СТРАХОВА ОРГАНІЗАЦІЯ ЯК ЧАСТИНА ЕКОНОМІЧНОЇ СИСТЕМИ 5.1. СТРАХОВІ КОМПАНІЇ: ВИДИТАЗНАЧЕННЯ : Страхування : Бібліотека для студентів\nСТРАХОВА ОРГАНІЗАЦІЯ ЯК ЧАСТИНА ЕКОНОМІЧНОЇ СИСТЕМИ 5.1. СТРАХОВІ КОМПАНІЇ: ВИДИТАЗНАЧЕННЯ\nСТРАХОВА КОМПАНІЯ — юридична особа, що складає і забезпечує\nОСНОВНІ ОРГАНІЗАЦІИНІ ФОРМИ СТРАХОВИХ КОМПАНІЙ\nСтрахове товариство — юридична особа, що має свій статут, де визначені ці-лі і „,,„, тоирис™, ,ид« «альносг,, розир спугкого фонду, „ор.док „►\nТовариство взаємного страхування — особлива форма організації страхового фонду на основі цешралізації коштів за допомогою пайової участі його учасни-ків. Учасник товариства взаємного страхування одночасно виступає як страхо-вик і страхувальник. Створення товариств взаємного страхування притаманне об'єднанням фізичних осіб, а також об'еднанням дрібних і середніх власників (домовласників, власників готелів).\nЦержавна страхова компанія — публічно-правова форма організації страхо-вого фонду державою. Організація державних страхових компаній здійснюєть-ся через їхнє заснування державою чи націоналізацію акціонерних страхових компаній і обернення їхнього майна у державну власність. Створення держав-\nмісцевих податків. В Україні ціє'і категорії страховиків\nПриватна страхова компанія належить декільком власникам — приватним особам. В Україні така форма існує у вигляді акціонерних страхових компаній закритого типу, повних, командитних чи товариств із додатковою відповідаль-ністю, причому кількість засновників (акціонерів) тако'і компанії повинна бути не менше трьох осіб.\nКептив - акціонерна страхова компанія, що обслуговує корпоративні страхові\nS^SS? =^£= z—Та = Ф^Г\nАСПЕКТИ, ПІДВИІЦЕННЯ ЦІННОСТІ СТРАХОВОЇ КОМПАНІЇ\nТеоретичні аспекти або аспекти з позиції\nщодо оцінки капіталу\nабо аспекти с позиції\nГеографічні аспекти (чим більша\nАспекги фінансового характеру,\nНЕГАТИВШ АСПЕКТИ ЗМЕНШЕННЯ ЦІННОСТІ СТРАХОВОЇ\nНепрофесійний менеджмент та персонал, який демотивований з приводу свого професійного та особистого розвитку.\nНеякісний андеррайтинг, актуарні розрахунки, врегулювання збитків.\nВідсутня система оцінки, постійної діагностики ключових показників розвитку бізнесу, які повинні бути певним чином збалансовані.\nКонфлікт між акціонерами та менеджментом щодо бачення та стратегії\nПомилки у менеджменті на операщйному, тактичному та стратепчному рівнях, які за досягнення критичної маси призводять до небажаних\nНеусвідомлення, що є симптоми та причини управлінської кризи і яка потрібна при цьому поведінка.\nHe врахування у своїй діяльності перелічених позитивних аспектів.\nЮРИДИЧШ ВИМОГИ РЕГЛАМЕНТУВАННЯ ПРОЦЕСУ НАДАННЯ СТРАХОВИХ ПОСЛУГ\nМінімальний розмір фондів для покриття страхової компанії.\nРівень освіти менеджерів та вимоги до кваліфікації керівників компанії.\nПРАВИЛА НАДАННЯ СТРАХОВИХ ПОСЛУГ\n- Заборона займатися іншою діяльністю, крім надання страхових послуг.\nЗаборона компаніям, що надають послуги зі страхування життя, надавати інші послуги.\nВИМОГИ ПІДТРИМУВА ТИ РІВЕНЬ\nСТАТУТНОГО ТА ІНІПИХ ОБОВ'ЯЗКОВИХ\nФОНДІВ НА ПЕВНОМУРІВНІ\nШДХОДИ ЩОДО ВИЗНАЧЕННЯ МІСЦЯ СТРАХОВОЇ КОМПАШЇ НА СТРАХОВОМУ РИНКУ КРАЇНИ\nСтрахова компанія дає свої фінансові і нефінансові\nпоказники спещашзованому агентству, і воно визначає\nїї місце. Якщо таких компаній в дослідженні, що\nпроводиться, багато, то рейтинговими агентствами\nможе виставлятися кредитний рейтинг на даний момент\nі прогноз на найближче майбутнє.\nЗаснований на класифікації страхування за трьома основними групами озік: нж^чнГми, еконо^чними\nі юридичними. Він дає три площини, в яких лежать відповіді на запитання: які історичні знання ви можете використовувати для своєї страхової компаніі'? У якій\nРозраховують фінансові показники і за ними оцінюється вартість компанії, міра її фінансової надійності і\nЗа цим підходом страхові компанії можуть бути як\nризикові, так і лайфові. Ризикові у свою чергу можуть\nбути: ушверсальш кептивш та спещалізовані Останні\nспеціалізуються на певних категоріях або групах\nміри системної ефектив-\nПоділ всіх страхових компаній на три типи: «плюшкш», «наполеон» і «форт». До «плюшкших»\nВІДНЄСЄНО компанп, яК1 ілукДя лише про\nфінансовий добробут, досягаючи його за всяку ціну.\nТип «Наполеон» представляють компашї, що не мають\nпід собою вагомих підстав для декларацій невгамовних\nамбіцій. I лише компанії типу «форт» орієнтовані на\nдовгостроковий захист інтересів усіх сторін і мають\nдля цього необхідні ресурси.\nЦей підхід відрізняється такою особливістю, яка\nпоказує.якміраефекгивності менеджменту, персоналуі\nкомпанії в цілому визначає не тільки швидкість\nкапіталізації, але і участь їх як акціонерів.


Українське м'ясо – найдешевше у світі | agrotechnika\n🚜Агротехніка › Статті › Українське м'ясо – найдешевше у світі\nУкраїнське м'ясо – найдешевше у світі\nНезважаючи на підвищення цін на бензин, українці мають привід для радості.\nЗгідно з останніми дослідженнями The National Provisioner, одного з найавторитетніших видань США в галузі м'ясопереробки, Україна зайняла лідируючі позиції в Топ-5 країнах, які виробляють найдешевше м'ясо та м'ясні продукти.\nАбсолютний чемпіон з птиці\nУкраїнські виробники курятини посіли перше місце у світі. 1 кг нашої курячої грудки коштує $2,6, або 67,77 грн, кілограм ніжок коштує $1,9, тобто 49,52 грн. У сумі це на 52,3% менше від середнього показника. Для порівняння, вартість м'яса в найдорожчих країнах рейтингу, Швейцарії, Норвегії та Гонконгу, на 141,9%, 63,7% та 61% відповідно перевищує середньосвітовий показник.\nЗниження собівартості м'яса завжди пов'язані з розширенням механізації процесу заготівлі кормів. Українські фермери активно застосовують навісне обладнання - корморізки та зернодробилки - навіть у домашніх умовах.\nЩодо інших видів м'яса, тут Україна також забрала всі призи:\nДруге місце по свинині після Бразилії та перед Угорщиною з показниками $4,15 (108,17 грн) за 1 кг вирізки, $5,05 (131,63 грн) за кілограм ковбаси та $8,54 (222,59 грн) за шинку;\nТретє місце з яловичини після Індії та Колумбії: $3,70 (96,44 грн) - нога, $14,14 (368,56 грн) - вирізка, $3,88 (101,13) - 1 кг фаршу;\nЧетверте місце за баранину після Колумбії, Мексики та Бразилії із показником $8,78, або 228,85 грн. за кілограм вирізки.\nНагадаємо, що в Україні з 2017 р. спостерігається скорочення поголів'я свиней та великої рогатої худоби через нерентабельність цих видів виробництва. Навпаки, кількість кіз, овець та птиці зросла до 1,32 млн і 205,1 млн голів відповідно.


День відкритих дверей НАУ у смт. Десна » Інститут неперервної освіти НАУ\nidp.nau.edu.ua » День відкритих дверей НАУ у смт. Десна\nНа запрошення адміністрації Деснянського навчально-виховного комплексу «Гімназія–загальноосвітня школа І ступеня» Деснянської селищної ради Чернігівської області, 26 січня 2018 року у смт. Десна було проведено виїзний День відкритих дверей Національного авіаційного університету. Проведення масового профорієнтаційного заходу було ініційовано Навчально-науковим інститутом неперервної освіти.\nНа початку зустрічі до учнів та гостей звернувся директор НВК К. Римарєв, наголосивши, що багаторічна плідна співпраця з Національним авіаційним університетом завжди сприяла правильному професійному вибору випускників закладу, кращі із яких впродовж останніх років поповнювали студентські лави відомого у світі ВНЗ.\nПриємним моментом зустрічі стало вручення підписаної Угоди про співробітництво між НАУ в особі в. о. ректора В. Ісаєнка та НВК. Присутнім вчителям та учням передали теплі слова вітання від ректорату, колективу викладачів та студентів університету.\nЗахід відвідало близько 120 старшокласників 9–11 класів, які мали чудову нагоду якомога детально ознайомитися із діяльністю Національного авіаційного університету. Про особливості та новації вступної кампанії–2018 детально розповіла заступник керівника консультаційного центру Приймальної комісії університету С. Вернигора, звернувши увагу присутніх на важливі моменти не тільки Умов вступу до ВНЗ, а й Правил прийому до НАУ у цьому році.\nПро особливості підготовки фахівців, умови навчання, проходження практики, подальше працевлаштування, організацію дозвілля, наукову та міжнародну діяльність, про навчання на англомовному проекті та кафедрі військової підготовки розповіли представники навчальних структурних підрозділів, а саме: НН Інституту аеропортів,НН Юридичного інституту; НН Інституту комп’ютерних інформаційних технологій; НН Інституту аеронавігації, електроніки та телекомунікацій; Факультету економіки та бізнес-адміністрування; НН Гуманітарного інституту та НН Інституту міжнародних відносин. Актуальним був виступ і заступника директора ННІНО С. Черіпка, який презентував особливості підготовки до ЗНО–2018, навчання на підготовчому відділенні в НАУ, так як подальшим успішним навчанням студентів є, безумовно, їх рівень загальноосвітньої підготовки.\nУ Дні відкритих дверей взяли участь і представники Коледжу інформаційних технологій та землевпорядкування НАУ.\nЕфективності заходу сприяли презентації навчально-наукових інститутів, діалогове спілкування, добірки інформаційно-рекламних матеріалів навчальних структурних підрозділів, газети «Авіатор». Учні були запрошені на екскурсію до НАУ, до участі у Всеукраїнських олімпіадах НАУ, до участі в освітніх та профорієнтаційних проектах «Літня школа–2018» та «Пробне ЗНО–2018».\nДиректор навчально-виховного комплексу К. Римарєв та педагогічний колектив подякували представникам університету за проведення Дня відкритих дверей та передали щирі слова вдячності керівництву НАУ за надану таку можливість. Адже інформування випускників та представників педагогічного колективу в «рідних стінах» сприятиме не тільки їх правильному профвибору, але й залученню кращих із кращих до навчання в університеті.


Boeing перейшов у режим «максимальної економії» | Mind.ua\nBoeing перейшов у режим «максимальної економії»\nБудівництво нової моделі відбувається із урахуванням гіркого досвіду поспішного виробництва 787 Dreamliner\n8 червня 2017, 15:50\nКомпанія Boeing раціоналізує системи виробництва літаків на своїй найбільшій фабриці, намагаючись скоротити витрати ,мати можливість конкурувати з головним суперником Airbus та скоротити дефіцит у розмірі $30 млрд, що утворився завдяки створеному нею 787 Dreamliner. Про це повідомляє Reuters.\nBoeing перебудовує своє виробництво для пришвидшення процесу – десятки роботів заміняють людей під час таких повсякденних задач як свердління та заклепування.\nЕкономія, що є частиною довгострокового скорочення затрат, яке також передбачає значне скорочення персоналу, є необхідною, оскільки авіабудівник витратив значні кошти на розробку нових моделей літаків.\nКомпанія вклала $1 млрд на побудову заводу площею 27 акрів для виготовлення вуглецевих композитних крил для майбутнього широко фюзеляжного дальномагістрального реактивного літака 777Х. Передбачалось, що завод випускатиме 100 літаків на рік. Але із кількістю замовлень у 306 літаків та спадом продуктивності, Boeing заохочує працівників знайти більш ефективні шляхи виконання робіт,щоб таким чином уникнути придбання деяких із запланованих раніше механізмів.\n«Чесно кажучи, ми не хотіли б купувати усе обладнання,на яке розраховували раніше, – сказав Ерік Ліндблад, віце-президент програми 777Х, – Це просто справа економії коштів».\nЗараз лише дві із шести платформ для розміщення машин для викладки вуглецевих волокон повністю оснащені необхідним обладнанням .\nBoeing також створила тимчасову низькошвидкісну лінію для початкового виробництва (LRIP) моделі 777Х, для того щоб протестувати процеси до повноцінного запуску.\nСтратегія LRIP частково зв’язана з болючими для компанії уроками на лінії виробництва моделі 787, коли ранні екземпляри, які вийшли з заводу, потребували серйозної переробки.\nФінальна збірка моделі 777Х розпочнеться наступного року, проведення тестувань прогнозують на 2019 рік, а перші поставки слід очікувати у 2020 році.


Щоб уникнути покарання за побиття людини, житомирянин запропонував 100000 грн слідчим | Вголос.zt\nВиконком Житомирської міськради зберуть напередодні сесії - 31 mins ago\nЧоловікові «світить» від 4 до 8 років тюрми.\nУ Житомирі чоловік намагався підкупити слідчих, щоб уникнути кримінальної відповідальності. Про це повідомили у відділі комунікації поліції Житомирської області. Жителя обласного центру 16 січня затримали детективи Головного управління Нацполіції в Житомирській області спільно з працівниками Житомирського Управління внутрішньої безпеки ДВБ НПУ. За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження.\nУ поліції кажуть, що 45-річний чоловік є фігурантом у кримінальному провадженні, відкритому за фактом заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження.\n«Під час візиту до Житомирського відділу поліції чоловік у службовому кабінеті слідчого у присутності заступника керівника відділу поліції – начальника слідчого підрозділу пропонував хабара у розмірі 100 тис. гривень за уникнення кримінальної відповідальності та передачі вилученого у нього майна. При цьому, в подальшому реалізуючи свою пропозицію передав частину запропонованого, а саме 1000 доларів США.\nЙого дії відповідно зафіксовані детективами ГУНП спільно з працівниками Житомирського Управління внутрішньої безпеки. Усі заходи проводились під процесуальним керівництвом прокуратури області», – йдеться у повідомленні.\nНині за вказаним фактом проводиться досудове розслідування. Чоловіка затримали у порядку ст. 208 (Затримання уповноваженою службовою особою) Кримінального процесуального кодексу України.\nВідповідно до санкції цієї статті чоловіку загрожує кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на термін від 4 до 8 років.\nНагадаємо, в Андрушівці п’яний водій «Москвича» намагався дати патрульним хабар у 1000 грн. У Житомирі викрили «посередницю», яка підприємцю за хабар обіцяла вирішити земельні питання.\nTagged: ZhutomirZhytomyrВголос.ZtГУНПГУНП у Житомирській областіЖитомирЖитомирська областьЖитомирщинаНовиниНовини ЖитомираНовостиНовости ЖитомираХабархабар слідчим


#ХрещатикНаш. Чи потрібно перекривати рух на головній вулиці країни | Mistosite\n#ХрещатикНаш. Чи потрібно перекривати рух на головній вулиці країни\nІгор Тищенко, Варвара Поднос, Марія Грищенко, Іван Вербицький\n11 лютого 2010 року мер Нью-Йорка Майкл Блумберг оголосив, що Бродвей в районі Таймс-сквер стане пішохідною зоною на постійній основі. Рівно за 6 років, 11 лютого 2016-го, адміністрація Віталія Кличка розпорядилася скасувати перекриття руху автомобілів Хрещатиком у вихідні дні.\nАналітичний центр CEDOS, інформаційним порталом якого є Mistosite, був одним зі співорганізаторів мітингу проти цього розпорядження, який відбувся 14 лютого. Хочемо пояснити, чому.\nВітаємо поширення цього матеріалу цілком або частково без спотворення змісту.\nЩо відбулося 11-15 лютого 2016 року\n11 лютого до Системи обліку публічної інформації КМДА було внесене таке-собі розпорядження №63, однак самого документу у системі не було. Текст з'явився лише на порталі Ліга.Закон: ним скасовувалися усі попередні розпорядження про перекриття Хрещатика у вихідні і святкові дні. Ні на сайті адміністрації, ні в її офіційному друкованому органі — газеті "Хрещатик" — розпорядження не було опубліковане.\nВідповідно до пункту 2.2 розділу VII Регламенту КМДА, "розпорядження нормативно-правого характеру, які визначають права та обов’язки громадян або мають загальний характер, доводяться до відома населення і набирають чинності з моменту їх оприлюдення." Оприлюднення здійснюється шляхом опублікування в газеті "Хрещатик" не пізніше 5 днів з моменту видання (пункт 2.3).\nСкріншот неопублікованого розпорядження КМДА про скасування перекриття Хрещатика у вихідні і свята з порталу Ліга.Закон\nСкріншот Системи обліку публічної інформації на сайті КМДА з розпорядженням про скасування перекриття Хрещатика\nУ п'ятницю, 12 лютого 2016 року, Департамент транспортної інфраструктури КМДА на своїй сторінці у фейсбуці написав, що "з 13 лютого рух автомобільного транспорту вулицею Хрещатик у вихідні та святкові дні відкрито". Повідомлення з’явилося після 20:00, однак набуло широкого розголосу в мережі.\nСкріншот видаленого згодом повідомлення, яке з'явилося на сторінці Дептрансу КМДА увечері 12 лютого\nНаступного дня, в суботу, прес-служба Дептрансу повідомила Українській правді.Київ, що "розпорядження є. Може, воно ще не оприлюднене. Може його оприлюднять у понеділок. На основі чого відновили рух, я не скажу зараз — подзвоніть у понеділок". Тоді ж п’ятничний пост зник з фейсбуку. Замість нього з’явився новий.\nТакож в суботу активісти оголосили про проведення наступного дня перед будівлею КМДА акції протесту "#Закохані_у_Київ" з вимогою не скасовувати пішохідність Хрещатика у вихідні та святкові дні без обґрунтувань і громадських обговорень. В разі потреби була висловлена готовність перекрити вулицю самим. Та, оскільки нове розпорядження так і не вступило в дію, в суботу о 19:00, відповідно до чинних документів, Патрульна поліція перекрила рух транспорту по Хрещатику.\nВ неділю о 14:00 відбувся мітинг.\nУ понеділок, 15 лютого, КМДА видала розпорядження №78, яким скасовувалося розпорядження №63 від 11 лютого, що так і не було опубліковане, відповідно, чинності не набуло.\nУ той же час прес-служба Дептрансу повідомила Українській правді.Київ, що "це була помилка. Такого розпорядження нема і відповідно воно не буде оприлюднене. Така ідея є. Ця ідея обговорюється, але остаточне рішення ще не прийнято". На запитання, чому Департамент просто видалив з соцмережі повідомлення, нічого не пояснив і не вибачився перед містянами, у прес-службі відзначили: "Так, видалили. Але якщо це була помилкова інформація, то чого її коментувати?".\nУвечері 15 лютого на перехресті Хрещатика і Прорізної комунальні служби вішали назад знаки про обмеження руху на вихідні і свята.\nМітинг. Фото: Тетяна Довгань, Дело\nЧому такі рішення треба приймати по-іншому\nВажко сказати, що було важливішою причиною мітингу 14 лютого: рішення про скасування перекриття Хрещатика чи спосіб, у який це рішення було прийняте. Про нього оголосили лише у фейсбуці. За день. У п’ятницю після 20:00. На той час відповідне розпорядження не було опубліковане і не вступило в силу.\nЖодного пояснення не було надано. Не опубліковані результати досліджень і розрахунків. Не зрозуміло, чи взагалі проводився який-небудь аналіз; на основі чого приймалося це рішення. Така ситуація є неприпустимою, якщо йдеться про головний публічний простір країни. Непрофесійно і безвідповідально приймати рішення, які стосуються головної міської вулиці, свавільно, ґрунтуючись невідомо на чому.\nКиївська міська державна адміністрація — орган, який ніким не обирається, а призначається Президентом і Кабінетом Міністрів, — вирішує, чи ліквідовувати пішохідну зону на Хрещатику. У цей час обрана мешканцями міська рада розглядає питання, чи можна зносити старий дворовий туалет. Навіть розуміючи специфіку законодавчих норм, таку ситуацію не можна назвати нормальною.\nЗа словами активістів, після закінчення недільного мітингу до них підійшов директор Дептрансу Олександр Козловський і "порівняв відкриття проїзду для авто Хрещатиком зі встановленням світлофора, начебто це технічне питання". Це недемократично — приймати рішення стосовно головної вулиці міста без участі територіальної громади (і навіть без участі її представницького органу). Це питання не є технічним, воно потребує дослідження громадської думки, громадських обговорень та інформування.\n"Нас не питали" — гасло на мітингу 14 лютого, запозичене з львівського руху за залучення мешканців до прийняття рішень щодо міського публічного простору. Фото: Владислав Содель, Апостроф\nІснує широкий спектр різноманітних практик і методик залучення мешканців на всіх етапах процесу приняття рішень. Серед них:\nзапрошення громадян до коментарів з різних аспектів місцевої політики;\nдослідження громадської думки;\nпроведення відкритих засідань;\nзустрічі з громадянами;\nпідготовка громадянами консультаційних документів;\nпроведення семінарів, конференцій, громадських слухань, форумів, воркшопів та інших заходів;\nконсультації з громадськістю в режимі онлайн.\nЗвичайно, використання кожної з цих практик залучення вимагає доброчесності і дотримання певних правил для уникнення маніпуляцій чи фальсифікацій. Однак, це, якраз, є "питанням техніки", питанням якості проведення такого залучення. Важливі рішення, прийняті без участі громадян, є нелегітимними, не сприймаються громадою і залишають мешканцям лише один спосіб висловити свою думку — вийти на акцію протесту.\nЯкі є аргументи за/проти перекриття Хрещатика\n"Ідея відкрити останню частину Хрещатика для проїзду має під собою підґрунтя значного поліпшення як санітарних показників складу повітря на вулиці Хрещатик, так і показників навантаження на транспортну інфраструктуру в історичному центрі Києва вцілому", — пише у фейсбуці Дептранс КМДА. "Нами наразі вивчається можливість зменшити рівень екологічного навантаження на вулиці центральної частини міста, як нам рекомендує Держсанепідслужба столиці. Вже давно її експерти б’ють на сполох щодо перевищення рівня СО та СО2 на вулиці Хрещатик у зв’язку з нерівномірним транспортним навантаженням та активно наполягають на небезпеці для прогулянок людей в цій зоні."\nІ справді, дані спостереження за забрудненням атмосферного повітря у Києві, який проводиться Центральною геофізичною лабораторією Українського гідрометцентру, свідчать, що з 16 постів, на яких постійно відбувається моніторинг забруднення повітря, пост № 7, розташований на Бессарабській площі, показує найбільший рівень забруднення. Щоправда, Бессарабська площа є важливим транспортним вузлом, де перетинаються автомобільні потоки не лише з/на Хрещатик. Навіть коли Хрещатик перекритий, тут триває інтенсивний рух. Від ділянки Хрещатика, яка перекривається у вихідні, Бессарабку відділяє 300 метрів восьмисмугової магістралі. Робити висновки про якість повітря на перекритій ділянці Хрещатика за даними, зібраними на Бессарабці, некоректно.\nНа Бессарабській площі найзабрудненіше повітря з-поміж 16 постів, на яких здійснює спостереження Український гідрометцентр. Карта: Центральноа геофізична лабораторія гідрометцентру\nМожна припустити, що Департамент мав на увазі негативний вплив перекритого Хрещатика на довколишні вулиці, по яких автомобілі об’їжджають його — Володимирську, Шовковичну та інші. Щоправда, заміри на цих вулицях, знову ж таки, не проводяться, тому можна говорити про вплив перекритого Хрещатика лише на стан повітря на Бессарабській площі. Проблема, щоправда, в тому, що заміри на усіх постах здійснюються 6 днів на тиждень — щодня, крім неділі; тому з червня, коли Кличко скасував перекриття Хрещатика в суботу, актуальних даних про вплив перекритої вулиці на стан повітря на Бессарабці також немає.\nПримітно, що, за свідченнями активістів, ініціатива з перекриття Хрещатика виникла власне для "провітрювання" Бессарабської площі у вихідні дні, оскільки вже тоді вона була рекордсменкою з забруднення повітря. Досвід Джакарти та інших міст доводить, що перекриття центральних магістралей справді зменшує смог.\nОдним з аргументів проти закриття руху Хрещатиком у вихідні та свята називають його важливе значення для транспортної системи міста. Щоправда, підрахунок кількості автомобілів, які зранку проїжджають Хрещатиком у середу і суботу, здійснений Асоціаціацією велосипедистів Києва у липні та листопаді 2015 року, спростовує це припущення. Так, в результаті дослідження було виявлено, що:\nКількість авто, які проїжджають перехрестя Хрещатика і вулиці Богдана Хмельницького у вихідні і будні дні влітку та восени. Графік: АВК\nкількість автомобілів, що їздять по Хрещатику в суботу, утричі менша, ніж у середу незалежно від пори року;\nзважаючи на те, що кількість автомобілів в суботу зменшується й на інших вулицях, якщо спрямувати автомобілі з Хрещатика в об’їзд, то завантаженість інших вулиць і перхресть у суботу все одно не перевищить їхньої завантаженості у будній день;\nдля тієї кількості автотранспорту, що проїжджає Хрещатиком у ранкову годину пік у суботу, достатньо однієї смуги руху в кожному напрямку; у середу — достатньо двох смуг руху в бік Європейської площі та трьох смуг руху в бік Бессарабської площі.\nНайближчим часом Асоціація планує провести ще одну хвилю підрахунку для того, щоб з’ясувати завантаженість Хрещатика взимку.\nПорахувати вплив вихідних перекриттів Хрещатика за допомогою транспортної моделі Києва неможливо, оскільки вона відображає ситуацію буднього дня. Моделювання наслідків перекриття Хрещатика у будні КМДА не замовляла. Втім, як зазначив Дмитро Беспалов, директор А+С Україна, компанії-розробниці транспортної моделі Києва, "пішохідні вулиці — це політичне рішення. Для транспорту вони завжди будуть погіршувати параметри. Але якщо все робити для індивідуального транспорту, то все місто потрібно закатати в асфальт".\nВ цьому контексті варто згадати Постулат Льюїса-Могриджа (закон неминучого перевантаження). Відповідно до нього, чим більше доріг будується, тим більше утворюється транспорту, щоб заповнити їх. Іноді нові дороги дійсно знижують гостроту проблеми заторів на деяких ділянках, але в більшості випадків ці затори просто переміщаються на інші транспортні вузли. Процес збільшення трафіку відбувається до тих пір, поки він не займе весь вільний простір на дорозі, знову утворюючи затори.\nДосвід багатьох міст доводить справедливість цього постулату і у зворотньму напрямку. Погіршення можливостей для автомобільного руху (перекриття певних вулиць, заспокоєння руху) призводить до зменшення користування автомобілями і, відповідно, зменшення заторів. Наприклад, дослідження у Нью-Йорку демонструють, що закриття 42 вулиці на Мангеттені спричинило зменшення заторів в цьому районі. Дестимулювання використання приватних автомобілів у поєднанні з розвитком громадського транспорту дозволяє досягнути оптимального співвідношення між муніципальними витратами на розбудову транспортної інфраструктури та комфортом мешканців.\nВарто зазначити також, що, за результатами досліджень, лише 21,3% киян мають доступ до користування приватним автомобілем.\nПлакати на мітингу 14 лютого. Фото: Владислав Содель, Апостроф\nРішення про скасування перекриття Хрещатика прийняли за тиждень до 20 лютого — Дня пам’яті Небесної Сотні, коли на Майдані Незалежності запротестували "Радикальні праві сили" і почала поширюватися інформація про "Третій Майдан". За одним з припущень, причиною скасування пішохідності Хрещатика могло стати бажання державних органів уникнути протестів і провокацій. Офіційно ця версія не озвучувалася, однак, якби вона справді мала місце, варто зазначити наступне.\nПерекриття руху навіть широкими магістралями, такими як Хрещатик, проспект Бажана, Броварський проспект, є доволі поширеною практикою серед протестувальників (перекриття Хрещатика відбулося і 20 лютого). Автомобільний рух не є перешкодою для проведення масових акцій, координованих і добре організованих суспільних рухів. Натомість він обмежує низові, спонтанні і маргінальні політичні активності; демонструє не так реальний, як символічний контроль держави над публічним простором і обмеження свободи зібрань на тому місці, де вона досі існувала.\nІснують мирні і насильницькі форми протесту. Відповідно до 39 статті Конституції, "громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації". Хрещатик і Майдан як головний публічний простір країни є очевидним місцем концентрації акцій протесту. Встановлення штучних бар’єрів для проведення мирних акцій є недемократичним.\nНасильницькі форми протесту чи можливі терористичні загрози транспортна магістраль сама по собі не здатна зупинити. Для боротьби з заворушеннями, провокаціями, злочинами і посяганнями на права та свободи інших людей існують правоохоронні органи і суд. Якщо спецслужби не убезпечать країну від терактів чи насильницького захоплення влади, то вісім смуг автомобільного руху тим більше цього не зроблять.\nДосвід Євромайдану доводить, що намагання фізично обмежити простір для протесту не здатні стримати справді масові суспільні рухи\nКияни не гуляють Хрещатиком\n"Скажіть, хто з сьогоднішніх киян гуляє Хрещатиком, водить туди коханих, дітей?" — скептично питає у фейсбуці мільйонер Гарик Корогодський, який, серед іншого, збудував на Майдані торговий центр "Глобус". І справді, побутує думка, що після реконструкції Майдану 2001 року, коли замість фонтану і зелені там з’явився Глобус, на центральних площі та вулиці країни гуляють лише гості міста, але не кияни; або ж мешканці спальних масивів, але не центральної частини міста.\nЗ іншого боку, є кияни і мешканці центру, які люблять гуляти Хрещатиком, ходити тут в магазини, їсти перепічку чи морозиво, слухати вуличних музикантів, танцювати, кататися на роликах чи велосипедах. Кого більше — сказати наразі неможливо. Жодних підрахунків, які дозволили б підтвердити ту чи іншу гіпотезу, не проводилося, тому подібні закиди є цілком необґрунтованими.\nНавіть якщо б справді виявилося, що мешканці Києва чи його центральної частини обирають інші місця для прогулянок, це в жодному разі не може бути аргументом проти пішохідної зони на Хрещатику. Мешканці околиць Києва, гості столиці чи люди, які не народилися у Києві, мають таке ж саме право на Хрещатик, як і мешканці центру, кияни чи "корінні кияни". Відповідно до Загальної декларації прав людини і Конституції, всі люди вільні і рівні у своїх правах; ніхто не може бути дискримінований незалежно від походження, соціально-економічного, майнового становища чи інших ознак. Кожна людина є однаково гідною мати право гарно проводити час на головній вулиці міста, де відбулася Революція гідності.\nКиїв є столицею України, і це має як свої плюси, так і мінуси. Окрім того, що Хрещатик — головна вулиця міста, він ще є головною вулицею країни. Це справді робить з нього важливу туристичну атракцію, що має як позитивні, так і негативні сторони. Поки Київ — столиця, його головна вулиця має не лише локальне чи міське, але й загальнонаціональне значення. Вона є головним публічним простором країни, і це потрібно враховувати.\nЛюди слухають вуличну музику на пішохідному Хрещатику в суботу, 4 липня 2015 року\nЗ Хрещатика зникли всі види активності\n"Загальноміські заходи зараз проходять між Михайлівським і Софіївським соборами. На Хрещатику вже не гуляє така кількість людей, як раніше. Міні-тусовки — жонглерів, співаків — там вже немає. Хіба що караоке проводять. Та й у свята, коли на Софійській площі проводяться заходи, перекриття погано забезпечують належну прохідну здатність," — каже керівник апарату КМДА Володимир Бондаренко.\nІ справді, після Євромайдану міську ялинку і різдвяний базар почали встановлювати на Софійській площі замість Хрещатика. Після розстрілу Небесної сотні колишня Інститутська і Майдан набули нових, трагічних значень. Однак це не стосується всього Хрещатика: від Городецького до Бессарабки навіть під час революції була зона радше "мирних" активностей: баскетбольний майданчик (на фото праворуч), велоферма, тенісні столи, різноманітні мистецькі проекти. Вони не зникли і після революції.\nАтракціони, карусель, вуличні музики, танцівники, поети, вуличні спортсмени, велосипедисти, роллери і фокусники продовжують розважати фланерів і людей, які прогулюються Хрещатиком, у вихідні, особливо в теплу пору року. Попри те, що міська ялинка, встановлення якої у 2013 році стало приводом для розгону Майдану, справді перенесена тепер на Софійську площу, Хрещатик все ще є епіцентром святкувань Дня Незалежності, Дня Перемоги, різноманітних спортивно-розважальних свят: Дня молоді, Дня фізкультури і спорту, Дня ходьби і навіть Дня автомобіліста. Тут проводяться кулінарні фестивалі, майстер-класи, забіги, марафони, змагання зі скейтбордингу, паркуру, велотріалу, ролер-спорту, брейкдансу, американського футболу, міні-футболу та міні-хокею, настільного тенісу; різноманітні політичні і просвітницькі акції, наприклад, написання листів Надії Савченко, збір крові, тестування на ВІЛ.\nТакі активності є характерними для пішохідних чи тимчасово перекритих вулиць у багатьох містах світу. Попри це, немає жодного стандарту пішохідних зон, немає жодного стандарту "високих" чи "низьких" форм проведення дозвілля. Всі вони є однаково прийнятними у публічному просторі, саме завдяки цьому він і стає публічним. Кожен вид діляльності тут є однаково легітимним, аж поки він не посягатиме на права інших людей.\nЮний мотоцикліст на Хрещатику Вуличні музиканти\nВуличні музиканти Брейк-данс\nЯкщо на самому Хрещатику після революції продовжують відбуватися різноманітні спортивно-розважальні активності, публічний простір Майдану Незалежності справді набув нових символічних значень і став функціонувати по-новому. На Софійську і Михайлівську площі були перенесені заходи не з Хрещатика, а саме з Майдану Незалежності. При цьому, йдеться радше про організовані державою чи міською адміністрацією офіційні святкування. Народні заходи, організовані знизу, а не згори, продовжують відбуватися на Майдані.\nПісля революції з площі справді зникли розважальні події, але він набув важливого значення як місце проведення меморіальних заходів: відспівування загиблих воїнів, акцій пам’яті відомих людей (наприклад, Кузьми Скрябіна) чи трагічних подій (День пам’яті депортації кримських татар). Вони є не менш важливими, і для їхнього проведення також мають бути забезпечені сприятливі умови і доступ усіх категорій населення, включно з маломобільними.\nСофійська і Михайлівська — кращий варіант\nНавіть якщо розвивати Михайлівську та Софійську площі як альтернативні публічні простори в центрі міста, вони не здатні замінити Хрещатик. Без доступної пішохідної зв’язаності цих двох площ між собою та з іншими публічними просторами вони не здатні функціонувати як єдиний публічний простір. Наразі відсутні проекти постійного чи часткового перекриття Володимирського проїзду, в тому числі на вихідні; не проведено необхідних для цього розрахунків збільшення навантаження на вуличну мережу та обговорень. У звичайному режимі проїзд не функціонує як простір для прогулянок, оскільки його вузькі тротуари завжди зайняті припаркованими авто. Навіть під час останнього різдвяного ярмарку проїзд не перекривався повністю, що спричиняло незручності для пішоходів. Його перекриття означатиме закриття критично важливих для зв’язку центру міста з околицями 6, 16 та 18 тролейбусних маршрутів.\nНайважливіше, Михайлівська та Софійська не можуть стати альтернативою Хрещатику через важливість останнього для публічного життя міста: на Хрещатику, окрім описаних вище численних практик, зосереджено набагато більше громадських закладів та місць притяжіння людей, ніж на Софійській та Михайлівській площах разом взятих. В пішохідній доступності Хрещатика розташовані 3 кінотеатри, 3 театри, ПінчукАртЦентр, Музей історії Києва, низка закладів харчування, численні крамниці та кав’ярні (активний перший поверх вулиці), Центральний поштамт, книжкові крамниці, міський ринок, 4 супермаркети та 4 станції метро, 2 підземні торгівельні центри та скоро знову відкриється перебудовний ЦУМ; і це не рахуючи численних муніципальних і державних установ та офісів.\nНатомість, Софійська і Михайлівська з Володимирським проїздом є фактично порожніми транзитними площами перед пам’ятками архітектури. Їхнє оточення, якщо рахувати також і Володимирську вулицю до Золотих Воріт — це закритий стіною архітектурний заповідник, управління силових відомств (столичне управління МВС, ДСНС, СБУ, які займають тут кілька кварталів), дорогі готелі та люксові крамниці.\nУрбан-аналіз Софійської площі, проведений Департаментом архітектури восени 2014 року, показав, що два основні види активності на ній — це туризм і транзит. Тут відсутні місця для сидіння, озеленення, комфортне освітлення; немає вуличної їжі та закладів харчування, ніде придбати води; відсутні громадські вбиральні та смітники; високий рівень шуму (Володимирська — загальноміська магістраль з брукованим покриттям). Попри значний транзитний пішохідний трафік на площі (2000 людей на годину), функції перших поверхів будинків навколо не відповідають її громадському призначенню: відсутні кав’ярні, заклади харчування, продуктові крамниці, сервіси. Пішоходам на обох площах дедалі більше заважають припарковані в пішохідній зоні авто.\nСофійську та Михайлівску площі, безумовно, потрібно розвивати в напрямку покращення їх як публічних просторів. Як і всі інші площі Києва. Підвищити комфортність перебування, ліквідувати парковки, облаштувати вуличні меблі, безбар’єрне середовище та озеленення, додати функцій. Але в жодному випадку вони не можуть стати альтернативою Хрещатику — вони просто не здатні замінити ту множину функцій, які він виконує.\nНа містобудівній раді 18 лютого Кличко оголосив, що, незважаючи на археологічну цінність, під Михайлівською площею планується збудувати підземну парковку. Ситуація до болю нагадує Поштову площу з вулицею Сагайдачного — там теж спочатку планували збудувати підземну парковку і зробити пішохідну зону. Закінчилося тим, що парковка трансформувалася у торгівельний центр, а обіцяною пішохідною вулицею продовжується рух транспорту. Чи не спіткає така ж доля Софійську і Михайлівську площі? Пішохідної зони місто так і не отримає, натомість з'явиться ще один торгівельний центр, під час будівництва якого будуть зруйновані археологічні пласти. Плюс ми втратимо пішохідний Хрещатик.\nЧи не доречніше спочатку виконати попередні обіцянки зі створення пішохідних зон на Андріївському узвозі, вулиці Сагайдачного та Алеї Героїв Небесної Сотні?\nЗапаркована Михайлівська площа, 19 червня 2014 року\nЧому публічний простір важливий для життя міста\nСтворення пішохідних зон є запорукою розвитку публічного життя міста, а, отже, і його публічних просторів. Публічні простори — площі, вулиці, пішохідні зони, набережні, парки, сквери та інші місця — є ключовими елементами соціопросторової структури міста, відкритими та доступними для всіх людей незалежно від соціального, економічного становища, раси, гендеру чи інших соціальних характеристик. І саме ця їхня риса — відкритість — уможливлює повноцінне функціонування сучасного міста. Чому? Впродовж історії міста характеризувалися, в першу чергу, гетерогенністю міських спільнот, які мали власні інтереси, повсякденні практики, способи освоєння та сприйняття простору. Публічні простори — це місця соціальних інтеракцій, де представники цих спільнот можуть перетинатись і бачити інших городян.\nМайже від самого виникнення міст місця вільних зібрань людей для задоволення своїх повсякденних потреб — торгівлі, спілкування, вирішення політичних питань та дозвілля — стали визначати обличчя міст. В античних полісах публічні простори уможливлювали політичну репрезентацію та участь громадян в державному управлінні. В наш час урбаністи та дослідники міст (Джейн Джекобс, Вільям Вайт та заснована ним організація Project For Public Spaces, Дон Мітчел, Шерон Зукін та інші) так само відзначають, що для городянина важливо щоденно бачити інших людей, спостерігати за ними і демонструвати їм себе, а також мати фізичну можливість політичної репрезентації.\nПублічні простори, відтак, є важливим елементом права на місто. За відсутності, недостатньої кількості чи недостатньої відкритості публічних просторів або наявності інституційних перешкод для їх використання (комерціалізація, приватизація, автомобілізація, обмеження використання з політичних мотивів — під гаслом суспільної безпеки чи свободи авторуху) все менше людей відвідують їх, публічне життя в місті завмирає. Прикладом можуть слугувати авторитарні столиці на кшталт Мінська, Москви чи Астани: обмеження міської публічності — це характерна ознака і водночас одна із причин згортання демократії. Коли менше людей перебуває у публічних просторах, відбувається ізоляція та сегрегація міських спільнот. Частина людей переміщається у комерціалізовані простори, наприклад торгівельно-розважальні центри. Це призводить до ще більшої економічної сегрегації, сприяє появі міських гетто, занепаду цілих районів. Як відзначає Дон Мітчелл, поліційний контроль та неможливість рівного використання публічних просторів призводить до наростання невдоволеності в суспільстві та соціальних вибухів.\nКомфортні публічні простори, в першу чергу пішохідні зони, критично важливі також і для міської економіки, в тому числі, для існування вуличного бізнесу (кав’ярень, ресторанів, пабів, клубів, індустрії послуг), місцевих креативних індустрій та культурних осередків. Правильно організовані — багатофункціональні, інклюзивні, безпечні, привабливі та зручні для пішоходів — публічні простори приваблюють людей на вулиці, підвищують зручність міста для життя в цілому і приносять прибутки у міський бюджет. В публічних просторах функціонує вулична культура, в цих же місцях відбуваються ключові практики сучасного суспільства споживання. Муніципалітети в прогресивних містах, зокрема, в Нью-Йорку та Лондоні, та міжнародні організації відзначають стійкий, підтверджений дослідженнями зв’язок між привабливим публічним простором, розвитком місцевих спільнот та прибутковістю вуличного бізнесу, яка, в свою чергу, надає ще більшої стабільності місцевим спільнотам.\nСаме тому основним напрямком роботи транспортних департаментів у багатьох містах світу стає перетворення міських вулиць на живі публічні простори. Джанет Саддік-Хан, колишня керівниця Департаменту транспорту Нью-Йорка, у передмові до дослідження впливу публічних просторів на міську економіку, каже: "Кращі вулиці означають кращий бізнес. Привабливий публічний простір і краще організовані вулиці — це не просто поліпшення естетики чи безпеки. Кращі вулиці здатні залучити більше людей і більше активності, тим самим зміцнюючи спільноти, бізнеси, які їх обслуговують і економіку міста вцілому". Джанет Саддік-Хан стала всесвітньо відомою завдяки своїм проектам створення нових публічних просторів, пішохідної та велоінфраструктури у Нью-Йорку. Серед іншого, вона запустила ряд програм заохочення створення районних публічних просторів, вуличних меблів, велоінфраструктури, навігації, завдяки яким будь-хто (як мешканці, так і бізнес) може отримати муніципальну підтримку своїх проектів.\nЧи є традиція публічного простору на Хрещатику\nЧаси Російської імперії та Радянського Союзу\nДовоєнний Хрещатик 1930-х років Радянська демонстрація на Хрещатику\nЯк центральна вулиця Хрещатик формується у 19 столітті, поєднавши раніше розрізнені частини міста: Поділ, Печерськ та Старе місто. Історично тут жили ремісники та торгівці, що визначило його розвиток як центру публічного життя київської буржуазії, місця здійснення променаду киян з усіх частин міста і торгівельної вулиці з магазинами, театрами, кінотеатрами, книгарнями, бібліотеками та міською думою.\nПісля воєнних руйнувань і перебудови 1944-1954 років просторова організація вулиці зазнала суттєвих змін, що відображали соціальний та політичний уклад країни. Хрещатик став широким проспектом з монументальними спорудами, місцем для парадів, масових маршів та маніфестацій. Це створювало необхідне відчуття величі країни та владного режиму. Під час масових гулянь містяни долучались до політичного життя, отримуючи досвід спільної дії, колективного єднання.\nІз розбудовою вулиці, Хрещатик стає атрактором як у будні, так і у вихідні. Саме тут, у центральних магазинах, а в часи Перебудови і у "фарцовщиків", можна було придбати дефіцитні товари. Завдяки зелені, фонтанам, місцям відпочинку та великій кількості закладів, де можна було перекусити і випити на "на будь-який смак та гаманець", Хрещатик стає звичним місцем для прогулянок та відпочинку.\nЗа часів Перебудови публічне життя Хрещатика ще більше насичується. Біля гастрономів, "кулінарок", кафе та "наливайок" були місця зустрічі інтелігенції. Тут обговорювали ситуацію в країні, обмінювались самвидавом. В "трубі" збирали аудиторію музиканти, художники та поети. Біля ЦУМу, Центрального гастроному, метро і різних кафе гуртувалася молодь. Стиляги слухали вуличних музик і здійснювали вечірній променад. Так, Хрещатик був важливим міським публічним простором, де жителі та гості міста відчували співпричетність до суспільства, соціалізувалися через спільне проведення часу та соціальну взаємодію.\nФрагмент фільму "Я буду ждать" Фрагмент фільму "Перед экзаменом"\nЗ 1990-х років Хрещатик та Майдан Незалежності стають місцем проведення політичних демонстрацій, центральною сценою для політичного волевиявлення країни від Революції на граніті, акції "Україна без Кучми" та Помаранчевої революції до Євромайдану, незважаючи на фізичні обмеження для масових зібрань після реконструкції 2001 року.\nІсторію Хрещатика як публічного простору часів Незалежності можна умовно розділити на три періоди: до реконструкції, з 2001 року до Євромайдану та після нього. Трансформація Хрещатика у 1990-х роках відображає основні тенденції того часу. Хрещатик продовжує бути місцем відпочинку, прогулянок, зустрічей, гуртування митців, музикантів, неформальної молоді. Водночас саме на Хрещатику з’являються елітні ресторани, перші "фірмові" магазини нового типу, які були недоступні для більшості населення і відігравали роль своєрідних "музеїв", куди люди приходили щоб подивитись, а не купувати. Наприклад, тут відкрився перший у Києві магазин "Adidas", який одразу став місцем "паломництва" молоді. Реконструкція Майдану та частково Хрещатика 2001-2003 років поглиблює процес комерціалізації публічного простору вулиці. Хрещатик поступово перетворюється з вулиці для прогулянок на вулицю для споживання. Рішення про пішохідність Хрещатика на вихідні та святкові дні знову відкриває простір для всіх верств населення, знижує статус "елітарності місця" та посилює роль вулиці саме як відкритого, доступного для всіх публічного простору.\nСтарий фонтан на Майдані\nЗ точки зору функціонування публічного простору будній Хрещатик суттєво відрізняється від Хрещатика вихідного дня. В будні це транзитний простір для офісних працівників, підприємців, чиновників. Вулиця живе як величезний офісний центр. Проте у вечірній час, вихідні та свята Хрещатик повертає свою публічну функцію; перетворюється на простір, де відбувається соціальна взаємодія, комунікація між людьми. Тут розгортаються різноманітні неформальні практики міського життя. Можна долучитись до будь-якого дійства чи просто пройтись вулицею; споглядати соціальне життя, споглядаючи інших. Такий досвід є дуже важливим для міських жителів. Розвиток публічних просторів у місті сприяє демократизації суспільства.\nОсобливого значення Хрещатик як публічний простір набув під час Євромайдану. До того часу ця публічність була майже втрачена: всі події, що відбувались тут — святкові концерти, Майданс, Євро-2012 — були офіційними та ретельно зрежисованими. Громадяни втратили відчуття того, що за потреби зможуть скористатись цим простором для самопрезентації та свого волевиявлення. Обмеження такого права рано чи пізно призводить до наростання невдоволеності у суспільстві і соціальних вибухів. Під час Євромайдану Хрещатик та Майдан відновили своє символічне значення вільного простору самовираження громади, місця свободи, яке належить саме жителям.\nХрещатик після Євромайдану, літо 2014 року\nХронологія перекриття Хрещатика\nТрадиція перекриття руху автомобільного транспорту Хрещатиком на свята сягає радянських часів. Відбудована після війни центральна вулиця Києва спеціально призначалася для проведення парадів, демонстрацій та міських свят.\nПерше розпорядження КМДА про закриття Хрещатика не лише на свята, а й щовихідних підписав у 2003 році мер Олександр Омельченко. Відтоді вулиця стала пішохідною від Інститутської до бульвару Шевченка в суботу з 12:00 до 21:00 та в неділю і свята з 9:00 до 21:00. В літній період час перекриття подовжувався до 23:00.\nУ 2006 році вже Леонід Черновецький обмежив закриття. Рух почав перекриватися від Інститутської до Городецького (тобто лише в межах Майдану Незалежності) у неділю з 14:00 до 22:00, при чому лише у теплу пору року, з 15 квітня до 31 жовтня. Щоправда у свята, незалежно від пори року, Хрещатик перекривався з 11:00 до 22:00 від Інститутської до бульвару Шевченка.\nЧерез два роки Черновецький передумав і вирішив перекривати вулицю від Інститутської до Богдана Хмельницького у суботи та неділі з 10:00 до 22:00 та від Інститутської до бульвару Шевченка у святкові дні з 8:00 до 22:00.\n24 червня і потім повторно 26 листопада 2015 року Віталій Кличко обмежив суботні перекриття лише з 19:00 до 22:00.\nЯкі є альтернативні проекти розвитку Хрещатика\nІсторичний наземний перехід через Хрещатик біля ЦУМа, 1947 рік\nОдною з перших восени 2013 року була ініціатива московського проекту Пробок.Нет з повернення на вулиці наземних пішохідних переходів. Разом з київськими активістами вони дослідили світлофорні фази і зробили висновок, що відновити наземні переходи, які були на Хрещатику у радянські часи, можна без суттєвого зниження пропускної здатності перехресть.\nПісля ліквідації революційного містечка на Майдані влітку 2014 року з’явилося відразу кілька альтернативних проектів "гуманізації" Хрещатика. Віктор Петрук за підтримки тодішнього головного архітектора Києва Сергія Целовальника запропонував зменшити на Хрещатику кількість смуг руху (з 4 до 2 в напрямку Європейської площі і з 4 до 3 в напрямку Бессарабки), а на звільненому місці посередині вулиці розбити бульвар. Мовляв, Європейська та Бессарабська площі не здатні пропустити стільки автомобілів, скільки здатний 8-смуговий Хрещатик, нехай і зі світлофорними перехрестями. Тому, з огляду на нерівномірну завантаженість кварталів, на окремих ділянках вулиці в очікуванні проїзду площ відбувається накопичення транспорту і виникають тягнучки та затори.\nПропозиція пішохідного Хрещатика від Міських проектів. Зображення: Ілля Варламов\nТоді ж проект повного закриття автомобільного руху на Хрещатику від Бессарабки до Майдану запропонував російський фонд "Міські проекти" на чолі з Іллею Варламовим. Вулицю хотіли поділити на чотири зони:\nвід Бессарабської площі до Богдана Хмельницького — європейський ярмарок з торгівлею свіжими продуктами та кавою, розважальною зоною з різними активностями;\nнавпроти КМДА — зона відпочинку — велика галявина для лежання і відпочинку, ігор в бадмінтон і настільний теніс;\nвід КМДА до Прорізної — зона з кафе, сухими фонтанами (фонтанами, які б’ють із землі);\nвід Прорізної до Майдану — зона міських активностей — великі вуличні шахи, петанк, концертний майданчик біля Консерваторії, кінотеатр просто неба, майданчики для танців, а взимку — великий каток.\nЗ 2014 року Рада з урбаністики Києва проводить кампанію "Пішохідний Хрещатик" з метою гуманізації простору вулиці та більш ефективного її використання з урахуванням інтересів всіх користувачів на основі принципів універсального дизайну. Проект було розроблено в рамках вокршопу, проведеного Радою з урбаністики та Представництвом Фонду Гайнріха Бьолля в Україні на основі даних щодо доступності простору, автомобільного та велоруху, зібраних раніше проектом Пробок.Нет, Асоціацією велосипедистів Києва, Програмою розвитку ООН в Україні, а також підрахунків трафіку і пішоходів на вулиці.\nПроект передбачає, в першу чергу, а) облаштування наземних пішохідних переходів по всій довжині вулиці, а також б) на Європейській площі через вулицю Грушевського та Володимирський узвіз і в) біля станції метро "Театральна". Окрім цього, планується створення велосипедних доріжок з обох сторін по всій довжині Хрещатика та реорганізацію руху на Бессарбській площі з перенесенням пішохідного переходу та створенням єдиної пішохідної зони між ринком і ПінчукАртЦентром.\nПершим результатом кампанії було відкриття наземного переходу через вулицю Городецького.\nХрещатик також є частиною території, концепція трансформації якої була завданням І номінації на Міжнародному відкритому конкурсі на концепцію оновленого громадського простору ядра Києва з меморіалізацією подій Революції гідності "Територія гідності", проведеного у 2014-2015 роках Департаментом містобудування та архітектури за спільним розпорядженням КМДА і Міністерства культури України.\nПершу премію у цій номінації здобув проект тайванських архітекторів Алесандро Мартінелі, Ханью Чен та Ксінью Жао. Він передбачає створення на Хрещатику і Майдані доступного для всіх публічного простору, обмеження руху та паркування автомобілів, проведення на вулиці різноманітних культурних і мистецьких заходів і навіть зміну дорожнього покриття з асфальту на гранітний щебінь. Втім, основою проекту є ідеї про те, що 1) цей простір повинен трансформуватися поступово і 2) це мають робити самі користувачі цього простору.\nПроект-переможець конкурсу Територія гідності\nЯкі ще пішохідні вулиці є у Києві\nХрещатик — не єдина вулиця Києва, яка була пішохідною на вихідних чи весь час. В минулі роки рух перекривали на різних вулицях, потім ці ініціативи повністю зійшли нанівець. З 2002 по 2006 роки за розпорядженням Омельченка рух перекривався на Сагайдачного з 12:00 до 21:00 в суботу і з 9:00 до 22:00 у неділю та святкові дні.\n2012 року, з початком реконструкції Поштової площі для будівницта транспортної розв’язки і торгівельного центру, голова КМДА Олександр Попов оголосив, що вулиця Сагайдачного і Поштова площа стануть пішохідними вже до Дня Києва 2013 року. Було декілька варіантів проекту реконструкції Поштової: одні з них передбачали пішохідну Сагайдачного, інші — ні. Попри громадську критику за обмежену доступність для пішоходів та велосипедистів, роботи продовжилися без зміни проекту. Частково оновлену площу з пішохідною платформою, на яку можна потрапити лише сходами, відкривав уже Віталій Кличко в 2015 році.\n2013 року роботи з перекриття Сагайдачного не здійснювалися, однак було видане розпордження КМДА про розробку проектно-кошторисної документації для облаштування на вулиці пішохідної зони. Пішохідна Сагайдачного передбачалась і в рамках проекту збереження та реабілітації історичного середовища Подолу та Дніпровських схилів "Київ Самобутній". Але транспортна модель Подолу, створена в рамках цього проекту, виключає можливість повністю пішохідної Сагайдачного (як і Контрактової площі та інших подільських вулиць). Виявилося, що реконструйована Поштова площа не виводить транзитний трафік з Подолу через низьку пропускну здатність збудованої у 2012 році естакади на Набережно-Хрещатицькій (приблизно на 1000 машин на годину менше ніж Поштова площа). Тому було запропоновано варіант часткового перекриття Сагайдачного від Контрактової площі до вулиці Андріївської. Реалізація проекту досі не почалась.\nАндріївський узвіз, перекритий для руху транспорту для святкування Дня Києва, 1 червня 2014 року\nУ 2008 році Леонід Черновецький видав перше розпорядження про закриття наскрізного руху Андріївським узвозом. Після реконструкції 2011-2012 років вже Олександр Попов видав ще одне розпорядження про закриття наскрізного руху узвозом, яким передбачалось проектування та встановлення болардів для пропуску автомобілів мешканців узвозу та розташованих на ньому організацій. Пізніше реконструйований узвіз було включено в муніципальну програму "Київ Самобутній" також як пішохідну зону.\nВлітку 2015 року компанія "Еста Холдинг", якій належить ділянка колишньої фабрики "Юність", і яка ще в 2012 році обіцяла сприяти пішоходизації Андріївського, встановила за власний рахунок боларди та системи відеонагляду. Щоб система запрацювала, КП "Поділблагоустрій" та Подільській РДА потрібно було взяти обладнання на баланс, провести обговорення з мешканцями узвозу, скласти список автомобілів, які мають право в’їзду та роздати мешканцям пульти керування. Але, попри минулорічні заяви директора Департаменту будівництва Олександра Спасибко, вулиця досі залишається транзитною через небажання Подільської РДА брати обладнання на баланс і забезпечувати його функціонування. Частково, причиною цього є неможливість визначити вичерпний перелік тих, кому проїзд буде дозволено. Мешканці Воздвиженської вулиці, власники бізнесу та вуличні торгівці на узвозі не хочуть втрачати право проїзду.\nВесь цей час наскрізний рух узвозом де-факто не перекривається.\nПід час мітингу 14 лютого. Фото: Владислав Содель, Апостроф\nПісля будівництва житлового масиву Виноградар і ліквідації приватних будинків, які існували на старій вулиці Межової, частина її траси, що проходить в межах масиву, стала пішохідною алеєю. Зі зростанням рівня автомобілізації, вона все більше використовується для транзитного проїзду. Також пішохідним з часів будівництва є Вигурівський бульвар на Троєщині. Однак, обидві ці вулиці розташовані в межах мікрорайонної забудови, для якої характерні широкі пішохідні доріжки між будинками. І Межова, і Вигурівський бульвар, насправді є звичайними пішохідними доріжками всередині мікрорайонів, відрізняючись від інших пішохідних доріжок лише наявністю статусу вулиці.\nУ 2005 році КМДА прийняла розпорядження про закриття руху на Політехнічній вулиці, що проходить територією кампуса КПІ. Вулиця стала пішохідною з ініціативи університету, який таким чином вирішив подбати про безпеку та зручність студентів та працівників\nЗ 2007 по 2012 роки частково пішохідною була також вулиця Коцюбинського навпроти Американського посольства.\nЗ кінця 1990-х років за допомогою спочатку шлагбауму, а потім металевого паркану, закрили для руху звичайного транспорту вулицю Банкову навпроти Адміністрації Президента. Пішохідний рух теж був обмежений. Після Помаранчевої революції, попри обіцянки відкрити вулицю, вона стала перекритою ще вищим парканом, однак позбулася проїжджої частини, ставши повністю пішохідною зоною, щоправда, з обмеженим доступом. Після наступної революції, 14 березня 2014 року, тимчасовий президент Олександр Турчинов підписав розпорядження про демонтаж огорожі для забезпечення вільного проходу Банковою, однак він так і не був здійснений. Наразі вулиця не є публічною пішохідною зоною.\nУ 2014 році після революції так і не було відкрито для руху вулицю Інститутську від Ольгинської до Хрещатика, яка згодом отримала назву Алеї Героїв Небесної Сотні на честь жертв здійснених тут масових розстрілів. Щоправда, немає жодного нормативно-правого акту, який би визначав пішохідність алеї. Час від часу в КМДА навіть обговорюється можливість відкриття її для руху транспорту.\nСтрогет, центральна вулиця Копенгагена. Фото: Olgite, Flikr\nА як роблять у світі\nПік автомобілізації у Західній Європі припав на середину 20 століття. З того часу в багатьох країнах і містах проводиться, з одного боку, цілеспрямована політика обмеження використання приватних автомобілів, а з іншого, розвиток велосипедного руху, громадського транспорту та пішохідної інфраструктури. Одними з методів таких трансформацій є заспокоєння руху, а також перетворення автомобільних магістралей на пішохідні зони на постійній або тимчасовій основі.\nПішохідні вулиці і зони\nОднією з перших сучасних пішохідних вулиць була Лінбаан в Роттердамі, торгівельна променада, відкрита 1952 року.\nЧерез 10 років пішохідною стала Строгет, центральна вулиця Копенгагена, що ознаменувало початок копенгагенізації (copenhagenization) — розвитку пішого та велоруху і зменшення залежності від автомобілів. З 1962 по 2005 роки площа пішохідних зон у столиці Данії зросла з 15 до 100 тисяч метрів квадратних. Натомість, лише з 1990 по 2014 роки кількість поїздок в центр міста на приватних автомобілях зменшилася на 26%.\nОднією з перших пішохідних вулиць в Північний Америці була Спаркс-стріт в канадській столиці Оттаві, яку закрили для руху автомобілів 1966 року. Як і Хрещатик, Спаркс-стріт є місцем концентрації торгівельних та бізнес-центрів, влітку тут відбуваються різноманітні заходи, наприклад, фестиваль вуличних музикантів та фестиваль смажених курчат і реберець.\nПершою пішохідною вулицею у Радянському Союзі 1975 року стала Вільняус в литовському місті Шяуляй. Наступного року до неї приєдналася вулиця Леніна в Орлі, у 1982 році — Лайсвес-алея в Каунасі. 1986 року в Івано-Франківську відкрилася перша пішохідна вулиця в Україні, яка тепер носить назву Незалежності. Після закриття у 1989 році автомобільного руху на московському Арбаті пішохідні "арбати" чи "стометрівки" почали все більше поширюватися пострадянськими містами, в тому числі, Україною.\nОднією з найвідоміших нещодавно створених пішохідних зон є Таймс-сквер. 2009 року з ініціативи мера Майкла Блумберга в Нью-Йорку почався експеримент: частина Бродвею на рік стала пішохідною зоною, щоб перевірити, чи спрацює тут досвід Копенгагена та інших міст. Блумберг розраховував, що це зробить місто придатнішим для життя за рахунок зменшення забруднення довкілля, кількості наїздів на пішоходів та заспокоєння транспортного потоку. Нововведення викликало стурбованість місцевого бізнесу, який боявся втрати клієнтів-автомобілістів, однак пішохідна Таймс-сквер, навпаки, стала ще більше приваблювати людей. Експеримент визнали вдалим і цю ділянку закрили для транспорту напостійно. Як і у більшості публічних просторів Нью-Йорка, на пішохідному Бродвеї розміщено велику кількість переносних столів, стільців, парасоль і вазонів з рослинами.\nПішохідна Таймс-сквер. Фото: Chensiyuan, Wikimedia Commons\nПішохідні вулиці і зони є, серед інших, в Амстердамі, Афінах, Базелі, Барселоні, Белграді, Бірмінгемі, Боготі, Бордо, Буенос-Айресі, Бейруті, Бремені, Брюсселі, Будапешті, Венеції, Варшаві, Відні, Вільнюсі, Вроцлаві, Гавані, Гамбурзі, Дубровнику, Единбурзі, Єрусалимі, Женеві, Кракові, Ліоні, Лісабоні, Мадриді, Мальме, Мельбурні, Мехико, Мілані, Монреалі, Москві, Мюнхені, Неаполі, Парижі, Познані, Портленді, Празі, Римі, Ріо-де-Жанейро, Салоніках, Сантьяго, Сиднеї, Стамбулі, Стокгольмі, Страсбурзі, Таллінні, Тель-Авіві, Токіо, Триполі, Турині, Турку, Флоренції, Цюриху, Штутгарті та багатьох інших містах по всьому світу.\nСпільна вулиця у Брайтоні. Фото: DeFacto, Wikimedia Commons\nУряд Гельсинкі у 2014 році анонсував десятирічний план зведення до мінімуму використання приватних автомобілів для поїздок по місту. Схожі ідеї висловлювали адміністрації низки інших міст, щоправда під амбітною вивіскою "міста без машин" (car-free city) зазвичай мається на увазі заборона в’їзду приватним чи неекологічним автомобілям в центральні зони або ж проведення акцій з тимчасової заборони руху автомобілів.\nЩе однією практикою обмеження автомобільної залежності та стимулювання пішої і велосипедної мобільності є створення житлових вулиць (living street), спільних просторів (shared space). Їхньою особливістю є значне обмеження швидкості руху і надання пріоритету пішоходам і велосипедистам над автомобілями. Зона для пішоходів або велосипедистів може бути відокремленою, але місце для проїзду автомобілів використовується спільно, при чому поділ простору здійснюється радше у символічний спосіб. Крім цього, у таких зонах заборонене або суттєво обмежене паркування автомобілів. Потрапляючи зі звичайної проїжджої частини у спільний простір, водії відчувають психологічний дискомфорт від неможивості контролювати ситуацію довкола, що призводить до підвищення пильності та зменшення використання автомобілів. Першим спільним простором у 1968 році став район Вунерф в нідерландському Гронінгені, з часом ця практика поширилася у багатьох країнах світу.\nЩомісячний день без авто в Джакарті. Фото: Gunawan Kartapranata, Wikimedia Commons\nТимчасово пішохідні вулиці\nОкрім створення власне пішохідних вулиць, у багатьох містах існує практика тимчасового перекриття руху певними вулицями (car-free days). Вона винилка у Бельгії та Нідерландах під час Суецької кризи, коли через перебої з постачаннями нафти, щонеділі з 25 листопада 1956 по 20 січня 1957 року у містах припинявся автомобільний рух. На початку 1974 року під час чергової нафтової кризи практика повторилася у Швейцарії.\nТого ж 1974 року в колумбійській столиці Боготі вперше провели цикловію (ciclovia) — акцію з одноденного закриття головних міських вулиць для руху автомобілів на користь пішоходів, бігунів, скейтерів і велосипедистів. У 2000 році така практика була інституціоналізована на міському референдумі. Сьогодні там щонеділі перекривається близько 120 кілометрів міських вулиць.\nАкція Pic Nic the Street у Брюсселі 2012 року: люди влаштували пікнік на одній з центральних вулиць, протестуючи проти комерціалізації та автомобілізації. Фото: Laurent Vermeersch, Polis\nЗ 1991 року у багатьох містах світу діє протестний рух "Reclaim the Street", учасники якого "відкривають" публічний простір, захоплений автомобілями, влаштовуючи вечірки, процесії та пікніки на вулицях та площах. Ідеологія руху — спільне володіння публічними просторами і протест проти глобального капіталу для якого автомобіль є основним засобом пересування, що витіснив людей з вулиць. Сучасний приклад цього руху — акції "Pic Nic the Street", які проводяться в Брюселі з 2012 року: тисячі людей влаштовують пікніки в знак протесту проти комерціалізації та автомобілізації публічного простору.\nУ 1992 році у Сан-Франциско почали проводити "критичні маси" — масові велосипедні заїзди для промоції та лобіювання велоруху, на час яких перекривається низка міських магістралей.\n1996 року було проведено перший "день без авто" у Рейк’явіку, в рамках якого мешканці на день відмовилися від використання приватних автомобілів. Через рік акцію повторили в британському Баті, наступного року — у французькому Ла-Рошелі.\nПісля підтримки деякими національними урядами, з 2000 року акція одноденної відмови від автомобілів, що отримала назву "В моєму місті, без мого авта!" ("In town, without my car!"), проводиться під патронатом Європейського Союзу. Через два роки вона розрослася у Європейський тиждень мобільності, в рамках якого, крім тимчасового закриття вулиць для руху і акцій відмови від автомобілів, відбувається низка інших просвітницьких заходів. З 2010 року Європейський тиждень мобільності проводиться і в Києві.\n2002 року день без автомобіля почав відбуватися під патронатом ООН, що сприяло його поширенню світом. Наприклад, у столиці Індонезії Джакарті щомісячні перекриття рух головними вулицями почали проводити 2007 року, що суттєво зменшило забруднення повітря. Не дивно, що з 2012 року вулиці стали перекривати не щомісяця, а кожних вихідних.\n2015 року мерка Ане Ідальго долучила Париж до днів без авто, кілька разів перекривши автомобільний рух на Єлисейських полях. 15 лютого 2016 року вона оголосила, що з травня такі перекриття відбуватимуться кожного місяця. Київ може пишатися тим, що на Хрещатику ця традиція була запроваджена на 13 років раніше, ніж на Єлисейських полях. Варто додати, що ще з 2002 року набережна Сени у Парижі щороку закривається влітку для руху автомобілів і перетворюється на пляж.\nСеред українських міст практика щотижневого перекриття руху автомобілів існує у Львові на проспекті Свободи, який щонеділі стає повністю пішохідним (з 2015 року, коли на проспекті відновили тролейбусну лінію, у недільні дні вулиця стала пішохідно-тролейбусною).\nЄлисейські поля, перекриті для руху транспорту 27 вересня 2015 року. Фото: Thomas Samson, AFP\nРозпорядження про скасування перекриття Хрещатика у вихідні і свята з’явилося 11 лютого, але так і не було опубліковане. Не чекаючи цього, Дептранс КМДА вирішив не перекривати вулицю вже з 13 лютого. В результаті громадської кампанії вулиця таки була перекрита. Відбувся мітинг, після якого КМДА спростувала існування розпорядження і назвала його помилкою.\nПерекриття Хрещатика щовихідних відбувається з 2003 року, на свята — ще з радянських часів. З 19 століття вулиця є одним з головних міських публічних просторів і місць шопінгу та проведення дозвілля.\nОфіційно у Києві існує лише 3 публічні пішохідні вулиці: Межова на Виноградарі, Вигурівський бульвар на Троєщині та Політехнічна в КПІ. Доступ на Банкову обмежено, а перекриття Алеї Героїв Небесної Сотні де-юре ніяк не зафіксоване. Попри розпорядження і неодноразові обіцянки ані Андріївський узвіз, ані Сагайдачного так і не стали пішохідними.\nТренд обмеження використання автомобілів через заспокоєння руху і створення постійних або тимчасових пішохідних вулиць і зон існує у світі з середини 20 століття. Пішохідні вулиці є в багатьох світових містах, а також містах України і колишнього Радянського Союзу. Тимчасове перекриття руху на вихідних теж поширене у різних країнах. Київ може пишатися тим, що на Хрещатику ця традиція запроваджена на 13 років раніше, ніж на Єлисейських полях у Парижі.\nПублічний пішохідний простір є ключовим елементом міського життя, соціалізації і самовираження мешканців міста. Наявність публічних просторів приносить користь міській економіці. Обмеження публічного простору є обмеженням громадянських свобод і може виливатися у протести і соціальні вибухи.\nНаразі немає досліджень, які б доводили негативний вплив перекриття автомобільного руху Хрещатиком на довкілля. Навпаки, такі перекриття запроваджувалися "з метою зменшення викидів відпрацьованих газів транспортних засобів у повітряний басейн центральної частини міста".\nНаразі немає досліджень, які б доводили значне погіршення транспортної ситуації у місті і перевантаження довколишніх вулиць унаслідок перекриття Хрещатика у вихідні та свята. Навпаки, наявні дані підрахунку кількості автомобілів на вулиці у ранковий пік демонструють протилежне.\nНемає жодних досліджень, які б доводили, що Хрещатиком гуляють здебільшого некияни. Навіть якби такі дані були, це не може бути причиною обмеження пішохідної зони на головній вулиці країни. Гості міста не можуть бути дискриміновані у своїх правах використовувати головний публічний простір України.\nПопри революційні події на Хрещатику зберігається велика кількість різноманітних розважальних, культурних, мистецьких, спортивних та інших активностей. Софійська і Михайлівська площі не можуть бути рівноцінною альтернативою через відсутність там стількох точок притяжіння, як на Хрещатику.\nРішення про режим роботи головної вулиці міста, прийняте без досліджень, аналізу і громадських обговорень, не може бути легітимним. Варто брати до уваги і прораховувати також альтернативні проекти розвитку Хрещатика, і вже на основі порівняння приймати які-небудь рішення.\nПаспорт вулиці Хрещатик\nВіктор Некрасов, Городские прогулки. Киев\nDon Mitchell, The End of Public Space? People’s Park, Definitions of the Public, and Democracy\nThe Economic Benefits of Sustainable Streets, дослідження Департаменту транспорту Нью-Йорка про зв’язок публічного простору і міської економіки\nPlacemaking and the Future of Cities, рекомендації з розвитку публічних просторів від організації Project for Public Spaces


Макаруноманія: де поласувати легендарним десертом? | Sob. ru – Як Швидко Схуднути\nберезня 5, 2014 at 2:06 am\nМакаруноманія: де поласувати легендарним десертом? | Sob. ru Макаруноманія: де поласувати легендарним десертом?\nФранція – країна, де цінують кулінарне мистецтво і готують справжні шедеври. «Раз ми засуджені на те, щоб їсти, будемо їсти добре», – говорив Бриль-Саварен, французький юрист, політик і кулінар. Жителі\nГаллії саме так і роблять, а їх десерти – це воістину національна гордість. Адже всякі желе, безе, суфле та макаруни роблять життя значно солодше.\nФото: Наталя Бухтіярова\nмакарунами? Так, саме макарун – низькокалорійний десерт, особливо популярний останнім часом. Ці тістечка прикрашають весільні торти, їх дарують як презент, про них пишуть книги, а в Kenzo навіть випустили лінію сумок «Смачний макарун».\nмакарунами – це вишуканий десерт: маленьке, кругле печеньіце, хрустке зовні і м’яке всередині. Готують його з білків, мигдалевого порошку, цукру та інших інгредієнтів; процес складний і трудомісткий, але результат перевершує всі очікування.\nІсторія приховує ім’я автора цього шедевра, але прийнято вважати, що справа була в Італії. А ось популярність макарун знайшов саме у Франції: тут його мягчайшій смак оцінили по достоїнству.\nЗараз макаруни продають в будь французької булочної. А найвідоміші виробляє кондитерський дім Laduree. Цей будинок на рік готує близько 80 тонн макарунів; щороку в Laduree з’являються нові аромати і нові кольори цих солодощів. Є шоколадні, ванільні, фісташкові, кокосові, м’ятні, полуничні, є зі смаком троянди, лаванди, конвалії, шафрану, лимона, імбиру, перцю, шампанського. І це ще далеко не все.\nСвоїм сучасним зовнішнім виглядом макарун також зобов’язаний цьому кондитерському дому. На початку XX століття П’єр Дефонтен, онук засновника Laduree, склеїв два печива шоколадним кремом. З тих пір макарун саме так і виглядає.\nЩоб покуштувати цей дивовижний десерт, зовсім не обов’язково їхати до Франції. Макаруни стали продавати по всьому світу. Вони настільки популярні, що входять навіть в меню мережевих кафе, наприклад, в Starbucks і навіть. в McDonald’s, що викликало бурхливе обурення французів. Гурмани-ласуни вважають, що цей десерт від-кутюр і йому негоже продаватися в недозволеному місці. Але макаруноманія простує по світу, незважаючи на незадоволеність французів. Наша країна не виняток у цьому питанні. У Москві теж є місця, де можна насолодитися цим вишуканим тістечком.\nУ самому центрі столиці, на Тверському бульварі, ви знайдете кафе «Пушкін ‘» і його ж кондитерську. І хоч ціни там далеко не низькі, але й саме місце, і кухня стоять цих грошей. Особливо вражають назви: «витончений тортолетец, неодмінний господар Наполеонівських балів», «чорнослив, кремом начинений, з ягодами і шоколадом», «пряник з томлінь сиром, в літературних колах шанований» і багато-багато іншого. Серед усього розмаїття є і «макарони, з Італії завезені».\nОбслуговують тут по вищому розряду, адже це театралізований проект з історичною атмосферою. Все відповідає особняка XVIII століття, де розмістилося кафе: офіціанти в костюмах, мова дворянська, кухня старовинна. Приготуйтеся бути «пані» або «государем» і не відмовляйте собі в подорожі в часі. Якщо весь цей пафос трохи бентежить вас, то почати краще з кондитерської, де і в джинсах ви будете почувати себе цілком затишно. Тут можна не тільки тістечка з чаєм спробувати, але і з собою прикупити. Всі придбане буде упаковано в ніжно-блакитні коробочки, які гарні навіть без свого чудового змісту. Впевнена, що любителі солодкого стануть завсідниками цього місця.\nА ще в Москві є «Гастрономічний дім» від Hеdiard на Великій Дмитрівці, будинок 23/1. Цей французький бутік їжі влаштувався в Москві з 2005 року. А починалося все в Парижі понад 150 років тому. У першій лавочці прянощів торгівля йшла дивовижними товарами з Індії, Китаю, Ірану і навіть Аргентини. Французи дізналися тут, що таке шафран, імператорська кориця і бурбонська ваніль, фініки і кокосове вино.\nТепер бутик вишуканих товарів є і у нас, а в магазинчику знайдеться і кафе, де можна спробувати всякі вишукування. Ціни не низькі, але смак істинно французьку. У меню, звичайно ж, є і макаруни. Як же без них у французькому гастрономічному домі! Варто враховувати одну французьку особливість: якщо тістечка є в кафе, то коштувати вони будуть дорожче, ніж куплені «на винос», тому що обслуговування прийнято включати в ціну.\nМакаруни продаються і в булочної-кондитерської «Мадам Буланже» на Нікітському бульварі. Це дуже затишне місце з нальотом старовини. Відкрилося воно недавно, але зроблено все так, щоб у відвідувачів склалося відчуття вікової історії. Як це було місце на бульварі завжди: нас не було, а булочна вже пекла круасани, безе і слойки, робила мармелад та всілякий шоколад. Печиво тут – пальчики оближеш. Серед усього цього різноманіття є і макаруни, тільки називаються вони повітряно-мигдальним печивом. Ну а за смаком той самий легендарний десерт.\nречі, розпочала свій бізнес мадам Буланже саме в Парижі. Її перша булочна-кондитерська відкрилася в столиці моди, в 17 окрузі. Спершу місцеве населення косо поглядали на булочну «російської господині», а потім всі звикли, і зараз це місце – пам’ятка паризької вулиці Леві. Радісно, ??що і Москва тепер має таку пам’ятку.\nУ самій булочної можна випити чашечку кави або чаю (особливо хороший фруктовий), можна помріяти під приємну музику, можна помилуватися інтер’єром: старої італійської плиткою, картинами – оригіналами начерків ламп для московського метро художника Зефірова, старовинними годинами з Голландії. Фарфор або старовинний французький, або сучасний, але відомих марок, столові прилади або срібні, або позолочені.\nВідмінні макаруни готують і в «Хлібі насущний». Правда, вони відрізняються від французьких: значно більше за розміром, крем інший, та ще зі свіжою малиною. Смачно й оригінально.\nСвітова макаруноманія дійшла і до Москви, тепер кожен з нас може скласти свою думку про це загадкове тістечку. Є фраза: «Ніколи не рано і нікому не пізно полюбити шоколад» – впевнені, що твердження справедливе і для цього десерту.\nціни га макаруни у франції


BMW назвала дату прем'єри відродженої 8-ї серії | Auto Gven - автомобільний портал\nBMW назвала дату прем’єри відродженої 8-ї серії\nОпубліковано: 02.06.2018 Розділ: Автомобільні новини\nКупе серійної BMW 8-ї серії чи не головна прем’єра цього року. Відроджене купе чекають фанати по всьому світу і ось тепер стало відомо, коли відбудеться перший публічний показ новинки.\nПрем’єра купе приурочать до легендарній гонці «24 години Ле-Мана» і покажуть 15 червня 2018 року. Пов’язано це з тим, що його гоночний варіант візьме участь у цій гонці на витривалість в класі GTE. Це випливає з бюлетеня, що баварський концерн розіслав своїм партнерам.\nВтім, після гонки пройде ще деякий час, перш ніж купе відсвяткує повноцінний дебют на автосалоні у Франкфурті на початку вересня. Практично відразу після прем’єри почнеться його серійне виробництво, але до дилерів машина має надійти лише в 2019-м.\nСерійна версія від торішнього концепту буде відрізнятися в деталях: з’являться звичайні дверні ручки, збільшиться дорожній просвіт, стануть більшими дзеркала.


87484 Топ різдвяних фільмів, які піднімуть настрій. Традиції, обряди. Святкові канікули. Проекти - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал «Рівне 1»\n14.12.18, 1951 переглядів


Завтра подекуди у Львові – проблеми з водою | Новини Львова\nЗавтра подекуди у Львові – проблеми з водою\n18:56 8 січня 2014 р.\nБо на магістральному водогоні поблизу села Бартатів – аварія.\nТому завтра, 9 січня, з 12:00 до 20:00 водопостачання Залізничного району та мікрорайону Левандівка, обмеженого вулицями Широка, Сяйво, Рудненська, здійснюватиметься з пониженим тиском за скороченим графіком. Натомість повністю буде припинене водопостачання міста Городок і сіл Лапаївка та Зимна Вода.\nГоловний інженер ЛМКП «Львівводоканал» Олекса Макогін пояснює: «Магістральний водогін «Городок-Львів» поблизу села Бартатова побудований ще у 1956 році і зараз перебуває у аварійному стані. Нам доведеться зменшити тиск води у магістральному водогоні, щоб дати змогу робітникам виконати ремонтні роботи. Запевняємо містян, що докладемо усіх зусиль, щоб відновити водопостачання якнайшвидше».\nВідтак ЛМКП «Львівводоканал» просить мешканців створити необхідний запас води та вибачити за тимчасові незручності, пов’язані з виконанням планових робіт. Про це повідомляє сьогодні, 8 січня, прес-служба міської ради.


Кашпо Lechuza Balconera Cottage, Color, Stone купити лечуза балконера Лечуза балконера ціна балконні ящики для квітів купити Київ Львів Ужгород Луцьк Чернівці Івано-Франківськ Хмельницький Вінниця vazon.pp.ua\nКашпо Lechuza Balconera Color і Cottage Lechuza Balconera купити\nВ інтернет магазині баклнонних ящивік для квітів у Вас є можливість купити кашпо Lechuza Balconera за найкращими цінами з доставкою по всьому Києву і Україні. Будемо раді допомогти Вам з вибором! vazon.pp.ua - Київ, Україна\nКашпо Lechuza Balconera за найкращою ціною Київ і Україна\nМи продаєм кашпо Лечуза Балконера з доставкою по всьому Києву і Україні. Питання доставки та наявності можна уточнити по телефону або по формі зв'язку\nБалконні ящики Лечуза Балконера (кашпо Lechuza Balconera) являють собою серію балконних вуличних горщиків. Але це не просто балконники...горщики укомплектовані системою автополиву, яка дозволяє забезпечити рослину водою протягом 12 тижнів, в залежності від споживчість рослини і кількості води в резервуарі. Під час Вашої відсутності система автополиву подбає про Ваші рослини, а також зменшить стрес для них від нерівномірного і нерегулярного поливу. У нижній частині горщиків передбачений спеціальний гвинт для того щоб дощова вода, наповнивши резервуар, виливалася назовні. Кріпляться горщики до поручнів за допомогою спеціальних пристосувань, які надійно кріпляться до горщика і дають можливість витримати конструкції будь-яку негоду.\nРізноманітність Lechuza Balconera\nГорщики Лечуза Балконера діляться на кашпо Lechuza Balconera Color, Lechuza Balconera Cottage і кашпо Lechuza Balconera Stone. Відрізняються вони текстурою і кольорами. Lechuza Balconera Color (Лечуза Балконера Колор) відзначаються яскравими, насиченими кольорами і мають матову поверхню. Lechuza Balconera Cottage (Лечуза Балконера Колор) мають текстуру штучного ротанга (нагадує плетіння лозою). Вони прекрастно гармонують з усіма вуличними меблями. Горщики цієї серії виробляються в 4-х кольорах - білий, мокко, чорний і антрацит. Горщики Lechuza Balconera Stone (Лечуза Балконера Стоун) - сучасні кашпо для балкона з фактурою, що нагадує натуральний камінь. Lechuza Balconera Stone купити можна в кольорах кашпо - сірий камінь, світло-бежевий і графітовий чорний.\nЗа розмірами Lechuza Balconera діляться на два розміри - довжиною 50см і 80см, ширина і висота і них однакова, але Lechuza Balconera 80 складаються з двох посадочних горщиків. Купіть Лечузу і Ваші рослини будуть Вам вдячні!\nЄ в наявності Код товару: 15602\nКашпо Lechuza Balconera Cottage 50 Граніт ідеальний вибір для прикраси балконів, підвіконь і заміських будинків. Кашпо має Плетені текстуру зовні нагадує плетіння з штучного ротанга, і прекрасно поєднується з усією вуличними меблями. Поверхня Lechu..\nЄ в наявності Код товару: 15610\nБалконний ящик Lechuza Balconera Cottage 80 Білий ідеальний вибір для прикраси балконів, підвіконь і заміських будинків. Кашпо має Плетені текстуру зовні нагадує плетіння з штучного ротанга, і прекрасно поєднується з усією вуличними меблями. Поверх..\nЄ в наявності Код товару: 15612\nБалконні ящики для квітів Lechuza Balconera Cottage 80 Граніт ідеальний вибір для прикраси балконів, підвіконь і заміських будинків. Кашпо має плетену текстуру що зовні нагадує плетіння з штучного ротанга, і прекрасно поєднується з усією вуличними ..\nЄ в наявності Код товару: 15650\nБалконний ящик Lechuza Balconera Stone 50 Сірий камінь - прекрасний вибір для вирощування квітів на балконі або підвіконні. Текстура балконних ящиків Лечуза Балконера Стоун дозволяє гармонійно розміщувати їх в багатоквартирних будинках, дачах і зам..\nЄ в наявності Код товару: 15651\nКашпо на балкон Lechuza Balconera Stone 50 Світло-бежевий - прекрасний вибір для вирощування квітів на балконі або підвіконні. Текстура кашпо на балкон Лечуза Балконера Стоун дозволяє гармонійно розміщувати їх в багатоквартирних будинках, дачах і з..\nЄ в наявності Код товару: 15652\nБалконне кашпо Lechuza Balconera Stone 50 Графітовий чорний - прекрасний вибір для вирощування квітів на балконі або підвіконні. Текстура балконних кашпо Лечуза Балконера Стоун дозволяє гармонійно розміщувати їх в багатоквартирних будинках, дачах і..\nЄ в наявності Код товару: 15657\nБалконний ящик для квітів Lechuza Balconera Stone 50 Піщано Білий - прекрасний вибір для вирощування квітів на балконі або підвіконні. Варто купити горщик Лечуза Балконера Стоун, бо текстура поверхні дозволяє гармонійно розміщувати їх в багатокварт..\nЄ в наявності Код товару: 15661\nКашпо Lechuza Balconera Stone 80 Світло-бежевий - прекрасний вибір для вирощування квітів на балконі або підвіконні. Текстура балконних ящиків Лечуза Балконера Стоун дозволяє гармонійно розміщувати їх в багатоквартирних будинках, дачах і заміських ..\nЄ в наявності Код товару: 15662\nБалконний горщик Lechuza Balconera Stone 80 Графітовий чорний - прекрасний вибір для вирощування квітів на балконі або підвіконні. Текстура балконних ящиків Лечуза Балконера Стоун дозволяє гармонійно розміщувати їх в багатоквартирних будинках, дача..\nЄ в наявності Код товару: 15667\nБалконний ящик для квітів Lechuza Balconera Stone 80 Піщано Білий - прекрасний вибір для вирощування квітів на балконі або підвіконні. Варто купити горщик Лечуза Балконера Стоун, бо текстура поверхні дозволяє гармонійно розміщувати їх в багатокварт..\nЄ в наявності Код товару: 15670\nКашпо для балконних квітів Lechuza Balconera Color 50 Білий чудовий вибір для прикраси балконів, лоджій і підвіконь. Матова поверхня здатна перетворити навколишній простір. Lechuza Balconera Color 50 Білий виглядає ефектно, легко миється, стійка до..\nЄ в наявності Код товару: 15673\nКашпо Lechuza Balconera Color 50 Сірий чудовий вибір для прикраси балконів, лоджій і підвіконь. Матова поверхня здатна перетворити навколишній простір. Lechuza Balconera Color 50 Сірий виглядає ефектно, легко миється, стійка до високих і низьких те..\nВазон Lechuza Balconera Київ та інші міста України\nLechuza Balconera купити Київ, Харків, Одеса, Лечуза Балконера Дніпро, Донецьк, Запоріжжя, Львів, Кривий Ріг, Миколаїв, Маріуполь, Луганськ, Вінниця, Макіївка, Херсон, Чернігів, Полтава, Черкаси, Хмельницький, Lechuza Balconera Stone Чернівці, Житомир, Суми, Рівне, Горлівка, Lechuza Balconera Color Івано-Франківськ, Кам'янське, Кропивницький, Тернопіль, Кременчук, Луцьк, Біла Церква, Краматорськ, Мелітополь, Ужгород, Бердянськ, Нікополь, Слов'янськ, Бровари, Алчевськ, Павлоград, Сєвєродонецьк, Кам'янець-Подільський, Лисичанськ, Мукачево, Конотоп, Умань, Хрустальний, Олександрія, Єнакієве, Дрогобич, Lechuza Balconera Cottage Бердичів, Шостка, Кадіївка, Бахмут, Ізмаїл, Новомосковськ, Костянтинівка, Ковель, Ніжин, Сміла, Калуш, Червоноград, Первомайськ, Довжанськ, Lechuza Бориспіль, Коростень, Покровськ, Коломия, Лечуза Балконера Котедж Ірпінь, Стрий, Чорноморськ, Рубіжне, Харцизьк, Дружківка, Новоград-Волинський, Лозова, Чистякове, Прилуки, Енергодар, Антрацит, Нововолинськ, Lechuza Balconera Color Горішні Плавні, Білгород-Дністровський, Охтирка, Ізюм, Марганець, Ровеньки, Нова Каховка, Фастів, Лубни, Жовті Води, Лечуза Балконера Колор Вараш, Вишневе, Шепетівка, Подільськ, Южноукраїнськ, Миргород, Ромни, Покров, Володимир-Волинський, Васильків, Дубно, Нетішин, Буча, Каховка, Боярка, Славута, Самбір, Старокостянтинів, Вознесенськ, Жмеринка, Обухів, Борислав, Южне, Глухів, Чугуїв, Новояворівськ, Костопіль, Вишгород, Лечуза купити Токмак, Могилів-Подільський, Синельникове, Лечуза Балконера Стоун Сарни, Чортків, Трускавець, Хуст, Новий Розділ, Золотоноша, Хмільник, Переяслав, Малин, Лечуза Гайсин, Виноградів, Lechuza Balconera Cottage Коростишів, Здолбунів, Славутич, Олешки, Золочів, Lechuza Канів, Берегове, Броди, Гадяч, Козятин, Ладижин, Надвірна, Знам'янка, Сокаль, Кременець, Долина, Полонне, Стебник


У Канаді перемогли консерватори\nНа парламентських виборах у Канаді перемогу здобули консерватори, які вперше за останні 12 років змістили із керівних позицій Ліберальну партію.\nДля 46-річного лідера Консервативної партії Стівена Харпера, який, найімовірніше, очолить новий уряд, перемога стала особистим тріумфом. Як передає EuroNews, саме він домігся три роки тому злиття двох керівних-рухів у єдину Консервативну партію Канади. Однак сумнівно, чи вдасться консерваторам забезпечити собі більшість у парламенті, тому партії доведеться шукати союзу з іншими політичними рухами.\nЛіберал Пол Мартін, чийому урядові через корупційний скандал висловили вотум недовіри, визнав свою поразку і заявив, що іде з посади лідера партії.\nГоловні загрози 2006 року\nГоловною темою, яку обговорюватимуть світові лідери цьогоріч, буде Іран. На думку багатьох аналітиків, події, пов'язані з іранською ядерною програмою, є найбільшою небезпекою, яка 2006 року загрожуватиме світові.\nСтолиці Європи знали про польоти ЦРУ\nЄвропейські уряди, найімовірніше, знали, що літаки ЦРУ перевозили через\nЄвропу підозрюваних у тероризмі.\nПро це йдеться у доповіді за результатами розслідування повідомлень у пресі про в'язниці, яку підготував швейцарський парламентарій Дік Марті для Ради Європи, - передає ВВС.\nГрузія знайшла винних в енергокризі\nМіністерство внутрішніх справ Грузії вимагає від Росії видати грузинським правоохоронним органам офіцерів Головного розвідувального управління Генштабу Росії.\nРекордні морози у Польщі\nУчора в Польщі зафіксували рекордно низьку температуру - мінус 35 градусів за Цельсієм.\nЗа даними чергової метеостанції, учора о 7 годині ранку за місцевим часом у Ступосянах (Бескиди) стовпчик термометра опустився до мінус 35 градусів, - передають "Подробности".


ЯК РОЗМНОЖУЮТЬСЯ ТАРГАНИ І СКІЛЬКИ ЇХ ВИЛУПЛЮЄТЬСЯ З ОДНОГО ЯЙЦЯ - МОСКІТИ - 2019\nЯк розмножуються таргани і скільки їх вилуплюється з одного яйця\nДогляд за оотекой\nДе знайти кладку\nВідео: Превращение гусеницы в бабочку / Caterpillar transformation to butterfly (Червень 2019).\nЯйця і личинки тарганів\nОгидні полчища подорожують по квартирах і будинках, вселяючи жах у власників житла. Маленькі, верткі, неймовірно швидкі, майже непомітні, але все ж нестерпно лякають - це вони, таргани. Боротися з ними можна роками, програючи по всіх фронтах. Щоб зрозуміти, як можна позбутися від непрошених мешканців, слід знати, як розмножуються домашні таргани, які особливості їх життя, як вони можуть виглядати в різних циклах свого життя.\nЖиття тарганів триває від 120 днів до 4 років залежно від виду. Більше половини всього терміну вони знаходяться в стадії імаго (дорослої особини). Німфа таргана може жити від півтора місяців до декількох років. За цей період вона линяє 5-9 разів, з кожним разом кілька збільшуючись. Термін перебування на цьому етапі життя залежить від зовнішніх чинників, оскільки комахи здатні затримувати свій розвиток в очікуванні сприятливих умов. Повільно розвивається комаха в квартирі, де:\nРегулярно використовуються отруйні речовини.\nЯкщо температура повітря для прусаків некомфортна, навіть личинки здатні затримати свій розвиток, чекаючи потепління всередині капсул з яйцями.\nВідрізнити самку від самця таргана досить просто. Пол у тарганів можна визначити, грунтуючись на трьох зовнішніх відмінностях, кожне з яких можна помітити навіть неозброєним поглядом.\nСамець дрібніше самки;\nНа останньому членику самця можна помітити грифельки - характерні вирости;\nУ самців більш розвинені крила. При гострій необхідності вони здатні по повітрю долати невеликі відстані.\nЩоб перемогти огидних тварюк в своєму власному будинку, варто розуміти, як відбувається розмноження домашніх тарганів. Після настання статевої зрілості самка таргана випускає аромати, які приваблюють самців, і роблять характерних руху надкрильямі, демонструючи здатність до спарювання. Прибулий спаровуватися самець запліднює самку за допомогою генітальної пластинки. Існують види тарганів, які мають досить тривалий період залицяння за самкою.\nПісля запліднення самець відправляється у своїх справах, залишаючи «вагітну» тараканіху. Через деякий час у неї на черевці стає помітна капсула, яка містить яйця тарганів.\nСамка таргана здатна відкласти оотеку 10-90 разів (в залежності від виду), але це не означає, що їй необхідно таку ж кількість спарювань. Особливість цих комах, що дозволяє їм так швидко і ефективно розмножуватися, в тому числі в тому, що зустрівшись з самцем всього один раз в житті, самка може відкладати яйця регулярно, використовуючи збережені в її тілі гамети самця.\nЗапліднена самка прусака носить на собі оотеку до повного дозрівання личинок. Коли вагітний тарган жіночої статі розуміє, що настав час «народити», вона залишає капсулу в затемненому тихому місці і залишає її.\nЯкщо побачити яйця тарганів на фото, може здатися, що це дуже ненадійні і тендітні конструкції. Однак це зовсім не так: оотека не пропускає воду, не дозволяє хімікатів пошкодити яйця, іноді навіть людині не так-то легко розчавити її. Залежно від різновиду вона може бути різних кольорів і розмірів:\nОотека чорного таргана темно-коричневого кольору, близько 1, 2 см в довжину, до 0, 6 см в ширину;\nПрусаки відкладають світло-коричневу капсулу (як виглядають яйця тарганів цього виду - відомо практично кожному), довжина якої сягає сантиметра. Поперечні перетяжки явно видно;\nВеликий мадагаскарський тарган відкладає оотеку до 2, 5 см завдовжки і близько 0, 5 шириною, слабо забарвлену.\nНезважаючи на щільні стінки, яйця в них отримують достатньо кисню, що дозволяє їм успішно рости і дозрівати.\nТе, скільки тарганів вилуплюється з одного яйця, залежить від виду. Варто уточнити, що говорити саме про кількість особин з одного яйця - некоректно. Справа в тому, що те, що обиватель звик вважати яйцем, насправді є лише «сховищем» яєць. З одного яйця вилуплюється всього одна німфа (у виняткових випадках можна виявити двох однакових комах в яйці - близнюків), проте таких яєць в капсулі прусака може бути 20-30 штук. У рідкісних випадках кількість їх сягає 50.\nЦікаво! Дорослий домашній тарган гине, якщо температура опускається нижче -5 градусів або піднімається вище 45. Тоді як оотека дає можливість вижити яйцям при короткочасному похолоданні до - 10 і підйомі температури до 55 градусів.\nСамки різних видів по-різному здійснюють догляд за яйцями. Так, самка чорного таргана, щоб розмножитися, відкладає капсулу з яйцями всього через кілька днів після її формування. Після цього близько 60 днів яйця ніким не захищені. В цей час їх можуть виявити хижаки, повністю знищивши кладку. Таке ставлення до потомства пояснює поступове зникнення цього виду - прусаки поїдають яйця чорних побратимів, витісняючи їх з житла людей.\nОотека рудого таргана залишається на тілі самки майже до моменту вилуплення личинок - це дозволяє відносити яйця з тих місць, де їм може загрожувати небезпека.\nЯйця мадагаскарських тарганів розвиваються в порожнині самки, провітрюючи кілька разів в день. Вилуплюватися вони починають теж всередині дорослої комахи, тут же покидаючи виводковую камеру. Такий спосіб розмноження призводить до того, що багато спостерігачів вважають цей вид тарганів живородних. Але це не так - все комахи даного виду відкладають яйця, відрізнятися може лише спосіб їх виношування.\nВідомо, як швидко розмножуються таргани. Але не зовсім зрозуміло, чому так відбувається. А справа вся в тому, що одна самка звичного нам рудого прусака здатна розмножуватися, відкладаючи до 10 оотек в життя. Знаючи, скільки тарганів народжується за раз, можна зрозуміти, що одна самка може «подарувати» до 300 личинок, які дуже швидко ростуть. Німфи досягають статевої зрілості всього за кілька місяців і теж починають відкладати яйця.\nДля знищення тарганів у квартирі спеціальними службами або самостійно має значення не тільки їх цикл розвитку або скільки яєць відкладає самка за своє життя, а й те, де вони вважають за краще залишати свої оотеки. Знаючи переваги прусаків, можна ефективніше боротися з ними.\nНайчастіше свої яйця руді таргани залишають там же, де і живуть:\nМіж стінок меблів;\nМіж раковиною і тумбою під нею;\nНа полицях комори\nПри збиранні зустрічаються порожні оотеки - їх можна просто викинути. Але от якщо виявлена повна оотека яєць, їх потрібно ретельно знищити - це дає можливість одним ударом розправитися з сотнями і тисячами майбутніх паразитів.\nВтягуючись у війну з цими комахами, необхідно розуміти, що тарганів рід неможливо перемогти без допомоги сильних інсектицидів або навіть виклику фахівців для проведення дезінсекції. Зробити це потрібно буде кілька разів, інакше кількість приплоду і швидкість, з якою він з'являється, буде рости в геометричній прогресії.


УПЦ МП не відмовиться від богослужінь через карантин - новини України\nУкраїнська православна церква Московського патріархату на має наміру скасовувати богослужіння через спалах коронавірусу, однак вживатиме деякі заходи, щоб убезпечити вірян.\nПро це заявив настоятель Києво-Печерської лаври митрополит Павло (Лебідь). Відеофрагмент інтерв'ю митрополита опублікував у Facebook економіст Володимир Компанієць.\nНастоятель Києво-Печерської лаври заявив, що президент і уряд не можуть обмежувати УПЦ МП, "тому що держава відокремлена від церкви, а церква від держави".\n"Ми ухвалили постанову, що якщо людина боїться взяти благословення, може не брати. Якщо людина не може поцілувати ікону, у неї якась є обережність, вона може просто нахилити голову. Якщо людина боїться поцілувати руку священикові, також можуть просто брати благословення, священик осіняє хрестом, це його право. Також для запивання одноразовий посуд. І, якщо велика кількість людей, виходити на вулицю", - розповів владика Павло.\n"У нас дуже багато служб буває, що служить один священик, один диякон і двоє людей співає - це так і залишається", - додав він.\nТакож митрополит заявив, що найперші ліки від коронавірусу - це молитва.\nВіряни українських церков продовжують збиратися на службі в храмах, незважаючи на введений в країні карантин через коронавірус.\nВ Українській греко-католицькій церкві в зв'язку з карантином висловили готовність перейти на богослужіння онлайн.\nПочесний патріарх Православної церкви України Філарет заявив, що релігійні обряди, зокрема причастя і хрещення, не можуть стати засобом поширення коронавірусу. Філарет вважає, що причина COVID-19 - це гріховність людей, зокрема одностатеві шлюби.\nВ Одесі священики УПЦ МП з молитвою об'їхали місто на мікроавтобусі для позбавлення країни від коронавірусу.\nМВС закликало представників різних релігійних організацій проводити богослужіння в режимі онлайн у зв'язку із загрозою поширення коронавірусу.\nУкраїнаКоронавірусКарантин в УкраїніУПЦ МПМитрополит Павло (Лебідь)


На волинському кордоні буде ще 3 пункти пропуску до Польщі\n29 Травня 2014 15:39\nВідкриття трьох нових міжнародних автомобільних пунктів пропуску передбачене у Стратегії транскордонного співробітництва на 2014-2020 роки. Так, на українсько-польській ділянці державного кордону, що проходить територією Волинської області та Люблінського воєводства, заплановане будівництво нових міжнародних автомобільних пунктів пропуску «Адамчуки-Збереже», «Кречів-Крилув», «Амбуків-Грудек».\nПро це йшлося під час робочої наради з питань міжнародного співробітництва, що відбулася 29 травня у Луцьку.\nЗаступник начальника управління міжнародного співробітництва та європейської інтеграції Волинської облдержадміністрації Наталія Кролік розповіла про основні положення Стратегії транскордонного співробітництва Люблінського воєводства, Львівської, Волинської та Брестської областей на 2014-2020 роки. З її слів, передумовою для розробки Стратегії стала ідея побудови нового пункту пропуску. Так, в рамках програми транскордонного співробітництва Польща-Білорусь-Україна 2004-2013 було бажання побудувати новий пункт пропуску на українсько-польському кордоні «Адамчуки-Збереже» у Шацькому районі, Люблінське воєводство підтримало цю ініціативу. Була підготована нота до уряду Польщі, однак Єврокомісія відмовила в цьому, оскільки в стратегії розвитку Люблінського воєводства не передбачене відкриття пункту пропуску. Тому ідею побудови пункту «Адамчуки-Збереже» планують втілити в життя в рамках нової Стратегії.\nДекларацію про прийняття та реалізацію Стратегії транскордонного співробітництва на 2014-2020 роки 7 травня у Любліні підписали голова Волиньради Валентин Вітер та голова Волинської ОДА Григорій Пустовіт. Цей стратегічний документ затвердили 15 травня депутати облради. В рамках документа передбачено реалізацію 29 спільних проектів у різних сферах, понад 10 з яких подає Волинь. У рамках Стратегії транскордонного співробітництва планують реалізувати низку спільних українсько-польських проектів, серед яких будівництво нових міжнародних автомобільних пунктів пропуску «Адамчуки-Збереже», «Кречів-Крилув», «Амбуків-Грудек» на українсько-польській ділянці державного кордону, що проходить територією Волинської області та Люблінського воєводства.\nДілянка українсько-польського кордону в межах Волинської області 230 кілометрів завдовжки, натомість є лише два автомобільні пункти пропуску, які працюють на повну потужність і не можуть впоратися з обсягами вантажо- та пасажиропотоку. Таким чином, назріла нагальна потреба будувати нові пункти пропуску. Говорячи про важливість побудови нових пунктів пропуску, Наталія Кролік зазначила, що це можливість побудувати нові мости через Західний Буг. Завдяки відкриттю нових пунктів пропуску розвиватиметься і туристичний напрямок на теренах Шацького району.\nЧому на Волині не будують нові пункти пропуску 9 Листопада 2017 16:24\nНа Волині відкриють три нових пункти пропуску 24 Червня 2014 13:29