Яка буває помада? - woman-club.net.ua\nHome » Догляд за собою » Догляд за тілом » Яка буває помада?\nСучасна жінка дуже багато часу витрачає на макіяж, а на вибір косметики ще більше. Це можна сказати насамперед про помаді. Перед її вибором питань виникає багато.\nПерша помада, яка була виявлена на розкопках археологами, являла собою порожнистий стебло рослини, який був заповнений барвником, змішаним з тваринним жиром. Однак помада не завжди була виключно жіночим косметичним засобом. У XVIII столітті, приміром, помадою користувалися тільки чоловіки. Потім губи почали фарбувати актриси. А з появою кінематографа стало модним окреслювати губи. В двадцяті-сорокові роки жінки фарбували губи не до кінця, щоб рот візуально зробити менше. А в п’ятдесяті роки модними стали природні контурі губ.\nСьогодні ми з вами поговоримо про те, які бувають помади.\nТаку помаду слід використовувати в теплу пору року, особливо коли ваші губи потребують вологи. Крім того, що вона фарбує губи, вона їх зволожує, захищає від лущення, а іноді і від шкідливих сонячних променів.\nЗволожуючу помаду ще називають атласною. Зазвичай до її складу включають різні масла, такі як авокадо, какао, кокосова або соняшникову олію. Основа такої помади складається з рослинного або мінерального воску. Вона підійде жінкам будь-якого віку, адже у неї дуже багата палітра відтінків. Є, проте, у такої помади один мінус – вона досить швидко стирається, тому вам доведеться постійно підфарбовувати губи.\nНа відміну від зволожуючою, поживна помада не має характерного блиску. Вона зазвичай або матова, або з легким мерехтінням. А залежить це від того, що до її складу крім барвників і воску входить пудра. Поживна помада спеціально розроблена для холодного часу року, адже вона здатна запобігти розтріскування губ. Її недоліком є те, що вона розпливається. Однак це можна виправити, використовуючи контурний олівець. А для того, щоб губи під такою помадою не виглядали плоскими, нанесіть на центр нижньої губи трохи масла або блиску.\nПеревага даної помади випливає з її назви. Якщо вас дратує те, що ваша губна помада відбивається або стирається, вам підійде саме стійка помада. Стійкість це помади від восьми до двадцяти чотирьох годин. Такий ефект став можливим завдяки тому, що до її складу входять ефіри летючі і фарбувальні пігменти. Ефіри летючі відразу зникають, а залишається на губах лише тонка плівочка. Наноситься така помада завдяки спеціальній текстурою.\nЦе корисна помада, яка захистить ваші губи від сухості, тріщин і шкідливої дії сонячних променів. Така помада особливо потрібна восени і взимку. У неї входять зволожуючі і живильні речовини, масла і вітаміни. Кольори від такої помади не домогтися, адже вона призначена виключно для захисту губ.\nТакож як і гігієнічна помада, блиск може містити вітаміни і масла, які будуть доглядати за губами. Масел в блиску набагато більше, ніж барвників, тому стирається блиск досить швидко, до того ж кольору блисків не дуже яскраві і соковиті. Проте останнім часом виробники почали випускати блиски, призначені саме для кольору, а не відходу. Блиск зробить ваш макіяж більш природним.\nПравильний вибір помади\nВибирати помаду слід дуже уважно, адже вона повинна вам не тільки підійти за кольором, але і добре лягає на губи. Підробки часто можна зустріти навіть в спеціалізованих магазинах, тому просіть сертифікати. Якщо упаковка помади пошкоджена або помада має неоднорідну структуру або колір, утримайтеся від її придбання. Стрижень помади повинен бути міцним і рівним, а його поверхня повинна бути гладкою. Також на поверхні помади не повинно бути крапельок вологи, вона повинна приємно пахнути і добре наноситися на губи. Також помада не повинна танути на сонці.\nДля того, щоб правильно підібрати колір помади, протестуйте її на аркуші паперу або на тильній стороні долоні.\nЯкісна помада лягає рівно, без грудок. Потім прикладіть тестер до лиця і подивіться, чи підійде вам цей колір.\nКористуватися пробниками в магазині не гігієнічно.\nТакож обов’язково звертайте увагу на термін придатності помади, адже він не повинен перевищувати трьох років. Однак три роки помаду можна зберігати тільки за умови, що ви її наносити пензликом і правильно зберігайте. Якщо ж ви наносите її на губи звичайним способом, термін придатності помади скоротиться до року. У разі, якщо на неї потрапили сонячні промені, термін придатності помади складе не більше трьох місяців.


Ветеринарна лікарня Dr. Buryak Giant - понад 45 кг. Архіви - Ветеринарна лікарня Dr. Buryak\nGiant – понад 45 кг.\nСенбернар Вузька ущелина в Альпах сполучає Швейцарію і Італію. Це особливо небезпечне місце для гірських подорожніх. Його трапинки покриті льодом і снігом, є постійний ризик сходження лавини. Саме тому тут в 1050 році Архідиякон Бернард де Менто побудував притулок, завдяки якому багато мандрівників було врятовано. Саме у таких погодних умовах звикли працювати рятувальники, які знаходили […]\nБразильський філа (бразильський мастиф) Існує дуже багато версій виникнення Бразильської філи, з якими можна ознайомитися на сторінках “Енциклопедії Філа Бразилейро” Прокопиу де Валье і Эніу Монте, проте вони не є офіційними і достовірними. Багато фахівців вважають, що філа – порода, яка була створена природним чином. Тому ми не можемо з точністю стверджувати собаки яких порід […]\nАнглійський мастиф Неможливо визначити коли саме з’явилися подібного типу собаки і простежити період становлення сучасного англійського мастифа. Проте, припускають, що такі потужні і величезні пси з’явилися в Англії завдяки племенам древніх кельтів, які кочували з місце на місце по всій Європі. У Британії ж сформувалися бойові собаки не схожі на інших, завдяки ізольованості острова. Вважають, […]\nНеаполітанський мастиф Припускають, що наеполітанський мастиф пішов від древнього сторожового собаки, пращуром якого став первісний тібетський сторожовий пес великих розмірів. Нащадки його поширилися в Ассірії, Малій Азії і Вавілоні. Подібні собаки дуже часто згадуються в античній літературі, проте мають інші назви. В основному їх називають молоссами або індійськими псами. Існує декілька легенд про цих великих […]\nТібетський мастиф Тібетський мастиф вважається однією з найдревніших пород. Сьогодні дуже складно дізнатися коли саме з’явилися ці дивовижні собаки. Багато хто вважає, що ці собаки жили колись у Вавілоні і Ассірії. Говорять, що цар Ассірії Ашурбанапал тримав величезну кількість таких собак. Деякі вважають, що ці пси були спеціально виведені на Тібеті. Також є версія […]\nНімецький дог Німецькі доги з’явилися на території Німеччини в 15 столітті. Припускають, що своєму походженню ці собаки зобов’язані далеким нащадкам молоссів, яких використовували для цькування ведмедів і диких кабанів та англійським мисливським собакам. З початку як тільки не називали цих собак. Однією з назв була “датський дог”, хоча це абсолютно інша порода, що до Данії […]\nНьюфаундленд Свою назву ці собаки дістали завдяки острову Ньюфаундленд в Атлантичному океані. Уперше цей острів був виявлений відомим італійським мореплавцем Джованні Кабото в 1497 році. На цьому острові жили індійці і ескімоси, що займалися рибним ловом. Допомагали місцевому населенню їх собаки. Це були великі і сильні собаки, які перевозили вантажі і витягували сіті. Починаючи з […]\nАргентинський дог Аргентинський дог був створений шляхом схрещення безлічі порід. У виведенні цієї породи брали участь: англійський пойнтер, ірландський вовкодав, німецький дог, бійцівський собака Кордови (метис іспанського мастифа, бультер’єра, старотипного англійського бульдога і боксера). У результаті з’явився універсальний собака, який увібрав в себе усі кращі якості вище представлених порід : чудові фізичні дані, хоробрість, витривалість, […]\nБернський зенненхунд Порода бернський зенненхунд сформувалася на заході центральної частини Швейцарії. В основному цих собак використовували селяни в якості пастуших. Це були чудові охоронці: сміливі, відважні й безстрашні. Завдяки їх м’якості по відношенню до людей, їх дуже любили, і часто залишали зі своїми дітьми. Також зенненхундів використовували як гірських їздових собак, вони були дуже витривалими […]\nКомондор Порода комондорів виникла дуже давно, тому достовірно визначити ї] походження доволі складно. Ймовірно, угорським вівчаркам – більше тисячі років. Назва породи з італійської перекладається, як “король собак”, мадяри так називали білих собак-пастухів. На думку вчених, комондора вивели шляхом схрещування кількох старовинних порід вівчарок і вовків. Впродовж століть зовнішній вигляд цих гігантів майже не змінився. […]\nЛеонбергер За офіційною версією ця порода була виведена в 1846 році Генріхом Эссингом, який захотів створити величезного пса, схожого на лева, зображеного на гербі міста Леонберг. Для цього селекціонер схрестив ньюфаундленда, сенбернара і піренейську гірську вівчарку. В результаті виведені собаки стали дуже популярні. Отто фон Бісмарк, Принц Уельський, Наполеон були власниками цих чудових псів. […]\nБордоський дог Бордоський дог – стара порода Франції. Яка пішла від відомих прадавніх бійцівських і мисливських собак молоссов. Дуже часто представників цієї породи називають просто французькими мастифами. Цих собак використовували для полювання на кабанів і охорони замків. Вони не були широко відомі. В 1863 році в Парижі на міжнародній виставці були представлені усі види місцевих […]


Сонячні панелі Jinko Solar: відгуки, фото, рейтинг, дилери, інформація, де купити в Україні\nГоловна Рейтинг сонячних панелей Jinko Solar\nJinko Solar – китайська компанія, що займається виробництвом сонячних панелей і входить до рейтингу Tier 1. Входить до шістки найбільших у світі виробників у галузі сонячної енергетики. У компанії налічують понад 15 тисяч співробітників. У 2017 році Jinko Solar була визнана найбільшим виробником сонячних панелей у світі із показником 9,7 ГВт. Компанія заснована у 2006 році, штаб-квартира знаходиться у Шанхаї, Китай. Продукція Jinko Solar виробляється на 6-ти виробничих майданчиках. Дочірні компанії Jinko Solar знаходяться у 16 країнах світу: Японії (2), Сінгапурі, Індії, Туреччині, Німеччині, Італії, Швейцарії, США, Канаді, Мексиці, Бразилії, Чилі, Австралії, ПАР та ОАЕ. Компанія має у офіси у Великобританії, Болгарії, Греції, Румунії, Йорданії, Саудівській Аравії, Єгипті, Марокко, Гані, Кенії, Коста-Ріці, Колумбії, Панамі, Аргентині. Виробничі потужності знаходяться у Китаї (3 заводи), Малайзії, Португалії, Південно-Африканській Республіці. Нещодавно компанія оголосила про намір збудувати завод із виробництва панелей у Флориді, США, у будівництво якого планують інвестувати $50 млн. Уся продукція компанії проходить щонайменше 36 етапів тестувань у найсуворіших і екстремальних умовах. JinkoSolar гарантує 25 років ефективної роботи сонячної електростанції незалежно від умов навколишнього середовища. Завдяки розробленим у компанії технологіям сонячні панелі JinkoSolar працюють краще, ніж аналоги конкурентів в умовах високих температур, підвищеної вологості, стихійних лих, а також виробляють більше електроенергії на світанку, під час заходу сонця, в хмарні дні. Якість продукції підтверджена міжнародними сертифікатами ISO 9001, ISO 14001 та OHSAS 18001\nКитай, Малайзія, Португалія, ПАР\nФото реалізовиних проектів в Україні (19 фото)\nВідгуки від клієнтів (3)\nУ панелях влаштовує все\nПанелі Jinko solar встановив у 2016 році на даху будинку. Я «чайник» у цій сфері, тому за порадою експертів вирішив одразу ставити обладнання з розрахунком на велику потужність – 30 кВт. Хоча це суттєво вдарило по кишені, зате установка кожної кВт*год так виходить дешевшою. Самі панелі я купував частинами, виробника не міняв: влаштовувала і якість, і надійність, і стабільний виробіток. До максимуму потужності станцію довів у 2017-му. Тепер вона покриває всі мої потреби в електроенергії + щомісяця я продаю електрику державі. Найкраще справи ідуть в травні-серпні, але навіть у похмуру осінньо-зимову погоду панелі мають хороший виробіток.\nВідгук від клієнта: Сергій\nПанели сразу же приносят доход\nБыли в гостях в Николаевской области и очень заинтересовались солнечными панелями. На Юге такие установки довольно популярны в частном секторе, а вот в нашем поселке я такого не видел. Поискал в Интернете информацию, и решил вложить деньги в домашнюю электростанцию. За полтора года ни разу не пожалел – все быстро смонтировали и подключили, панели сразу же начали приносить доход. Работают отлично даже в пасмурные дни, красиво смотрятся на крыше. Пока как хозяин и пользователь вижу только плюсы\nВідгук від клієнта: Константин\nНаша сонячна станція (Jinko Solar + Fronius) генерує більше електрики, ніж прогнозував монтажник. Хороша видача навіть у хмарні дні. А завдяки розміщенню даху, ми взимку в деякі сонячні дні отримували навіть більший виробіток ніж влітку. Інсталятори зробили фантастичну роботу. Я дуже задоволений вибором.\nВідгук від клієнта: Денис\nUnisolar Компанія перевірена


ГНУЧКІСТЬ АКТИВНОГО ЦЕНТРУ ФЕРМЕНТУ\nАктивні центри ферментів розташовані в шарнірних сайтах між двома доменами. Ці сайти більш лабільні, ніж інші ділянки білкової макромолекули, тому активні центри мають підвищену чутливість до денатуруючих агентів, фізичних факторів і протеолітичним впливів. Гнучкість структури активного центру є фактором, що збільшує ефективність каталітичного акта. Миттєві переходи від одного конформаціон- ного стану до іншого, зумовлені гнучкістю активного центру, є обов'язковою умовою реалізації максимальної ферментативної активності.\nФермент, в свою чергу, значно впливає на субстрат. Під впливом ферменту структура субстрату змінюється: спочатку утворюється перехідний стан, а потім продукти ферментативної реакції. Виявилося, що для ферменту каталитично вигідно комплементарное відповідність неосновного, а перехідного стану субстрату. Це також було доведено за допомогою синтетичних аналогів перехідного стану субстрату. Я. Полінг і Дж. Холдейн запропонували концепцію деформації субстрату, пов'язану з його модифікацією під дією ферменту. Однак головним є те, що субстрат в перехідному стані взаємодіє з ферментом багаторазово ефективніше, ніж в основному, в результаті відбувається більш різке зниження енергії активації ферментативної реакції. Що ж стосується деформації, то перехідний стан супроводжується зміною геометрії субстрату, але це не обов'язково пов'язано з процесом його деформації.


здорова родина – щаслива дитина by Артем Левицкий 586 views\nв сім’ї вольній, новій… by Артем Левицкий 266 views\nакція «допоможи солдату» by Артем Левицкий 411 views\nStory school by max-naz 2759 views\n1. 2014/2015 навчальний рік – ще одна сходинка у житті дружної родини 3-В класу. «Він має бути особливим!» – так вирішили батьки і діти. Не тільки на свята, але й у будні вони бажають бути зразком для наслідування. Завдяки ініціативі батьківського комітету класу учні мають привабливий учнівський вигляд: дівчатка і хлопчики виглядають по- діловому, бо щодня одягають форму, яку обрали самі.\nнехай завжди квітує дерево шкільне


Лановецьким водійкам підкоряються авто, трактори і навіть комбайни – Голос Лановеччини\nНа головну / СТАТТІ / ОСОБИСТОСТІ / Лановецьким водійкам підкоряються авто, трактори і навіть комбайни\nЛановецьким водійкам підкоряються авто, трактори і навіть комбайни\nОлеся Мельничук 29.04.2021\tОСОБИСТОСТІ Залишити коментар 1,553 Показати\nСьогодні уже нікого не здивуєш тим, що за кермом — жінка. А ще декілька десятків років тому це викликало не лише подив, а й обурення з боку чоловічої статі. І хоч як би не називали водійок — «мавпа з гранатою», «катастрофа», «потенційна вбивця», «діра в сімейному бюджеті», які б жарти і шаржі не складали, вони впевнено доводять, що нічим не гірші за водіїв-чоловіків. Більше того, в дечому навіть кращі: відповідальніші, уважніші.\nЯкщо вірити статистичним даним, то найчастіше смертельні аварії спричиняють саме чоловіки. Вони у п’ять разів частіше керують автомобілем у стані алкогольного чи наркотичного сп’яніння і завдають більших матеріальних збитків під час аварій. Однак жінки все ж таки частіше потрапляють в ДТП.\nУ лановецькій автошколі «Автостар» з 15 учнів, які навчаються водінню на легковому авто, лише один чоловік, решта — жінки і дівчата віком від 18 до 60 років. Як зазначає інструктор практичного водіння Анатолій Синішин, кількість бажаючих опанувати автосправу і навчитися вправно водити авто серед представниць прекрасної статі з кожним роком збільшується. Це, як вони вважають, не спосіб самовираження, а вимога часу, адже не завжди «під руками» є чоловік. Також інструктор розповідає, що з жінками працювати набагато легше і простіше, вони відповідальніші, зібраніші, скрупульозні, можуть декілька разів перепитати одне й те ж, якщо не зрозуміли, ретельно вивчають правила дорожнього руху.\nПригадує Анатолій, як нещодавно навчав 68-річну ланівчанку, яка прислухалася до зауважень і вказівок, все чемно виконувала, а наприкінці курсів стала вправною водійкою. За 17 років роботи інструктором відчайдушних ланівчанок, які б хотіли їздити на великогабаритному транспорті не було, однак у Кременці живе жінка-далекобійник, яка вправно водить фуру і разом зі своїм чоловіком їздить у рейси.\nА лановецьким водійкам легко підкоряються не лише легкові авто, а й трактори і навіть комбайни.\nКатерина Вороніна, 71 рік:\n— Любов до авто у мене зародилася пів століття тому. Навчаючись у Прикарпатському технікумі гідромеліорації і електрифікації сільського господарства, проходили обов’язковий предмет «матеріальна частина автомобілів», тоді й записалася на водійські курси, успішно їх закінчила і отримала права водія-професіонала (категорія С). Згодом, працюючи в управлінні водного господарства неодноразово сідала за кермо вантажного авто, як любитель, щоб не втрачати навиків кермування і це мені приносило неабияке задоволення. У 54 роки (2004 рік) сіла за кермо легковика, щодня з Вишнівця їздила у Ланівці на роботу. Жодної аварійної ситуації чи ДТП за цей час не скоїла. Прикро, що через погіршення стану здоров’я уже декілька років не воджу автомобіль, все залишилося лише хорошим спогадом.\nАнтоніна Павлишин, 42 роки:\n— У 30 років сіла за кермо, однак регулярно їздити легковиком почала 6 років тому. Особисто для мене це справді вимога часу і життєва необхідність. Оскільки проживаю в с.Молотків, часто до райцентру потрібно їхати: чи то в лікарню, чи на закупи, чи доньку-студентку завести на маршрутку. А чоловік регулярно у Польщі. Тож доводиться самій сідати за кермо. Намагаюсь не порушувати правил дорожнього руху, хоча буває по-різному. Частенько на автошляхах трапляються різноманітні курйози, непередбачувані ситуації, що вимагають миттєвої реакції. Для мене це безцінний досвід. Цьогоріч, під час лютневої негоди, вперше за шість років скоїла незначну ДТП. На щастя, обійшлося лише розбитим дзеркалом.\nДва роки тому, коли помер тато, навчилася їздити на тракторі: чи то корові накосити, чи городину привезти — уже для мене не проблема. Якби чоловік дозволив, то вже й могла б грабаркою і люцерну перекидати, але він поки що побоюється, а я бережу його нерви.\nЛіана Швігар, 33 роки:\n— Техніка — моя любов ще з дитинства. Пам’ятаю, як шукала нагоди, щоб вскочити до тата в машину, аби проїхатись. Коли мені було 12 років, він дозволив сісти за кермо УАЗа (по народному «бобік»), тож свої перші водійські навички отримала під пильним батьківським контролем. Як тільки мені виповнилось 18, відразу здала на права. Водити авто — моє невеличке хобі. Люблю трасу, швидкість (найбільша — 180 км/год). Головне — впевненість і уміння оперативно реагувати в будь-якій дорожній ситуації. Мій водійський стаж — 15 років. За цей час побувала уже в багатьох великих містах, навіть під білоруським кордоном, траплялися різноманітні ситуації, однак у ДТП ніколи не потрапляла. А загалом люблю експериментувати, пробувала їздити на різних видах транспорту: бус, КамАЗ, трактор, комбайн. В цьому немає нічого складного. Чоловік любить, коли я за кермом. Каже, що тоді відпочиває, а я — отримую неабияку порцію адреналіну.\nТегиавто водійка Ланівці Молотків\nПопередній Центр Ланівців уже в латках. Це добре. Але містяни вимагають капітального ремонту\nНаступний Оберіг від Патріарха\nМабуть, багато хто думає, що фундуковий бізнес — далекий та недосяжний для українського фермера, …


Аварія вертольота у Мексиці: кількість жертв зросла до 13\nп’ятниця, 24 травня 2019, 20:26\nВнаслідок аварії військового вертольота на півдні Мексики загинули 13 осіб, які були на землі.\n"Щонайменше 13 осіб, серед яких - троє дітей, загинули на землі, коли мексиканський військовий вертоліт, що перевозить високопоставлених чиновників для огляду збитків від землетрусу, розбився у невеликому містечку у південному штаті Оахака", - йдеться у повідомленні.\nВертоліт намагався зробити екстрену посадку на відкритій місцевості, проте впав на два фургони.\n12 осіб загинули на місці, ще один - вже в лікарні. Ще 15 людей дістали поранення.\nЯк повідомлялося, у мексиканському штаті Оахака розбився військовий вертоліт з міністром внутрішніх справ і губернатором штату, які летіли оглядати збитки від нещодавнього землетрусу. На час останнього повідомлення було відомо лише про двох загиблих.


Валлійці з Великобританії привітали полтавських дітей, батьки яких загинули в АТО | Кременчук Тудей\n13 Січень 2017, 20:05\nНа Полтавщині 76 дітей полеглих учасників АТО одержали подарунки з Вельсу — регіону Великобританії, в якому живуть валлійці, повідомляє «Голос України».\nПрезенти до Новорічних свят були особливими — персоніфікованими, з урахуванням віку, статі й навіть уподобань дітей та підлітків. Активісти тамтешньої діаспори, які об’єдналися у волонтерську групу «Голос України у Вельсі», а також місцеві валлійці, за їхніми словами, готували такі пакунки з любов’ю та думкою про те, щоб діти захисників нашої держави неодмінно усміхнулися. Вони поклали туди одяг, взуття, іграшки, солодощі.\nАктивісти полтавського «Центру допомоги учасникам АТО», котрі стали «зв’язковими» між закордонними благодійниками та українськими родинами, організували масові заходи з нагоди вручення подарунків у Полтаві та Кременчуці. Найбільше раділа їм, звісно, малеча.\nХоча на очах багатьох дорослих з’являлися сльози. Та все-таки найбільше зворушив присутніх на урочистому заході у Полтаві відеоміст між доброчинцями із Вельсу й отримувачами їхніх подарунків. Стоячи на сцені, діти та їхні матусі дивилися і слухали адресоване їм «українське» привітання з Великобританії. І розуміли, що багато людей у світі підтримують їх і Україну.\nTagsатодітиЦентр допомоги учасникам АТО


Василя Пилип'юка поховають на Личаківському цвинтарі | Новини\n17:09, 18 листопада 2017 р.\n19 та 20 листопада у Львові попрощаються з видатним львівським фотомитцем Василем Пилип’юком.\nТак, 19 листопада о 17 годині, у Галереї ім. В. Пилип’юка (вул. Стецька, 3) відбудеться Парастас.\n20 листопада, з 11 до 13 години, у Храмі Пресвятої Трійці (вул.Тершаківців, 1а) усі небайдужі матимуть нагоду попрощатися з фотохудожником.\nО 13:00 відбудеться чин похорону. Поховають Василя Пилип’юка на Личаківському цвинтарі.\nНагадаємо, 18 листопада зранку Василь Пилип’юк відійшов у вічність: по дорозі з Києва додому, у Заслуженого діяча мистецтв України стався інсульт.\nЛьвів новини Пилип'юк фотограф фотохудожник загинув_Василь_Пилип'юк 032 прощання поховання


Информация о материале на тему «Бібліографічний аспект історико-краєзнавчих досліджень в Одесі у ХІХ ст.» из раздела «Научные статьи и авторефераты диссертаций по истории и культуре»\nКороткое описание Бібліографічний аспект історико-краєзнавчих досліджень в Одесі у ХІХ ст.\nРозглянуто видавничу та бібліографічну діяльніст. Одеського товарист.а іст.рії та ст.рожитност.й, його внесок у розвиток іст.рико-краєзнавчих досліджень Південного регіону України, іст.ричної науки в Одесі. Проаналізовано діяльніст. у даному напрямку відомих одеських іст.риків, краєзнавців та письменників - Г.І.Спаського, М.Н.Мурзакевича, М.І.Надєждіна.\nПроведено комплексне дослідження процесів та явищ, пов'язаних зі ст.новленням та розвитком іст.рико-краєзнавчих досліджень і пам'яткоохоронної роботи у Західній Волині у період перебування регіону під владою міжвоєнної Польщі. Охарактеризовано умови, за яких здійснювалася іст.рико-краєзнавча та пам'яткоохоронна робота, показано її вплив на формування громадської зацікавленост. культурною спадщиною Західної Волині. Досліджено діяльніст. державних ст.уктур, науково-громадських товарист., музейних закладів та наукових діячів щодо проведення краєзнавчих та пам'яткоохоронних заходів. Показано вагомий внесок українських дослідників у пам'яткоохоронну роботу, наведено відомост. про проведення рест.враційних робіт, видання наукових та науково-популярних, іст.рико-краєзнавчих та пам'яткознавчих праць. Висвітлено здобутки та прорахунки іст.рико-краєзнавчої та пам'яткоохоронної роботи у Західній Волині 1920-х - 1930-х рр., визначено її місце у загальноукраїнському краєзнавст.і та пам'яткознавст.і.\nІст.рико-краєзнавчі погляди Івана Франка: Автореф. дис... канд. іст. наук: 07.00.01 [Електронний ресурс] / В.Б. Скоморовський; Прикарпат. нац. ун-т ім. В.Стефаника. — Івано-Франківськ, 2006. — 20 с. — укp.\nВперше в українській іст.ріографії здійснено комплексне дослідження іст.рико-краєзнавчих поглядів І.Франка. Проаналізовано ст.н вивчення проблеми, опрацьовано значний обсяг джерел, узагальнено відомі та введено до наукового обігу маловивчені ст.рінки біографії науковця. Прост.жено процес формування та ст.новлення іст.рико-краєзнавчих поглядів І.Франка у тісному зв'язку з конкретно-іст.ричною ситуацією на західноукраїнських землях другої половини XIX - початку XX ст. Розкрито місце і значення іст.рико-краєзнавчих поглядів І.Франка, його участ. у діяльност. національно-культурних товарист. Галичини другої половини XIX ст. На основі сист.матизації фактичного матеріалу досліджено наукову спадщину ученого та наведено оцінку його внеску у розвиток національної іст.ріографії.\nОбгрунтовано фундаментальну значиміст. класичної іст.рико-філософської спадщини для сучасного розв'язання проблеми індивідуальної свободи. Показано, що свобода особист.ст. завжди є свободою вибору індивіда. Зазначено, що вибір є критеріальним показником і визначником особист.сної свободи та міри. Визначено роль "творчост. свободи" як її сутнісної інтенції. Обгрунтовано, що сучасна іст.рико-філософська теорія дає змогу визначити діяльнісний аспект творчост. свободи. Доведено, що свобода іманентна людині, а людина як особист.ст. - це, насамперед, вибір. Свобода особист.ст. є проблемою самореалізації індивіда засобами вибору його світоглядної та життєвої позиції в ситуації "екзист.нційної напруги" та діяльнісної справност., спрямованої на творчіст. свободи.\nВ дисертаційному дослідженні комплексно проаналізовані основні закономірност. та специфіка участ. земських уст.нов в іст.рико-краєзнавчому русі. Показані процес ст.орення земських іст.рико-краєзнавчих музеїв, а також участ. земст. у справі охорони пам'яток ст.ровини і мист.цтва. Автором був досліджений внесок окремих земців, земських ст.тист.чних закладів і земської преси у вивчення іст.рії Лівобережної України. Особлива увага була приділена взаємовідносинам земст. з іст.рико-краєзнавчими закладами краю.\nДосліджено іст.рико-філософські аспекти ролі соціально-культурної спадкоємност. у розвитку особи. Обгрунтовано, що культурно-іст.ричний процес являє собою спосіб розвитку діяльнісних сутнісних сил людини через успадкування, а спадкоємніст. - спосіб виробництва її сутнісних сил. Запропоновано думку, що оволодіння духовною спадщиною, квінтесенцією якої є іст.рико-філософське успадкування, грає роль засобу залучення особи до іст.рично-духовної розвитковост.. Зазначено, що чим глибші та пост.пальніші соціально-особист.сні перетворення, тим більша культурна спадщина залучається до їх здійснення. Через суспільно-духовне успадкування іст.рія входить в людину, а людина - в іст.рію. Уперше досліджено нову роль соціально-культурного та іст.рико-філософського успадкування під час переходу до глобального інформаційного суспільст.а. Запропоновано тезу, що відродження незалежної України відбулося значною мірою завдяки розширенню її культурної та духовно-філософської (іст.рико-філософської) спадщини.\nПредст.влено досвід Миколаївської державної обласної універсальної наукової бібліотеки ім. О. Гмирьова по ст.оренню електронної бібліотеки місцевих видань. Розглядаються питання формування, зберігання і надання у корист.вання нового краєзнавчого ресурсу. Автор характеризує особливост. інформаційної та технічної підтримки електронної бібліотеки, розкриває перспективи її розвитку в реалізації завдання надання корист.вачам універсальної краєзнавчої інформації на різних носіях та вирішення питань збереження традиційних краєзнавчих фондів.


Деякі броварчани використовують каналізацію як смітник | Новини\nВпродовж доби, 25 листопада, в Броварах відбулося 25 засорів каналізації внутрішньобудинкових систем.\nОсобливо «відзначилися» мешканці двох багатоповерхівоку Броварах, куди рятувальники виїздили по 6 і 7 разів відповідно.\nПро це доповівкерівник КП «Броваритепловодоенергія»АндреєвВ. О.\nЯк розповів Василь Олександрович, цими вихідними для каналізаційних мереж був «шок». Жителі міста Бровари використовували власні вбиральні в режимі сміттєпроводу. Через добу в місті трапилось 25 забиттів труб. Причому найактивнішими виявились мешканці двох будинків.\nЗа адресою бульвар Незалежності, 2-А комунальники виїздили аж 6 разівпоспіль. З каналізації витягли футболку,светр, великий побутової пакет. Водночас на вул. Київську, 296в добу виїжджали 7 разів за викликом. Тут так само дістали з мереж різні домашні речі, одяг та сміття, і щось схоже на великий рушник.\nНагадаємо, що про такий «активізм» мешканців Василь Андреєв звітує вже не вперше. Зокрема, в серпні 2018 року, робітники комунального підприємства отримали 17 викликів про забиття труб каналізації.\nЗі слів голови КП, встановити винних у забитті труб дуже складно. Водночас виявлення несумлінних мешканців не вирішує проблему, оскільки в Україні немає законодавчо затверджених правил користування каналізаційними мережами. Відповідно не встановлено жодної відповідальності, навіть адміністративної.


Картопля-гармошка з прованськими травами в духовці – Intermarium-Новини Міжмор'я\nYou are here: Home / Рецепти / Картопля-гармошка з прованськими травами в духовці\nКартопля-гармошка з прованськими травами в духовці\nІноді хочеться приготувати для своєї сім’ї щось смачне і поживне на обід або вечерю. Пропоную запекти картоплю-гармошку з прованськими травами в духовці. Рецепт досить простий і не вимагає дорогих інгредієнтів.\nБлюдо шикарно виглядає на святковому столі.\nЯк приготувати картоплю-гармошку з прованськими травами в духовці.\nспеції – 2 ч.л. прованські трави\nперець чорний – за смаком мелений\nчасник – 40 г\nДля приготування картоплі-гармошки з прованськими травами в духовці потрібні картопля, прованські трави, сіль, мелений перець, рослинне масло, часник.\nДля початку підготувати ароматне масло. У його складі всього лише два інгредієнта – це часник і олія (соняшникова або оливкова).\nОчистити зубки часнику, пропустити через чеснокодавку або подрібнити на самій дрібній тертці. Додати до маслу, перемішати. Залишити на 15-20 хвилин для насичення ароматом часнику.\nВеликі бульби картоплі ретельно промити в проточній воді, використовуючи щіточку. Промиту картоплю обсушити паперовим рушником.\nДалі гострим ножем нарізати картоплини тонкими кільцями, які не дорізаючи до нижньої сторони, тобто, картопля повинна триматися разом.\nКартоплю за смаком підсолити, приправити меленим перцем і прованськими травами або додатковими спеціями – на ваш розсуд. Слід злегка відкривати часточки картоплі, додаючи прянощі.\nДеко застелити фольгою або пергаментом. Покласти картоплю. Зверху змастити ароматним маслом, використовуючи кухонний пензлик.\nНадіслати овочі в духовку на 40-60 хвилин. Запікати при температурі 190-200 градусів до м’якості. Час запікання залежить від вашої духовки. Можливо, вам знадобиться менше або більше часу, щоб отримати потрібний результат. Під час запікання слід кілька разів діставати картоплю з духовки і змащувати залишилися часниковим олією, щоб овочі вийшли більш соковитими.\nКартопля-гармошка в духовці готова. Подавати в гарячому вигляді з улюбленим соусом, свіжою зеленню і овочами.\nКартопля-гармошка з прованськими травами в духовці – дуже ситне і ароматне блюдо, обов’язково сподобається всім гостям без винятку. Для поліпшення смаку до запікають картоплин можна додати скибочки твердого сиру, бекон, м’ясо, часточки помідора. Кінцевий результат залежить від вашої фантазії. Смачного!


Армія Китаю, дисципліна і порядок (ВІДЕО) – Військовий навігатор України\nМало хто може спрогнозувати ефективність сучасної китайської армії в разі активних бойових дій, але порядок і дисципліна там на найвищому рівні. Якщо оцінювати за чисто зовнішніми параметрами, то їхня натренована злагодженість та залізна дисципліна викликають повагу.\nМожна озброїти армію любою, навіть фантастичною зброєю, але є основне поняття, при відсутності якого, навіть армія з такою зброєю буде просто збройним натовпом. Це поняття – дисципліна.\nТакі солдати навряд чи скажуть комбату “Я в ДАП не поїду, їдь сам!” і не засиплять в бак піску, щоб не виїхати на бойове завдання. Давайте подивимося невеликий відео огляд на тему – армія Китаю, дисципліна і порядок.\nНа жаль, на початку проведення АТО чимало підрозділів деморалізованих колишнім керівництвом Збройних сил України нагадували саме такі збіговиська. Цим пояснюються і суттєві втрати, яких військові зазнали у перші місяці війни на сході.\nЩе у XVI столітті англійський богослов і громадський діяч Річард Хукер зазначив: “Армія без дисципліни — це збіговисько хлопців, одягнутих в однакову форму”.


Хрестик . Віра, обряди — Хрестик\nОбговорення питання релігійного характеру про необхідність носіння натільного хрестика дітям після хрещення.\n( 5 оцінок) Оцінити статтю\nВи охрестили дитину і виникли питання: чи необхідно носити хрестик, не знімаючи? На чому носити хрестик? Ви завжди можете порадитися з батьками ровесників ваших діток, з відвідувачами конференції «Дитина від 1 до 3″ на сайті 7я.ру\nНосить ваша дитина натільний хрестик? В сенсі постійно? Навіть якщо він маленький? Якщо так — то чи не боїтеся? Мало чого? Якщо поки ні — то з якого віку одягнете назавжди?\nЯк похрестили — з 40 тижнів.\nОбидва — з півтора місяців або 43 і 40 дня, як і більшість\nНосимо, не знімаючи, з 40 днів від народження. Нічого страшного не відбувалося, крім як ланцюжки вже 4 рази міняли. Носіть, не бійтеся!\nА ми на шнурочку носимо, ланцюжки відкладені до більш старшого віку, після 10-12\nДаша — з 2 міс, Кирюша — з 42 днів (обидва — з хрестин). Перерви були — типу. коли порвався ланцюжок чи, там, на рентген прийшли, треба зняти. Так що не можу сказати, що 100% — не знімаючи.\nНе боюся абсолютно. Шнурок або ланцюжок підбираю дуже міцну, коротку — хрестик не повинен дотягуватися до ротика.\nОхрестити — і ходити без хрестика — в цьому немає Віри в Бога. ІМХО.\nБоятися треба не того, що дитина чогось з хрестиком створить, а залишення дитини без хреста!\nНосимо постійно, з хрещення. Сувора нитка (шкіряний шнурок, як виявилося, надмірно намокає при купанні і швидко рветься).\nНіяких проблем з цим немає, і бути не може — не ми перші, не ми, слава Богу, і останні!\nНосимо постійно з 6 міс на короткій нитці (продаються в церкві). Знімаю, коли хочу поміняти мотузку, що трапляється приблизно раз на 3-4 місяці.\nНі, хрестик висить в головах ліжечка. В перший же день після хрещення почала себе душити мотузочкою, хоча вона дуже коротка (по шийці), і я вирішила, що одягну коли дитина вже буде досить тямущим і, можливо, сам скаже що хоче носити хрестик на шиї\nТак, постійно. На суворою ниткою, досить короткою, щоб не бовталося. У сауні загортали хрестик у папірець, інших приводів знімати його не бачу.\nНосимо з народження. Знімаємо на ніч, оскільки вона крутиться і іноді він так чітко у неї на шкірці друкують, що я сама не розумію — боляче чи ні. В загальному — знімаю на ніч на всяк випадок\nМоя носить досить спокійно, тільки ланцюжок золота і я. її постійно чіпляю і рву. От зараз як раз вона у нас в порваному стані.\nНемає. І, чесно кажучи, не розумію, що за дитина має бути (років до 2-3-х), щоб спокійно носити хрестик на шиї, і не намагатися його покусати, поглотать, зняти і втратити, задушиться ланцюжком:)))\nСпробуємо одягнути року в 3, а то і пізніше. Тоді, коли доця зрозуміє, то це таке.\nЗміст адже у вірі, а не в тому висить золотий хрест на грудях чи ні. Я мислю так — я вірю, і моя віра допомагає мені і моїм дітям, так як вони невід’ємна частина мене (зараз точно!), настільки, наскільки може допомогти нам наша віра.\nА поклоніння предметам — це фетишизм\nнасправді інтерес до хрестику втрачається досить швидко. І чим раніше він надітий, тим менше викликає інтересу, коли навколо стільки нового і цікавого. Коли дитина свої ручки знайшов теж дивувався. Але не за кілька років .\nА руками власними теж справ натворити можна. Удушиться так взагалі робити нічого. Або в горло сунути.\nМи носимо хрестик періодично.\nнасправді я сама здивувалася, як мало інтересу дитина виявив до хрестику. Спробували одягнути ми його вперше цього літа, коли поїхали в Туреччину. Інтересу до нього вистачило на кілька хвилин. Я на нитку муліне вішаю, вона неміцна і м’яка.\nВзагалі-то звичайні правила безпеки вимагають, щоб культові прикраси на дітей одягали лише на відносно коротких і неміцних вовняних нитках — вони рвуться під вагою, значно меншою, ніж вага дитини. Ось і всі справи. Ризик просто втратити хрестик — справа батьків. Це не небезпечно для здоров’я.\nКондратея з роботи\nТак. Не боюся. Не було жодного випадку, так що і Ви не бійтеся!\nУ мене дитина рухливий, активний, зірви голова. Але хрестик — це святе (дійсно, святе), привчаємо до віри, от і все. Одягли при хрещенні. дитина до нього звик, він знає, що це таке. І хреститися ми вже вміємо\nНу невже малюк не тягнув у рот його десь на рік-півтора, коли зубки лізли?\nТягнув — пояснила, що не можна (можна тільки цілувати), купила гарний прорізувач\nНу у мене абсолютно нормальна дитина, яка його носить з народження, проявляє інтерес, зворушена, дивиться, іноді намагається запхати його у рот. не душиться і не ковтає. Він до нього звик.\nІ абсолютно ніяких незручностей хрестик йому не приносить, до речі. Нам не страшно зовсім. Та й як по-іншому? Ну можна ж так одягти, що в рот не затягнеш, правильно? У нас мотузочок настільки коротка, що хрестик особливо-то і не проковтнеш — довжина не дозволить. А якщо його повісити на дуже довгу мотузку — то і удушиться можна і проковтнути. Треба дотримуватися заходів обережності.\nНазавжди одягнули з хрещення (40 днів Вані було). Носимо, не знімаючи (тільки на час купання знімаю, т. к. мотузочок буде мокра).\nХреститися ми ще не вміємо.\nНавчіться і ви! Ми зовсім недавно навчилися, дуже треба було за бабусю молитися, власне, вона його й навчила\nНютке одягли при хрещенні і не знімаємо\nНі не носить. Я боюся, сама неодноразово під час сну примудрялася закрутити його на шиї, аж до червоних смуг на шиї (хоча ланцюжок у мене тоненька золота). А що казати про дитину: він такий активний і вдень і вночі. Не дай бог зачепиться: як мінімум шию зашкодить. Та і потім він занадто багато уваги приділяє цьому хрестику. Тому поклали в шафу до кращих часів.\nЯкщо дитина хрещений його оберігають і при відсутності хрестика на шиї.\nХрестик і є найкращий захист, а православний християнин (якщо він дійсно є таким) повинен носити на собі хрест, не знімаючи .\nЗгодна, це правило, яким всіх вчать. Але тим не менш вчать «не створи собі кумира». Віра в Бога у Вас в серце. а не на іконі і, вже тим більше, не на хрестику. Так що думаю, що для безпеки дитини можна спокійно зробити виняток. Адже тим, що Ви не носите хрестик адже Ви від нього не зрікаєтеся.\nНу, близько до того. Це вже не віра, а одне подобу!\nНемає. Вона хрестику занадто багато уваги приділяє. Коли повішу. Час прийде — одягне\nХрестик поки висить в узголів’я ліжка, з хрещення одягла, а хрестик вп’явся в шию синці були — хрестик великий. А в рік намагалася одягнути — не подобається.\nЯ боюся одягати на нього. Спочатку висів хрестик в узголів’я ліжка (вірніше — Єгор спав на підлозі, хрестик висів над головою на стіні високо). А зараз взагалі в коробочці лежить у шафі. Підросте, перестане в рот все тягнути і є — одягну.\nВисить у головах на його ліжечку, як батечко учив.\nНе носимо тому що золотий, малесенький, може зірвати і втратити. А в садку племяшке навіть сережки зняли, вони там почали змінюватися такими справами, вихователі просять не надягати.\nМені навіть в голову не приходило знімати хрестик на купання.\nНіяких проблем від намокання мотузочки немає! Вона сохне моментально.\nНосимо з 3-х місяців — як покрестились. Не боюся. Хрестик — він щоб оберігати, а не душити\nГлибоко переконана, що нічого не трапиться\nвзагалі-то я теж вірю, але співробітниця на роботі сказала, що брат чоловіка у віці до року повісився на ньому, зачепившись за набалдашник у спинки ліжка, знаєте були у залізних ліжок, круглі такі. От і не знаю.\nЧитаю деякі відповіді і ДИВУ даюся. Ну як можна МІЦНІ нитки, по суті зашморгу, одягати малюка. Якщо раптом що — то заплутається навколо шиї.\nВ Європі дітям не надягають хрестики в такому віці.\nЖодна релігія в світі не вказує, що малюк повинен бути з хрестиком на шиї. Що ж стосується віри — то вона в іншому, в тому числі і в поведінці в світі.\nСлава Богу, Русь вже більше 1000 років, як хрестилася. Візантія, Греція. Рим — ще того довше! І з тих пір всі християни завжди носять хрестики, бо не носити не можуть .\nІ все — з дитинства, з самого хрещення. І в основному — як раз на мотузочках, на гайтанчиках. І НІЧОГО!\nНе знали наші пращури, що в 20 столітті нові правила люди вигадають.\nБудемо говорити про релігійних і національних традиціях:\nЗнімаючи капелюха перед можливими присутніми тут мусульманами та юдеями, на їх вотчину «зазіхати» не буду (якщо захочуть — самі висловляться).\nЗ християнством, здається, розібралися.\nДалі за планом, якщо мати на увазі світові релігії, йдуть індуїзм і буддизм. Тобто, священний шнур, який вони носять практично з народження. Запевняю Вас — він набагато міцніше і химерними простий мотузочки (гайтана). Я бачила!\nБільше того: в одній середньовічній індійській повісті я зустрічала наступний сюжет. Дружина одного смертного навідріз відмовлялася віддати на кілька днів своєї новонародженої дитини в будинок наложниці чоловіка — храмової танцівниці девадасі. Привід вона знайшла просто чудовий: мовляв, девадасі може вкрасти частину дорогоцінних прикрас, надягнутих на немовля. Питання вирішили дуже просто. На одну чашу терезів поклали голенького малюка, а на іншу — все його прикраси. Шальки терезів ЗРІВНЯЛИСЯ (зверніть увагу на цей цікавий факт. після чого дружина спокійно відпустила немовляти в будинок суперниці.\nА тепер, для повноти картини, уявіть собі австралійського або африканського аборигена (нехай і маленького!) без всяких амулетів і оберегів на грудях, в носі і у вухах. Уявили? А я не можу!\nЗате в XX столітті людство вигадало правила безпеки..\nІ не підкажете статистику цифр смертності у зв’язку з носінням хрестиків (або чогось ще) на дитячих шиях? Боюся, що нічого подібного не тільки не існує, але і бути не могло! Бо предки нинішнього людства — не такі вже дурні люди, як може здатися на перший погляд — негайно скасували б всі необов’язкові і потенційно небезпечні традиції, помітивши хоч якусь тривожну закономірність у цьому зв’язку.\nПитання тим, у кого діти носять хрестики\nНа чому вони їх носять? Мотузочок у нас забруднюється, ланцюжок рветься.\nПитання носити/не носити не ставлю\nМи носимо на тонкій мотузці. Стирається разом з дитиною.\nНосимо вже скоро рік на золотому ланцюжку, НІКОЛИ не знімаємо. Не рвалася поки ланцюжок. порветься — замінимо. Вона доньці майже до пупка. Але доньці півтора року. Сама по собі ланцюжок коротка (якщо на дорослого одягнути)? не товста.\nНа мотузочці + найпростіший хрестик (правда, хресні подарували сер. ланцюжок + сер. хрест), не знімаю в душі, тому стирається разом з дитиною — колір став трошки сіруватий, коштує ця мотузочка в крамницях щось близько 5 рублів, тому можна сміливо міняти хоч раз в тиждень:)\nНа товстих коротких срібних ланцюжках у обох. У Даші за всі вісім з половиною років один-два рази порвалася.\nУ мене теж питання до тих, у кого носять: а ви не боїтеся мотузочок на шиї, навіть якщо на ньому хрестик?\nМотузочку — не знаю, ланцюжки не боюся. Коли донька грає, ланцюжок під одягом, а спить — буває просто переміщується на шию хрестик і все.\nНе боюся і мотузочок у нас досить довга. Правда ми в рік хрестилися. Проблем не було жодного разу. А зачепитися і просто коміром одягу можна чим завгодно, чому саме мотузочок такі питання викликає?\nТому що будь-яка мотузочок — зашморг.\nТаких випадків, щоб дитина хрестиком повісився, в моєї великої колекції страшилок немає. Але я на всяк випадок роблю коротеньку мотузочку.\nУ мене бабуся лікар, до них таких діток привозили. Тому у моїх племінників до 5-6 років хрестики були просто приколоти узголів’я ліжка.\nНа чорнім шнурочку тканинному, продавався разом з хрестиком.\nСпочатку була ниточка, з якою хрестик у храмі продавався, вона за рік перетерлась. Зараз я взяла тоненький шнурочок, на якому у мене кулон з каменю був.\nТакі шнурочки продаються на церковних лотках і в церковних наметах з хрестиками і ланцюжками. Я купувала дітям, але нам не підійшли — вузлики натирали шийки. Тому знову повернулися до ланцюжків.\nна БРУДНІЙ мотузочці\nНосять ваші малюки хрестики?\nСправа в тому, що я бачила багатьох малюків з хрестиками ( у кого на ланцюжку, у кого на мотузочці). А ми боїмося — раптом перекрутится або передавить. І не носимо ні зі старшої, ні молодшої.\nНосять ваші дітки? Якщо так. то з якого віку, які постійно або ні, на ланцюжку або на мотузочці?\nЗ народження (точніше — з хрещення). Завжди. Спочатку на мотузочці, тепер на шкіряному шнурку.\nНа мотузочці золотий, хрестильний з віку 1,5 місяці і перший і другий. Нічого не перекручується, не намотується, не душить та ін.\n15.8.2003 9:49:17, Іра\nНемає. папа Егоркин носить хрестик.(так батюшка сказав)\nНосить, місяців 6. На мотузочці. Якщо мотузку не робити довгої як у корівки, то нічого не перекрутится.\nМи носимо ось вже 2-й тиждень, на мотузочці золотий хрестик, уваги не звертає.\nМолодша носить десь з двох років на ланцюжку.\nХрестили в 4 міс, Носить хрестик місяців з 6, завжди, На мотузочці, ніколи не знімаємо. Знає ,що це Боженька, і їй подобатися його носити, знімати не дає. Воть\nне носить (в садок ходить, я боюся), але іноді просить зняти з ліжка і одягає на себе. Каже, що діти в садку так ходять з хрестиком\nНосить з дня хрестин (з майже 4х місяців). Мотузочок. На сон знімаємо. Мотузочку стираємо. Звичайний хрестик, куплений в церкві.\nНі, він у нас поки лежить разом з хрестильної рубашечкой.\nНас похрестили у віці 1,5 міс. але носимо приблизно з одного року на мотузочці.\nТак. носить з хрещення. Тобто з червня минулого року, на мотузочці.\nПоки немає. Хрестик є, в тумбочці чекає свого часу. Хоча я навіть не знаю, коли такий час настане для золотого хрестика.\nУ нас син не хрещений — тато теж і не хоче, щоб сина хрестили, я, як тато, вважаю: коли виросте, якщо захоче і це йому буде потрібно — сам і покрестится. А зараз — це думаю, просто данина моді — за рахунок усіх бажаючих хрестити своїх дітей попи збагачуються.\nА ми не хрещені поки. Коли покрестимся — носити не будемо. Ми з чоловіком невіруючі, у нас просто бабусі-дідусі наполягають на хрещенні.\nНа мотузочці, носить іноді.\nНі, ми його втратили. Він висів над ліжечком, а при переїзді, схоже, вантажники його сперли, він такий гарний був, золотий.\nпоки Дитина не народився, але з дідусем спір вийшов на тему хрестика. Він наполягає, що хрестик на мотузочці повинен бути у дитини на шиї відразу після хрещення. Каже, що не було ще випадку, щоб з дитиною щось трапилося. Але у мене великі сумніви з цього приводу. Адже він може за мотузку і потягнути і в рот цей хрестик засунути.\nАле ніякі аргументи не приймаються. Підкажіть як переконати людину, що цього робити не можна. Причому, років до 3х, напевно.\nЯ з ним повністю згодна. А кого хрест оберігати буде? Тумбочку, чи що? З 1 місяця хрестик на шиї у Гельки, жодного разу ніхто не придушился, ні за що не зачепився. Навпаки, це перший предмет, який у неї викликав інтерес одягати на головешку, знімати, знову одягати. І так до 20 хвилин. Батюшка мені якось розповів притчу: один дядько вирішив гарненько помитися в лазні, зняв хрест що б не заважав. Мився, послизнувся, впав, вдарився скронею і помер. Ось така історія.\nХрестик лежить собі спокійно в шкатулці. Нікому від цього не гірше. Дитині 5 років.\nЯ теж спочатку побоювалася, а потім згадала як моєї знайомої священик сказав, що 1000 років як хрещена Русь і за цей час не один дитина не проковтнув хрестик і не задушився. Обох діток ми хрестили на 40 день. Вони звикають до хрестику як пупка. Це зараз старша починає їм грати. Дідусь прав.\nУ нас з хрещення — нічого ніколи не відбувалося кримінального — хрестик ж знаходиться під одягом. Імхо, ніякої шкоди це не приносить.\nУ нас носить хрестик з 23 дні життя, але короткій мотузці.\nМій хрещений, але хрестик на шиї не носить. Племінник в 2,5 року хрестик перегриз, добре, що не подавився. Тому на свою дитину не стала одягати і досі не одягаю. Синові 1,4 г сьогодні. Бог не дивиться на те є хрестик, ІМХО.\nЯ звичайно знаю про те що хрестик повинен бути на шиї у дитини, але після хрестин відразу хрестик вп’явся ззаду в шийку дитини. я ні як не зрозумію чому дитина так вередує, а виявилося. Ось зараз правда думаю повісити хрестик назад.\nМені здається, що якщо є сумніви — то краще все ж повісити над ліжечком.\nЯ теж спочатку побоювалася, вішала у головах. А потім наділи спершу на легкорвущемся шнурочку, потім (місяців з 8) — на срібному ланцюжку (яка теж, якщо що, порветься досить легко). Так що, проблема удушення у нас не стоїть. А взагалі, дитина відразу звикає до хреста, практично не помічає його.\nЯ чула, що немовлятам після хрестин хрестика з шиї знімають і в головах ліжечка на якийсь гачок вішають. А на шию вже потім одягають, коли діти підростуть\nУ мене діточки носять хрестик, не знімаючи. Одягаю такий шнурок, що вони і до підборіддя хрестик не дотягнуть, не те що до рота. Але я Вірю в Бога. І я впевнена, що хрестик не може зашкодити дитині.\nПідіть на компроміс, хрестіть дитини тоді коли можна буде одягнути хрестик.\nСпробуйте домовитися з дідусем, що хрестик покладіть в ліжечко, під голову (спочатку під пелюшку, потім під подушку), або повісите над нею. Багато хто з моїх знайомих так робили, це не я придумала.\nКороткий опис статті: хрестик Обговорення питання релігійного характеру про необхідність носіння натільного хрестика дітям після хрещення. хрестик віра дитина православний релігія хрещення\nСхеми і статті по вишивці\nСимволи політичних партій Росії


Напередодні ватиканської зустрічі про захист неповнолітніх. «Страждання жертв важливіші за добре ім’я інституції» | CREDO\n18 Лютого 2019, 12:50 500\nЦієї неділі після молитви «Ангел Господній» Папа Франциск попросив молитися за важливу зустріч, заплановану на цей тиждень.\n«Дорогі брати й сестри, від четверга до неділі у Ватикані відбуватиметься зустріч голів усіх єпископських конференцій на тему захисту неповнолітніх у Церкві. Заохочую молитися за цю зустріч, яку я скликав як акт великої душпастирської відповідальності перед лицем нагального виклику нашого часу». Так сказав Святіший Отець у неділю 17 лютого 2019 року.\nДля чого ця зустріч і що вона дасть?\nНапередодні зустрічі «Захист неповнолітніх у Церкві», що відбуватиметься у Ватикані від 21 до 24 лютого 2019 р., референт її оргкомітету о.Ганс Цолльнер SI в інтерв’ю для Vatican News розповідає про очікування, приготування та конкретні цілі цього заходу.\nОтець Цолльнер очолює Інститут психології Папського Григоріанського Університету та Центр захисту неповнолітніх, є членом Папської комісії захисту неповнолітніх. Святіший Отець увів його до складу оргкомітету зустрічі «Захист неповнолітніх у Церкві», яка від 21 до 24 лютого збере у Ватикані глав Східних Католицьких Церков, голів єпископських Конференцій та очільників дикастеріїв Римської курії.\nБудувати довіру і сприяти усвідомленню того, що захист дітей і молоді — це спільне завдання. На цьому наголошує о.Ганс, описуючи мету зустрічі голів єпископатів, присвячену захистові неповнолітніх. Він підкреслює, що ця зустріч «не є ні початком, ні кінцем старань Церкви» у цій сфері.\nЯк референт комітету, священик зазначив: великий виклик для організаторів зустрічі полягає в тому, що Вселенська Церква об’єднує найрізноманітніші культури, ментальності, звичаї та способи мислення. В кожному контексті є своє сприйняття дитинства, спосіб сприйняття авторитету, а також різне розуміння інтимності та встановлення її меж. Тому необхідно бути дуже уважними, щоб уникнути того, що всі, говорячи про те саме, насправді мають на увазі різні речі. Щоб відповісти на цей виклик, потрібно, з одного боку, пам’ятати про вселенську природу Церкви, а з іншого — приділяти достатньо уваги темі багатокультурності, яка раніше не розглядалася належним чином.\nБагато вірних вимагають швидких і конкретних результатів у справі захисту неповнолітніх у Церкві, оскільки йдеться про дітей та молодь. Референт пояснив, що вже є певні негайні процедури, зокрема, усунення з посади та позбавлення духовного сану осіб, які скоїли такі злочини. Але, на його думку, необхідні також процеси, які б «сприяли глибоким перемінам поведінки та посилювали чутливість до людей, що стали жертвами зловживань».\nЗапровадження цих процесів вимагає діалогу і спілкування, які не повинні залишитися словами, зазначив о.Ганс Цолльнер. Він додав, що «лютнева зустріч не є ні початком, ні кінцем старань Церкви у сфері захисту дітей і молоді». Після цієї зустрічі можна сподіватися постійного спілкування в Церкві, про те, як втілювати в життя лютневі рішення.\nОтець Цолльнер підкреслив, що серед доповідачів будуть як представники духовенства, так і миряни, чоловіки та жінки, що представляють різні континенти і професії. Після доповідей відбудеться обговорення в групах, де учасники зустрічі матимуть нагоду висувати конкретні пропозиції. Папа Франциск буде присутній під час усієї зустрічі й на завершення зробить підсумок доповідей та обговорень.\nТакож у зустрічі братимуть участь особи, що постраждали від зловживань, щоби їм «приділити увагу і шану, яких вони дуже часто і довго не отримували з боку Церкви». Святіший Отець звернувся з проханням до всіх учасників зустрічі: напередодні особисто налагодити контакт і спілкуватися з жертвами зловживань на територіях свого служіння.\n«Все те, що обговорюватиметься під час зустрічі в Римі, завдяки її учасникам, стане початковим етапом шляху у місцевих Церквах, де можна буде побачити результати», — зазначив о.Цолльнер. Він також висловив сподівання, що учасники усвідомлять власну відповідальність як провідники у цій сфері; що будуть з’ясовані певні необхідні інструменти, які потім потрібно буде застосовувати; що будуть визнані та усунені дотепер наявні перешкоди у належному ставленні до зловживань.\n«Було б великою радістю, — додав референт на завершення, — якби нам вдалося пробудити інтерес людей до зусиль Церкви на користь захисту дітей і молоді, збудувати довіру та сприяти усвідомленню того, що захист дітей і молоді — це наше спільне завдання, у яке може зробити внесок кожен чоловік і кожна жінка у сфері своєї діяльності».\nЗавдання — не правове, а культурне\nДоконечним є запровадити в Церкву нову культуру, «яка матиме на меті насамперед не захист доброго імені інституції, а страждання і справедливість жертв», — сказав Федеріко Ломбарді SJ, колишній директор прес-бюро Апостольського Престолу, повідомляє КАІ. На очікуваній зустрічі він модеруватиме пленарні засідання.\nПроблема сексуальних зловживань, зазначив італійський єзуїт, розпочалася не вчора. «Папи останніх 15-20 років боролися з цієї проблемою. Але вона триває надалі й ми маємо справу з новими кризами, бо вона виходить на світло в країнах, де її досі не вивчено як слід. Ми вже багато чого навчилися — але, можливо, тільки в певних місцях, у конкретних країнах, дієцезіях, але ще немає достатнього розуміння в усій Церкві, в усіх частинах світу».\nВажливо слухати жертв, розуміти, які глибокі їхні рани. «Ми в минулому цього не усвідомлювали. Вважали, що можемо жити в культурі мовчання, що краще про таке не говорити у сім’ях, у суспільстві, в Церкві. Навіть коли це ставалося, ми проходили обік мовчки, гадаючи, ніби мовчання — найкращий спосіб противитися цій проблемі. Тільки тепер ми зрозуміли, що це проблема насправді серйозна, глибока, що вона несе величезні страждання, несправедливість, яких не можна оминати. І саме для Церкви як інституції це особливо важливо, оскільки Церква є, хоче і повинна бути вчителькою моральності, правди, правильної поведінки заради блага майбутніх поколінь», — зазначив о.Ломбарді.\nОтець Федеріко говорив про обов’язковість турботи щодо відповідного добору кандидатів на священство і богопосвячене життя, щоб ці люди були зрілими також і з психологічного та сексуального погляду, «щоб не було ризику, що будуть якісь тенденції чи навіть реальні випадки, пов’язані з педофілією, які становлять величезну загрозу для молодих людей. Вибір і формація кандидатів до священства дуже важливі, а також дієцезіяльні єпископи, відповідальні за спільноти, мусять знати, як правильно реагувати, коли з’являються такі злочини або інші важливі вчинки, щоб могти ухвалювати якнайбільш відповідні рішення і заново запровадити лад у спільноті».\nПапа Франциск, за словами о.Ломбарді, має широкий огляд цієї проблеми. Коренем проблеми є спосіб, у який люди переживають свої стосунки, також і всередині Церкви, а також здійснення влади як панування, а не як служіння. А отже, якщо хтось переживає свої стосунки з іншими як прагнення панувати над ними, над їхнім сумлінням, особистістю, — це очевидно може допровадити до різних зловживань, що керуються браком поваги, яку потрібно мати в усіх аспектах життя, включаючи і сексуальний вимір.\nГоловне, наголошує колишній директор ватиканського прес-бюро, це не захищати інституцію чи свою роль у ній, а служити людям через інституцію Церкви. «А тому неповнолітні, особливо жертви, мають бути у центрі нашої уваги більше, ніж ми самі», — додає він.\nПапа Франциск скликає єпископів тому, що вони — пастирі в Церкві, мають владу провадити люд Божий. Тому саме вони мають бути основою служіння як відповідальності, щоби переказувати це своїм священикам і робити служіння живим у спільноті Церкви. Але також єпископи — перші відповідальні за життя своїх церковних спільнот, тому Папа хоче через них переказати свою позицію всій Церкві, щоб вони донесли її далі.\nНаслідком зловживань чи помилок, які обтяжують чиюсь відповідальність, може бути відсторонення від обов’язків. Обов’язковим має стати принцип прозорості, щоб хід з’ясування і процедури були ясні для суспільства. Це сприяє співвідповідальності й допомозі у спільноту розв’язуванні проблем. В одних країнах єпископи зробили вже дуже багато в цій царині, створили відповідні бюро, допомогли численним жертвам, а тому знають, як виходити назустріч проблемі. В інших країнах, де цього ще не зроблено, єпископи навіть не знають, як правильно реагувати. Тому спільна зустріч єпископатів така важлива.\nвідповідальність виховання моральність Папська комісія із захисту неповнолітніх. педофілія


FT: ЄС та Британія заборонять страхування суден із російською нафтою - FINBALANCE\nFT: ЄС та Британія заборонять страхування суден із російською нафтою\nБританія та Євросоюз домовилися про заборону страхування суден із російською нафтою. Як повідомила газета The Financial Times, таким чином перевізники російської нафти втратять доступ на британський ринок страхування Lloyd’s of London, що є найбільшим для морських перевезень, констатує "Радіо Свобода".\nПовідомляється, що це обмежить можливості Росії з експорту нафти-сирцю морем та змусить шукати інших страховиків.\nЗа даними джерел The Financial Times, представники британського ринку страхових послуг виступали проти ембарго. Вони вказували, зокрема, що складно точно встановити походження нафти, яку перевозять судна, що виходять із російських портів. Там, наприклад, може бути нафта з Казахстану.\nЗаборона страхування морських перевезень російської нафти, як зазначає видання, може призвести до ще більшого зростання цін, які вже досягли максимуму за два місяці, перевищивши позначку 123 долари за барель марки Brent.\n31 травня Євросоюз погодив шостий пакет санкцій щодо Росії, до нього входить зокрема часткова заборона на експорт російської нафти. Він не стосується нафти, що поставляється трубопроводами. Проте імпорт російської нафти до Євросоюзу до кінця року може скоротитися на 90%.\nНапередодні стало відомо, що деякі країни-члени ОПЕК розглядають можливість припинення участі Росії в угоді з видобутку нафти. В ОПЕК обговорення пояснили тим, що європейські санкції та ембарго «починають підривати здатність Москви видобувати більше нафти». За даними видання, видобуток нафти в Росії цього року скоротиться приблизно на 8%.


Гінура: догляд в домашніх умовах, розмноження і пересадка, види\nРослина гінура (Gynura) є частиною сімейства Складноцвіті. По інформації, взятої з різних джерел, цей рід об'єднує від 47 до більше ніж 100 видів. У природних умовах така рослина можна зустріти в тропічній частині Африки і Азії. Назва «гінура» з грецької перекладається як «жінка з хвостом», швидше за все це пов'язано з довгими батогами рослини. На сьогоднішній день в домашніх умовах культивують частина видів гінура, як декоративна рослина.\n2 Особливості гінура\n3 Догляд за гинурой в домашніх умовах\n3.5 Вологість повітря\n4 Шкідники і хвороби гінура\n5 Види і сорти гінура з фото і назвами\n5.1 Гінура помаранчева (Gynura aurantiaca)\n5.2 Гінура плетеносная (Gynura sarmentosa)\n5.3 Гінура лазающая (Gynura scandens)\n6 Гінура: властивості і прикмети\nЦвітіння. Початок цвітіння припадає на весну, а закінчується воно глибокої осені.\nОсвітленість. Необхідне яскраве світло, тому поставити кущ рекомендується на південне або західне вікно, проте в післяполуденні годинник рослині необхідна захист від прямих променів сонця. У зимовий час кущу потрібна додаткова підсвітка.\nТемпературний режим. Під час активного росту ― від 18 до 24 градусів, а у період спокою ― від 12 до 14 градусів.\nПолив. Поливати рослину потрібно рясно відразу після того, як добре просохне верхній шар грунтосуміші в ємності. Якщо зимівля прохолодна, тоді полив потрібно скоротити.\nВологість повітря. Може бути будь-якою. Однак якщо в зимовий час в кімнаті, де стоїть квітка, знаходяться працюючі прилади опалення, то в піддон всипають вологу гальку і на неї ставлять горщик з квіткою. Зволожувати листя з пульверизатора не рекомендується.\nДобриво. Рослина підгодовують під час активного росту 1 раз у 15 днів, для цього використовують комплексне мінеральне добриво. Протягом періоду спокою підгодівлі не проводять.\nПеріод спокою. Зимові місяці.\nПересадка. У весняний час тільки при необхідності. Однак дорослі кущі необхідно 1 раз в 2 роки омолоджувати за допомогою пересадки.\nШкідливі комахи. Щитівки, попелиця, павутинні кліщі, борошнисті червці та білокрилки.\nЗахворювання. Коренева гниль.\nГінура являє собою вічнозелений багаторічний напівчагарник або трав'яниста рослина. Повзли пагони, вони досягають в довжину до декількох метрів. У рослини волокнисті або кореневі бульби, м'ясисті опушені або голі пагони з часом дерев'яніють. Прості очереднорасположенные листові пластини можуть бути сидячими або черешкові, тонкими або м'ясистими, голими або опушеними, стебловими або зібраними в розетку. У частини видів виворітна поверхню листових пластин пофарбовані у фіолетовий колір. Форма листя може бути подовжена, дельтовидні, довгасто-ланцетні, яйцеподібна або ліровидно-розсічена. По крайці листових пластин розташовуються великі або дрібні зубчики. Квітки можуть бути зібрані в кінцеві або пазушні щитковидні мітелки, також вони бувають одиночними. Забарвлені квітки в червоний, оранжевий, жовтий або фіолетовий колір. У природі таке рослина цвіте протягом цілого року, а найбільш пишне цвітіння спостерігається в період з грудня по перші літні дні. Квітки пахнуть не дуже приємно, у зв'язку з цим частину квітникарів воліє обривати бутони до їх розкриття.\nУ кімнатних умовах найчастіше культивують такі види: гінура плетеносная, помаранчева, піднімається і гібридна вариегатная. Гінура є швидкозростаючим рослиною, причому частина видів культивують як ампельної рослини. Якщо ви вирішите вирощувати гінура, то пам'ятайте про те, що в ній міститься отрута. У зв'язку з цим, доглядаючи за даними квіткою, будьте дуже обережні і прибирайте його подалі від дітей і домашніх улюбленців.\nДогляд за гинурой в домашніх умовах\nГінура в домашніх умовах потребує великої кількості яскравого світла, якщо світла буде мало, то забарвлення листя стане менш насиченою. Найкраще для такої квітки підходить південне або західне вікно, однак пам'ятайте про те, що в послеполуденное час на кілька годин кущ необхідно притіняти від палючих променів сонця. Світловий день в зимовий час занадто короткий для такої рослини, тому йому потрібна обов'язкова додаткова підсвітка.\nНайкраще гінура буде рости в грунтової суміші, до складу якої входить перегній, листова і дернова земля, а ще пісок (2:2:2:1). Також для вирощування рослини можна використовувати інший субстрат, але пам'ятайте про те, що він повинен добре пропускати воду, бути рихлим і нейтральним.\nУ теплу пору року оптимальна температура для вирощування такої квітки від 18 до 24 градусів. Якщо взимку у вас немає можливості регулярно підсвічувати гінура, тоді її переносять у прохолодне приміщення (не тепліше 12-14 градусів), де вона може гарненько відпочити. Але якщо біля куща буде встановлена фитолампа, то його можна не переносити в прохолодне місце.\nПід час інтенсивного росту кімнатну гінура необхідно рясно поливати. Грунтосуміш в ємності зволожують тільки тоді, коли добре просохне верхній шар. Якщо квітка зимує в прохолоді, тоді інтенсивність і частоту поливу обов'язково треба скоротити, в іншому випадку у кореневій системі буде регулярно застоюватися вода, з-за чого на ній може з'явитися гниль. Але в тому випадку, якщо ви кожен день досвечиваете рослина фитолампой і температура в кімнаті вище 18 градусів, тоді режим поливу має бути як влітку. Для поливу використовують добре відстояну (не менше 24 год) і м'яку воду, при цьому постарайтеся, щоб крапельки води не опинилися на листі.\nДомашня гінура нормально росте при будь-якій вологості повітря. Однак якщо в зимовий час в кімнаті активно працюють прилади опалення, тоді вологість повітря буде надмірно низькою, і в цьому випадку кущ рекомендується поставити на піддон, заповнений вологою галькою або керамзитом. Зволожувати з пульверизатора безпосередньо листя вкрай небажано, так як із-за цього може постраждати декоративність рослини.\nПісля зимівлі гінура потребує обов'язкової обрізанні, щоб кущик виглядав охайним і ефектним. Крім цього завдяки обрізанні кущ буде більш пишним, а ще прискориться зростання стебел. Все що потрібно зробити ― це відщипнути верхні частини пагонів.\nПід час інтенсивного росту квітка необхідно систематично подкармливають, а роблять це 1 раз в 2 тижні. Для цього використовують комплексне мінеральне добриво. У період спокою підживлення гинуре не потрібні.\nПересадку проводять у весняний час і тільки тоді, коли це необхідно. Враховуючи те, що ефектним фіолетовим відтінком володіють лише листові пластини молодих рослин, дорослий кущ рекомендується регулярно омолоджувати, для цього його досить пересаджувати 1 раз в 2 роки.\nЯк правило, для розмноження гінура використовують живцювання, тому що цей спосіб дуже простий і швидкий. У весняно-літній період обломите верхівковий держак, на якому повинно бути 2 міжвузля. Поставте його в воду, і вже через півмісяця у нього відросте корінці. Його лише залишиться висадити в окремий горщик.\nШкідники і хвороби гінура\nГінура відрізняється високою стійкістю до захворювань і шкідників. Але якщо кущ ослаблений неправильним доглядом або невідповідними умовами утримання, тоді збільшується ймовірність того, що на ньому можуть оселитися попелиці, білокрилки, щитівки, борошнисті червці і павутинні кліщі.\nЩитівки являють собою маленьких сисних комах, які харчуються соком рослини. З-за цього спостерігається швидке пожовтіння листя, вона облітає. Розвиток куща зупиняється, у нього спостерігається відставання в рості. Кущ поступово засихає, і в підсумку він гине. Обприскати квітка розчином Актеллика, через 7 днів проводять повторну обробку, але лише якщо у цьому є необхідність.\nБілокрилки являють собою дуже маленьких білих метеликів, які влаштовують свої яйцекладки на поверхні листя. Щоб позбутися від такої шкідливої комахи кущ обприскують розчином Моспилана, Фосбецида, Актеллика, Фуфанона або Конфидора.\nБорошнисті червці (волохаті воші) ― це невеликі комахи, які висмоктують сік з рослини. А іменують таких комах борошнистими з-за того, що на пагонах і листі вони залишають ватообразное воскове виділення. Біля куща, на якому живуть червці, спостерігається відставання в рості. Пам'ятайте, що є види червців, які поселяються на коренях рослини. Щоб винищити даного шкідника, можна скористатися наступними хімічними засобами: Актара, Моспілан, Фітоверм, Каліпсо і Биотлин.\nПавутинні кліщі можуть зашкодити будь-якій рослині, крім водного. Цей шкідник так само як червці і щитівки є сосним. Кліщі мають мікроскопічним розміром, тому побачити їх неозброєним оком вкрай складно. Зрозуміти, що вони оселилися на кущі, можна оглянувши виворітну поверхню листя, на ній утворюються дуже маленькі крапочки білого кольору, а також там можна побачити найтоншу павутину. Кліщі можуть нашкодити гинуре дуже сильно, так як вони вважаються одним з головних переносників вірусних хвороб, які на сьогоднішній день є невиліковними. Для знищення такого шкідника можна вдатися до таких засобів, як: Агравертін, Актеллик, Клещевит, Фітоверм, Акарин і Оберон.\nПопелиця є дуже поширеним шкідником, і вона також харчується соком рослин і вважається головним переносником небезпечних хвороб. Щоб знищити тлю, кущ слід кілька разів обприскати розчином одного з тих засобів, які застосовуються у боротьбі з павутинними кліщами (дивіться вище).\nВиди і сорти гінура з фото і назвами\nУ кімнатних умовах культивується порівняно невелика кількість видів гінура. Ті види, які користуються найбільшою популярністю у квітникарів, описані нижче.\nВисота такого вічнозеленого напівчагарника близько 100 див. На поверхні його ребристих стебел є опушення, їх прикрашають червонувато-фіолетові черешкові нерівномірно-пилчасті очереднорасположенные листові пластини. Верхні листочки у такого виду дрібні, а нижні ― мають яйцевидної форми. На поверхні пагонів і листя знаходиться ворс фіолетового відтінку, в зв'язку з цим при яскравому освітленні здається, що кущ пофарбований у фіолетовий колір. Маленькі квітки зібрані в кошики, вони мають помаранчевим або золотисто-жовтим відтінком. У природних умовах така рослина зустрічається тільки на території острова Ява.\nГінура плетеносная (Gynura sarmentosa)\nЗовні вигляд схожий з гинурой помаранчевої, однак пагони у нього пониклі, тому його можна культивувати як ампельної рослини. У висоту кущ може досягати не більше 0,6 м. Довжина невеликих листових пластин близько 70 міліметрів. Батьківщиною такої рослини є Східна Африка.\nГінура лазающая (Gynura scandens)\nАбо гінура піднімається. Цей вид найчастіше культивують в оранжереях. Він являє собою напівчагарник з великими рідкозубчатими листовими пластинами овальної форми. У довжину його батоги можуть вирости до двох метрів. Така рослина чудово виглядає в ампельної композиції.\nГінура: властивості і прикмети\nКрім отруйних видів, що вирощуються в кімнатних умовах, в природі ще можна зустріти гінура, що володіє цілющими властивостями. Людям про таке лікарську рослину стало відомо дуже давно. Приміром, вид гінура перистонадрезная вважається дуже дорогим і рідкісним цілющим рослиною, при цьому в промислових масштабах його культивують лише в одній з провінцій Китаю. Застосовується даний вид у медицині дуже широко, так як в ньому містяться летючі масла, тритерпенові сапоніни, біофлавоноїди, полісахариди, амінокислоти і мікроелементи.\nТакож до лікарських рослин відноситься і гінура розпростерта, що в природі зустрічається в Америці, Японії і Китаї. Є думка, що якщо вживати її регулярно в їжу, тоді всі хвороби будуть обходити тебе стороною. Рослина заряджає енергією, сприяє поліпшенню обмінних процесів, зниження артеріального тиску, зниження рівня цукру в крові, допомагає позбутися зайвих кілограмів, а ще прочищає нирки, кров і печінку від холестерину. Якщо регулярно в ранковий час до сніданку з'їдати по дві або три листові пластини гінура розпростертої, то через півмісяця ви відчуєте, що загальний стан організму помітно покращився. Листя гінура розпростертої можна класти в салати.\nТака рослина в народі ще називають «крокодильчика». Так як квітки гінура мають малоприємним ароматом, вона знаходиться під знаком Скорпіона. Але фахівці впевнені в тому, що такий квітка дуже корисний, оскільки він здатний очистити атмосферу житла від негативної енергетики, а ще гінура допомагає боротися з острахом темряви і нічними кошмарами. Також є думка, що м'які листя такого рослини може пом'якшити жорсткий характер людини і грубий голос. А ще фахівці запевняють, що дурнопахнучі квітки здатні уберегти влюблива людей від здійснення помилок. У зв'язку з цим вони радять, не зривати бутони, а для того щоб кущ зміг краще проявити цю свою властивість, його рекомендується переставити в притінене місце. Також є думка, що гінура в оселі ― це до жіночого щастя...


Екоактивістів затримали під час протестів в аеропорту Амстердама - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 14 грудня 2019, 21:37\nДесятки активістів виступили з протестом, заявивши, що аеропорт залишається великим забруднювачем в умовах кліматичної кризи.\nУ торговому центрі аеропорту Схіпхол в Амстердамі затримали екоактивістів під час кліматичних протестів. Про це повідомляє NOS в суботу, 14 грудня.\nЯк повідомляється, активісти з Greenpeace і Extinction Rebellion провели акцію протесту.\n"Кілька сотень людей з Greenpeace і Extinction Rebellion сьогодні провели акцію протесту в торговому центрі. Вдень правоохоронці затримали учасників акції. Кількість затриманих невідома", - йдеться в повідомленні.\nДесятки активістів відмовилися залишити будівлю торгового центру, і їх затримали. Зазначається, що згодом було дано дозвіл на проведення акції на вулиці. За словами учасників протесту, аеропорт залишається великим забруднювачем в умовах кліматичної кризи. І незважаючи на це його територія збільшується, забруднення стає ще більше.\nАктивісти вважають, що потрібно зменшити кількість польотів. Перш за все, на невеликі відстані, особливо якщо залізниця пропонує хорошу альтернативу.\nНагадаємо, що раніше Greenpeace штурмував будівлю Євроради перед самітом ЄС. Активісти забралися на будівлю будівельними лісами і вивісили гігантський банер про кліматичному кризу.\nТЕГИ: экология, протесты, климат, протест, Амстердам, задержание, изменение климата


Замовити в Луцьку фотографа на весілля та для фотосесій\nДень незалежності 2018 м.Рожище\nОрест та Богдана\nВипуск 2018 ЗОШ №1 11 клас\nФото та відео зйомка, телефонуйте та вибирайте дату!\n+380969851146, +380639072275 (Анатолій)\nФотограф в Луцьку. Замовити на весілля!\nДень міста Рожище 2018\nВаше життя наповнене яскравими моментами, видатними подіями, пам’ять про які ви хочете зберегти на все життя? Тоді вам дійсно слід звернутися за допомогою до професійного фотографа та відео оператора.\nСкориставшись послугою фотографа, ваші фотоальбоми поповняться художніми, студійними, та репортажними фотографіями, в яких ви будете виглядати ідеально!\nА зняті на камеру відеоматеріали назавжди залишаться в вашій “скарбниці” видатних моментів.\nПерше враження від фото дуже важливе. Ваші фотографії будуть виділятися поміж інших, та будуть приносити вам неймовірне задоволення.\nА від гарного та якісно змонтованого відеоролика, ви зможете поринути в спогади та відчути пережиті моменти заново.\nДля нас, завжди, єдиним мірилом таланту фотографа був його результат, а результат – це його фотографії. Так, саме фотографії. Подивіться на них в першу чергу і ви багато чого зможете дізнатися про майстерність автора про його погляди на світ через об’єктив фотокамери.\nРомани пишуть люди, а не друкарські машинки. У фотографії все аналогічно. Звичайно ж, дороге, високоякісне обладнання має обов’язково бути у фотографа який називає себе професіоналом, але обладнання це всього лише інструменти, які виконують половину необхідної задачі. Режисер, сценарист, художник – це все фотограф.\nсімейна і дитяча фотографія\nфото та відео зйомка з дня народження\nНайважливіше для нас – це індивідуальний підхід до кожної зйомки і щоб клієнт завжди залишався задоволений!\nЗамовити послуги ви можете в Луцьку, Нововолинську, Ковелі, Рожищах та в інших містах та селах Волинської області.\nЯк будем працювати?\nНаберіть на один з номерів : (+380969851146, +380639072275) для того щоб забронювати дату та дізнатися ціни та умови фото та відео зйомки.\nПісля погодження умов, в день урочистого свята після фото та відео зйомки буде оплачуватись невелика сума вступних.\nПовна оплата буде проведена після отримання фотознімків та відеороликів.\nЧому потрібно замовляти послуги фотографа?\nУ нашій цифровій епосі ми все частіше зустрічаємо людей, які обговорюють, чи повинні вони замовляти фотосесію.\nЧому б фото не зробити самому? Фотографії на сучасні мобільні телефони досить хороші, чи не так? Або ще краще, мати друзів або членів родини з приємною камерою?\nТой факт, що люди мають доступ до такої фантастичної та відносно дешевої технології, яка допомагає їм робити знімки в своєму повсякденному житті, чудово, але коли мова йде про важливі події, включаючи ваше весілля, тут вам знадобиться професіонал.\nНаведу кілька причин для чого вам потрібна професійна фотозйомка:\nВи постійно будете в кадрі. Переглядаючи власні фотографії, часто зустрічається проблема, що хтось на них відсутній, оскільки йому ж і довелося зробити цю фотографію. При замовленні фотографа, така проблема автоматично відпадає.\nБудьте присутні на фотографіях, тому що це ті спогади, які живуть вічно!\nЯкість та знання обладнання. Для досягнення високоякісних зображень важливо мати хороше обладнання. У нас є усі необхідні знаряддя для зйомки зображень, яких ви заслуговуєте. Дорогі камери не дають змоги одразу робити красиві фото, для цього потрібні певні уміння та знання.\nМи маємо певні знання про те, які види обладнання, і які налаштування камери використовувати для створення гарної фотографії.\nОбробка фото. Щоб фото виглядало красиво, важливо правильно відкоригувати колір, правильно обрізати та заретушувати до досконалості. Ми знаємр як користуватися такими програмами як Adobe Lightroom і Photoshop для ретушування ваших зображень, тому вони будуть виглядати неймовірно. Редагування зображень потребує концентрації та уваги, що в свою чергу забирає багато часу.\nПерспектива. Ми принесемо вам нове бачення фотографій! При фотографуванні допоможемо вибрати підхідний для вас образ, що додасть різноманітності в ваших фотографіях.\nЗобов’язання. Коли ви замовляєте професійного фотографа у вас обов’язково появляться красиві фото для таких заходів як ваше весілля, заручини, народження вашої дитини, фотографії вашої дитини в певному віці для цього буде тільки один шанс зробити красиві фото в даний період часу. Ви можете відпочити, знаючи, що ми готові створювати дивовижні образи для вас!\nТакож в нас на сайті ви можете переглядати репортажі видатних подій з міст по всій Волині. Присутні тут і фото з фотосесій, весіль та інших свят. Всі записи підкріпленні датою, місцем проведення та назвою події. Переглядайте записи, та можливо там відшукаєте саме своє фото!\n© 2020 Всі питання на пошту: rs168@ukr.net


Луцький депутат на війні: про зброю, місцевих та умови життя\n8 Червня 2014 10:19\nПро те, що місцеві на Сході дійсно здають сепаратистам українських військових, та про умови перебування в зоні війни, розповів депутат Луцької міської ради, член депутатської групи «Новий Луцьк» Тарас Бас. «Ми ж там для них вороги, нас не чекають. Їм потрібен час розібратися, хто є хто», - каже депутат.\nНагадаємо, він добровільно вирішив поміняти сесійну залу на військовий полігон у непрості для України часи. Кореспондент Інформаційного агентства Волинські Новини свого часу під час одноденного візиту до Луцька поцікавитися, чому людина, яка має три вищих освіти – інженерну, фінансову та військову і є керівником КП «Автопарксервіс», вирішила записатися в добровольці.\nСьогодні ж він став командиром саперів.\n«Я би, звісно, з вами зустрівся і відповів на всі запитання, але от уже майже два місяці, як в армії», – його перша фраза у телефонній розмові із кореспондентом, - пише Волинська газета. Тут, у Луцьку, у старшого лейтенанта Баса лишилася сім’я: дружина і троє дітей. Старшому уже 18, є ще 10-річний син та 4-річна донечка.\nПід час розмови Тарас Михайлович розбирає речі: вони із хлопцями, каже, щойно дісталися Миколаєва і тепер дислокуються на полігоні Широкий Лан. До того жили у наметовому містечку на рівненському полігоні.\n«Спали у наметах, було організовано польову кухню, триразове харчування, – розповідає уривками. – Загалом усе нормально».\nТепер їхню групу – а це відома сумними подіями 51-ша Володимир-Волинська механізована бригада, передислокували до Миколаєва. Тарас Бас зауважив, що вони чекають розподілу і ще не знають, у яку точку їх направлять.\nДепутат має звання старшого лейтенанта і донедавна був офіцером у запасі. А зараз він – командир інженерно-саперного взводу. Під його відповідальністю – 11 бійців.\nНа питання, чи мають військовий досвід та щось уміють його підлеглі, Тарас Бас зазначив: «Уже вміють. За цей час у Рівному навчилися. А до того, звісно, служили в армії, але в різних військах».\nЩодо зброї та засобів захисту депутат розповідає: «Бронежилета не маю, а от зброю – так. У мене – автомат Калашникова та пістолет Макарова».\nЗгадав Тарас Бас і про хлопців, загиблих під Волновахою: «Та нічого й ми толком не знаємо, що там сталося. Так, знав їх: ми жили у сусідніх палатках, спілкувалися, разом ходили на тренування. Просто так вийшло, що їх раніше направили у зону військового конфлікту. От і все…»\nНа запитання, чи правда, що місцеві жителі здають сепаратистам українських військових, Тарас Михайлович відповів ствердно. Але про Миколаїв, де він тепер, такого, ствердив, не скажеш. Це, з його слів, швидше стосується Луганщини і Донеччини – там такі випадки і справді непоодинокі.\n«Мабуть, треба час, аби люди розібралися, хто є хто, – міркує з цього приводу військовий депутат. – Вони ж нас там не чекають, ми для них поки вороги…»\nНа Сході загинув ще один лучанин 23 Серпня 2014 10:57\n123 Показати IP 8 Червня 2014 10:29\nОт за таких людей і треба голусувати. Хай Бог Вас береже.\nАнонім до 123 Показати IP 8 Червня 2014 11:47\nЙого вибрав народ і він народу служить:) Слава Героям!!! Дійсно приклад гідний народного обранця!\nгаласуй до 123 Показати IP 8 Червня 2014 14:31\nгаласуй, не галасуй - все равно получишь.....\nоце Показати IP 8 Червня 2014 10:45\nє парадигматичний приклад для Данильчука і Ко.\nПриклад для інших Показати IP 8 Червня 2014 12:44\nНа відміну від дармоїдів та рекетирів з Правого сектору котрі демонструють свій показний героїзм в боротьбі з пенсіонерами-держслужбовцями та придумують незаконну самодіяльну люстрацію, пан Тарас демонструє дійсний патріотизм та мужність і відданість ідеалам Майдану.\nЮрій Показати IP 8 Червня 2014 12:46\nЯ вісім років працював з Тарасом на Континіумі, поважаю його патріотизм та відвертість. Мужній поступок, приклад для усіх захисників Вітчизни, а не для тріпачів. СЛАВА УКРАЇНІ !\nГерой Показати IP 8 Червня 2014 12:53\nТи б краще , щось для Луцька зробив. А то гроші пропиваеш, а Луцьк в дер.. А не дай БОГ покалічать, то громада має ВАС доглядати......... Боєць ПС!\nАнонім до Герой Показати IP 8 Червня 2014 19:46\nчому ви бачите тільки тих хто мобілізований, що пють і таке подібне. Краще напишіть про себе, як живуть ті , що бояться їхати на схід, як масово в нас люди їдуть у москву , хоч кричать Росія агресор, про те більшість приховуються там, щоб їх не мобілізували. Чого про них нічого не пишите? Як таких людей назвати?\nБОЕЦЬ до Анонім Показати IP 8 Червня 2014 22:56\nНехай прості люди їдуть та заробляють де хотять (росія, італія євро і т. д.). Це наша справа військових, вас захищати............\nАнонім до БОЕЦЬ Показати IP 12 Червня 2014 01:03\nхто важає себе військовими хай захищає , я не вважаю ,що всіх кого мобілізували з усіма порушеннями є військовими.\nчитач Показати IP 8 Червня 2014 13:18\nНе то що Пустовіт (професійний військовий) і Ко , тримаються за свої крісла і кабінети щоб не забрали і проголошують промови із співчуттями рідним! Вперед на схід, і там не словами , а ділом, власним прикладом підіймати дух мобілізованих і боронити державу від сепаратистів!!!!\nлучанин Показати IP 8 Червня 2014 13:36\nПравий сектор ,самооборона , Данильчук К ,люстраційний комітет це приклад героїв на місцях де ще майже всі корупціонери сідять біля кормушки і моляться за те що скоріше все утихло уляглося і вони далі продувжували сосати кров з трудового люду\nПС Показати IP 8 Червня 2014 14:35\nПС Показати IP 8 Червня 2014 15:05\nЧому видаляєте повідомлення. Журналісте......... Може люстрації захотіли!!!!!!!!!\nПС1 Показати IP 8 Червня 2014 15:06\nА воно мабудь комуняка, заскучало за гілякою......\nБармалєй Показати IP 8 Червня 2014 16:20\nОдин-єдиний з-поміж засранців за яких ми голосували\nПорошенко Показати IP 8 Червня 2014 19:24\nНаталка Показати IP 10 Червня 2014 16:23\nТарас завжди не словом ,а ділом доказував свою відданість Україні.\nБармалєй Показати IP 10 Червня 2014 21:26\nХто пише під моїм ніком . Уб*ю нєгодяя.\nБармалєй до Бармалєй Показати IP 10 Червня 2014 21:28\nПрасті модер, це я перевтомився. Я це. видали сьогоднішній


Народна творчість якутів\nНародна творчість якутів розвивалося дещо односторонньо, але в певних областях досягла високого художнього рівня. Поряд з багатим, різноманітним, глибоко поетичним усним творчістю (фольклором), у якутів набагато менш розвинене спів і майже зовсім відсутня інструментальна музика, танець ж досить бідна й одноманітна. В області образотворчих мистецтв у якутів отримали розвиток тільки прикладні його форми - художня обробка і орнаментація предметів побуту.\nУ словесній творчості якутів можна виділити цілий ряд жанрів і форм. Одна з найцікавіших - це богатирські билини - олонхо.\nОстанні являють собою дуже старовинний рід народної поезії, породження епохи родоплемінного побуту. Мова олонхо - архаїчний, з безліччю застарілих, майже незрозумілих слів і зворотів і в той же час багатий, барвистий і образний; словник билин містить в собі мало не вдвічі більше слів, ніж повсякденний мову. Ці твори тому погано піддаються перекладу на іншу мову. Сюжетом олонхо є подвиги казкових богатирів (Боотур), їх боротьба зі злими силами - абааси. Навколо образів деяких особливо улюблених героїв (Хан-Джаргистай, Нюргун Боотур, Берт-Хара, «Білий юнак») створено цілі цикли олонхо; інші з цих циклів так великі, що для виконання їх потрібно кілька днів поспіль. Виконавцями олонхо були особливі билин - олотгхокут'и. Хороший олонгхосут користувався великою повагою в народі. Він повинен володіти величезною пам'яттю, бо потрібно знати напам'ять десятки і сотні тисяч віршів, великим художнім чуттям і в той же час хорошим голосом і музичним слухом, так як олонхо виконувалися частиною співуче. Виконанню олонхо спеціально навчалися. Запрошеного сказителя намагалися трохи краще пригостити, слухати його збиралося багато народу. Іноді олонхо виповнювалося одночасно кількома оповідачами, які більш-менш драматизували билину, ділячи між собою ролі дійових осіб: один співав партію героя, інший - його супротивника, третій брав на себе розповідну і описову частину билини. Знання і виконання олонхо до початку XX в. все більш і більш занепадало, хороших олонхосутов ставало менше; колективний спів билин майже зовсім вийшло з ужитку.\nПоруч з билинним епосом стоять різні історичні перекази якутів - билиргі секеннер («старовинні оповідання») або ебуге секеннере («оповідання предків»). Сюжетом їх є справжні історичні події, героями - історичні особи; зрозуміло, те й інше сильно змінене і прикрашене легендарними мотивами; перекази рясніють анахронізмами, і віднести їх до певної епохи неможливо без зіставлення з документальними джерелами. Останні показують, що історичне зерно в переказах зазвичай є. Найбільш відомі з таких переказів - розповіді про «якутській царя» Тигина (насправді - Кангаласскій Тойон, що жив у XVII ст.), Про його суперника Легее (Борогонскій Тойон тієї ж епохи) та ін Ймовірно, історичне ядро присутній і в широко поширених переказах про прабатьків якутів - Омохое і Еллее, припливли з півдня по Олені; ці перекази, втім, поширені головним чином серед якутів Ленський-амгін-ських улусів і менше відомі на Вилюе і в північних районах.\nБагатий і цікавий також казковий епос якутів (остуоруйа - від рос. «історія», або кепсен), особливо казки про тварин. На відміну від билин, казки пе співаються, а розповідаються, язик їхній зовсім інший, більш простий і буденний.\nСлід відзначити також численні і різноманітні прислів'я, приказки (НД хокооно) і загадки (таабрин), часом надзвичайно влучні і дотепні. Ось декілька зразків загадок: «Посеред моря плаває срібна миска» (сонце); «ввечері моя мати народила, вранці я матір мою народив» (замерзання і танення льоду); «чотири дитини постіль стелять» (копита коня); «на пепь впав сніг, кажуть, не тане »(сивина); « дві людини з двох сторін озерця б'ють жердинами »(вії);« мати ірже, а дитинча втікає »(рушниця, куля); «по підземеллям воріще ходить, кажуть» (невід). Зразки прислів'їв і приказок: «з хворої місця не сходить рука, з улюбленого око не зводиш, як кажуть»; «мовчазний завжди має славу за розумного»; «потреба періщить лози болючіше»; «без вітру дерево не колишеться» («немає диму без вогню »);« багатий багатством своїм не задовольняється, як кажуть »;« цей демон тільки тим людина, що їду поглинає »(про багатіїв) та ін\nЯкути дуже люблять красномовство. Уміння Вимовити хорошу промову на зборах високо цінується, оратора вітають вигуками схвалення.\nЩо стосується пісень (ириа), то їх мелодії нескладні і одноманітні, але види їх різні, а образи нерідко художні. Можна виділити пісні любовні (дівочі та юнацькі), танцювальні, жартівливі, шаманські і пр, а також пісні-імпровізації, коли людина наспівує про те, що він бачить або робить. Мотив такої пісні дуже простий і складається обичпо з повторення двох-трьох нот.\nВсяка інша музика, крім вокальної, у якутів була відсутня. Музичних інструментів не було, якщо не вважати шаманського бубна да хомус'а - маленького залізного зубного варгапчіка, відомого чи не всім народам Старого Світу.\nТанці якутів дуже своєрідні. Особливий інтерес представляє хороводу танець окуохай, виконуваний під час свят.\nТанцюючі стають кругом, беручись під руки, і в такт, під спів, величноїходою рухаються вліво по напрямку руху сонця. У різних місцевостях є свої особливі варіанти зі своїми назвами: хайгатар, Олекмінський окуохай та ін Є також різноманітні рухливі танцювальні ігри, як то: Атаху-тепсіі, д'іеретгкей, кулун-кумуруку та ін\nДекоративне мистецтво у якутів досягло значного розвитку. Художня різьба по дереву та мамонтової кістки; художнє лиття та карбування зі срібла, міді, золота; вишивка і аплікація по шкірі і тканинам; аплікація і мозаїчна робота з хутра; художнє плетіння з кінського волосу - такі ті роботи на доступному якутам матеріалі, в яких особливо проявився художній смак і вміння їх майстрів. Самостійних творів образотворчого мистецтва, які не службовців декоративним цілям, у якутів, як і взагалі в народному мистецтві в минулому, по суті не було, якщо не вважати культових фігурок тварин і людей, що виготовлялися шаманами, і пізніших різьблених скульптур - наслідування російським зразкам.\nСтиль якутського орнаменту своєрідний, хоча в ньому є і тунгуські, і монгольські, і інші елементи. Переважають геометричні мотиви, часом досить складні. У різьбленні на дерев'яній посуді - кругової орнамент з прямих, зубчастих і хвилеподібних ліній з точками, поперечними і косими рисками і пр., що покриває майже суцільно всю поверхню. У карбування, лиття, так само як у тисненні по бересті, переважають симетричні закруглені фігури - завитки, пальметкой, меандри і пр. з лінійними рамками, концентричними колами і т. п. Особливо характерний орнамент, що покриває чепраки і подседельнікі: тут кидається в очі велика центральна фігура дворогій ліри - мотив чисто якутський.\nБуло розвинене чорніння срібла, забарвлення дерева та вільхи вільховим відваром.\nУ підборі фарб виявляється перевагу чорному, червоному, почасти жовтому і синьому. Це проявляється і в підборі тканин відповідних кольорів. Так складалася культура якутського народу до Великої Жовтневої соціалістичної революції. Важка була доля пригноблених, забитих нуждою якутських трудящих мас. Обдарований якутський народ під ярмом царизму не міг розвинути багатих творчих задатків і залишався на становищі одного з відсталих народів російської околиці. Але і в ті важкі роки бився пульс народної творчості, і багато, що створено якутським народом за довгі століття його історії, зберігає високу цінність і в наші дні.\nОсобливо важливою була культурна допомога, яку якути отримували і в дореволюційні роки від братнього російського народу. Не тільки рядові російські поселенці, селяни, промислові люди приносили з собою до Якутії навички більш високого культурного устрою. Ще у XVIII ст., У зв'язку з розгортанням великих академічних експедицій, в Якутській краї стали з'являтися російські освічені люди, вчені. У XIX в. провідниками культури були в Якутії головним чином політичні засланці, починаючи з декабристів. Були й інші передові російські люди, поширювали серед якутів початку освіченості. Вони заклали, зокрема, основи якутської писемності. Якутський уродженець Уварівський записав російськими буквами кілька якутських текстів, і по них академік О. Н. Бетлінгк в 1851 р. дав перший науковий аналіз якутської мови. З ініціативи видатного російського вченого І. Є. Веніяминового (колишнього місіонера на Алеутських островах) священик Дмитро Хитров в 1858 р. видав першу «Коротку граматику якутської мови». Було видано кілька (церковних) книг на якутській мові. Після революції 1905 р. почали з'являтися і художня література і публіцистика на якутській мові: виходили газети «Саха-дійдуть» («Якутський край»), «Саха-Олого» («Якутія»), журнал «Саха-Сангат» («Якутська думка »).\nОсвіта серед широких народних якутських мас продовжувало залишатися, звичайно, на низькому рівні. Національних якутських шкіл не було. Російські школи - церковні та казенні - почали з'являтися в Якутії ще в XVIII ст., Але кількість їх було дуже невелике. Ще на початку 1900-х років у всій Якутії налічувалося початкових сільських шкіл всього 11, а церковно-парафіяльних та шкіл грамоти 57. Для широких народних мас ці школи були мало доступні, а ще менш доступні були нечисленні середні навчальні заклади: їх було всього 5 і то тільки в місті. З якутів туди могли потрапляти переважно діти тойони. Рівень грамотності на 1917 р. не перевищував 2%.\nПроте вже до кінця XIX ст. почала з'являтися, хоча і нечисленна, Якутська інтелігенція: вчителі, чиновники, адвокати, лікарі, які отримали вищу освіту по перевазі у Томському університеті. З середовища цієї інтелігенції виходили окремі любителі рідної старовини та фольклору - перші якутські етнографи-збирачі; з них можна назвати імена А. Є. Кулаковського, С. А. Новгород ова, В. В. Нікіфорова. Але за своєю класової приналежності і по своїй ідеології ці перші якутські інтелігенти більше тяжіли до тойонской середовищі і були заражені націоналізмом. Поряд з цією буржуазно-тойонской інтелігенцією в останні роки перед Жовтневою революцією з середовища якутської молоді, під впливом соціал-демократичної, більшовицької пропаганди політичних засланців (особливо з гуртка, керованого Їм. Ярославським), стала виділятися невеликий прошарок передових діячів якутської культури, прагнули у тісному союзі з російськими трудящими домогтися загального звільнення від царського і капіталістичного гніту.


Від яких продуктів пучить живіт? |\nНапевно, у кожної людини було неприємна подія в житті, коли кишечник схоплене неприємні запахи після прийняття їжі. Чому це відбувається і що робити, якщо пучить живіт?\nЧому і від чого пучить живіт?\nТакі нехороші випадки газової атаки виникають у людини при неправильному харчуванні. У виділенні газів активно допомагає китайська, японська кухня і всі екзотичні продукти і будь-яка їжа до якої ми не готові і не звикли генетично.\nПояснюється це тим, що підшлункова залоза страждає нестачею необхідних ферментів для перетравлення екзотичної їжі. Вона просто не виробляє їх. В результаті та їжа, яку організм не зміг переварити, активно гниє і виробляє гази, оскільки в процес переробки їжі і виробництва газів втручаються мікроорганізми, які живуть в нашому кишечнику. З цієї причини завжди після їжі пучить живіт.\nПри вживанні людиною їжі, особливо це стосується жирних м’ясних страв, у кишечнику збираються різні гази. До них відносяться вибухонебезпечний метан і сірководень, з самим поганим запахом тухлих яєць.\nТе ж саме спостерігається і при вживанні: капусти, бобів, пива, чорного хліба та інших продуктів, які містять клітковину . Кишечник зустрівши їх може неприємно здивувати вас кислуватим запахом вихідних газів.\nНа щастя більшість газів, що виробляються кишечником, запахів позбавлені, хоча музичні акорди, що видаються при випускання великої кількості газів, не роблять нас популярними рок зірками!\nДесь і хтось підрахував, що доросла людина збагачує атмосферу від 0,5 до 2 літрів газу в день.\nОсь кілька порад для запобігання газоутворення.\n• Для усунення дискомфорту ефективно може допомогти активоване вугілля або “смекта”.\n• Необхідно їсти повільно і мовчки, щоб повітря не потрапив в кишечник.\n• Потрібно поменше вживати газовані напої.\n• Після їжі рекомендується прогулятися або просто походити.\n• Бобові культури потрібно ретельно вимочувати у воді і добре проварювати.\nУ висновку можна сказати, що необхідно з серйозністю поставитися до надмірних газоутворення і здуття живота, адже це провісники дисбактеріозу, гастриту або навіть раку.\nА тому вчасно визначте і просто виключіть зі свого раціону всі ті продукти, від яких здуває живіт. При появі постійних болів або багатоденних виділень газів необхідно терміново звернутися до лікаря, адже ви знаєте, чому постійно пучить – всередині кишечника йде гниття. Чим хорошим може воно закінчитися, тільки що було сказано. Вам потрібні такі наслідки?\nЛікувальні властивості висівок