фото


У Вінниці продовжують ремонтувати трамвайні зупинки. Перелік адрес : 26:10:2017 - vn.20minut.ua\nУ Вінниці продовжують ремонтувати трамвайні зупинки. Перелік адрес\nТри зупинки громадського транспорту нині ремонтують. Їх також облаштовують тактильною плиткою, яка допомагає краще орієнтуватись в просторі вінничанам з вади зору.\n— Наразі тривають роботи по ремонту трьох зупинок громадського транспорту по вулиці Келецька: «проспект Юності», «600-річчя» та «проспект Космонавтів». На них демонтують старе покриття та кладуть плитку. Усі зупинки адаптують для людям з вадами зору. З цією метою там вимощують тактильну плитку, — зазначають на сайті міськради.\nДо речі, також були встановлені нові посадкові павільйони по Барському шосе на зупинках «вулиця Стельмаха» та «Автовокзал» та по вулиці 600-річчя.\nФіорди, північне сяйво, вулкани... Які ще ексклюзивні тури мають у вінницьких турагенціях? Історія однієї «Пропаганди» або Як вінницький бар зумів вижити на карантині Погляньте, як усміхається Стус. Завдяки нейромережі «оживили» фото відомих вінничан і не тільки «Я ніколи не зможу полюбити сина». Про післяпологову депресію розповіла мама з Немирова


Ешлі Грем прикрасила обкладинку глянцю WSJ\nМодель plus-size Ешлі Грем прикрасила обкладинку глянцю WSJ: приголомшливі кадри\nЕшлі Грем з'явилася на обкладинці глянцю WSJ / WSJ\n33-річна модель Ешлі Грем з’явилася на обкладинці глянцю The Wall Street Journal та знялася у неймовірно стильній фотосесії.\nУ новому випуску американська модель розповіла про особливості материнства та про бажання ще однієї дитини.\nДивіться також Кейт Мосс знялася у хутряній шубі Saint Laurent: бренд звинувачують у вбивстві тварин\nЕшлі народила свого першого сина Ісаака в січні 2020 року вдома в Брукліні, перш ніж переїхати до свого будинку дитинства в штаті Небраска. Тепер знаменитість хоче ще одну дитину і заявляє, що "готова завагітніти хоч завтра".\nУ розмові з журналістами глянцю Ешлі згадала свій перший модельний досвід. За її словами, коли вона приїхала у 17-річному віці у Нью-Йорк, то не вміла ні готувати їсти, ні правильно доглядати за собою.\nМоя вага стрімко зросла, натомість моя самооцінка стрімко впала, а мої агенти казали мені, що якщо я не схудну, в мене не буде модельної роботи. Усвідомлення того, що я не влаштувалася на роботу через те, що була "занадто товстою", насправді додало мені сміливості та амбіцій піти і заповнити порожнечу в цій галузі,\n– розповіла Грем.\nЕшлі каже, що їй не дуже подобається постійно обговорювати своє тіло, але вона має певну місію перед своєю 12-мільйонною аудиторією.\n"Я постійно фотографую своє реальне тіло, тому що хочу, щоб всі знали, що є жінки з целюлітом, жиром на спині та розтяжками. Є багато пишних жінок, великих жінок, повних жінок, як би ви їх не хотіли називати", – заявила plus-size модель.\nУ своєму інстаграмі зірка подякувала всім причетним до її бездоганного одягу. За її словами, попри те, що вона супермодель, їй не завжди доводиться одягати дизайнерські речі, які їй підходять і чудово на ній сидять.\nНа чорно-білій обкладинці Ешлі з’явилася у довгій трикотажній сукні з розчіпними ґудзиками, які дають можливість оголити праву та ліву ногу. Стилісти почаклували над її волоссям та створили надзвичайно гарну зачіску. Грем позувала з пишним накрученим волоссям, прикрашеним зверху невеликим чорним бантом.\nЕшлі Грем на обкладинці глянцю WSJ / Фото з інстаграму art8amby\nОкрім цього, супермодель постала перед камерою в довгій жовтій шифоновій спідниці, туфлях на низькому каблуці та чорному жакеті.\nЕшлі також зазнімкували у чорному штанному костюмі, весняному тренчі, оверсайз-сорочці, пишній спідниці та короткому пальто.\nЕшлі Грем знялася у фотосесії для WSJ / Фото з інстаграму art8amby\nLifeStyleСтиль і модаМодаFashionНовини FashionFashion-світЕшлі Грем


Як тернопільські актори жартували над політиками | На Валовій\nГоловна / Суспільство / Як тернопільські актори жартували над політиками\nКатегорія: Суспільство 20:05 15 січня 2014\nЖартували над політиками, висміювали владу та показували життя майдану вчора на унікальному вертепі в Тернополі. Три царі стали Тягнибоком, Яценюком та Кличком, чорт з вертепу був уособленням влади, серед інших персонажів – душа України, студентка-автостопщиця, пастушки, Ірод-Янукович зі слугами та багато інших, пише Доба\nАвтор незвичайного сценарію – головний редактор видавництва „Старого лева”, письменниця родом з Тернопільщини Мар’яна Савка. Постановку робив її батько, заслужений діяч мистецтв Орест Савка, який є керівником та режисером театру-студії „Сузір’я”. Постановку зробили за лічені дні, вперше на репетицію зібрались в неділю, а вже у вівторок показували вертеп. Сценарій писався з реальних подій майдану, тому роботу над ним Мар’яна Савка закінчила фактично кілька днів тому. Після того – вертеп поставили на головному Євромайдані країни, а відтак і в Тернополі.\n- Це перший вертеп, в якому я граю, зразу в ролі чорта. В цій ролі почуваю себе прекрасно, бо, як жартували друзі, це практично частково моя сутність. Сам по собі сценарій вертепу не є стандартно-традиційним, і чорт тут відображає чорноту нашої влади, бо в них так само є темні справи, – каже актор Юрій Лаховський.\nОбраз чорта особливо розвеселив глядачів. Після деяких реплік публіка голосно і довго регоче.\n„Що за триндьож? Га? Знову цей пернатий?\nВін, бачиш, ангел, білий і пухнатий.\nВін думає, що всі йому тут раді –\nПриніс він вість, і весь у шоколаді.\nУсі затямте. Ти, і ти, і ти –\nВ державі все вирішують чорти!”\nЗа сценарієм, чорта залишає собі Ірод-Янукович та його охорона, чорт обіцяє їм допомагати. Але є на майдані і добрі сили, які допомагають Україні. У вертепі висміюється центральна влада, так, тут багато жартів про “бімби”, “йолку”, золотий унітаз, кредити, які взяв Янукович. Душу України грає Світлана Матвіїшин. Акторка каже, що цей вертеп особливо актуальний зараз.\n- Моя героїня – уособлення всієї України, це крик душі України. Вона вже не може витерпіти і дивитись на те все, що відбувається останні півтори місяці. Вона хоче подивитись народу у вічі і таки йти до кінця.\nАкторка каже, що сценарій дуже гарний та сучасний. Через тиждень, або через місяць, припускає, він не буде настільки доречний.\n- В нас вже майдан навіть трохи зневірився, але треба підтримати народ, бо таки треба йти до кінця і відстоювати свою думку,- каже акторка.\nГлядачі на вертеп відреагувади бурхливими оплесками і ще довго кричали театру „Молодці”.


Чт, 06.08.2020, 23:48\nІоан Золотоустий (*347, Антіохія - †407) - святий, вселенський учитель, один із засновників Константинопольського патріархату, блискучий оратор і релігійний полеміст, є надзвичайною за колоритом постаттю, яка виділяється навіть серед низки непересічних мислителів і проповідників східнохристиянської Церкви. Він має почесний титул "вселенського вчителя". Крім Золотоустого цим високим ім'ям Церква вшанувалася ще всього двох своїх діячів: Св. Василія Великого та Григорія Богослова. "Золотоустий" – це також титул, отриманий святим за надзвичайне красномовство та офіційно закріплений Церквою на Халкидонському соборі у V сторіччі. У церквах і понині правиться літургія Іоана Золотоустого. Святитель Іоан відомий не лише віруючим християнам, його спадщиною цікавляться, захоплюються навіть світські науковці, літератори, а останні слова святителя на цьому світі "Слава Богові за все!", сказані у вигнанні та страшних фізичних муках, стали справжнім символом віри та незламності. Але мало кому відомо, що за освітою та фахом, якщо оперувати сучасними термінами, Вселенський вчитель і Константинопольський архієпископ був адвокатом і мав певний час практику!\nВідомо, що Іоан Золотоустий народився 347 року в Антіохії (тодішній столиці Сирії) на Сінгонській вулиці, де, до речі, за переказами, певний час жив апостол Павло. В той час близько половини з 200 тисяч антіохійців вважали себе християнами. Батьки Золотоустого також сповідували християнство. Батько Іоана був значним воєначальником, але помер, коли він був ще дитиною, тому виховувала майбутнього святого мати – Анфуса. Вона всю себе присвятила синові, а головне, вона розуміла важливість навчання. Оскільки у той час, за розпорядженням імператора Юліана, у християнських школах заборонялося викладання вищих наук, вона змушена була віддати Іоана на навчання до язичницьких вчителів, перед тим зародивши синові любов до своєї віри та посіявши у його душі знання Священного Писання. Коли Іоану виповнилося шістнадцять років, його вчителем став знаменитий учитель красномовства, софіст Ліваній - "останній ідеолог муніципальної аристократії", як назвав його відомий дослідник Георгій Курбатов (1). Ліваній свого часу риторичну освіту здобув в Афінах, викладав у Константинополі, а його працями захоплювався навіть імператор. Існує переказ, ніби великий античний красномовець, уже на смертному одрі зізнався, що назвав би Івана своїм наступником, якщо б його не "вкрали" християни. Риторська освіта в ті часи була майже тотожною юридичній освіті.\nІоан ЗолотоустийЗолотоустий не був сліпим учнем. Він зовсім по іншому підійшов до мистецтва краси слова. "Священне Писання не прагне до краси слів або їх поєднання, воно має в собі Божественну благодать, яка повідомляє блиск і красу словам його", - зауважував Святий. Уже з цієї цитати видно (не кажучи про глибинний аналіз текстів промов), що Іоан засвоївши всю класичну, та, до певної міри, на той час схоластичну систему вміння добре говорити, змістив акценти та запропонував свій підхід до цього виду мистецтва. По-перше, він повністю відкидає, коли на перше місце ставилася форма побудови речень і тексту. Для нього важливішим є не чіткий розрахунок, а "Божественна благодать", тобто замість раціонального виступає уперед інтуїтивне, підсвідоме, ірраціональне. Отож і не дивно, що Золотоустий, ставши єпископом, сприймав свій талант до красномовства лише як засіб нести до людей Слово Боже. До речі, майже всі численні праці Святого, які дійшли до наших днів є якраз усними виступами, записаними стенографами та відредаговані автором. У Росії 1898 року було здійснене повне видання творів Іоана Золотоустого, яке нараховувало аж дванадцять томів! І це лише праці, що дійшли до наших часів і були перекладені російською мовою.\n"Це зайняття зразу ввело Іоана в бурхливу круговерть життя, і він став обличчя з тим світом неправд, підступів, образ і поневолень, ворожості та брехні, сліз і злорадств, із яких складається звичайне життя людей і яких він не знав у мирному домі своєї благочестивої матері. Це зворотний бік життя, хоча й був чужим його незіпсованій душі, одначе дав йому можливість познайомитися з тією прірвою неправд і пороків, яка часто прикривається брехнею та лицемірством, але на суді виступає у всій своїй потворності, і ця саме суддівська діяльність і дала Іоану пізніше можливість змальовувати пороки з такою нещадністю, яка, оголяючи їх у всій мерзотності, тим самим породжувала невимушену відразу до них. Адвокатство, разом із тим, привчило його до публічного ораторства, і він зразу виявив на цій ниві такі блискучі успіхи, що ним захоплювався його старий учитель Ліваній. Молодого адвоката, вочевидь, очікувало блискуче майбуття: його ораторство здобувало йому широку популярність, яка давала йому великі кошти, разом із тим відкривало дорогу до вищих державних посад", - так пишуть про цей період життя Золотоустого дослідники(2). Вони навіть не приховують, що тоді майбутній святий міг регулярно разом із друзями відвідувати цирк, інші видовища, одним словом, вести не надто благочестивий спосіб життя.\nВідомий факт, що Ліваній, читаючи ще школярські промови Іоана невтримався та вигукнув: "Щасливі імператори, що царюють в такий час, коли світ володіє таким дивовижним письменником" і додав, що його учень у промові "з мистецтвом судового слова поєднав силу ораторських доказів"! (3)\nМи маємо підстави тепер припускати, чому Іоан вибрав цей фах і також спробувати відповісти на питання, чому він через деякий час покинув адвокатуру? Як уже зазначалося, його батько помер дуже рано і святий виховувався матір'ю. Молодій жінці (коли помер чоловік їй було всього двадцять років) довелося нелегко. Існує інформація, що вона змушена була постійно відстоювати в різних інституціях, в тому числі і в судах, своє право на майно. Зазіхали переважно родичі та близькі. Молодий Іоан бачив усі судові поневіряння матері, що раніше тривали роками, тому, можливо, у нього і виникло ще з дитинства бажання стати вдалим адвокатом, аби відстоювати свої та людські права. Крім релігійних мотивів Золотоустий, на нашу думку, мав ще одну підставу, щоб покинути юридичну практику – це переконання відсутності соціальної справедливості у тогочасній правовій системі. Він з обуренням писав про те, що в судах того часу "виконуються закони сповнені різноманітними беззаконням і насильством".\nПісля кількох років адвокатської практики Іоан дійшов до тієї межі, коли твердо вирішив змінити світський одяг на чорне вбрання християнина. Сталося це під впливом його товариша дитинства – Василія, який був іноком. Пізніше, у своїй відомій книзі "Про священство" він так згадував свого приятеля, що зумів вплинути на його вибір: "Багато було у мене друзів, щирих і вірних, які знали та непорушно дотримувалися законів дружби, але з багатьох один перевищував всіх інших любов'ю до мене. Він завжди був спільним супутником моїм: ми вчилися одними наукам і мали одних і тих учителів; з однаковим бажанням і ревністю займалися красномовством і однакові мали бажання, що витікали з однакових занять" (4).\nПід впливом праведного життя свого друга Золотоуст відкрив і для себе церковний світ. Прийнявши хрещення у двадцять два роки ( близько 270 ріку), Іоан назавжди зв'язав себе з Церквою та служінням Богові та людям. Він закрився в будинку матері та постійно молився. Колишній красномовець узяв на себе навіть обітницю утримання від розмов. Бажаючи ще більше наблизити душу до Бога, Золотоустий провів близько шести років спершу пустельником, а потім живучи в печері, де упокорював тіло та безперестанно молився. По поверненню до рідної Антіохії, єпископ Мелетій рукопоклав Іоана у дияконський сан, а коли йому виповнилося 39 років він був висвячений у пресвітери. Тоді ж Іоан став відомий пастві, як церковний оратор, бо до того звертався до неї з роздумами на релігійні теми тільки письмово. На свою шалену популярність як проповідника він реагував стримано, кажучи: "Не потрібні мені не оплески, ні хвилювання, ні вигуки. Одного бажаю: аби, слухаючи безмовно, виконували мовлене. Це для мене оплески, це для мене похвала" (5).\nУ Константинополі правління на найвищому церковному престолі імперії Золотоустий почав із радикальних кроків, обумовлених його любов'ю до аскетичного способу життя. За свідченням історичних джерел, він наказав винести з багатих патріарших покоїв (їх розкіш пов'язувалася з загальним прагненням візантійців до блиску): килими, коштовні меблі, різні прикраси та продати їх. На отримані гроші побудував дві лікарні, а що залишилося роздав жебракам і знедоленим. Такі реформи тодішньою константинопольською верхівкою сприймалися неоднозначно, передусім вона бачила в нововведеннях загравання патріарха з біднотою. Крім того, Іоан постійно докучав заможній частині імперської столиці критичними, гострими проповідями, в яких засуджував їх пишний спосіб життя та закликав дбати про своїх знедолених братів у вірі. Особливо їдкі стріли його зауважень були направлені у напрямок придворних дам, які являлися до храму на службу Божу нафарбованими та просто потопали у прикрасах. Він викривав за неправедний, з погляду Християнства спосіб життя, навіть імператрицю Євдоксію, що мала сильний вплив на імператора. Дійшло до того, що частина єпископів Церкви (тієї партії, що була незадовелена рішучою політикою Золотоустого по очищенню Церкви та наведенню у її житті порядку), за підтримки імператриці, провела Собор в Дубі (передмісті Халкідона), на якому позбавила його сану патріарха. Народ тоді захистив улюбленого пастиря, прийшовши під мури імператорського палацу. Влада, боячись народного гніву, повернула святителя та скликала Собор у Константинополі, де відмінила всі постанови Собору в Дубі. Мир запанував не надовго, вже через деякий час імператриця Євдоксія, знову зібрала невдоволених єпископів на Собор, які вимагали від Імператора, щоб той своєю владою змістив патріарха. Зрештою, його заточили під домашній арешт, який він напередодні Пасхи порушив, аби хрестити новонавернених. Це ще більше розгнівило владу та дало підстави 9 червня 404 року арештувати та вислати його з міста. Спершу місцем його перебуванням влада визначила містечко Кукуз у Малій Вірменії. Здоров'я Іоана було підірване, і під час конвоювання до чергового пункту заслання (Піфіунт, чи Піціус, як тоді називалася Піцунда) він помер 14 вересня (за старим стилем) 407 року у страшних фізичних муках, але сильний духом із словами на устах: "Слава Богові за все!" Святий Іоан Золотоустий, як твердять дослідники його життя, був єпископом 9 років і майже 7 місяців, із яких 3 роки та 3 місяці провів у вигнанні. 437 року жителі Константинополя, разом із тодішнім патріархом Проклом, зажадали повернути мощі архієпископа Іоана Золотоустого до столиці. Тоді імператором Візантії був уже син Євдоксії – Феодосій. Він підтримав ідею повернення тіла святого та разом із сенатом вийшов зустріти царську колісницю з ним. Феодосій зняв із себе всі відзнаки імператорської влади та підійшовши до священного тіла архієпископа покрив його своєю порфірою. Він звернувся до Золотоустого з молитвою, просячи простити його матір і батька. Під час зруйнування Константинополя латинянами, мощі Іоана Золотоустого були переправлені до Риму, де зберігаються й донині.\nУ Київській Русі, а пізніше і на території України, твори Іоана Золотоустого, в корпусі християнської релігійної літератури з'явилися досить давно та набули великої популярності. Наші предки їх переписували та переплітали у збірники "Златоструй", "Ізмарагд" (XІV – XVII сторіччя). В Європі численні промови святителя Іоана були писані та друковані латиною, а у нас, як тільки з'явилася писемність, були перекладені на слов'янську мову майже одночасно зі Святим письмом і богослужбовою літературою. Відомо, що досить значне зібрання творів Золотоустого перекладене на церковно-слов'янську мову в XVII сторіччі у Києво-Печерській Свято-Успенській лаврі. Це були проповіді на послання святого апостола Павла, що перевидані в синодальній друкарні 1894 року. Про те, що українці з великою увагою ставилися до творчого спідку святителя Іоана може свідчити те, як часто митрополит Київський і Галицький Св. Петро Могила посилався на нього в своєму знаменитому Катехизисі 1645 року.\nЧому саме твори святителя Іоана Золотоустого (хоч серед святих отців древньої Церкви були й інші чудові проповідники та освічені духовні письменники) набули такого поширення? Для віруючих тут справа простіша. "Св. Іоан Золотоустий своїм життям і смертю залишив приклад, як треба жити з Богом, як можна досягнути святості, щоб вічно жити на небі й на землі. У численних творіннях святителя і в його житті ми знайдемо відповіді на запитання "чому", яке ми часто ставимо собі і яке ставлять нам. Чому так, а чому не інакше?", - говорить Патріарх Київський і всієї Руси-України Філарет (6). З людьми менш релігійними складніше. Ну, насамперед, причиною його популярності є беззаперечний талант красномовця та полеміста, навіть на тлі, тогочасного розквіту ораторського мистецтва, заснованого на кращих античних традиціях. По-друге, народна любов, на нашу думку, тісно пов'язана з тими ідеями та авторськими інтерпретаціями вже відомого, які проніс через усе своє життя Золотоуст. Характеризуючи його, як церковно-суспільного діяча, насамперед слід відзначити, що діяльність, ведена ним, завжди була надзвичайно соціальною. Дехто, характеризуючи погляди, називає Золотоустого соціалістом у європейському розумінні цього слова. Він не був лише внутрішньоцерковним філософом, замкненим на тонкощах догматики; погляди архієпископа стосувалися і суспільних речей. Іоан усе своє життя залишався місіонером, звертався до людей поза стінами храму. Святитель якось навіть сказав, що якщо "не можна бути благочестивим, живучи в місті, то невелика честь християнським уставам, коли потрібно для них покинути місто та бігти до пустелі".\nЗа матеріалами Юрія Дорошенка


Фотографії на тему зимових видів спорту — Скіджорінг — Canon — Come and see\nОдин із найекстремальніших зимових видів спорту\nКолись це був просто спосіб подорожувати віддаленими місцями в ті місяці, коли земля вкрита снігом. Але тепер скіджорінг — це один із найбільш екстремальних зимових видів спорту. Людину на лижах, пристебнуту до віжок, тягнуть спеціально навчені скакові коні без вершника. Учасники перегонів рухаються з вражаючою швидкістю до 50 км/год.\nСкіджорінг був демонстраційною спортивною дисципліною на Олімпійських зимових іграх 1928 року. Тепер ці перегони проводяться в багатьох країнах, зокрема США, Канаді, Франції та частині Скандинавії. Більшість перегонів проводиться на дистанції від 5 до 20 кілометрів. В усіх випадках коней тримають у спеціальних умовах. Їх навчають поводитися спокійно під час перегонів і почувалися комфортно з віжками й лижником позаду.\nЩоб отримати гострі відчуття й сплеск адреналіну від скіджорінгу, ми вирушили на тренування в Аргентині слідом за 55-річним Франко Моро, чемпіоном світу, фанатом швидкості та лижником-гонщиком. Він захоплюється скіджорінгом уже 31 рік і більше трьох десятиліть бере участь у перегонах White Turf у Санкт-Моріц (Швейцарія). Його пристрасть до спорту показала, що холодна пора року може подарувати нові неймовірні враження, якщо не дрімати вдома, а робити щось екстремальне на засніжених просторах. Come and see.\nПодивіться, як ми знімали фільм про скіджорінг.\nПередавайте зображення та діліться ними зі спільнотою Canon.\nЗнімайте фотографії, діліться ними та зберігайте їх без зайвих зусиль.\nЗйомка динамічних зимових сюжетів\nРихард Вальх (Richard Walch) розповідає, як робити чудові знімки об’єктів, що швидко рухаються, на фоні зимового пейзажу.\nДізнайтеся, як експериментувати з глибиною різкості й робити приголомшливі знімки зимових сюжетів із Рихардом Вальхом.\nЯк робити знімки в умовах слабкого освітлення взимку\nДізнайтеся, як робити деталізовані знімки в умовах слабкого освітлення, з Рихардом Вальхом.


Розділ 29 Політика генерала Денікіна. – Зустріч Української Армії з армією Денікіна в Києві. – Бій. – Відступ Української Армії. – Активність червоних у районі Коростеня - Україна у війні за державність. Історія організації і бойових дій Українських Збройних Сил 1917-1921\nПолітика генерала Денікіна. – Зустріч Української Армії з армією Денікіна в Києві. – Бій. – Відступ Української Армії. – Активність червоних у районі Коростеня\nАрмія генерала Денікіна вільно просувалася на північ та підходила вже до північних кордонів України. Харків – Полтава – Черкаси вже були в її руках. Українське населення на Лівобережжі, пізнавши червону владу, ставилося до останньої з ненавистю та готово було допомагати в боротьбі з нею навіть Добрармії, аби тільки позбавитися комуністів. Навіть українські повстанці не перешкоджали рухові армії Денікіна. Українське населення ще не уявляло собі, що принесе йому нова “біла” влада, тому, хоч і без особливого бажання, пішло до армії Денікіна після оголошення мобілізації. Генерал Денікін вів свою армію на Москву найкоротшою лінією через Харків – Орел. Донська козацька кіннота під командуванням генерала Мамонтова вже випередила свою піхоту, прорвала фронт червоних та гарсувала в їхньому запіллі, наближаючись до Орла.\nГенерал Денікін та його уряд, як ми вже не раз зазначали вище, в основу своєї політики ставили відновлення єдиної неділимої Росії. Наука революції, створення Української Держави, проголошення інших незалежних держав – Грузії, Азербайджану, Вірменії, Північного Кавказу — усе це проходило перед їхніми очима, але вони не хотіли того помічати. “України не було й не буде” – таке гасло було в денікінського уряду. Політика генерала Денікіна стосовно України, безперечно, мусила відбитися і на стратегії його армії. Для оволодіння Правобережною Україною, де так успішно діяла проти комуністів Українська Армія, командування Добровольчої Армії мусило відтягнути значні сили з головної операційної лінії – Харків – Москва. Ці сили доходили до 40 000 найкращої козацької кінноти і піхоти та одного корпусу Добрармії. Політика генерала Денікіна вимагала також захопити столицю України – Київ раніше, ніж його займуть українські частини. Адже зайняття Києва українцями могло зруйнувати політичні плани росіян.\nДля зайняття Києва командування Добрармії мало виділити окрему групу (7-а піхотна дивізія та низка інших частин) під командуванням генерала Бредова. Отже, для зайняття Правобережної України генерал Денікін мусив виділити велику кількість бійців, чим, безперечно, ослабив себе в головному напрямку на Москву. Між тим червоне командування енергійно готувалося до контрудару по армії Денікіна, яка з огляду на широчезний фронт буквально витягнулася в “нитку”, залишаючись без будь-яких резервів.\nУкраїнський Уряд не мав жодного бажання вступати в боротьбу з Добрармією, навпаки, вся його політика була скерована на порозуміння, на спільні акції двох армій проти Червоної Армії. Цього домагалися перед державами Антанти українські делегації в різних країнах, а головне – у Парижі та, нарешті, й саме українське командування намагалося безпосередньо зав'язати контакт з Добрармією. Зустріч українських військ з військами Добрармії в районі станції Цвітково та пертрактації між арміями в справі встановлення демаркаційної лінії подавали надію на порозуміння з Денікіним. Українським військам знову було підтверджено наказ про необхідність уникати акцій, що могли б призвести до збройних конфліктів. Крім делегації на станції Цвітково на чолі з полковником генштабу Пересадою штаб Дієвої Армії визначив другу делегацію на чолі з генералом М. Омеляновичем-Павленком. Ця делегація мала увійти в контакт з частинами Добрармії, що наступали на Київ з Правобережжя. Ще раз мусимо підкреслити, що Українським Урядом і командуванням армії було вжито всіх заходів для уникнення бойових дій проти Добрармії.\nМіж тим середня група генерала Кравса, зайнявши 30 серпня своїми передовими частинами Київ, ранком 31 серпня рушила колоною через Київ, яку українське населення урочисто і радісно вітало. Але одночасно зі сходу через київські мости до Києва почали входити денікінські війська під командуванням генерала Бредова, по дорозі обеззброюючи дрібні загони українських військ. Маючи наказ не вступати в бій з військами Добрармії, українські частини не знали, як їм поводитися, вважаючи, що це “непорозуміння”, яке буде ліквідоване командуванням українським і денікінським. Але за кілька годин розвіялися всі надії на встановлення мирних взаємовідносин і можливої бойової співпраці проти загального ворога – червоних.\nКоли голова колони українських військ вийшла на головну вулицю Києва – Хрещатик, то добровольчі частини, увійшовши на цю ж вулицю з протилежного боку, відкрили по ній кулеметний та рушничний вогонь. Серед величезного натовпу населення, що вийшло урочисто зустрічати Українську Армію, сталася паніка. Юрба, серед якої було багато жінок і дітей, змішалася з військом. Відповідати на стрілянину денікінців не було змоги, бо це спричинило б жертви серед мешканців Києва. І на цей раз наші війська, пам'ятаючи наказ про уникнення сутичок з військами Добрармії, утрималися від бойових дій.\nКолону було завернуто в бокові вулиці та зосереджено на західних околицях Києва. Між тим відділи Добрармії в різних пунктах Києва оточували окремі українські відділи та обеззброювали їх. Добровольці-росіяни зустріли глузливо вислані окремі делегації від українських частин. Декому навіть загрозили розстрілом. Командування середньої групи на чолі з генералом Кравсом розгубилося і втратило зв'язок зі своїми частинами, в той час як останні не знали, що їм робити; чи вступати в бій, чи уникати його. Тут треба відзначити психологічний стан українського вояка з Галичини. З тяжкими моральними муками він перейшов Збруч, покинувши свій рідний край. В ім'я національної ідеї після невдалої боротьби з поляками він пішов на боротьбу з новим ворогом – червоним москалем. У тяжких умовах, спливаючи потом і кров'ю, він дійшов, нарешті, до столиці Києва, промарширувавши 500 кілометрів. Розбивши “червоного москаля”, він у Києві зустрів нового ворога – “білого москаля”. Перед ним була нова боротьба, яка потребувала нових жертв. Моральні й фізичні сили галицького вояка не витримали, він почав втрачати їх. Цей перелом у настроях галицького вояка спричинився пізніше до важливих рішень командування Галицької Армії.\nТим часом командир середньої групи генерал Кравс шляхом безпосередніх розмов із командиром київської групи Добрармії генералом Бредовим намагався дійти до порозуміння. Водночас із цим урядова делегація під проводом генерала Омеляновича-Павленка також намагається вступити в переговори зі штабом генерала Бредова. Однак генерал Бредов заявив, що жодних переговорів з урядовою делегацією не може бути, а якщо вона і з'явиться, то її буде заарештовано. Переговори з представниками Галицької Армії, мовляв, можуть вестися, бо політична ситуація цієї армії одмінна з моменту залишення нею свого рідного терену.\nУ такій прикрій політичній і військовій ситуації опинилась Українська Армія на початку вересня 1919 року. Український Уряд мусив шукати вихід із цього становища, але як його знайти? Українське громадянство й уряд не втрачали надії, що Антанта нарешті зрозуміє революційні обставини на терені колишньої Росії та своєю могутньою силою примусить генерала Денікіна рахуватися з фактом постання незалежної Української Держави. Стратегія також вимагала, щоб Українська Армія не мала нового ворога — Добрармії.\nВиходячи з цих міркувань, уряд вирішує уникнути війни з Добрармією. Середня група Української Армії з наказу командування почала відходити на захід, у напрямку Козятина. Внаслідок цього відходу війська Добрармії мусили безпосередньо зустрітися з групою червоних військ (до 20 000 бійців) в районі Коростеня, як і з групою червоних військ (47-а, 58-а і решта 45-ї дивізії), що уперто та успішно пробивалася з району Вознесенська на північ для з'єднання з частинами 12-ї й 14-ї армій.\n6 вересня середня група Української Армії під командуванням генерала Кравса, прикриваючи станцію Козятин, зупинилася на лінії станції Попельня.\nЗахідна група (2-й галицький корпус і корпус Січових Стрільців) увесь час намагалася виконати своє основне завдання – захопити станцію Коростень. Але ворог дуже добре розумів значення цього вузла як вихідного пункту для скупчення нових сил, підвезених з центру Росії, та для удару по флангах або тилах Української Армії чи Добрармії. Західна українська група 10 вересня підійшла до Коростеня з півдня майже на 12 кілометрів, але ворог у свою чергу перейшов у рішучий контрнаступ та своїми ударами по 2-у галицькому корпусу примусив останній відходити в напрямку на Житомир. Січові Стрільці внаслідок відступу 2-го корпусу розпочинають відхід у напрямку на Звягіль (Новоград-Волинський). Активність коростенської групи червоних можна пояснити і тим, що ця група хотіла очистити шлях для південної групи 14-ї армії, що пробивалася на північ та яка 9 вересня вже підходила з півдня до Попельні.\nВідбиваючи безперервні атаки ворога, корпус Січових Стрільців зосереджується 18 вересня в районі Полонне – Шепетівка, а 2-й галицький корпус – у районі Бердичева.\nНа цих позиціях західна група залишалася приблизно до 20 жовтня майже за повної бездіяльності ворога, який, видно, не відважувався посуватися далі на південь, відчуваючи загрозу удару в його ліве крило Київською групою Добрармії.\nВрешті, щодо переговорів з Добрармією треба зазначити, що 13 серпня делегація генерала Омеляновича-Павленка зустріла відповідних підпоручників Добрармії, але до згоди не дійшли, бо денікінське командування відкидало засадницькі національні вимоги українського народу.\nРозділ 28 Пертрактації з командуванням Добрармії. — Прорив 47-ї і 58-ї совєтських дивізій на північ. — Наступ на Київ і захоплення його українськими військами 30 серпня 1919 р. | Україна у війні за державність. Історія організації і бойових дій Українських Збройних Сил 1917-1921 | Розділ 30 Антиукраїнська політика уряду генерала Денікіна і наслідки її. – Війна з Добрармією та з Червоною Армією


«Землю красить сонце, а людину-праця» - Сковородківський НВК\n«Землю красить сонце, а людину-праця»\nМета: формувати в учнів старших класів свідоме ставлення до вибору майбутньої професії, навчати аргументовано відстоювати власну думку; розвивати мислення; виховувати в учнів впевненість, культуру спілкування, повагу до думки співбесідника.\nОбладнання: портрет Сократа.\nКоментар: для проведення заходу учитель заздалегідь пропонує учням письмово відповісти на запитання «Як ти плануєш побудувати своє життя?». До проведення заходу учитель залучає учнів-читців (три особи).\nНа класній дошці прилаштовано портрет Сократа, над ним написано тему заходу. Парти у класі розставлені півколом.\nСьогодні ми зібрались для Сократівської бесіди, основні умови якої — думка, слово і логіка.\nБагато століть тому відомий мислитель Сократ збирав своїх учнів, щоби разом обговорити різні проблеми. Говорили переважно учні, Сократ же ставив їм запитання і поєднував думки логічними зв'язками. Чого прагнув великий учитель і філософ? Навчити своїх учнів розмірковувати і висловлювати правдиві, справедливі і розумні думки.\nОт і ми спробуємо стати учнями славетного мислителя. Але перед тим, як розпочати Сократівську бесіду, давайте визначимо її правила. (Підходить до дошки, записує правила.)\nПравила сократівської бесіди:\n3. Платон мені друг, але істина дорожча.\nСократівська бесіда передбачає діалог. Тож будьте готові швидко відповідати на запитання.\nРозпочнемо бесіду з розминки, мета якої — активізувати думки. Відповідати на запитання серйозно не обов'язково, відповіді можуть бути і жартівливі. Але участь у розминці мають взяти усі присутні. До речі, така форма бесіди називається рондо.\nУчитель ставить запитання. На кожне запитання учні відповідають по черзі.\nЯкий у тебе зараз настрій?\nЯкий у тебе настрій зазвичай?\nЗ якими людьми тобі приємніше спілкуватись?\nЯк ти гадаєш, чим будеш займатися, наприклад, через п'ять (десять) років?\nДякуємо. Тепер, коли ми трохи звикли до ролі співбесідників, перейдемо до обговорення основної теми, заради якої ми зібралися.\nВи розумієте, що шкільні роки пролетять швидко . І наступить час, коли не школі, не вчителям і навіть не нашим батькам, а саме вам потрібно визначити свій подальший життєвий шлях, зробити вибір долі і нести відповідальність за цей вибір. Вам самим доведеться шукати відповіді на запитання, які поставить нам життя.\nКілька днів тому вам було запропоновано відповісти на запитання: «Як ти плануєш побудувати своє життя?». Гадаю, вам буде цікаво дізнатись, як на нього відповіли друзі і однокласники.\nТворче завдання «Твої плани на майбутнє».\nУсі учні класу по черзі зачитують свої відповіді на запитання.\nДавайте спробуємо узагальнити ваші думки. Кожен із вас мріє про цікаве, яскраве і благополучне майбутнє, кожен прагне визначити сенс свого життя.\n- Скажіть, будь-ласка, що вам потрібно для того, щоб ви вважали своє життя яскравим?\nУзагальнюючи ваші висловлювання, можна зробити висновок, що основними складовими яскравого, змістовного життя є: по-перше, трудова діяльність, що приносить матеріальне і моральне задоволення; по-друге, друзі, любов, родина і, по-третє, повноцінний відпочинок.\nОтже, ці три фактори ви вважаєте найбільш важливими для себе. Сьогодні ми поговоримо із вами про ваші майбутні професії.\nЧарльз Дарвін свого часу сказав: «Якщо ви вдало оберете труд і докладете до нього душу, то щастя саме знайде вас».\nЧи згодні ви із цим висловом? Які аргументи «за» або «проти» можете навести?\nЯкій справі збираєтесь присвятити себе після закінчення школи? '\nЧим будете керуватися, обираючи фах (здібностями та зацікавленістю, матеріальними можливостями, престижем, родинною традицією)?\nТак чи інакше, але вам самим обирати справу, якій присвятите життя.\nЯк ви гадаєте, друзі, якими якостями має володіти людина, щоб досягти успіху у роботі? (Учні висловлюють власні думки щодо запитання, ведучі узагальнюють відповіді записують на дошці: «Талант», «Цілеспрямованість», «Працелюбність».)\nОсь які складові успіху ми із вами визначили (показує на дошку). А тепер цікаво дізнатись, що ці складові означають для вас. (Учні класу по черзі дають визначення поняттям «талант», «цілеспрямованість» та «працелюбність».}\nА от які визначення цим поняттям дали відомі письменники та мислителі.\n«Талант розвивається із почуття любові до справи, можливо навіть, що талант — у суті своїй — і є любов до справи, до процесу роботи.» (М. Горький.)\n«Головна ознака таланту— це коли людина знає, чого бажає.» (В. Ключевський.)\n«Талант — це перед усім цілеспрямована воля до перемоги.» (Л. Леонов.)\n«Не буває двох талантів: один для життя, другий для творчості. Одного достатньо і на те і на інше. І можна бути упевненим: якщо цього таланту вистачило лише на штучне творіння, несправжнє, то і життя йому було під силу лише пусте і нікчемне.» (А. Камю.)\n«Жодне діло не можна зробити добре, якщо не відомо, чого хочеш досягти.» (О. Макаренко.)\n«Май мету усього життя, мету для відомої епохи твого життя, мету для відомого часу, мету для року, для місяця, для тижня, для дня і для години, для хвилини.» (Л. Толстой.)\n«Якщо ти прямуєш до мети і будеш дорогою зупинятися, щоб жбурляти камінням у будь-яку собаку, що гавкає на тебе, то ніколи не дістанешся своєї мети.» (Ф. Достоєвський.)\n«Коли у людини з'являється якась життєва мета, час не уповільнює свій біг, а прискорює.» (А. Риваоль.)\n«Прямувати до мети усе життя можна лише у тому випадку, якщо вона постійно відсувається.» (Е. Лец.)\n«Я взагалі не вірю в одну рятувальну силу таланту без копіткої роботи. І після успіхів, достатніх для того, щоб запаморочити голову найстійкішій молодій людині, я продовжував навчатися у кого лише було можна, і працював, працював, працював.» (Ф. Шаляпін.)\n«Коли людина працелюбна, то і земля не лінується.» (Китайська мудрість.)\n«Люди середніх здібностей можуть досягати майже надзвичайних результатів лише завдяки цілеспрямованій і довготривалій працелюбності.» (С. Смайлс.)\n«Працелюбність властива людині, чиє серце не дозволяє отримувати засоби і зручності життя за рахунок праці та щедрості інших.» (/. Барроу.)\nЗверніть, будь-ласка, увагу на ці слова: визначити власну долю, зрозуміти себе, свої зацікавленості, залишитися відданим своїй меті і праці — це найбільше щастя для людини.\nВизначити мету усього життя — завдання не з легких. Для цього, напевне, спочатку потрібно відповісти на запитання: «Що я робитиму найближчим часом?» Відповідь на нього і буде першим кроком до цієї мети.\nСкажіть, досягти якої мети ви прагнете нині?\nЮність— пора мрій та сподівань. Добре, якщо ці чудові можливості залишаться із вами на усе життя. Але, як правило, у реальному житті нас спіткають розчарування, невдачі. Це може торкнутись і обраного життєвого шляху — професії, яка, на вашу думку, мала розкрити вашу особистість і ваші здібності. Справа, що спершу, у мріях, здавалась цікавою, приємною І тому простою, раптом перетвориться на копіткий щоденний і подекуди тяжкий труд. Тож треба бути готовим, щоб прийняти труднощі і вдруге відчути, що обрана професія — дійсно ваша доля.\nСкажіть, будь-ласка, ким ви переважно відчуваєте себе ужитті: оптимістами чи песимістами.\nГра «Оптиміст і песиміст».\nУ грі беруть участь усі учні класу. Спочатку із числа учнів учитель обирає п'ятьох суддів (хлопців та дівчат, які протягом заходу показали себе найбільш розміркованими, практичними і незалежними особистостями).\nУчитель пропонує для обговорення наступну ситуацію:\n«Учень N дуже захоплюється культурою та історією Японії. Загалом йому цікаво усе, що пов'язане з цією країною, він мріє поступити до престижного університету на факультет сходознавства. Але, по закінченню школи, учень не може здійснити свою мрію: державний конкурс дуже великий, а на контрактне навчання у родини не вистачає коштів. У решті-решт N вимушений поступити до технічного вузу.»\nЗавдання гри — обидві групи мають визначити позитивні (оптимісти) і негативні (песимісти) сторони цієї ситуації. Судді мають оцінити усі наведені доводи.\nПеремагає група учнів, яка виявилась переконливішою. Можливе і зарахування нічиєї.\nУ грі ми переконались, що у будь-якій ситуації можна віднайти і позитивні, і негативні моменти. Отже, важливо визначитись, який бік прийнятний саме для вас, зрозуміти, що поразка чи перемога залежить насамперед від того, як поставитись до даної ситуації.\nЗ цього приводу дуже корисно згадати слова російського мовознавця Дмитра Лихачова: «Нас цікавить, якими рисами має володіти випускник? Розміркованим оптимізмом. Він має уміти з готовністю і гідністю переносити усі життєві труднощі, без яких не прожити і без яких, у решті-решт, життя було б порожнє».\nТож знову ми повернулись до того, що справу нашого життя визначають наші особисті якості.\n7. Мій портрету променях сонця\nНамалюйте сонце. У центрі сонячного кола напишіть своє ім'я або намалюйте свій портрет. Потім уздовж променів укажіть усі свої переваги, все найкраще, що ви можете про себе сказати. Постарайтеся, щоб було якнайбільше людей!\nПотім усе прочитайте. Хто хоче ще щось додати, каже про це, тобто додає промені.\nВиступ учнів-читців. 1-й учень\nТи маєш пам'ятати, що від того\nДуші людській — важкіше набагато:\nДо серця стежку пролягають — їх багато,\nЗапам'ятай із них хоч три принаймні:\nПо-перше — заздрість.\nЗнищ її, неправу,\nЙ навчись по правді цінувать людей,\nЦінити їхню вдачу, успіх, славу,\nПо-друге — злість.\nБіжи від неї, друже.\nЯкщо ж спричиниш — вибачайсь одразу.\nІ третє — то коріння багатьох незгод,\nЩо безліч особистостей калічить,—\nСьогодні, друзі, ми поставили перед собою важливі запитання: як визначитись щодо майбутньої професії? Як не помилитись у цьому життєво важливому виборі? Що стане запорукою нашого успіху у професійній сфері?\nСподіваюсь, що Сократівська бесіда допомогла вам у пошуку відповідей на ці запитання, а закінчити нашу зустріч хочеться словами наших поетів, Василя Симоненка і Максима Рильського:\nЄ тисячі доріг, мільйон стежинок.


Україна продасть Укртелеком і низку енергокомпаній протягом року - Korrespondent.net\nУкраїна продасть Укртелеком і низку енергокомпаній протягом року\nКорреспондент.net, 12 лютого 2007, 10:37\nУряд України має намір у 2007 році реалізувати масштабну програму приватизації, що буде включати продаж ВАТ Укртелеком, ВАТ Одеський припортовий завод і значні пакети акцій енергокомпаній, заявив перший віце-прем’єр Микола Азаров.\n"Головними принципами приватизації будуть прозорість, конкурсність і конкурентність", - підкреслив перший віце-прем’єр на інвестиційній конференції в Києві, 12 лютого.\nВін зазначив, що уряд розглядає приватизацію не тільки виходячи з фіскальних цілей, як механізм покриття дефіциту бюджету, але і з погляду залучення інвестицій і нових технологій.\nАзаров також підкреслив, що першочерговою задачею уряду в нинішньому році стане розвиток ринку капіталу з метою мобілізації ресурсів для розвитку економіки. Віце-прем’єр уточнив, що уряд має намір мінімізувати негативи від підвищення цін на енергоносії за рахунок підвищення енергоефективності і зниження енерговитрат в економіці шляхом залучення інвестицій у ці напрямки.\nЗа словами Азарова, уряд очікує прийняття України у Світову організацію торгівлі в середині 2007 року і підтверджує свій курс на європейську інтеграцію.\nНагадаємо, міністр транспорту і зв’язку України Микола Рудьковський заявив, що продаж Укртелекому в поточному році є економічно невигідним.


Дуже постаріла! Скарлетт Йоханссон на червоній доріжці в Венеції | Новини шоу бізнесу | Глянець\nДуже постаріла! Скарлетт Йоханссон на червоній доріжці в Венеції\nОпубліковано Galia_Tsvyk, 06:35, 31.08.2019. Переглядів: 808\n34-річна актриса з'явилася на червоній килимовій доріжці 76-го Венеціанського кінофестивалю. Вона очолила десант зірок, які прибули на прем'єру «Історія шлюбу», в якому Йоханссон зіграла головну роль.\nУсипана блискітками яскраво-червона сукня підкреслила струнку фігуру актриси, а корсет без бретель зробив акцент на грудях. Високий розріз до стегна показував ноги Скарлетт, коли та дефілювала по червоній доріжці. Завдяки відкритій спині зірка «Месників» продемонструвала своє хитромудре квіткове татуювання.\nАле шанувальники помітили, що зірка виглядає дуже втомленою, навіть постарілою.\nСкарлетт Йоханссон, Венеціанський кінофестиваль, Венеціанський кінофестиваль 2019


Згідно з новим дослідженням, чергова мутація коронавірусу (вірусу КПК) зробила його більш заразним і стійким до заходів профілактики.\nГотовність богомолів відлякувати хижаків не залежить від їхнього розміру, — дослідження\nТакого висновку дійшла команда ентомологів, проаналізувавши захисну поведінку 58 видів цих комах.\nМешканка Каліфорнії Саллі Доулі — активіст боротьби зі сміттям. Останні три з половиною роки вона проводить більшу частину свого вільного часу, збираючи недопалки на вулицях рідного міста. Цього року вона підняла мільйонний недопалок і не збирається на цьому зупинятися.\nТелескоп TESS показав панораму північного неба (ФОТО)\nАстрономи показали мозаїку північного неба, складену зі знімків космічного телескопа TESS за другий рік спостережень. Телескопу вдалося виявити 1200 нових кандидатів в екзопланети, 600 з яких знаходяться в північному небі, повідомляється на сайті NASA.\nCOVID-19: які проблеми зі здоров'ям можуть залишитися\nУ легенях містяться фібробласти. Коли легені фізично або хімічно пошкоджені, фібробласти активуються і починають виділяти колаген, викликаючи фіброз легенів.\nЦеребральний параліч не заважає цій дівчині танцювати (ФОТО)\nДитячий церебральний параліч — це комплекс порушень, що впливає на здатність людини рухатися, підтримувати рівновагу і поставу. Однак молода дівчина з Нью-Йорка незважаючи на ДЦП не дозволяє своїм фізичним обмеженням заважати їй танцювати і мріяти.\n«Хаббл» побачив згасання наднової в далекій галактиці\nАстрономи, які працюють з космічним телескопом «Хаббл», опублікували анімацію, яка демонструє згасання спалаху наднової протягом цілого року. Спостереження за нею допоможуть уточнити відстань до галактики, в якій вона спалахнула, повідомляється на сайті NASA.\nЖінки й чоловіки з арахнофобією після зіткнення з павуком використовують різні поведінкові і когнітивні стратегії для опановування свого страху.\nАвстралійський учений, доктор Норман Сван, ведучий програми The Health Report на радіоканалі ABC Radio National, сказав, що любителям нікотину особливо легко заразитися коронавірусом.\nРимський Папа відмовився від зустрічі з кардиналом Гонконгу і держсекретарем США (ВІДЕО)\nПапа римський Франциск відмовився зустрітися з єпископом Гонконгу у відставці і держсекретарем США, пише Business Times.\nВеликі дози хлорохіну при COVID-19 смертельні, — дослідження\nПоловина досліджень лікування пацієнтів з COVID-19 на різні дози хлорохіну, які проводилися в Бразилії — припинені.\nТелебачення CCTV спотворило слова вченого ВООЗ про китайські вакцини (ВІДЕО)\n23 вересня Центральне телебачення Китаю (CCTV) розмістило в «Фейсбуці» відео з заголовком: «Головний науковий співробітник ВООЗ: Ефективність деяких вакцин проти коронавірусу Китаю доведена!».\nNASA помітило ознаки життя на Венері в спектрах 42-річної давності\nНайбільший зонд міжпланетної станції «Піонер-13» зміг отримати свідчення існування фосфіну (токсичний газ, який в умовах Землі виробляється тільки мікроорганізмами або синтезується в лабораторії), в хмарах Венери ще в грудні 1978 року.\nУ Нідерландах створили плавучий парк із перероблених пластикових відходів (ВІДЕО)\nІнноваційний плавучий парк у порту Роттердам — своєрідна пастка для сміття, яка затримує пластикові відходи та запобігає їхньому проникненню в море\nВ течение следующих 4 лет легковые автомобили исчезнут из города Осло. Править улицами в центре столицы Норвегии будут пешеходы и велосипедисты.


Головна : Невідома Україна : У світлі однієї трагедії\nУ світлі однієї трагедії\nБогдан ЧЕРВАК, Київ on Грудень 05,2007\n» Україна: між перемогами та поразками\nБогдан ЧЕРВАК, Київ додано на Dec 18,2007\n» Битва за перевал\nБогдан ЧЕРВАК, провідник Київс додано на Mar 14,2008\n» Окупація пам’яті\nБогдан ЧЕРВАК, провідник Київс додано на Jun 11,2007\n» Випробування Катериною\nБогдан ЧЕРВАК, Київ додано на Aug 01,2007\n» Україна і Польща: не футболом єдиним\nБогдан ЧЕРВАК, Київ додано на Jun 26,2008\nНещодавно у селі Базар Народницького району, що на Житомирщині представники українських патріотичних організацій відзначили чергову річницю Другого зимового походу Армії УНР, зокрема було вшановано 359 повстанців, які у нерівному бою з 9-тою Кримською кавалерійською дивізією під командуванням більшовицького головоріза Григорія Котовського потрапили у полон, а згодом були розстріляні.\nВшанування героїв Базару уже стало традицією. Щоправда, започаткована вона була на еміграції, де, зі зрозумілих причин, українці мали більше можливостей для публічного відзначення цієї сумної дати.\nКоротко нагадаю історію майже дев’яносторічної давності. Після окупації більшовиками Української Народної Республіки частини регулярної армії УНР були інтерновані до Польщі. Однак у 1921 році було ухвалено рішення рейдом вирушити в Україну з метою підтримки антирадянських виступів. Планувалося підняти всенародне повстання та дійти до Києва. Проти Армії УНР під командуванням генерал-хорунжого Юрка Тютюнника більшовики стягнули свої кращі сили. Як свідчать історики, перевага у живій силі в сорок разів перевищувала сили повстанців. Вдень і вночі, впродовж двох тижнів червона кіннота переслідувала напівроздягнутих, голодних, виснажених вояків УНР.\nВрешті-решт, українські частини були оточені, чимало стрільців було одразу ж знищено, а окремі потрапили у полон. В’язнів два дні тримали на морозі, згодом вишикували біля заздалегідь викопаного рову, де Котовський особисто запропонував українцям покаятися і перейти на бік Червоної армії. У відповідь пролунав голос стрільця Степана Щербака: «До вас служити не підемо. Стріляйте. Український народ вам цього не пробачить!» Далі полонені заспівали «Ще не вмерла Україна!». Спів було припинено кулеметними кулями. 359 героїв знайшли свій останній притулок у братській могилі під Базаром. Вітчизняні історики, фактично одностайні в тому, що так званий «листопадовий рейд» майже не мав шансів на успіх, і скоріше був походом відчаю, що переріс в акт героїзму.\nУ незалежній Україні подвиг вояків Армії УНР офіційно відзначається з 1991 року. Тоді представники націоналістичних і націонал-демократичних організацій зробили спробу встановити на місті загибелі повстанців хрест, однак влада не дозволила цього зробити. Рік хрест пролежав схованим у базарських кущах. Справжній пам’ятник героям звели лише у 2000 році за гроші наших земляків з Великої Британії.\nМинулого року Президент України Віктор Ющенко оприлюднив звернення до учасників заходів з ушанування пам'яті героїв Базару, в якому підкреслив, що «лише із здобуттям Україною незалежності стали можливими правдиве висвітлення Української революції 1917–1921 років та відзначення її річниць громадськістю за підтримки органів влади».\nЗвернення Ющенка, фактично, на державному рівні легітимізувало пам'ять про героїв Базару, подвиг яких, без сумніву, назавжди закарбувався у свідомості народу.\nТак склалося, що Базар став однією із дат історії України, яка, незважаючи на героїзм учасників українсько-більшовицької війни, усе ж символізує національну поразку. Принаймні, так самі українці інтерпретують ці події.\nОднак процес переосмислення історичного минулого, який сьогодні набуває особливої суспільної гостроти та перетворився у чинник сучасної політики спонукає подивитися на трагедію під Базаром не лише під кутом зору скорботи та необхідності гідного вшанування пам’яті героїв. Сьогодні, у контексті вивчення Голодомору 1932- 1933 років слід сконцентрувати увагу на причинах, які, власне, спонукали «листопадовий рейд», що увійшов у вітчизняну історію як Другий зимовий похід армії УНР та відбувся на передодні безпрецедентної гуманітарної катастрофи.\nПередусім треба зазначити, що рішення вирушити на Київ приймалося політичним проводом УНР, що його тоді очолював Симон Петлюра, під тиском суспільно-політичної ситуації, яка на той час склалася в Україні. Ще недавно у радянських підручниках з історії СРСР можна було прочитати, що 20 роки минулого сторіччя, це період «тріумфального походу радянської влади» на українських землях. Мовляв, українці, особливо селяни радісно вітали прихід більшовиків. Насправді усе було навпаки. Українське село не лише нікого не вітало, а чинило збройний опір російській окупації. Україна в ті часи буквально горіла у вогні антирадянських бунтів і повстань. Такою була реакція населення на політику радянської влади, в тому числі на її спроби розпочати реквізицію хліба, худоби і птиці з України, щоб не допустити голоду в Росії.\nВідомий історик, дослідник трагедії під Базаром Василь Верига у цьому зв’язку зазначає: «Майже кожного дня з України приходили звістки, що український селянин, переконавшись в облудності московсько-большевицької пропаганди, все більше відвертається від Москви і виступає проти її влади в Україні. Згідно з повідомленням Михайла Фрунзе, головнокомандуючого большевицькими збройними силами в Україні на Першому Всеукраїнському з’їзді комітетів незаможних селян у жовтні 1920 року в Україні нараховувалося понад 50 загонів партизан, загальною кількістю 40 000 людей. В цей час боротьба українського народу проти совєтської влади була більш жорстокою, ніж в інших частинах Російської імперії».\nПро масштаби опору радянській владі свідчать й такі факти. Впродовж січня-березня 1921 року більшовиками було здійснено 87 активних спецоперацій, заарештовано 17 отаманів і біля 5 тисяч рядових повстанців, у кривавих боях знищено 80 отаманів і майже 5 тисяч повстанців, розкрито і ліквідовано 28 підпільних організацій.\nЗрозуміло, що про ці та інші факти знав уряд УНР на еміграції, який, зрештою, ухвалив рішення розпочати «листопадовий рейд» як черговий етап національно-визвольного руху, щоб у такий спосіб допомогти українському народові звільнитися від московського ярма.\nТакими чином можна зробити кілька висновків. По-перше, Базар повністю руйнує радянські стереотипи щодо добровільного сприйняття українським населенням радянської влади. По-друге, історія загибелі 359 вояків під Базаром була детермінована масовістю й масштабністю руху опору радянській владі. По-третє, українці, хоч і зазнали поразки під Базаром, однак не змирилися із поневоленням, і тільки з допомогою Голодомору, шляхом винищення мільйонів людей було покладено край самостійницьким устремлінням нації на початку 20 років минулого сторіччя.\nОтже, Базар 1921 року – це не лише одна із трагічних сторінок нашої історії, а насамперед вияв величезного прагнення українського народу жити власним життям на своїй землі.\n3268 раз прочитано


Кумівство в українській політиці, або як Кличко з Путіним поріднився - 19 июня 2017 - Телеканал новин 24\n19 июня 2017, 18:00 Читати новину українською\n11 червня, на своїй сторінці у Facebook, популярна телеведуча Оксана Марченко опублікувала фотографії з хрестин доньки Нестора Шуфрича, народного депутата "Опозиційного блоку". Марченко – дружина Віктора Медведчука, давнього соратника Шуфрича. І саме вона стала хрещеною матір’ю його доньки – маленької Марії.\nДепутат "Опозиційного блоку" для цього відомого подружжя тепер не просто друг, а кум. А це в український політиці особливий статус. Наприклад, у родини президента серед кумів Юрій Луценко, генеральний прокурор України і Юрій Стець, міністр інформполітики, який нещодавно заявив про свою відставку. Та ці куми хоча б мають однакові політичні погляди. А от у Медведвука і його дружини набагато цікавіші родинні зв’язки.\nВиявилось, що хрещеним батьком маленької доньки Шуфрича став український боксер Володимир Кличко, брат мера Києва. Це неприємна несподіванка. Ви ж прекрасно пам’ятаєте обох братів Кличків на Майдані? На той момент вони разом з учасниками революції виступали проти "злочинної влади". А хіба Нестор Шуфрич, депутат Партії регіонів, не був одним із її облич? Чи може у такий символічний спосіб у нас відбулося примирення Євромайдану і Антимайдану? Про це краще розповідати не мені, а Кличку і Шуфричу.\nТакож, у тій розмові 2013 року, він багато говорив про переваги Митного Союзу і був впевнений, що Україна туди потрапить. Але через 2 тижні почався Майдан. Нещодавно, у газеті Financial Times вийшло нове інтерв’ю з Медведчуком. На запитання журналістів, чи він досі є близьким другом Путіна, Медведчук відповів усміхаючись: "Краще запитати у президента". Жодних ілюзій з приводу того, що прихильник Митного союзу за останні 3 роки змінив свої погляди на користь європейського вибору України, я не маю.\nЯк зазначає Financial Times у своїй статті, він також, можливо, бере участь у кулуарних переговорах між окупованими територіями й Україною. А його кум Шуфрич, незважаючи на війну, продовжує роздавати коментарі російським пропагандистським телеканалам. У січні поточного року, цей депутат Опозиційного блоку в ефірі "Росія 24" звинуватив українську владу в невиконанні Мінських домовленостей та ескалації конфлікту на Донбасі.\nВладимир ПутинВидеоблогиВиктор МедведчукВиталий КличкоВладимир КличкоНестор ШуфричНовости newsПолиткухня