1. Поняття, призначення та функції, історія розвитку і класифікація сучасних операційних систем\nСкачати 484.01 Kb.\nРозмір 484.01 Kb.\nОпераційна система компютера\nРис. 1.1. Загальна картина функціонування компютерної системи Класифікація компютерних систем\nСистемні і прикладні програми Операційна система Користувач 1 Користувач 2 Користувач 3 . . .\nБагатоцільові компютери, або компютери загального призначення (mainframes)\nКластери компютерів (computer clusters)\nНастільні компютери (desktops)\nПортативні компютери (laptops, notebooks\nКишенькові портативні компютери та органайзери (КПК, handhelds, personal digital assistants - PDA\nМобільні пристрої (mobile intelligent devices\nПереносні компютери (wearable computers)\nРозподілені системи (distributed systems)\nСистеми реального часу (real-time systems)\nПоняття, призначення та функції, історія розвитку\nі класифікація сучасних операційних систем.\nПоняття комп'ютерної системи, цілі її роботи\nЯк відомо, комп'ютер в сучасному вигляді з'явився далеко не відразу.\nПерші комп'ютери були дуже громіздкими і дорогими. Керувати ними могли виключно професіонали, які чітко розуміли усі тонкощі їх будови і роботи. Для управління комп'ютерами використовувалися спеціальні програми, що створювалися за допомогою двійкового коду. Windows або чогось подібного тоді ще не існувало.\nВідтоді багато що змінилося. Еволюцію пройшли як самі комп'ютери\n(апаратна їх частина), так і програми для них. Сьогодні дитина молодшого шкільного віку здатна за декілька хвилин навчитися вирішувати на комп'ютері завдання, які раніше зайняли б купу часу навіть у професіоналів.\nВзаємодія людини і комп'ютера стала настільки простою, що працювати з ним може будь-хто охочий. Використовуючи маніпулятор типу миша (чи простіше кажучи, мишку), ми можемо буквально пальцем показувати комп'ютеру, що і куди треба скопіювати, перемістити, вирізати, замінити, перейменувати, відкрити, закрити тощо. Комп'ютер розуміє усі ці наші жести, перекладаючи їх на зрозумілу для себе мову, самостійно виконуючи розрахунки, зберігаючи результати на жорсткому диску, правильно використовуючи при цьому ресурси процесора, оперативної пам'яті й інших пристроїв, що входять до складу системи і не ставить ніяких зайвих питань.\nНіхто з нас вже навіть і не замислюється над тим, що ще зовсім недавно для того, щоб змусити комп'ютер виконати навіть елементарне завдання, треба було складати спеціальні алгоритми дій (програми). Це у свою чергу вимагало особливих знань, додаткових затрат часу і не приносило ніякого задоволення.\nЦі жахливі часи минули. Сьогодні людина взаємодіє з комп'ютерним залізом не безпосередньо, а через спеціальний програмний прошарок, що бере на себе автоматичне вирішення усіх завдань із забезпечення злагодженої роботи обладнання комп'ютера (процесора, оперативної пам'яті, запам’ятовуючих пристроїв тощо), а також дозволяє людині управляти ними зручним для неї способом. Цим програмним прошарком і\nє операційна система. Найпоширенішою операційною системою для домашніх і офісних комп'ютерів зараз є Windows.\nМожливо, недосвідченим користувачам щоб зрозуміти, що таке операційна система, і усвідомити її значення в сучасному комп'ютері, варто порівняти комп'ютер з людиною. В цьому випадку частинами тіла комп'ютера будуть процесор, материнська плата, оперативна пам'ять, блок живлення й інші пристрої, що входять до його складу. Усі ці частини у зборі\nє єдиним комп'ютерним організмом (тілом). Безпосередньо спілкуватися з апаратною частиною комп'ютера людині дуже важко (ну що ти візьмеш з простих залізячок). Розумом же і інтелектом комп'ютера є операційна система. Вона примушує усі частини комп'ютерного організму правильно взаємодіяти між собою. Вона ж взаємодіє і з довкіллям, зокрема, з людиною. Наявність у комп'ютера операційної системи дозволяє користувачу комфортно спілкуватися з комп'ютером. Йому (користувачу) не доводиться мати справу безпосередньо з процесором, оперативною пам'яттю або іншим частинам організму і прохати ці залізячки щось зробити. Людина звертається до розуму комп'ютера, до його операційної системи, яка розуміє співрозмовника з півслова і з легкість примушує підпорядковану їй апаратну частину комп'ютера виконувати усі прохання користувача.\nТаким чином, операційна система комп'ютера виконує дві важливі функції:\n• забезпечує функціонування апаратного забезпечення комп'ютера як\nєдиного цілого, управляє ресурсами процесора, оперативної пам'яті і інших пристроїв системи;\n• взаємодіє з користувачем, інтерпретує його дії (команди) в зрозумілу комп'ютеру мову і примушує виконувати їх.\nОпераційна система комп'ютера – це базова програмна основа. Як\nі людський розум, її можна розвивати і удосконалювати, встановлюючи додаткові програми. У нашому прикладі ці програми можна порівняти зі своєрідними новими навичками і уміннями людини. Наприклад, щоб навчити комп'ютер грати в шахи, необхідно встановити в операційну систему відповідну програму – гру "Шахи". Щоб працювати з текстом, операційну систему необхідно доповнити текстовим процесором Word або якою-небудь іншою аналогічною програмою.\nОдні і ті ж завдання можуть вирішуватися за допомогою різних програм.\nУ користувача практично завжди є вибір. У Інтернеті існує досить багато каталогів програмного забезпечення. Але встановлювати програми на сучасному комп'ютері можна тільки в операційну систему.\nРозглянемо компоненти комп'ютерної системи:\nАпаратура комп'ютера (hardware), основні частини якої – центральний процесор (Central Processor Unit – CPU), що виконує команди\n(інструкції) комп'ютера; пам'ять (memory), що зберігає дані і програми, і пристрої введення-виведення, або зовнішні пристрої (input-output devices,\nI/O devices), що забезпечують введення інформації в комп'ютер і виведення результатів роботи програм у формі, яка сприймається користувачем- людиною або іншими програмами. Часто на програмістської сленгу апаратуру називають "залізом".\nОпераційна система (operating system) – основний предмет нашого курсу; системне програмне забезпечення, що керує використанням апаратури комп'ютера різними програмами та користувачами.\nПрикладне програмне забезпечення (applications software)\n– програми, призначені для вирішення різних класів задач. До них належать, зокрема, компілятори, що забезпечують трансляцію програм з мов програмування, наприклад, C++, в машинний код (команди); системи управління базами даних (СКБД); графічні бібліотеки, ігрові програми, офісні програми. Прикладне програмне забезпечення утворює наступний, більш високий рівень, порівняно з операційною системою, і дозволяє вирішувати на комп'ютері різні прикладні та повсякденні завдання.\nКористувачіОшибка! Закладка не определена. (users) – люди і\nінші комп'ютери. Віднесення користувача-людини до компонентів комп'ютерної системи – зовсім не жарт, а реальність: будь-який користувач фактично стає частиною обчислювальної системи в процесі своєї роботи на комп'ютері, так як повинен підкорятися певним суворим правилам, порушення яких призведе до помилок або неможливості використання комп'ютера, і виконувати великий обсяг типових рутинних дій – майже як сам комп'ютер. Одна з важливих функцій ОС якраз і полягає в тому, щоб позбавити користувача більшої частини такої рутинної роботи (наприклад, резервного копіювання файлів) і дозволити йому зосередитися на роботі творчій. Інші комп'ютери в мережі також можуть використовуватися в ролі користувачів (клієнтів) по відношенню до комп'ютера, який виступає в ролі сервера, що використовується, наприклад, для зберігання файлів або виконання великих програм.\nДевізом фірми Sun Microsystems ще в 1982 р., при її створенні, став афоризм "The network is the computer" (Мережа - це комп'ютер). Цю істину слід пам'ятати всім користувачам комп'ютерів і їх операційних систем і ширше використовувати можливості комп'ютерних мереж, розподіляючи різні функції між її різними комп'ютерами (або хостами – hosts, як на комп'ютерному сленгу прийнято називати комп'ютери в мережі).\nІзольований від мережі комп'ютер нині – це "кам'яний вік". Звідси – нерозривний зв'язок операційних систем і мереж.\nКористувачам комп'ютера доступні верхні рівні програмного забезпечення – системні та прикладні програми (наприклад, компілятори, текстові редактори, системи управління базами даних). Ці програми взаємодіють з операційною системою, яка, в свою чергу, управляє роботою комп'ютера.\nРис. 1.1. Загальна картина функціонування комп'ютерної системи\nДля того, щоб уявити собі різноманітність і масштабованість операційних систем, розглянемо насамперед класифікацію сучасних комп'ютерних систем, для яких розробляються і використовуються ОС – від суперкомп'ютерів до мобільних пристроїв, – і підсумуємо вимоги до ОС для цих класів комп'ютерів.\nСуперкомп'ютери (super-computers) – потужні багатопроцесорні комп'ютери, найсучасніші з яких мають продуктивність до декількох десятків petaflops (10 15\nдійсних операцій за секунду; абревіатура flops\nКомпілятор Асемблер Текстовий редактор\nСистемні і прикладні програми\nСуперкомп'ютери використовуються для обчислень, що вимагають великих обчислювальних потужностей, надвисокої продуктивності та великого обсягу пам'яті. В реальній практиці це насамперед завдання моделювання\n– наприклад, моделювання клімату в регіоні та прогнозування на основі побудованої моделі погоди в даному регіоні на найближчі дні. Особливістю суперкомп'ютерів є їх паралельна архітектура – як правило, всі вони є багатопроцесорними. Відповідно, ОС для суперкомп'ютерів повинні підтримувати розпаралелювання вирішення завдань і синхронізацію паралельних процесів, одночасно вирішують підзадачі деякої програми.\nВ порівнянні з іншими країнами світу, Україна має не такі вражаючі суперкомп’ютерні потужності, але і не пасе задніх. Два найбільших українських суперкомп’ютери входять до рейтингу Топ30 найпотужніших комп’ютерів СНД.\nАле навіть ці потужності ще поки не задіяні повністю. Формально задіяти суперкомп’ютери нескладно – наприклад, розв’язуючи різні абстрактні тестові задачі з обертання величезних матриць (чим і займаються аспіранти, яким треба захищати дисертації з точних наук).\nЗрозуміло, що подібні операції мають досить далеке відношення до розв’язування практичних задач. Але ж ефективність застосування комп’ютерів визначається не коефіцієнтом завантаженості процесорів, а кількістю розв’язаних задач кінцевих користувачів.\nОтже, крім збільшення суперкомп’ютерних потужностей існує проблема недостатнього завантаження вже існуючих суперкомп’ютерів задачами виробництва та економіки.\nЩе одна складність полягає в тому, що задіяти можливості суперкомп’ютерів зовсім не так просто. Адже основний ефект під час їх застосування досягається за рахунок розпаралелювання обчислювальних процесів, а можливості розв’язання такої задачі автоматично, за допомогою тільки програмних засобів, досить обмежені, в тому числі у процесі роботи з моделями, що описуються рівняннями математичної фізики.\nТаким чином, використання суперкомп’ютерів потребує, перш за все, досить серйозних інвестицій в розвиток математичного та програмного забезпечення.\nТим не менше, сьогодні в Україні вже досягнуто світового рівня розробки суперкомп’ютерів, та більш високі потужності західних обчислювальних систем визначаються лише фінансовою, а не технічною складовою.\nНаприклад, Центр суперкомп’ютерних обчислень НТУУ «КПІ» має комп’ютер, що складається із 224 процесорів із 624 ядрами і має пікову потужність 7,3 TFlops, що виконує не тільки внутрішні завдання університету, а й задачі галузевих інститутів, навчальних закладів України та GRID-користувачів з довільної точки світу. Він тісно співпрацює в цьому плані з Інститутом теоретичної фізики та Інститутом математики НАНУ,\nНаціональним космічним агентством України тощо.\nВ Інституті кібернетики ім. В. М. Глушкова Національною академією наук України створено суперкомп’ютерний обчислювальний центр (СОЦ) на базі високопродуктивних кластерних систем СКІТ, що містить 250 процесорів із 704 обчислювальними ядрами та має пікову потужність 7,35\nСеред задач, що вирішуються у СОЦ НАНУ – попередження екологічних катастроф, обробка та інтерпретація геофізичних даних для розвідування нафти та газу, моделювання та прогнозування погоди, а також наслідків шкідливих викидів у атмосферу.\nСОЦ успішно розробляє багато інших, більш специфічних технологій, від пошуку оптимального розташування аварійних служб та станцій швидкої допомоги, виявлення проривів нафтопроводів та прогнозування пошкодження посівів зернових до складних технологій протиракетної оборони, попередження терористичних акцій, оцінювання інвестиційних проектів, ринкових досліджень тощо.\nОбчислювальні потужності СОЦ також використовуються іншими організаціями для проведення більш ресурсомістких розрахунків, наприклад, Інститутом молекулярної біології та генетики НАНУ.\nНаші суперкомпьютерні обчислювальні центри розв’язують найважливіші для економіки України завдання, багато з яких раніше вважалися майже нездійсненними. Для більшості розроблених технологій швидкість отримання результатів обчислень є фактором, який повністю визначає їх практичну цінність.\nВ цих умовах нарощування обчислювальної потужності українських суперкомп’ютерів – задача першочергової важливості, її вирішення забезпечить конкурентоспроможність нової економіки України у ключових галузях.\nБагатоцільові комп'ютери, або комп'ютери загального\nпризначення (mainframes) – традиційна історична назва для комп'ютерів, поширених в 1950-х – 1970-х рр.., ще до епохи загального поширення персональних комп'ютерів. Саме для mainframe-комп'ютерів створювалися перші ОС. Типові приклади таких комп'ютерів: IBM 360/370; з вітчизняних – М-220, БЕСМ-6. На таких комп'ютерах вирішувалися всі необхідні завдання – від розрахунку зарплати співробітників організації до розрахунку траєкторій космічних ракет. Подібний комп'ютер виглядав досить незграбно і громіздко і міг займати цілий великий зал. Але ніякі фантасти не змогли передбачити прогресу комп'ютерної техніки XXI століття – насамперед, того, що потужний комп'ютер не буде займати цілу кімнату, а поміщатися в невеликому ящику. Параметри ранніх mainframe- комп'ютерів були дуже скромними: швидкодія – кілька тисяч операцій за секунду, оперативна пам'ять – кілька тисяч комірок (слів). Недостатньо зручним був користувацький інтерфейс (інтерактивна взаємодія з комп'ютерами була реалізована набагато пізніше, в 1960-х рр..). Тим не менш, на таких комп'ютерах вирішувалися дуже серйозні завдання оборонного та космічного призначення. З появою персональних і\nпортативних комп'ютерів класичні mainframe-комп'ютери пішли в минуле.\nОднак слід підкреслити, що саме в операційних системах для mainframe- комп'ютерів були реалізовані всі основні методи і алгоритми, які згодом були використані в ОС для персональних, кишенькових комп'ютерів і мобільних пристроїв.\nЗа результатами 2014 року трійка найпотужніших комп’ютерів світу не змінилась і виглядає так:\nTianhe-2 (Чумацький шлях-2, Китай) – 33.86 petaflop/sec;\nTitan (Титан, США) 17.59 – petaflop/sec;\nSequoia (Секвойя, США) – 17.17 – petaflop/sec.\nКластери комп'ютерів (computer clusters) – групи комп'ютерів, фізично розташовані поруч і з'єднані один з одним високошвидкісними шинами і лініями зв'язку. Кластери комп'ютерів використовуються для високопродуктивних паралельних обчислень. Найбільш відомі у світі комп'ютерні кластери, розташовані в дослідницькому центрі CERN\n(Швейцарія) – тому самому, де знаходиться великий адронний коллайдер.\nЯк правило, комп'ютерні кластери розташовуються в дослідних інститутах та в університетах. Операційна система для кластерів повинна, крім загальних можливостей, надавати можливості для конфігурування кластера, управління комп'ютерами (процесорами), що входять до його складу, розпаралелювання вирішення завдань між комп'ютерами кластера та моніторингу кластерної комп'ютерної системи. Прикладами таких ОС є\nОС фірми Microsoft – Windows 2003 for clusters; Windows 2008 High-\nНастільні комп'ютери (desktops) – це найбільш поширені в даний час комп'ютери, якими користуються вдома чи на роботі всі люди, від школярів та студентів до домашніх господинь. Такий комп'ютер розміщується на робочому столі і складається з монітора, системного блока,\nклавіатури і миші. Параметри сучасного настільного комп'ютера, найбільш прийнятні для використання сучасних ОС: швидкодія процесора 3 – 6 ГГц, оперативна пам'ять – 2 – 8 гігабайт і більше, обсяг жорсткого диска (hard disk drive – HDD) – 500 Гб – 8 Тб і більше. Все розмаїття сучасних операційних систем (Windows, Linux та ін.) – до послуг користувачів настільних комп'ютерів. За необхідності на настільному комп'ютері можна встановити дві або більше операційних системи, розділивши його дискову пам'ять на кілька розділів (partitions) і встановивши на кожен з них свою операційну систему, так що під час ввімкнення комп'ютера користувачеві надається стартове меню, з якого він вибирає потрібну операційну систему для завантаження.\nПортативні комп'ютери (laptops, notebooks – дослівно "комп'ютери, що поміщаються на колінах"; "комп'ютери-зошити") – це мініатюрні комп'ютери, що за своїми параметрами не поступаються настільним, але за своїми розмірами вільно поміщаються в невелику сумку або рюкзак чи, наприклад, на колінах користувача, що летить у літаку у відрядження і не бажає втрачати часу дарма. Ноутбуки коштують зазвичай у кілька разів дорожче, ніж настільні комп'ютери з аналогічними характеристиками. На ноутбуках використовуються ті ж операційні системи, що і для настільних комп'ютерів (наприклад, Windows, Linux або\nMacOS). Характерними рисами портативних комп'ютерів є всілякі вбудовані порти та адаптери для бездротового зв'язку: Wi-Fi (офіційно IEEE\n802.11) – вид радіозв'язку, що дозволяє працювати в бездротовій мережі з продуктивністю 10-100 мегабіт за секунду (використовується зазвичай на конференціях, в готелях, на вокзалах, аеропортах – тобто в зоні радіусом у кілька сотень метрів від джерела приймання-передавання); Bluetooth – також радіозв'язок на більш коротких відстанях (10 – 100 м для Bluetooth\n3.0), яка використовується для взаємодії комп'ютера з мобільним телефоном, навушниками, плейєром та іншими зовнішніми пристроями\n(додаткові жорсткі диски, принтери, іноді навіть DVD-ROM), які, зазвичай, підключаються до ноутбука через порти USB.\nЩе кілька років тому на ноутбуках активно використовувалися\nінфрачервоні порти (IrDA), які, однак, незручні, тому що вимагають присутності "відповідного" IrDA-порту іншого пристрою на відстані 20-30 см від порту ноутбука, за відсутності між ними перешкод. Інша характерна риса ноутбуків – це наявність кард-рідерів – портів для читання всіляких карт пам'яті, що використовуються у мобільних телефонах або цифрових фотокамерах; забезпечується також інтерфейс FireWire (офіційно - IEEE\n1394) для підключення цифрової відеокамери; таким чином, ноутбуки добре пристосовані для введення, оброблення та відтворення обробленої мультимедійної інформації. Один з критичних параметрів ноутбука – час роботи його батарей без підзарядки; дуже добре, якщо цей час становить близько 10 годин, що зустрічається поки порівняно рідко; як правило, цей час становить не більше 5 годин. Популярний різновид ноутбука нині – це нетбук – ноутбук, призначений для роботи в мережі, зазвичай менш потужний і тому дешевший, а також мініатюрніший.\nКишенькові портативні комп'ютери та органайзери (КПК,\nhandhelds, personal digital assistants - PDA) – це "іграшки для дорослих" у вигляді мініатюрного комп'ютера, що міститься на долоні або в кишені, але за своєю швидкодією іноді не поступається ноутбуку. При всій привабливості, серйозні недоліки КПК, з точки зору користувача, – це незручність введення інформації (доводиться користуватися паличкою- стилусом, – адже не носити ж з собою ще й громіздку клавіатуру, – або мікроскопічною висувною клавіатурою, на якій фактично тим же стилусом тільки і можна працювати), а також незручність читання інформації на маленькому екрані. Сучасні КПК мають фактично ті ж порти та адаптери, що і ноутбуки – Wi-Fi, Bluetooth, IrDA, USB. Операційні системи для КПК аналогічні ОС для ноутбуків, але все ж враховують більш жорсткі\nобмеження КПК за обсягом оперативної пам'яті. В даний час для КПК найчастіше застосовується ОС Android, а також широко використовується\nОС Windows Mobile – аналог Windows для мобільних пристроїв. До недавнього часу була також широко поширена PalmOS для органайзерів типу PalmPilot фірми 3COM. Зрозуміло, що для КПК є апаратура та програмне забезпечення для підключення до ноутбука або настільного комп'ютера з метою синхронізації даних, що забезпечує додаткову надійність.\nМобільні пристрої (mobile intelligent devices – мобільні телефони, комунікатори) – це пристрої, якими кожен з нас користується постійно для голосового зв'язку, рідше – для записування або обробленняи будь-якої інформації чи для виходу в Інтернет. З точки зору користувача, найбільш важливі параметри мобільного пристрою – це як і раніше якість голосового зв'язку і час автономної роботи батареї. Однак все більше значення набувають вбудовані в них цифрові фото-і відеокамери.\nОпераційні системи для мобільних пристроїв відрізняються більшою компактністю, зважаючи на більш жорсткі обмеження пам'яті. Епоха домінування на ринку мобільних телефонів операційних систем типу\nSymbian, закінчилася, і вони поступилися місцем більш сучасним з кращим користувацьким інтерфейсом ОС Google Android і Microsoft Windows Mobile.\nДля мобільних пристроїв, як і для КПК, дуже важлива характеристика ОС – це її надійність, зокрема, збереження даних після переповнення пам'яті, що виникає, наприклад, в результаті прийому великої кількості SMS повідомлень, інтенсивної фото-або відеозйомки. З цієї точки зору, ОС для мобільних пристроїв потребують подальшого вдосконалення. Що стосується іншого програмного забезпечення для мобільних телефонів\n(ігор, утиліт, прикладних програм тощо), то у процесі їх розроблення домінує Java-технологія. У мобільних телефонах використовується платформа ("видання") JME – Java Micro Edition, і будь-який мобільний\nтелефон, що випускається вже більше 10 років, підтримує Java. Програми на Java для мобільних телефонів називаються мідлетам (від абревіатури\nMID – Mobile Intelligent Device).\n– для повсякденного життя досить екзотичні пристрої, проте для особливих потреб (наприклад, вбудовані в скафандр космонавта або в кардіостимулятор) вони життєво важливі. Зрозуміло, що їх пам'ять і швидкодія значно менші, ніж у настільних комп'ютерів, але критичним фактором є їх надвисока надійність, а для їх операційних систем та іншого програмного забезпечення – мінімально можливий час відповіді (response time) – інтервал, протягом якого система обробляє інформацію від датчиків, від користувача або з мережі, перевищення якого загрожує катастрофічними наслідками. З цієї точки зору, ОС для переносних комп'ютерів можна віднести до систем реального часу.\nРозподілені системи (distributed systems) – це системи, що складаються з кількох комп'ютерів, об'єднаних в дротову або бездротову мережу. Фактично, такі нині всі комп'ютерні системи. Всі операційні системи повинні, таким чином, підтримувати розподілений режим роботи, засоби мережевої взаємодії, високошвидкісне надійне передавання\nінформації через мережу.\nСистеми реального часу (real-time systems) – обчислювальні системи, призначені для керування різними технічними, військовими та\nіншими об'єктами в режимі реального часу. Характеризуються основною вимогою до апаратури та програмного забезпечення, у тому числі до операційної системи: неприпустимість перевищення часу відповіді системи, тобто очікуваного часу виконання типової операції системи. Для\nОС вимоги реального часу накладають дуже жорсткі обмеження –\nнаприклад, в основному циклі роботи системи неприпустимі переривання\n(оскільки вони призводять до неприпустимих часових витрат на їх оброблення). Системи реального часу – особлива вельми серйозна і специфічна область, вивчення якої виходить за рамки даного курсу.\nНаведений огляд дає деяке уявлення про різноманітність комп'ютерних систем в наш час. Для кожної з них повинна бути розроблена адекватна операційна система.


Гірські лижі: як підібрати екіпірування? » У світі жінок...\nЯ вирішила продовжити свою розповідь про гірські лижі. І якщо минула стаття була просто закликом встати на гірські лижі, то в цій статті я розповім вам, як підібрати екіпірування. Скажу вам, що заняття це клопітка і залежить виключно від кількості грошей, які у вас є, а їх відсутність компенсується кількістю часу, який ви витратите на пошук більш дешевих товарів.\nВсе, про що я пишу, я перевірила на власному досвіді, тому що на гірські лижі встала тільки в цьому році. Слава Богу, що у мене поруч був досвідчений гірськолижник, який мені дуже допомагав. Інакше ....\nВсе було б набагато важче. Відразу скажу, що підібрати комбінезон - це найпростіше. Головне, щоб він був теплим, і вам в ньому було комфортно. Найскладніше - це підібрати черевики. Міряти їх краще на носок і нога не повинна бовтатися. Від цього залежить збереження ваших ніг від розтягнень і переломів. Гомілка повинна бути щільно затиснута. Відчувати ви себе в них спочатку будете дуже скуто, але так і повинно бути. Інша справа, якщо ви відчуваєте, що черевик вам тисне. Тоді є сенс підібрати інший. Якщо гроші для вас не проблема, то можу порадити вам відправитися в будь-який спортивний магазин ("Кант", наприклад). Нові черевики там будуть коштувати від 100 $ і вище. Але можна знайти черевики дешевше, якщо відправитися на розпродаж (гірськолижну товкучку - метро "Тульська" через міст біля магазину Автозапчастини у вихідні). Особисто я підібрала там собі дуже пристойні черевики (крокодили, їх радять новачкам) за 45 $. Для когось це теж дорого, але гірські лижі - спорт досить дорогий.\nДалі - лижі (мені пощастило, мені лижі дісталися від мами). Тут потрібно враховувати, що чим лижі вище (довша), тим складніше ними управляти. Тому довжина лиж для новачків близько 1м. 30см. Кріплення краще підбирати в магазині (Вони повинні щільно замикатися і легко розстібатися, але вами, а не самі по собі). Як правило, там їх і встановлюють на лижі. Взагалі-то, я б порадила все-таки знайти серед своїх друзів чи знайомих, знайомих своїх знайомих людей, які займаються гірськими лижами. І вам буде легше, і він чи вона, напевно, не відмовляться вам допомогти. Якщо ви пройдете всі етапи підбору успішно і зберетеся в поїздку, то вам також знадобляться сонцезахисні окуляри. Сонце в горах - дуже підступне, в чому я і переконалася, коли була на Ельбрусі. Але про свої враження і пригоди у Кавказьких горах я розповім вам в наступній статті.


Linux, відкати, блокчейн. Якби я був міністром IT. Блог Дмитра Дубілета / НВ\nLinux, відкати, блокчейн. Якби я був міністром IT. Блог Дмитра Дубілета\nЯкби в Україні було умовне міністерство IT, а я його очолив з достатніми повноваженнями, то ось кілька речей, які б я зробив:\n– Я б перевів всі держпослуги для громадян і бізнесу в електронний вигляд за один рік, майже не витративши на це бюджетних грошей. Не вірте всім цим горе-теоретикам, що для цього потрібні складні шини, реєстри та інші довгобуди. З ними добре, але можна і без них.\n- Я б перевів майже весь державний софт на опенсорс і відкриті ліцензії. Windows краще, ніж Linux? Oracle краще, ніж PostgreSQL? Можливо, але давайте спочатку наздоженемо Намібію за ВВП на душу населення (і не кажіть тут про вартість підтримки).\n– Я б зібрав провідних вендорів і інтеграторів і пояснив їм, що якщо хоч хтось буде викритий з відкатом, то проти них розгорнеться термоядерна війна. Також я б прописав т.зв. корупційну відповідальність в шаблонних контрактах на IT-послуги та обладнання.\n- Я б спробував консолідувати IT-закупівлю держорганів. По-перше, так можна отримувати кращі умови від постачальників, по-друге, менше вірогідності відкатів.\n– Я б лобіював поліграф-тестування відповідальних за IT-закупівлю. У нас така практика була в банку, було дуже корисно.\n– Я б спробував скоротити кількість IT-співробітників у держапараті (зокрема за рахунок централізації), а решті підняти зарплату. ДПшки були б розформовані.\n– Я б зіпхнув на приватний сектор всі мислимі й немислимі функції. Роль держави повинна полягати в створенні стандартів, а не у виконанні.\nА ось кілька речей, які я б НЕ робив:\n– Я б не влаштовував прес-конференцій, рапортуючи про неймовірні успіхи, яких буде досягнуто через кілька років завдяки тому, що наша секретарка дописала концепцію розвитку галузі.\n– Я б не писав білі, зелені і буро-малинові книги.\n– Я б не їздив цілий рік по симпозіумах та конференціях по всьому світу.\n– Я б оголосив мораторій хоча б на рік на вживання слова блокчейн. Відмінна штука цей ваш блокчейн, але давайте спочатку зробимо елементарні речі.\nВтім, я усвідомлюю, що держуправління дуже відрізняється від приватного бізнесу. Можливо, тому вам досі й доводиться местися в черговий держорган по паперову довідку.\nАвтор: співзасновник Fintech Band (monobank) Дмитро Дубілет\nТеги: ВВП Windows IT Блокчейн Linux Блог Дмитра Дубілета


Хто такі палестинці, які живуть в Ізраїлі? | Новини й аналітика зі світу політики: оцінки, прогнози, коментарі | DW | 20.05.2021\nХто такі палестинці, які живуть в Ізраїлі?\nМолитва мусульман перед входом до Окружного суду Хайфи, лютий 2021\nРакетні обстріли і військові дії у відповідь - це наочний рівень нової ескалації давнього конфлікту на Близькому Сході. Але існує ще один вимір цього протистояння: дві групи населення - ізраїльтяни-євреї та ізраїльтяни-палестинці (або ізраїльські араби) - ворогують одне з одним з безпрецедентною жорстокістю на всій території самого Ізраїлю.\nНаскільки вибухонебезпечна ситуація?\nУ місті Лод, що на південному сході від Тель-Авіва, силам безпеки довелося запобігати вуличним зіткненням між двома вищезгаданими групами населення, справа там дійшла навіть до застосування вогнепальної зброї і ножів. Крім того, в Лоді було підпалено синагогу і єшиву (семінарію) - релігійний єврейський навчальний заклад.\nУ Лоді, місті зі змішанним населенням, дійшло до кривавого протистояння між двома громадами\nУ старому портовому місті Акко і в околицях Тель-Авіва розлючений натовп витягав чоловіків з машин і жорстоко бив. В Акко постраждав єврей, в Бат-Ямі водія сприйняли було за араба. Це всього лише кілька прикладів насильства, що вибухає між жителями Ізраїлю в багатьох куточках країни. Сотні людей вже заарештовано після таких акцій. У Лоді запроваджено надзвичайний стан.\nПрезидент Ізраїлю Реувен Рівлін попередив про насування "громадянської війни". Прем'єр-міністр Біньямін Нетаньяху заявив: "Я хочу сказати громадянам Ізраїлю: мене не хвилює, чи закипає ваша кров. Вам не дозволено вдаватися до самосуду. Ніщо не виправдовує лінчування арабів євреями і навпаки. Це неприйнятно".\nЧитайте також: Коментар: Ізраїльсько-палестинський конфлікт - кінець ілюзії\nЯка частка палестинців в населенні Ізраїлю?\nПід час заснування держави Ізраїль в 1948 році близько 700 тисяч палестинців були змушені покинути свою батьківщину. З точки зору палестинців, це була "Накба" - катастрофа, етнічна чистка, проведена ізраїльськими військовими. Влада ж країни стверджує, що мова йшла про добровільний вихід, який послідував за відповідними закликами з боку арабів. Ті ж представники палестинської громади, які залишилися на території, яка нині є ізраїльською (за винятком жителів Східного Єрусалима, у яких інший статус), і стали нинішніми палестинськими ізраїльтянами, яких часто називають ізраїльськими арабами.\nМечеть Аль-Джаззар у старому місті Акко, внесеного до списку спадщини ЮНЕСКО\nУ 2019 вони становили близько 21 відсотка населення Ізраїлю. Їхня частка неухильно зростає у звітах Центрального статистичного бюро Ізраїлю (CBS) протягом понад 50 років, оскільки народжуваність у цій групі населення є вищою. Праві ізраїльські політики бачать в цьому проблему, вважаючи, що таким чином наражається на небезпеку панівне становище єврейського населення в країні. Ортодоксальні та ультраортодоксальні єврейські родини, в яких традиційно багато дітей, дбають про те, щоб ця тенденція сповільнилася.\nУ палестинців, які проживають в Ізраїлі, в середньому вищий рівень життя, ніж у жителів Західного берега річки Йордан або, тим більше, Сектора Гази. Але в порівнянні з єврейською більшістю у палестинців менше можливостей в тому, що стосується освіти і матеріального забезпечення. За даними Відомства національного страхування Ізраїлю (NII), в 2016 році майже половина палестинських сімей в Ізраїлі жила в бідності. Для порівняння: серед єврейських сімей цей показник становив 13 відсотків (статистика не включає ультраортодоксальних євреїв, 45 відсотків сімей яких жили в бідності).\nЯкий політичний вплив ізраїльських палестинців?\nЗакон про національну державу, ухвалення якого було ініційовано правим урядом Нетаньяху в 2018 році, знизив вплив палестинського населення в країні. Відповідно до закону, Ізраїль оголошено "національним домом єврейського народу", його єдиною і неподільною столицею є Єрусалим. Іврит - єдина державна мова країни, статус арабської мови понижений до особливого, але без уточнень.\nПославшись на цей закон, палестинські групи закликали бойкотувати наступні вибори в Кнесет. Це призвело до того, що їхні політичні сили виявилися слабше представленими в парламенті, ніж могли б, виходячи з демографічних даних. Блок "Об'єднаний список", сформований ще перед виборами 2015 року як союз чотирьох основних арабських партій Ізраїлю, приєднався до табору супротивників Нетаньяху.\nОднак перед останніми виборами, що відбулися в березні 2021 року, партія "Об'єднаний арабський список" (РААМ) на чолі з її лідером Мансуром Аббасом вийшла з блоку. Аббас хоче використовувати розбіжності між єврейськими партіями на користь палестинців і перед виборами заявив про готовність підтримати майбутній уряд - за максимально можливих поступкок палестинцям. Чотирьох депутатів Кнесету від РААМ деякий час вважали своєрідними "володарями козирної карти" - саме від їхньої позиції залежало формування уряду. Але остання ескалація палестино-ізраїльського конфлікту перешкодила також і переговорам зі створення кабінету без партії Нетаньяху.\nРакети по Тель-Авіву, руйнування у Газі - вже кілька днів триває новий спалах насильства на Близькому Сході. Коло постраждалих постійно розширюється, по обидва боки.\nТеми Ізраїль, Діти, Єрусалим, Національні меншини, Демографія, Тель-Авів, Народжуваність, Біньямін Нетаньяху\nКлючові слова Ізраїль, араби, палестинці, національні меншини, близькосхідний конфлікт, Біньямін Нетаньяху, Єрусалим, Тель-Авів, Лод, демографія, народжуваність\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/3tZOE\nУ Нідерландах затримали українців, які перевозили нелегалів яхтою


ᐉ Наука Алмазная - Робота, Наука Алмазная\nНаука Алмазная /\nПрацевлаштування Наука Алмазная на нашому сайті - це можливість ученим в різних областях знайти собі підходящого роботодавця. І роботодавцям, ознайомившись з розділом Вакансії Наука Алмазная знайти людину, найбільш підходящого для вирішення конкретних завдань. Викладання наукових дисциплін, дослідження, розробки в різних областях, написання наукових робіт - все це вимагає високоосвічених і кваліфікованих фахівців, готових вкладати свою працю в розвиток вітчизняної науки на благо всього суспільства.\nЯкщо ви перебуваєте в пошуку фахівців природної чи гуманітарної спрямованості, то наш сайт допоможе вам у цьому. Якщо ви шукаєте Робота Наука Алмазная в області наукової діяльності - відправляйте нам ваше резюме, і ми знайдемо для вас підходящі варіанти.\nНаука Алмазная - безкоштовна дошка оголошення Алмазная. Тут ви можете купити або продати недорого БУ і нові товари, додати оголошення про приватних послуги в місті Алмазная.\nЯк подати оголошення безкоштовно в категорії Робота, Наука Алмазная на SBO?\nНатисніть кнопку Додати оголошення та виберіть найбільш підходящу підрубрику для вашого оголошення в категорію Робота, Наука Алмазная. Заповніть інформацію про товари або послуги, додайте бажану ціну і докладний опис, опублікуйте оголошення.


Антуріум чоловіче щастя - батьківщина рослини, що означає ця квітка, чи можна тримати вдома, відео\nАнтуріум чоловіче щастя — батьківщина рослини, що означає ця квітка, чи можна тримати вдома, відео\n1 Історія відкриття і походження антуриума\n2 Символ чоловічого щастя — антуріум з Південної Америки\n3 багатоликі антуриуми\n4 Чи можна тримати вдома антуріум?\n4.1 Відео про антуріум\nТропіки — це рослинний рай, напевно, за минулі століття так і не розкрив усіх своїх таємниць. Різноманітність форм і видів, що мешкають тут, до сих пір приваблює натуралістів і ботаніків. А найяскравіші відкриття були зроблені в епоху Великих географічних відкриттів і наступні десятиліття.\nІсторія відкриття і походження антуриума\nУ 1876 році мандрівний по Південній Америці французький дослідник флори Едуард Андре виявив невідомі раніше рослини, названі антуріумамі. Здобуті вченим екземпляри, були описані і переправлені до Старого світу. Як виявилося згодом, антуриуми — це найчисленніший рід, включений в сімейство ароїдних. На батьківщині антуриума рослини з подібними зовнішніми ознаками і умовами виростання утворюють майже дев’ять сотень видів.\nВелика частина представників роду — це епіфіти, що мешкають на деревах тропічних лісів, ліани з довгими повітряними корінням і види, що пристосувалися жити на скелястих схилах, закріплюючись на голому камінні і крихітних відкладеннях гумусу.\nНазва квітки антуріума на латині походить від слів «хвіст» і «квітка», що дуже точно відображає вигляд суцвіття тропічної рослини. А ось в народі рослина називають «квіткою фламінго», «червоним язиком», але також називають антуріум і чоловічим щастям. Часом квітникарі, які вирощують антуріуми на своїх підвіконнях, не знають історію виникнення назви, але впевнені, що рослина благотворно впливає на атмосферу в домі. Так чим же примітний антуріум, і що означає ця квітка?\nСимвол чоловічого щастя — антуріум з Південної Америки\nЄ повір’я, що це незвичайна назва рослини виникло ще в доколумбову епоху серед місцевих племен, що населяли батьківщину антуриума — Колумбію. До сих пір збереглася легенда, що пояснює походження антуриума.\nКоли світ був зовсім молодим, а боги ще часто спускалися до людей, в одному селі жила молода дівчина, гарна, як свіже лісове квітка. Її любив сміливий мисливець, і скоро для них уже мали звучати весільні гімни, але сталося страшне. Заздрісний і злий вождь сусіднього племені, довідавшись про красу юної діви, забажав зробити її своєю наложницею. З загоном воїнів він прийшов під стіни селища і штурмом взяв його. Багато в селі загинули від рук кровожерних загарбників, не вдалося вижити і коханому дівчата. Зраділий перемогою вождь відчув себе всесильним і повелів старійшинам привести до нього красуню.\nОскільки рід дуже численний і різноманітний, батьківщиною антуриума можна вважати величезний регіон від Мексики до півночі Аргентини і Уругваю. Тут мешкають і найвідоміші рослини, давно знайшли своє місце в оранжереях і кімнатних горщиках, і ще маловивчені різновиди.\nНезважаючи на те, що з антуріумом європейці знайомі з другої половини XIX століття, в домашніх умовах вирощується мала частка видів цієї унікальної рослини. Найчастіше в культурі можна зустріти красивоцветущие різновиди, серед яких лідирує антуріум Андре, названий на честь першовідкривача, а також антуріум Шерцера. Потім з’явилися і вже встигли завоювати популярність численні міжвидові гібриди і сорти, отримані від цих видів.\nЧи можна тримати вдома антуріум?\nЗгідно з тією ж старою легендою про походження антуриума, гордість дівчини після її перетворення в квітку не зникла. Щоб не потрапити в злі руки, рослина отримала від богів їдкий сік. Сьогодні у перекази з’явилося більше правдоподібне наукове пояснення. Всі частини антуриума, як і інших рослин сімейства ароїдних, містять оксалат кальцію, дійсно володіє токсичністю і здатністю викликати пошкодження на слизових оболонках.\nТак чи можна антуріум тримати в будинку? Чи не принесе рослина шкоди людям?\nЗміст в зелених частинах цього вихідця з Південної Америки небезпечної речовини не настільки велика, тому ризику для здоров’я у дорослих мешканців будинку немає. А ось від маленьких дітей і тварин, здатних спробувати листя на смак, антуріум краще прибрати подалі. Окремі види антуріума мають виражений аромат, що необхідно врахувати, якщо в будинку живе людина, що володіє підвищеною чутливістю до запахів.\nВ іншому ж тропічна рослина не тільки не несе небезпеки, але і може бути корисним. Антуріум під силу засвоювати ряд шкідливих летючих сполук, які потрапляють в будинок, наприклад, з вихлопами автотранспорту або пластиками. До таких речовин відноситься ксилол і толуол. Оскільки рослина любить вологу, то для його гарного самопочуття квітникарю доведеться регулярно зволожувати повітря, що позитивно позначається і здоров’я людини.\nАнтуріуми «чоловіче щастя» — це не тільки популярні кімнатні рослини, а й квіти для зрізання, широко використовувані в оформленні букетів і інтер’єрів. Це пояснюється ефектним виглядом суцвіть і їх здатністю до шести тижнів зберігати свіжість. Головна хитрість тут — вчасно зрізати цветонос, коли покривало буде повністю розкрито, а початок обсипаний пилком.\nВідео про антуріум\nАнтуріум чоловіче щастя — батьківщина рослини, що означає ця квітка, чи можна тримати вдома, відео Ссылка на основную публикацию\nАлиссум — посадка і догляд у відкритому грунті Сибіру восени, коли садити багаторічна рослина, відео\nВигонка крокусів в домашніх умовах до 8 Березня, покрокова інструкція, відео\nВирощування прострілу — особливості посадки насіння, догляд, відео


Черкаський безхатько у Києві вбив чоловіка\nЧеркаський безхатько у Києві вбив чоловіка\nНа території недобудованого паркінгу в Солом’янському районі м. Київа правоохоронці виявили тіло чоловіка з ознаками насильницької смерті. В ході проведення оперативно-розшукових заходів міліціонери встановили особу підозрюваного у скоєнні вбивства та затримали його.\nПрацівники міліції з’ясували, що небіжчик – особа без певного місця проживання. На тілі жертви виявлено численні тілесні ушкодження. Чоловік, підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, затримали. 24-річний мешканець Черкаської області розповів, що приїхав до Києва близько 5 років тому з метою працевлаштування. Однак постійної роботи не знайшов, тому й “проживав” здебільшого на вулиці. Там і познайомився з потерпілим.\nНаступного ранку, виявивши тіло чоловіка там же, де відбулася бійка, молодий чоловік зателефонував до міліції. Втім, про події минулої ночі хлопець спочатку не розповів. Під час спілкування з безхатченком правоохоронці звернули увагу на плями крові на його одязі і перевірили того на предмет причетності до злочину.\nЕкспертизою встановлено, що криваві сліди співпадають з групою крові потерпілого. Відпиратися не було сенсу, тому молодик зізнався у скоєному злодійстві. Чому так сталося – пояснити не зміг. Слідчим відділом Солом’янського РУ ГУМВС України в м. Києві відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 ККУ “Умисне вбивство”. Підозрюваного затримано у порядку ст. 208 Кримінально-процесуального кодексу України. Йому загрожує позбавлення волі на строк від семи до п’ятнадцяти років.


ЕТІОЛОГІЯ: - Одним з важливих етіологічних факторів є спадковість. - - - Медична Бібліотека на medbib.in.ua\n- Одним з важливих етіологічних факторів є спадковість. Обтяжену спадковість при бронхіальній астмі виявляють у 50-80% хворих. Особливо наочно це проявляється у дітей: БА у одного з батьків практично подвоює ризик розвитку захворювання у дитини, а астма у обох батьків майже не залишає дитині шансів залишитися здоровим. Численні дослідження показали, що гіперреактивність бронхів знаходиться під генетичним контролем і успадковується по аутосомно-домінантним ознакою. Виняток становить аспіринова астма, так як підвищена чутливість до нестероїдних протизапальних засобів є набутою.\n- Побутові алергени, до них відносяться: домашній пил, алергени кімнатних тварин, деяких комах (тарганів) та грибкові алергени.\n- Домашній пил - найбільш часта причина екзогенної БА, в ній виявляються Фікоміцети грибків, алергени комах, лупа домашніх тварин. Однак основні алергенні властивості домашнього пилу пов'язані насамперед з кліщами. Справа в тому, що в домашнього пилу виявлено більше 30 видів кліщів, в 1 г пилу може міститися кілька тисяч цих істот, вони живуть в матрацах, м'яких меблів, килимах, подушках. Екскременти кліщів і визначають високу алергенність пилу, при носовому диханні вони потрапляють в порожнину носа, де частково затримуються, осідаючи на слизовій, викликаючи її набряк і утруднення дихання. Потім при диханні через рот вони проникають в бронхи, викликаючи задуха в результаті набряку або спазму.\n- Частки епідермісу людини і тварин можуть призвести до розвитку БА (особливо небезпечні коти, слина яких володіє сенсибілізуючими властивостями).\nВідомі випадки розвитку алергії до комах (таргани, клопи, домашні мурашки) і тваринам (миші, щури), що населяють житло, особливо небезпечна, сеча гризунів. Потужним алергеном-є дафнії використовувані як корм акваріумних рибок. Вони живуть в річковому піску, яким взимку посипають вулиці (зимова астма).\n- Певну небезпеку становлять алергени поширені поза жител.\nЦе так званий повітряний планктон включає спори грибів, пилок рослин, алергени з комах та ін Найбільш поширені такі пилкові алергени: пилок пирію, кропиви, подорожника, щавлю, амброзії, маку, тюльпана, бузку, лісового горіха, тополі, сосни та берези.\n- Менш вивчені харчові алергени. Деякі автори заперечують їх роль у розвитку бронхіальної астми. Серед чинників сприяють розвитку алергії харчового генезу провідна роль належить порушенню нормального функціонування ШКТ. У даної категорії хворих часто має місце холецистит, панкреатит, гастрит, коліт. Вважається, що неповноцінна ферментативна обробка їжі призводить до всмоктування і надходженню в кров цільних білків, які можуть сприяти сенсибілізації. Основними харчовими алергенами прийнято вважати: лактаглобулін коров'ячого молока і овомукоід яєчного білка. Дуже сильним алергеном вважається риба, помідори, диня і цитрусові.\n- Лікарські алергени мають місце у 22% хворих на бронхіальну астму. Найчастіше астма такого генезу зустрічається у осіб, які мають відношення до виготовлення лікарських засобів. Найбільш агресивними вважаються антибактеріальні та ферментативні препарати.\n- Особливе місце займає непереносимість ацетилсаліцилової кислоти (аспіринова астма). Для цього варіанту астми крім задухи, що виникає після прийому нестероїдних протизапальних препаратів, характерна наявність синуситів і поліпозу носа (аспіринова тріада). Особливість цієї форми полягає в тому, що напад утрудненого дихання викликаний неалергічної реакцією, як при всіх інших варіантах бронхіальної астми, а порушенням рівноваги простагландинового каскаду. Справа в тому, що аспірин і всі нестероїдні протизапальні засоби мають здатність блокувати синтез певних груп простагландинів, зокрема він різко зменшує вироблення ПГЕ2 володіє бронходілятірующего властивостями і підвищує активність ПГFа надає протилежний ефект. За останніми даними НСПП блокують циклооксигеназний шлях біотрансформації арахідонової кислоти і тим самим збільшують ймовірність ліпооксигеназного шляху, в наслідок цього лейкоцитами починають синтезуватися лейкотрієни - потужні бронхоконстрикторами, (бронхорозширюючудію кортикостероїдів пов'язано в основному з блокуванням вироблення лейкотрієнів).\n- Важко переоцінити роль психоемоційних факторів, багато дослідників вважають БА психосоматичних захворюванням. Часто задуха розвивається в ситуації гострого нервового перенапруження, при тривалому впливі негативних емоцій. На користь цієї теорії свідчать позитивні результати після проведення психотерапевтичних впливів. Як приклад можна привести класичне спостереження відоме протягом більше ста років. Сенс його полягає в наступному: хворому БА у якого напад виникав після вдихання аромату свіжих червоних троянд, показували штучну троянду, природно без жодного запаху. І всякий раз тільки при одному виді квітки у хворого розвивався пароксизм утрудненого дихання. Рефлекторний механізм при даному варіанті астми не викликає сумнівів, проте докладні його деталі до кінця ще не вивчені.\n- Роль інфекції в розвитку БА досі трактується неоднозначно. Дані хворі безумовно схильні бактеріальних інфекцій, але їх етіологічна значимість не так велика, як це уявлялося раніше. У зв'язку з цим при загостренні бронхіальної астми терапія повинна бути спрямована насамперед на усунення бронхоспазму, а не запального процесу.\n- Фізичне зусилля (астма напруги), викликає певною мірою бронхіальну обструкцію у всіх хворих, і тільки у частини цей фактор стає домінуючим. Механізм розвитку задухи при такому генезі захворювання може бути наступним:\n- роздратування і рефлекторний спазм бронхів під впливом сильного струменя вдихуваного повітря;\n- гіпервентиляція стимулює синтез лейкотрієнів;\n- при тахіпное у зв'язку з підвищеним випаровуванням води, змінюються осмотические властивості слизу.\n- Як чинників провокують напад задухи, необхідно відзначити: - Метеорологічні фактори, зокрема вітряна холодна погода, тумани. Хворі краще себе почувають на півдні в сухому і теплому кліматі.


Як священика відлучали… від церкви | РАДИВИЛІВ.info\nby Редактор · Published Квітень 22, 2017 · Updated Квітень 23, 2017\nВідома потеса Галина Гордасевич писала про нього, уродженця села Батьків (нині Радивилівського району): «Коли він відправляв службу, це було як урочиста вистава, а коли говорив проповідь, то сільські жінки заливалися сльозами. А ще мій батько зовсім не цікавився політикою. Найголовніше в його житті – це було виконання священицьких обов’язків, час і сили, які залишались від цього, віддавав сім’ї (воно ж було село, майже натуральне господарство, коли сам ореш, сієш, збираєш, молотиш, везеш у млин молоти, закопуєш на зиму в копці картоплю, привозиш з лісу дрова). Словом, для політики в нього не було ні часу, ні інтересу. Але це не означає, що політика не цікавилась моїм батьком…»\nПравославний священик, духівник УПА, в’язень сумління, український громадський діяч Леонід Олександрович Гордасевич народився 1912 року в селі Батьків, що поблизу Радивилова. Його батько Олександр Павлович Гордасевич був священиком у цьому селі. Раніше тут священствували Федір Бочановський (1806 p.). Стефан Кожуховський (1816), Йосип Каплич (1822), Іоан Яновський (1829-30), Олександр Шиманський (1834), Даниїл Піотрович (1836-39), Іосиф Шеметович, Анфім Кавецький, Михайло Боруцький, Варфоломій Гордасевич (мабуть, родич Олександра Гордасевича), Авксентій Фотинський, Петро Зілітинкевич та інші.\nОлександр Павлович Гордасевич був родом з Острога. Доля його склалася трагічно: у 1941 році заарештували більшовицькі окупанти і відправили на Словки, де він і загинув.\nМатір’ю Леоніда Олександровича Гордасевича була Ірина Григорівна Рябчинська, дочка священика Григорія Рябчинського та сестра діяча УНР Василя Рябчинського, походила з села Троща, Житомирського повіту Волинської губернії.\nЛеонід закінчив Кременецьку духовну семінарію. У Кременці познайомився з майбутньою дружиною Оленою Хомчук, яка там навчалася в учительській семінарії. У 1934 році обоє закінчили навчання та одружилися. Леоніда Гордасевича висвячують у священики.\nДружина, Хомчук Олена Павлівна, дочка дяка, була розвиненою й освіченою жінкою з певним літературним обдаруванням, чому підтвердження – декілька публікацій її віршів під псевдонімом Олена Волинянка у 1930 р. у львівському часописі «Жіноча доля» (чч. 21, 41) та американському часописі «Україна» (ч. 21). Вірш «Ідеш від нас, товаришу» був опублікований у журналі «Волинь», він присвячений митрополиту Діонисію, який виплачував їй з сестрою невелику стипендію.\nМатушка Олена дуже цікавилась художньою літературою, що певною мірою передалось дочці Галині Гордасевич, котра стала письменницею. Але сама Олена Павлівна не змогла реалізуватися як митець, через нелегкий час і домогосподарські турботи.\nУ 1934 році Леонід Гордасевич вступає на теологічний факультет Варшавського університету. А дружина Олена в часи польської влади не змогла працевлаштуватись учителькою за здобутим фахом, адже була українкою. Вона залишається жити в Кременці, де 31 березня 1935 року народила першу доньку, майбутню дисидентку і письменницю Галину Гордасевич.\nЛеоніда Гордасевича призначають на парафію села Язвинки під Лунінцем (нині Білорусь) (це було 1937 року), в храм Преображення Господнього.\nУ грудні 1938 року народилась дочка Нона.\nЗі спогадів Галини Гордасевич, батько не цікавився світським мистецтвом живопису, співу, театру і літератури, проте дуже тонко розумівся на іконах, натхненно співав із церковним хором і знав ледь не напам’ять Святе Письмо.\nЛеоніда Гордасевича переслідували всі окупаційні режими в Україні. Спочатку поляки, за те що «пан ксьондз займує сєн українізациєн» — лише тому, що розмовляв з парафіянами навіть не українською літературною мовою, а місцевим поліським діалектом. За це священика перекидали з одного приходу в інший. Зокрема, потрапив і в село Парахонськ, Пінського району, зі складнішою парафією. Потім пробували ще в якесь село перевести, але Л. Гордасевич не встиг туди навіть переїхати, бо його призначили на парафію храму Різдва Пресвятої Богородиці в місті Дубровиці. Також служив він час від часу в древньому храмі Св.-Миколаївського монастиря, біля села Селець Дубровицького району.\nАле польська окупаційна влада не заспокоювалась, і щоб остаточно мати підстави для запроторення Л. Гордасевича в концтабір Береза-Картузька, дала йому завдання написати реферат, як він оцінює польську національну політику. Від польського концтабору його врятував початок Другої світової війни і окупація земель Західної України московсько-радянським режимом у змові з нацистською Німеччиною у 1939 році.\nРепресивні органи московської окупаційної влади, виконуючи настанови Леніна-Сталіна, почали вимагати від Леоніда Гордасевича оголосити в церкві парафіянам, що «Бога нєт», і зректися сану. А оскільки він відмовився від виконання вимог комуністичного режиму, то його планували відправити на Соловки.\nУ 1940 році каральні органи вже заарештували його батька Олександра Гордасевича. Однак не встигли заарештувати його самого, бо Гітлер розпочав війну проти СРСР, і радянська влада відступила з території України.\nНа початку німецької окупації, коли в Дубровиці відродилась «Просвіта» і працював драмгурток, матушка Олена Гордасевич була однією з її активних учасниць і грала Галю у виставі «Назар Стодоля» та готувала роль у «Безталанній». А Л. Гордасевича навіть обрали заступником бургомістра Дубровиці з фінансової частини. Там потрібна була людина, якій усі довіряють, а він був саме такою особистістю. При цьому продовжував виконувати свої священицькі обов’язки.\nТак було недовго. Коли розгорнулась антифашистська боротьба на Поліссі, то за виконання капеланських обов’язків у похованні вояків УПА, а також задоволення інших духовних потреб українських партизанів окупаційний режим вирішив знищити Л. Гордасевича. Та його вчасно попередила парафіянка, яка працювала секретаркою в Дубровицькій комендатурі. З того моменту він з усією сім’єю змушений був переховуватися в глухих селах Полісся, доки на в цьому краї були фашистські окупанти.\nСпочатку переховувались у селі Городець (Володимирецький район), потім, у 1944 р., – в селі Кричильськ (Сарненського району). Ці події описано в художньому стилі Галиною Гордасевич у повісті «Ноїв Ковчег».\nПісля вигнання гітлерівців Україну окупував московсько-радянський режим, і енкаведисти поставили священикові Леоніду Гордасевичу вимогу, щоб він на сповіді випитував у людей про бандерівців» і видавав цю інформацію їм. На що той категорично сказав: «Ні, я цього робити не буду. Коли я приймав священицький сан, я складав присягу, що Тайну Сповіді я можу відкрити тільки Богові, і то на Страшному суді». Йому пригрозили: «Ну, тоді ми вас посадимо — ви про своїх дітей подумайте». — «Ваша воля — садіть, а про моїх дітей Бог подбає»,– відповів на це отець Леонід.\nНа початку червня 1946 року за статтею 54-а («зрада батьківщини») священика засудили на 10 років таборів. Із них 8 років він відбув у найсуворіших комуністичних концтаборах: Братськ, Тайшет, Анчерлаг. На заслані йому ледве не ампутували руки через обмороження, але він вилікувався, маючи релігійну надію. Після чого його переслали на золоті копальні Колими в Сусуман (Магаданська область), де він організував найкращий на Примор’ї хор політв’язнів. Це, мабуть, його і врятувало, тому що начальству концтаборів треба було показувати і «культурну роботу», і хоч священиків тримали на найтяжчих роботах, але за організацію хору його вивели з шахти.\nКоли він перебував за ґратами, КДБ 13 березня 1952 року заарештувало і 31 липня 1952 року засудило на 10 років концтаборів тоді ще неповнолітню дочку Галину.\nУ 1954 році Леонід Гордасевич був звільнений з ув’язнення, однак його примусили бути на поселенні, і він ще 15 років працював у Берельосі (Республіка Саха) на автобазі. У 1955 році до нього переїхала жити дружина з молодшою дочкою.\nУ 1969 році, коли Леонід Гордасевич пішов на пенсію, він переїхав у Черкаси, придбав будинок. Почав брати участь у релігійному житті міста: керував церковним хором, підміняв священиків. Наприкінці 1980-х, за дорученням Митрополита Філарета був приділений священиком на одну з парафій у селі Михайлівці, поряд із Черкасами.\nПомер 15 вересня 1990 р. в автобусі, по дорозі на службу в церкву. Поховали його біля церкви в селі Михайлівці.\n(Підготовлено за статтею у Вікіпедії).\nTags: історіяБатьківГалина Гордасевичдумки і коментаріКременецьНКВСРадивилівсвящениктаборицерква\nby Тарас Грушівський · Published Липень 20, 2017\nNext story Привід задуматися про наш слід на землі\nPrevious story Вирушали в далекі світи через прикордоння


"Потрібно забезпечити баланс між накопичувальною та ненакопичувальною пенсійними системами в Україні" - комісар ООН - Інтернет-видання "Час-Дій"\nГоловна > НОВИНИ > "Потрібно забезпечити баланс між накопичувальною та ненакопичувальною пенсійними системами в Україні" - комісар ООН\nevent 12:39 Четвер 15 Квітня 2021 ПОДІЇ\nДля захисту кожної людини в Україні важливо забезпечити баланс між накопичувальними та ненакопичувальними пенсійними схемами.\nПро це заявила верховний комісар ООН з прав людини Мішель Бачелет в ході конференції.\nКоментар: “Для захисту кожної людини важливо забезпечити баланс між накопичувальними і ненакопичувальними пенсійними схемами. Багато жінок, фрілансерів, працівників неформального сектора економіки та маргіналізованих осіб, які страждають від дискримінації, не завжди можуть офіційно вносити внески в систему соціального захисту. Однак у них є економічні та соціальні права, як і у всіх нас“, – сказала вона.\nБачелет зазначила, що літні люди складають більше чверті населення України, і дві третини з них – жінки. Дохід 77% пенсіонерів нижче прожиткового мінімуму, до того ж бідність більш сувора серед жінок: середня пенсія жінки на 30% нижче, ніж у чоловіка.\nКоментар: “У найближчі роки населення України буде ще більше старішати, і реформа сьогодні важлива і своєчасна. Пенсії мають забезпечувати гідний рівень життя і відповідати зростанню потреби людей в допомозі в міру їх старішання. З досвіду інших країн ми знаємо, що це може дати можливість літнім людям зберегти свою незалежність і допомогти їм залишитися поза інтернатними установами тривалого догляду“, – підкреслила комісар.\nКоментар: “Я сподіваюся, що цей розумний крок стане стандартною практикою. Я також закликаю владу регулярно перевіряти, чи є пенсії достатніми, щоб одержувачі могли собі дозволити основні товари та послуги“, – сказала вона.\nКоментар: “Вони живуть довше і традиційні стереотипи, а також безкоштовна домашня робота по догляду протягом усього життя часто заважають їх доступу до офіційного місця працевлаштування, гідної зарплати та накопичувальних систем соціального забезпечення. Пенсійні системи, які враховують непропорційну роботу жінок по догляду, зокрема, по догляду за дітьми, можуть виправити цей дисбаланс і забезпечити, щоб догляд за іншими не ставив під загрозу права жінок“, – сказала вона.\nБачелет зазначила окреме проблемне питання, яке існує в Україні. За її словами, у 2019 році приблизно 600 тис. пенсіонерів на території, яка не контролюється урядом, втратили доступ до пенсій через обмеження перетину лінії зіткнення. Ще 270 тис. осіб не змогли отримати доступ до пенсій на території, контрольованій урядом.\nКоментар: “Дуже важливо, щоб літні люди, які є внутрішньо переміщеними особами, мали доступ до пенсій, вони мають на це право. Сьогоднішній законопроєкт, який дає доступ до пенсії внутрішньо переміщених осіб незалежно від реєстрації, є дуже важливим кроком для них і для країни в цілому“, – підкреслила Бачелет.\nТеги: Мішель Бачелет накопичувальна та ненакопичувальна пенсійна система ООН


нант франция, нант\nПісля вандейского заколоту в Нанті розгорнув бурхливу діяльність комісар Жан-Батіст Каррьє, який замінив гільйотину швидшим способом убивства — масовим затопленням неугодних.\nУ XX столітті «західна Венеція» (традиційний перифраз Нанта, помережаного численними струмками та річками) була перебудована до невпізнання. Річкові протоки було засипано, а на їхньому місці було прокладено дороги, водночас залізниця, що перетинала все місто, стала підземної. 1961 року знову відкрився Нантський університет (колишній, заснований ще 1490 року, був закритий у роки революції).\nКупецькі особняки XVIII століття на острові Фейдо, де народився Жуль Верн\nУ місті діє Нантський університет, Нантская школа менеджменту, Центральна школа Нанта.\n1395 85 + 4005\n2295 80-84 5103\n3248 75-79 5708\n3299 70-74 5323\n3665 65-69 4995\n4427 60-64 5482\n7158 55-59 8035\n7626 50-54 8856\n7978 45-49 8829\n8175 40-44 8819\n9251 35-39 8855\n11 352 30-34 10 139\n13 903 25-29 12 551\n16 796 20-24 18 450\n10 307 15-20 11 499\n7251 10-14 7212\n7477 5-9 7018\n8157 0-4 8194\n2010 року серед 201 106 осіб працездатного віку (15-64 років) 141 572 були активними, 59 534 — неактивними (показник активності 70,4%, у 1999 році було 65,6%). З 141 572 активних мешканців працювали 121 422 особи (62 030 чоловіків та 59 392 жінки), безробітними було 20 150 (10 211 чоловіків та 9939 жінок). Серед 59 534 неактивних 34 721 особа була учнем чи студентом, 10887 — пенсіонерами, 13926 були неактивними з інших причин.\nНант — порт на річці Луара. Грузообіг (з аванпортом Сен-Назер) понад 20 млн т на рік. Крім того:\nВантажообіг Нантського порту (з аванпортом Сен-Назер) понад 20 млн т в рік.\nнант, нант франция, нантакет, нантан киото япония, нантер, нанти уан, нантонг, нантори, нантский эдикт, нантський едикт\nНант Інформацію Про\nНант beatiful post thanks!\nНант Ви переглядаєте суб єкт.\nНант що, Нант хто, Нант опис


БРИЛІНТА інструкція UA/12164/01/02 (30393)\nдопоміжні речовини: маніт (Е 421), кальцію гідрофосфат, натрію крохмальгліколят, гідроксипропілцелюлоза, магнію стеарат, гіпромелоза, титану діоксид (Е171), поліетиленгліколь 400, заліза оксид чорний (Е 172), заліза оксид червоний (Е 172).\nОсновні фізико-хімічні властивості:рожеві, круглі, двоопуклі, вкриті плівковою оболонкою таблетки з гравіруванням на одному боці та гладкі на зворотному.\nАнтитромботичний засіб. Інгібітори агрегації тромбоцитів, окрім гепарину. Код ATХ B01AC24.\nТикагрелор посилює такі індуковані аденозином ефекти у здорових осіб та у пацієнтів з гострим коронарним синдромом (ГКС): вазодилатацію (що визначається за посиленням коронарного кровотоку у здорових добровольців та пацієнтів з ГКС; головний біль), пригнічення функції тромбоцитів (у цільній крові людиниin vitro) і задишку. Однак зв’язок між спостережуваним підвищенням рівнів аденозину та клінічними результатами (наприклад, захворюваність-смертність) чітко не встановлений.\nУ пацієнтів зі стабільною ішемічною хворобою серця (ІХС), які отримували ацетилсаліцилову кислоту (АСК), фармакологічний ефект тикагрелору проявлявся швидко, про що свідчив середній показник пригнічення агрегації тромбоцитів (ПАТ) тикагрелором через 0,5 години після застосування навантажувальної дози 180 мг на рівні приблизно 41%, з максимальним ефектом ПАТ на рівні 89% через 2-4 години після застосування дози, який зберігався протягом 2-8 годин. У 90% пацієнтів остаточний показник ПАТ через 2 години після застосування дози становив > 70%.\nПерехід з прийому клопідогрелю у дозі 75 мг на тикагрелор у дозі 90 мг двічі на добу призводить до абсолютного збільшення ПАТ на 26,4%, а перехід з тикагрелору на клопідогрель призводить до абсолютного зниження ПАТ на 24,5%. Пацієнти можуть бути переведені з клопідогрелю на тикагрелор без переривання антитромбоцитарного ефекту (див. розділ «Спосіб застосування та дози»).\nДослідження PLATO [PLATelet Inhibition and Patient Outcomes - пригнічення тромбоцитів і наслідки для пацієнтів], в якому порівнювали тикагрелор і клопідогрель при застосуванні їх у комбінації з АСК та іншою стандартною терапією.\nДослідження PEGASUS TIMI-54 [PrEvention with TicaGrelor of SecondAry Thrombotic Events in High-RiSk AcUte Coronary Syndrome Patients - Профілактика вторинних тромботичних подій у пацієнтів з гострим коронарним синдромом із групи високого ризику за допомогою тикагрелору], в якому порівнювали тикагрелор у комбінації з АСК та лікування тільки АСК.\nДослідження PLATO (гострий коронарний синдром )\nУ дослідженні PLATO брали участь 18624 пацієнти, у яких за останні 24 години були відмічені симптоми нестабільної стенокардії, інфаркту міокарда без підйому сегмента ST або інфаркту міокарда з підйомом сегмента ST, і яких спочатку лікували медикаментозно або за допомогою ПКВ (перкутанне коронарне втручання), АКШ (аортокоронарне шунтування).\nНа фоні щоденного прийому АСК застосування тикагрелору по 90 мг двічі на добу було більш ефективним, ніж клопідогрелю в дозі 75 мг на добу, у запобіганні первинної комбінованої кінцевої точки, що включала серцево-судинну смерть, інфаркт міокарда (ІМ) або інсульт, за рахунок різниці у показниках серцево-судинної смерті та ІМ. Пацієнти отримували навантажувальну дозу 300 мг клопідогрелю (у випадку ПКВ - можливо 600 мг) або 180 мг тикагрелору.\nСпостерігалася слабо достовірна взаємодія лікарських засобів у регіоні, в результаті чого відношення ризиків (ВР) для первинної кінцевої точки свідчить на користь тикагрелору в інших країнах світу, однак на користь клопідогрелю - у Північній Америці, яка складала приблизно 10 % від усієї популяції дослідження (р-значення взаємодії дорівнює 0,045). Пошуковий аналіз свідчить про можливу взаємодію з дозою АСК, оскільки зі збільшенням дози АСК спостерігалося зменшення ефективності тикагрелору. Дози АСК для постійного щоденного застосування одночасно з препаратом Брилінта повинні становити 75-150 мг (див. розділи «Спосіб застосування та дози» і «Особливості застосування»).\nКомплексна складова ефективності та безпеки (серцево-судинна смерть, інфаркт міокарда, інсульт або загальна кількість великих кровотеч за визначенням дослідження PLATO) вказує на те, що переваги ефективності тикагрелору порівняно із клопідогрелем не нівелюються випадками великих кровотеч (АЗР - 1,4%, ВЗР - 8%, ВР 0,92; p = 0,0257) протягом 12 місяців після ГКС.\nДослідження PEGASUS TIMI-54 було рандомізованим, подвійним сліпим, плацебо-контрольованим, у паралельних групах, міжнародним багатоцентровим дослідженням типу "випадок-контроль" за участю 21162 пацієнтів, що проводилося з метою оцінювання профілактики атеротромботичних подій за допомогою застосування тикагрелору у 2 дозах (90 мг двічі на добу або 60 мг двічі на добу) у комбінації з низькими дозами АСК (75-150 мг) порівняно з терапією тільки АСК у пацієнтів з ІМ в анамнезі та наявністю додаткових факторів ризику атеротромбозу.\nПацієнти підходили для участі у дослідженні, якщо їхній вік становив 50 років або більше, вони перенесли ІМ (за 1-3 роки до рандомізації), а також мали принаймні один з перелічених нижче факторів ризику атеротромбозу: вік ≥ 65 років, цукровий діабет з необхідністю медикаментозного лікування, другий раніше перенесений ІМ, ознаки ІХС з множинним ураженням судин або хронічна ниркова недостатність не у термінальній стадії.\nСхеми застосування тикагрелору у дозах 60 мг двічі на добу та 90 мг двічі на добу у комбінації з АСК були більш ефективними для профілактики атеротромботичних подій порівняно із застосуванням тільки АСК (комплексна кінцева точка: серцево-судинна смерть, ІМ та інсульт) зі стабільним ефектом лікування протягом усього періоду дослідження, що зумовлював зниження відносного ризику на 16% та зниження абсолютного ризику на 1,27% у разі застосування тикагрелору у дозі 60 мг і на 15% та 1,19% відповідно у разі застосування тикагрелору у дозі 90 мг.\nЧастота передчасного припинення застосування тикагрелору у дозі 60 мг у зв’язку із кровотечею та задишкою була вищою у пацієнтів віком > 75 років (42%) порівняно з пацієнтами молодшого віку (діапазон: 23-31%) з різницею у порівнянні з плацебо понад 10% (42% проти 29%) у пацієнтів віком > 75років.\nТикагрелор всмоктується швидко з медіаною tmax приблизно 1,5 години. Утворення основного циркулюючого метаболіту тикагрелору AR-C124910XX (також активного) відбувається швидко з медіаною tmax приблизно 2,5 години. Після перорального застосування разової дози 90 мг тикагрелору натще здоровими добровольцями Cmax становила 529 нг/мл, а AUC - 3451 нг*год/мл. Співвідношення метаболіту та вихідної сполуки дорівнює 0,28 для Cmax і 0,42 для AUC. Фармакокінетика тикагрелору і AR-C124910XX у пацієнтів з ІМ в анамнезі була загалом подібна до такої, що спостерігалася у популяції пацієнтів з ГКС. За результатами популяційного фармакокінетичного аналізу дослідження PEGASUS, медіана Cmax тикагрелору становила 391 нг/мл, а AUC - 3801 нг*год/мл у рівноважному стані при застосуванні у дозі 60 мг. Для тикагрелору у дозі 90 мг Cmax становила 627 нг/мл, а AUC - 6255 нг*год/мл у рівноважному стані.\nТикагрелор у вигляді подрібнених таблеток, змішаних з водою, у разі його перорального застосування або введення через назогастральний зонд у шлунок, має порівнянну до цілих таблеток біодоступність щодо AUC та Cmax тикагрелору та його активного метаболіту. Початкова експозиція (через 0,5 та 1 годину після застосування дози) подрібнених і змішаних з водою таблеток тикагрелору була вище, ніж початкова експозиція цілих таблеток, з, як правило, однаковим профілем концентрацій надалі (через 2-48 годин).\nОсновним метаболітом тикагрелору є AR-C124910XX, який також є активним, про що свідчить зв’язуванняin vitroіз тромбоцитарними АДФ-рецепторами P2Y12. Системна експозиція активного метаболіту становить близько 30-40% від системної експозиції тикагрелору.\nЗа даними популяційного фармакокінетичного аналізу, у пацієнтів літнього віку (віком ≥ 75 років) із ГКС спостерігалися вищі показники експозиції тикагрелору (приблизно на 25% як для Cmax, так і для AUC) та активного метаболіту, ніж у пацієнтів молодшого віку. Ці відмінності не вважаються клінічно значущими (див. розділ «Спосіб застосування та дози»).\nЕкспозиція тикагрелору була приблизно на 20% нижчою, а експозиція активного метаболіту - приблизно на 17% вищою у пацієнтів з тяжким порушенням функції нирок (кліренс креатиніну < 30 мл/хв), ніж у пацієнтів з нормальною функцією нирок.\nCmax та AUC тикагрелору були відповідно на 12% і 23% вищими у пацієнтів з порушенням функції печінки легкого ступеня порівняно із відповідними показниками у здорових добровольців, однак ефект ПАТ тикагрелору був подібним для обох груп. Корекція дозування для пацієнтів з порушенням функції печінки легкого ступеня не потрібна. Застосування тикагрелору пацієнтам з порушенням функції печінки тяжкого ступеня не вивчалося; інформації щодо фармакокінетики у пацієнтів з порушенням функції печінки помірного ступеня немає. У пацієнтів з помірним або вираженим підвищенням одного або декількох лабораторних показників функції печінки на вихідному рівні плазмові концентрації тикагрелору у середньому були такими ж або дещо вищими у порівнянні з такими у пацієнтів без відхилень на вихідному рівні. Корекція дозування для пацієнтів з порушенням функції печінки помірного ступеня не потрібна (див. розділи «Спосіб застосування та дози» та «Особливості застосування»).\nУ пацієнтів азійського походження середня біодоступність на 39% вища, ніж у пацієнтів європеоїдної раси. У пацієнтів негроїдної раси біодоступність тикагрелору була на 18 % нижчою, ніж у пацієнтів європеоїдної раси; у ході дослідження клінічної фармакології експозиція (Cmax та AUC) тикагрелору у японців була приблизно на 40% (на 20% після поправки на масу тіла) вищою, ніж у представників європеоїдної раси. Експозиція препарату у пацієнтів іспанського або латиноамериканського походження, була подібною до такої у пацієнтів європеоїдної раси.\n· Потужні інгібітори CYP3A4 - одночасне застосування кетоконазолу і тикагрелору призводило до підвищення Cmax та AUC тикагрелору у 2,4 та 7,3 раза відповідно. Cmax та AUC активного метаболіту знижувалися на 89% та 56% відповідно. Очікується, що інші потужні інгібітори CYP3A4 (кларитроміцин, нефазодон, ритонавір та атазанавір) чинитимуть такий же вплив, а тому одночасне застосування потужних інгібіторів CYP3A4 з тикагрелором протипоказане (див. розділ «Протипоказання»).\n· Помірні інгібітори CYP3A4 - одночасне застосування дилтіазему з тикагрелором призводило до збільшення Cmax тикагрелору на 69 % і AUC у 2,7 раза, а також до зниження Cmax активного метаболіту на 38%, при цьому його AUC залишалася незмінною. Впливу тикагрелору на плазмові рівні дилтіазему не спостерігалося. Очікується, що інші помірні інгібітори CYP3A4 (наприклад ампренавір, апрепітант, еритроміцин та флуконазол) чинитимуть такий же вплив, а тому їх можна застосовувати одночасно з тикагрелором.\nОдночасне застосування рифампіцину з тикагрелором призводило до зниження Cmax та AUC тикагрелору на 73% та 86% відповідно. Cmax активного метаболіту залишалася незмінною, тоді як AUC знижувалася на 46%. Очікується, що інші індуктори CYP3A (наприклад фенітоїн, карбамазепін та фенобарбітал) також будуть призводити до зниження експозиції тикагрелору. Одночасне застосування тикагрелору з потужними індукторами CYP3A може призводити до зниження експозиції та ефективності тикагрелору, а тому їх одночасне застосування з тикагрелором не рекомендується.\n· Симвастатин - одночасне застосування тикагрелору із симвастатином збільшувало Cmax симвастатину на 81% і AUC на 56%, а також збільшувало Cmax симвастатинової кислоти на 64% та AUC на 52% (в окремих випадках відзначалося збільшення у 2-3 рази). Одночасне застосування тикагрелору із симвастатином у дозах понад 40 мг на добу може спричинити побічні ефекти симвастатину, що слід зважувати з можливою користю. Впливу симвастатину на плазмові рівні тикагрелору не спостерігалося. Тикагрелор може мати подібний вплив на ловастатин. Одночасне застосування тикагрелору із симвастатином або ловастатином у дозах понад 40 мг не рекомендується.\n· Аторвастатин - одночасне застосування аторвастатину та тикагрелору збільшувало Cmax аторвастатинової кислоти на 23% і AUC на 36%. Подібне збільшення AUC та Cmax було відзначено у всіх метаболітів аторвастатинової кислоти. Таке збільшення не вважають клінічно значущим.\nОдночасне застосування тикагрелору збільшувало Cmax дигоксину на 75%, а AUC - на 28%. Середні мінімальні рівні дигоксину збільшувалися приблизно на 30% при одночасному застосуванні тикагрелору, а у деяких випадках спостерігалося максимальне збільшення у 2 рази. У присутності дигоксину Cmax та AUC тикагрелору та його активного метаболіту залишалися незмінними. Тому у разі одночасного застосування P-gp-залежних лікарських засобів з вузьким терапевтичним індексом, таких як дигоксин, і тикагрелор рекомендується належний клінічний та/або лабораторний моніторинг.\nОдночасне застосування тикагрелору і левоноргестрелу та етинілестрадіолу збільшувало експозиції етинілестрадіолу приблизно на 20%, але не змінювало фармакокінетики левоноргестрелу. Не очікується клінічно значущого впливу на ефективність перорального контрацептиву у разі одночасного застосування левоноргестрелу та етинілестрадіолу з тикагрелором.\nУ дослідженні PLATO у пацієнтів, яким проводилося аортокоронарне шунтування (АКШ), у групі тикагрелору випадків кровотечі було більше, ніж у групі клопідогрелю, у разі припинення терапії за 1 добу до операції, але великі кровотечі спостерігалися з такою ж частотою, як і в групі клопідогрелю, у разі припинення терапії за 2 або більше діб до оперативного втручання (див. розділ «Побічні реакції»). Якщо пацієнт потребує планового хірургічного втручання, і антитромбоцитарний ефект є небажаним, застосування тикагрелору слід припинити за 5 днів до операції (див. розділ «Фармакодинамічні властивості»).\nЗа результатами холтерівського моніторування ЕКГ виявлено підвищення частоти епізодів переважно безсимптомної асистолії шлуночків під час лікування тикагрелором у порівнянні з клопідогрелем. Пацієнтів з підвищеним ризиком брадикардії (наприклад пацієнтів без кардіостимулятора із синдромом слабкості синусового вузла, атріовентрикулярною блокадою 2-го чи 3-го ступеня або синкопе, зумовленим брадикардією) не включали в основні дослідження, в яких оцінювали безпеку та ефективність тикагрелору. Тому, у зв’язку з обмеженим клінічним досвідом, тикагрелор слід з обережністю застосовувати таким пацієнтам (див. розділ «Фармакодинаміка»).\nКрім цього, необхідно дотримуватися обережності у разі одночасного застосування тикагрелору з лікарськими засобами, здатними спричиняти брадикардію. Однак у дослідженні PLATO не спостерігалося ознак клінічно значущих побічних реакцій після одночасного застосування одного чи більше лікарських засобів, здатних спричиняти брадикардію (наприклад, 96% пацієнтів приймали бета-блокатори, 33% - блокатори кальцієвих каналів дилтіазем і верапаміл та 4% - дигоксин) (див. розділ «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).\nПередчасне припинення застосування будь-якого антитромбоцитарного засобу, в тому числі препарату Брилінта, може призвести до підвищення ризику серцево-судинної смерті, ІМ або інсульту внаслідок основного захворювання пацієнта. Тому передчасної відміни лікування слід уникати.\nПацієнтам, які приймають препарат Брилінта, слід також щодня приймати АСК у підтримуючій дозі 75-150 мг, якщо для цього немає особливих протипоказань.\nРекомендована доза препарату Брилінта для пацієнтів з ІМ в анамнезі, перенесеним не менш як рік тому, та високим ризиком розвитку атеротромботичних подій за необхідності тривалого лікування становить 60 мг двічі на добу (див. розділ «Фармакодинаміка»). Для пацієнтів з ГКС з високим ризиком атеротромботичних подій лікування можна починати без перерви - як продовження терапії після первинного лікування препаратом Брилінта у дозі 90 мг або іншим інгібітором рецепторів аденозиндифосфату (АДФ), яке тривало один рік. Лікування також можна починати протягом періоду до 2 років після перенесеного ІМ або протягом одного року після закінчення попереднього курсу лікування інгібітором АДФ-рецепторів. Дані щодо ефективності та безпеки тикагрелору при продовженні лікування понад 3 роки обмежені.\nУ дослідженні PLATO у пацієнтів, які отримували тикагрелор, частота передчасного припинення лікування через побічні явища була вищою, ніж у пацієнтів, які отримували клопідогрель (7,4% проти 5,4%). У дослідженні PEGASUS частота передчасного припинення лікування через побічні явища була вищою серед пацієнтів, які отримували тикагрелор, порівняно з пацієнтами, які отримували тільки АСК (16,1% при застосуванні тикагрелору в дозі 60 мг з АСК проти 8,5% при застосуванні тільки АСК). Найбільш частими побічними реакціями у пацієнтів, які отримували лікування тикагрелором, були кровотеча і задишка (див. розділ «Особливості застосування»).\nТикагрелор і клопідогрель не відрізнялися за критеріями PLATO частотою великих фатальних/ загрозливих для життя кровотеч, загальною кількістю великих кровотеч частотою великих кровотеч за критеріями TIMI або частотою малих кровотеч за критеріями TIMI. Однак частота комбінованих PLATO великих і малих кровотеч була вищою в групі тикагрелору порівняно із групою клопідогрелю. Декілька пацієнтів у дослідженні PLATO мали фатальні кровотечі: 20 (0,2%) у групі тикагрелору та 23 (0,3%) у групі клопідогрелю (див. розділ «Особливості застосування»).\nКровотечі, пов’язані з АКШ:частота великих фатальних/ загрозливих для життя кровотеч за критеріями PLATO у пацієнтів, яким було проведено аортокоронарне шунтування (АКШ), була подібною у групах лікування тикагрелором і клопідогрелем.\nКровотечі, не пов’язані з АКШ, і кровотечі, не пов ’ язані з процедурами:тикагрелор і клопідогрель не відрізнялися за частотою не пов’язаних з АКШ фатальних/ загрозливих для життя великих кровотеч за критеріями PLATO, але загальна частота великих кровотеч за критеріями PLATO, частота великих кровотеч за критеріями ТІМІ та загальна частота великих і малих кровотеч за критеріями TIMI були вищими у групі лікування тикагрелором. Аналогічно, якщо вилучити усі пов’язані з процедурами кровотечі, то частота кровотеч була вищою у групі тикагрелору порівняно з групою клопідогрелю.\nВнутрішньочерепний крововилив:при застосуванні тикагрелору було більше внутрішньочерепних крововиливів, не пов’язаних з процедурами (0,3 %), ніж при застосуванні клопідогрелю (0,2 %). Різниці у загальній частоті фатальних кровотеч не було.\nУ дослідженні PEGASUS великі кровотечі (TIMI) частіше спостерігалися у групі лікування тикагрелором у дозі 60 мг двічі на добу, ніж у групі лікування тільки АСК. Підвищення ризику фатальних кровотеч не спостерігалося; крім цього, спостерігалося лише незначне підвищення частоти внутрішньочерепних крововиливів у порівнянні з лікуванням тільки АСК. Відзначалося декілька випадків фатальних кровотеч у дослідженні: 11 (0,3%) при застосуванні тикагрелору у дозі 60 мг та 12 (0,3%) при застосуванні тільки АСК. Спостережуване підвищення ризику великих кровотеч (ТІМІ) при застосуванні тикагрелору у дозі 60 мг було зумовлене, головним чином, вищою частотою інших великих кровотеч (ТІМІ), серед яких переважали випадки, віднесені до порушень з боку шлунково-кишкового тракту.\nТенденція до збільшення частоти кровотеч, подібна до такої для великих кровотеч за критеріями ТІМІ, спостерігалася також для великих або малих кровотеч за критеріями ТІМІ та великих кровотеч за критеріями PLATO, а також для великих або малих кровотеч за критеріями PLATO. Передчасне припинення лікування у зв’язку з кровотечами частіше спостерігалося при застосуванні тикагрелору у дозі 60 мг, ніж при застосуванні тільки АСК (6,2% та 1,5% відповідно). Більшість цих кровотеч були менш серйозними (класифікованими згідно з ТІМІ як такі, що вимагають медичної допомоги), наприклад: носова кровотеча, утворення синців та гематоми.\nВнутрішньочерепний крововилив: спонтанні ВЧК при застосуванні тикагрелору у дозі 60 мг та при застосуванні тільки АСК спостерігалися з подібною частотою (n = 13, 0,2% в обох групах лікування). Травматичні та пов’язані з процедурами ВЧК виникали дещо частіше при застосуванні тикагрелору у дозі 60 мг (n = 15, 0,2%), ніж при лікуванні тільки АСК (n = 10, 0,1%). Спостерігалося 6 фатальних ВЧК при застосуванні тикагрелору в дозі 60 мг та 5 фатальних ВЧК при лікуванні тільки АСК. Частота внутрішньочерепних крововиливів була низькою в обох групах лікування, враховуючи значну супутню захворюваність та фактори ризику серцево-судинних захворювань у досліджуваній популяції.\nПацієнти, яких лікували препаратом Брилінта, повідомляли про задишку, відчуття нестачі повітря. У дослідженні PLATO таке побічне явище як задишка (задишка, задишка у спокої, задишка при фізичному навантаженні, пароксизмальна нічна задишка та нічна задишка) загалом спостерігалося у 13,8% пацієнтів, яких лікували тикагрелором, та у 7,8% пацієнтів, яких лікували клопідогрелем. У дослідженні PLATO у 2,2% пацієнтів, які отримували тикагрелор, та у 0,6% пацієнтів, які отримували клопідогрель, дослідники вважали задишку пов’язаною з лікуванням, деякі з цих випадків були серйозними (0,14% у групі тикагрелору; 0,02% у групі клопідогрелю) (див. розділ «Особливості застосування»). Найчастіше симптоми задишки були легкими або помірними; у більшості випадків повідомлялося про разовий напад, який мав місце невдовзі після початку лікування.\nУ порівнянні із пацієнтами, яким застосовують клопідогрель, пацієнти з бронхіальною астмою/ ХОЗЛ, які отримують тикагрелор, можуть мати підвищений ризик виникнення несерйозних випадків задишки (3,29% при застосуванні тикагрелору та 0,53% при застосуванні клопідогрелю) та серйозних випадків задишки (0,38% при лікуванні тикагрелором та 0,00% при лікуванні клопідогрелем). В абсолютному вираженні цей ризик був вищим, ніж у загальній популяції дослідження PLATO. Тикагрелор слід з обережністю застосовувати пацієнтам з бронхіальною астмою та/або ХОЗЛ в анамнезі (див. розділ «Особливості застосування»).\nПриблизно 30% епізодів задишки минули протягом 7 днів. У дослідження PLATO включали пацієнтів з такими захворюванням на вихідному рівні, як застійна серцева недостатність, ХОЗЛ або бронхіальна астма; ці пацієнти, а також пацієнти літнього віку мали більшу схильність до розвитку задишки. 0,9% пацієнтів, які отримували препарат Брилінта, передчасно припинили лікування досліджуваним препаратом через появу задишки, у порівнянні з 0,1% пацієнтів, які отримували клопідогрель. Вища частота задишки при застосуванні препарату Брилінта не пов’язана з розвитком нової або погіршенням перебігу наявної хвороби серця або легень (див. розділ «Особливості застосування»). Брилінта не впливає на результати дослідження легеневої функції.\nУ дослідженні PEGASUS задишка спостерігалася у 14,2% пацієнтів, які отримували тикагрелор у дозі 60 мг двічі на добу, та у 5,5% пацієнтів, які отримували тільки АСК. Як і в дослідженні PLATO, у більшості випадків задишка була легкою або помірною (див. розділ «Особливості застосування»). Пацієнти, у яких спостерігалася задишка, як правило, були літнього віку і мали задишку, ХОЗЛ або бронхіальну астму на вихідному рівні.\nПідвищення рівня сечової кислоти: у дослідженні PLATO концентрація сечової кислоти підвищилась більше верхньої межі норми у 22% пацієнтів, які отримували тикагрелор, у порівнянні з 13% пацієнтів, які отримували клопідогрель. Відповідні показники у дослідженні PEGASUS становили 9,1%, 8,8% і 5,5% при застосуванні тикагрелору у дозі 90 мг, 60 мг і плацебо відповідно. Середній рівень сечової кислоти у сироватці підвищився приблизно на 15% при застосуванні тикагрелору у порівнянні з приблизно 7,5% при застосуванні клопідогрелю, а після припинення лікування знизився приблизно на 7% при застосуванні тикагрелору, але не знизився при застосуванні клопідогрелю. У дослідженні PEGASUS зворотне підвищення середнього рівня сечової кислоти у сироватці на 6,3% та 5,6% спостерігалося при застосуванні тикагрелору у дозі 90 мг та 60 мг відповідно, у порівнянні зі зниженням на 1,5% у групі плацебо. У дослідженні PLATO частота подагричного артриту становила 0,2% при застосуванні тикагрелору та 0,1% при застосуванні клопідогрелю. Відповідні показники для подагри/подагричного артриту у дослідженні PEGASUS становили 1,6%, 1,5% та 1,1% у групі тикагрелору у дозі 90 мг, 60 мг і групі плацебо відповідно.\nУпаковка.По14 таблеток у блістері, по 4 блістери у картонній коробці.


Аудитори Чернігівщини протягом січня – квітня поточного року забезпечили відшкодування втрат на суму 16,6 млн грн\nЧетвер, 28 жовтня, 18:32:51\n22.05.2020 11:12 — Агенцiя\nЗавдяки належному реагуванню об’єктів контролю на рекомендації державних аудиторів відшкодовано втрат, допущених через неефективні управлінські дії та рішення, на суму 2,2 млн грн, а також попереджено 1,9 млн грн. таких втрат.\nПравоохоронним органам передано матеріали 12 заходів державного фінансового контролю, за результатами розгляду яких розпочато 6 досудових розслідувань та 2 матеріали долучено до кримінального провадження.\nДо установ, що допустили порушення бюджетного законодавства, застосовано 25 заходів впливу: 11 ‒ попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства; 1 ‒ призупинення бюджетних асигнувань; 12 ‒ зупинення операцій з бюджетними коштами; 1 ‒ зменшення бюджетних призначень.\nЗа допущені фінансові порушення 53 посадових осіб перевірених об’єктів притягнуто до адміністративної відповідальності, 19 осіб – до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.\nЗа результатами заходів державного фінансового контролю керівники підприємств, установ та організацій прийняли 30 управлінських рішень.


07 грудня 2018 13:14 Місто\nЦеремонія нагородження лауреатів премії Харківської міської ради пройшла сьогодні, 7 грудня, у міській раді.\nВід імені Харківського міського голови Геннадія Кернеса всіх присутніх привітав заступник міського голови - директор Департаменту економіки та комунального майна Михайло Фатєєв.\n«Саме ви своєю працею закладаєте нові програми з розвитку Харкова. Кожен з вас - професіонал своєї справи, відданий професії, місту та країні. Ви робите життя кожного харків'янина комфортним і стабільним. Дякую за вашу роботу на благо і процвітання Харкова», - зазначив Михайло Фатєєв.\nЗа вагомий внесок у вирішення соціально-економічних питань та розвиток місцевого самоврядування цього року міська рада присудила премії у 9-ти номінаціях: «Розвиток самоорганізації населення», «Промисловість, підприємництво, будівництво, транспорт і зв'язок», «Освіта і наука», «Охорона здоров'я та соціальний захист», «Розвиток фізичної культури і спорту», «Житлово-комунальне господарство, благоустрій та екологія», «Творчі досягнення», «Зміцнення міжнародних зв'язків», «Правове забезпечення діяльності місцевого самоврядування і зміцнення правопорядку».\nЛауреатами премії стали 26 осіб - працівники комунальних підприємств, лікарі, вчені, соціальні працівники, працівники навчальних закладів, спортсмени, діячі мистецтва, двірники та ін. Також премію присудили двом колективам: ПрАТ «Завод «Південкабель» та Молодіжній раді при Харківському міському голові.\nНаймолодшому з лауреатів всього 8 років. Це шахіст Тихон Черняєв. В цьому році хлопчик став дворазовим чемпіоном світу з шахів серед дітей віком 8-12 років.\n«Ця премія стане для мене стимулом бути ще краще і досягати нових перемог. На що я витрачу нагороду, ще не вирішив», - сказав Тихон Черняєв.\nРазом з юним чемпіоном на церемонію прийшла його мама Світлана Черняєва.\n«Дуже зворушливо бачити свого сина, який для мене і маленький і великий одночасно, в колі лауреатів цієї високої премії. Я щаслива, що він досяг таких перемог, а у нас знайшлися сили допомогти йому в цьому і підтримати в його таланті. Я щиро рада, що він прославив наше місто - адже Харків гідний того, щоб його прославляти», - сказала мама Тихона.\nНагадаємо, премія Харківської міської ради була заснована 2009 року. За цей час її лауреатами стали близько 350 осіб.\n20 травня 15:32 Місто\n18 травня 14:21 Місто\n18 травня 13:49 Місто\nГеннадій Кернес нагородив кращих учнів міста