Одержані результати свідчать про те, що стосовно первісного походження векселя висловлювались найрізноманітніші припущення. Більшість науковців намагалась знайти “винахідника” векселя серед певних осіб, народів, націй, приписувала своїй країні право вважатись його “батьківщиною”, пов’язувала його появу з тією чи іншою історичною подією, проте таке приурочення є неправильним та марним.\nСпроби класифікації існуючих теорій походження векселя можна зустріти у різних авторів, від російських дореволюційних – І.Г. Табашникова і Г.Ф. Шершеневича, до сучасних дослідників С.М. Бервена, В.Л. Яроцького, А.В. Демківського. Однак питання про первісне походження векселя, його історичну батьківщину є дискусійним. Розгляд передумов виникнення векселя дозволяє виділити наступні основні концепції, серед яких можна виділити три групи.\nОсновою для виділення першого типу є визначення особи, що винайшла вексель, до цієї групи відносяться концепції про винахід векселя приватними особами, фінансовими групами (банкірами, євреями, тамплієрами), німцями (К. Ейнерт, Ф. Лібе, Ж. Саварі, Нуг’є, Дюпуа де ла Серра, Дe Рубі, Ф. Борнь’є, І.М. Шапкін, О. Штоббе, М. Нейман). До другої групи можна віднести концепції, які визначають місце винаходу векселя. До неї відносяться концепції про винахід векселя в античному світі, в Німеччині (Ганза), в середньовічній Італії, країнах ісламського Сходу, в Китаї. Погляди С.Н. Бервена і В.Л. Яроцького теж можна віднести до цієї групи, тому що їх сутність зводиться до того, що виникнення векселя необхідно розглядати в органічній єдності римського права і права Середньовіччя. (Ендеман, Б.Ф. Мовчановський, В.А. Селіванкін, Р. де Туррі, Ф.А. Бінер., І.Я. Спірідонов, Ф. Бродель, В. Баумоль. До третьої групи відноситься концепція, яка базується на положенні, що винахід вексельної угоди не можна приписувати тій чи іншій нації (особі), а вексель є природним наслідком потреб грошового обігу (торгового обороту) (І.Г. Табашников, С.М. Барац, П.П. Цитович Г.Ф. Шершеневич, М.Л. Пятов, О. Голинський, О.М. Осіпов).\nОтже, з розглянутих концепцій можна визначити, що одностайності у підходах до визначення винаходу векселя серед науковців не було. Проте, вже починаючи з кінця ХІХ – початку ХХ ст., після виходу в світ праць видатних фахівців у сфері вексельного права С.М. Бараца , І.Г. Табашникова, П.П. Цитовича Г.Ф. Шершеневича, можна виділити чітку узгодженість при визначенні моменту появи векселя. Одностайність їх поглядів відображається у формуванні концепції (що була нами віднесена до третьої групи), яка полягає в тому, що вексель виник як засіб задоволення природних потреб торгового обороту.\nНе повністю дослідженим на сьогодні залишається і питання причини виникнення векселя. Причинами виникнення векселя називають незручності і небезпеки середньовічних шляхів сполучень, надходження зборів папської дисципліни, стан монетарної справи в середні віки, роль і своєрідну організацію ярмарок в середні віки, хрестові походи, діяльність ордену тамплієрів та ін.\nУзагальнивши погляди авторів на виникнення векселя (тратти) , можна визначити, що більшість дослідників вважають, що причинами, які зумовили виникнення векселя, є:\n1.\tНезручність і небезпека середньовічних шляхів сполучень;\n2.\tСтан монетарної справи;\n3.\tРоль і своєрідна організація ярмарок у середні віки.\nЗ’ясувавши причини походження векселя, можна визначити:\n–\tз двох основних видів сучасного векселя первинним є вексель переказний (тратта);\n–\tпредметом вексельного зобов’язання завжди була і залишається певна грошова сума;\n–\tвексельне зобов’язання завжди одностороннє.\nРозвитку вексельного обігу в різних періодах приділялась значна увага науковців, таких, як С.М. Барац, М.М. Беляков, О.Ю. Большакова, О. Долінський, І.Г. Табашніков, П.П. Цитович, В.В. Палій, М.Л. Пятов, Є. Богобович, А.Б. Аваков, Г.І. Гаєвой, А. Урусова, П.Р. Григорьєв, І.М. Шапкін, А.Ю. Мігунов, С.Н. Бервено, В.Л. Яроцький, Л.Н. Нісселович, В.А. Селіванкин.\nПід час своєї еволюції вексель пережив цілий ряд епох, з числа яких переважна більшість дослідників (С.М. Барац, М.М. Беляков, О.Ю. Большакова, О. Долінський, І.Г. Табашніков, П.П. Цитович), виділяють такі періоди в історії вексельного обігу: 1) італійський, 2) французький, 3) німецький, 4) період уніфікації (з початку XX ст. і до нинішнього часу).\nВ кінці ХІХ ст. між професорами І.Г. Табашниковим (Одеса) і П.П. Цитовичем (Київ) проходила гостра дискусія, результатом якої став вихід у світ рецензії П.П. Цитовича на книгу І.Г. Табашникова “Прошлое векселя. Историко-юридическое исследование”, та “Відповіді на рецензію проф. П.П. Цитовича” І.Г. Табашникова. Наявність суперечок між науковцями з питань історії вексельного обігу свідчить про їх розвиток в дослідженнях в кінці ХІХ ст.\nІсторія розвитку вексельного обігу розглядалась дослідниками: О. Большаковою, Л. Волкодав, І. Мігусом, Л. Письменною, проте, необхідно зазначити, що дослідження історичних питань саме бухгалтерського обліку векселів в літературних джерелах відсутні. Тому розглянемо розвиток вексельного обігу та його обліку на території, яку можна віднести до сучасної України.\nКоріння розвитку вексельного обігу в Україні тісно пов’язані та переплітаються з його розвитком у державах, до складу яких входили українські землі. Територія Великої України перебувала у складі Російської держави, а Західна Україна – Польщі, Австрії (Австро-Угорщини), Румунії, Чехословаччини. Тому для дослідження розвитку вексельного обігу в Україні розглянемо практику його існування як на східних, так і на західних теренах.\nРозповсюдження вексельного обігу відбувалось в Польщі, до якої входили землі західної частини України. Перші згадки про появу векселів безпосередньо в Україні з’явилися в ХV сторіччі у зв’язку з тим, що українські купці отримали можливість безпосередньо, без посередництва польських купців, торгувати з німцями. У торгівлі на Західній Україні значне місце посідали ярмарки, на яких, як до речі і у Західній Європі, значну та незмінну роль відігравало кредитування. Здійснювалось воно, зокрема, за допомогою так званих “мамранів” – банкнот єврейських купців, які виступали різновидом простого векселя на пред’явника. На цих документах не вказувалося ім’я кредитора, а лише сума, дата та підпис боржника, тому таке зобов’язання, яке не залежало від банківської системи, без жодних труднощів переходило від одного купця до іншого. У ХVII ст. на всій території Польського королівства було запроваджено єдину метричну систему. Розвиток торгівлі та грошового обігу в Україні сприяв об’єктивному поширенню кредитних операцій через банківсько-торговельні установи, вексельної форми розрахунків, видачі кредиту, а також лихварства, яким займалися майже всі верстви населення.\nПро розвиток вексельного обігу в Польщі свідчить наявність відповідних нормативних документів. Так, у 1701 р. було прийнято Закон про векселі міста Гданськ, а в 1775 р. – загальний Польський закон про векселі.\nЯк обов’язковий вексельний закон у Польщі діяв Французький Торговий кодекс. З 1 січня 1925 p. було введено в дію Польський вексельний статут, що був чинним і на західній частині України. На думку проф. О. Долинського, він повторював більшість положень французького вексельного права.\nВ результаті першого поділу Польщі (1772 р.) Галичина, а потім і Буковина, були включені до складу Австрії, частина земель – до складу Угорщини. На основі імператорського рескрипту від 13 травня 1773 року у Львові було засновано Галицьку державну бухгалтерію. До компетенції Державної бухгалтерії належали перевірка фінансової діяльності підпорядкованих їй установ, а також облік податків та прибутків.\nАвстро-угорський фінансовий капітал мав міцні позиції у кредитно-вексельній системі Західної України. Центральною кредитною установою всієї імперії, що здійснювала облік векселів, був Емісійний Австро-Угорський банк. Приватні комерційні та деякі земельні банки Західної України розміщували частину своїх капіталів у його центральному управлінні, конторах і відділеннях. Зокрема, галицькі та буковинські філії здійснювали операції з іпотечними позиками, врахуванням векселів, зберігали вклади, фінансували господарства великих землевласників тощо.\nКредитування торгівлі та промисловості за допомогою векселів здійснювалось двома шляхами, іноді паралельними, іноді конкуруючими між собою: через Австро-Угорський банк, з одного боку, і приватні акціонерні банки, з іншого. Австро-Угорський банк, перший та найбільший в Австрії банк з обліку векселів, приймав лише оборотні векселі, які повинні були ґрунтуватись на дійсному обороті товарів і не могли виступати формою фінансового кредиту. Більш вільну політику кредитування здійснювали приватні банки. В той час, як Австро-Угорський банк приймав векселі лише за спеціальним банківським обліковим відсотком, приватні банки приймали їх з приватним дисконтом. Якщо приватний дисконт тривалий час був значно нижчим за офіційний, Австро-Угорський банк поступався перед приватними банками за обсягом вексельного обігу.\nВ кінці 30-х pp. частина території Західної України була анексована Польщею, Румунією та Чехословаччиною, а найбільша частина її земель відійшла до Польщі. На початку XX ст. все більшу роль в економіці Західної України почали відігравати українські кредитні установи, зокрема Український акціонерний земельний іпотечний банк. Його акціонерами виступало багато українських землевласників, торговців і промисловців. Банк широко проводив кредитні операції під заставу землі та нерухомого майна, а також проводив випуск векселів. В цей час актуальною проблемою був пошук коштів для розвитку української кооперації та приватного підприємництва, вирішенням якої лідери українського кооперативного руху вважали створення і розвиток власних кредитних установ. У зв’язку з інфляцією кредитна кооперація відновила свою діяльність пізніше від інших їх видів, її організація була двоступеневою. Нижніми ланками кредитної кооперації виступали “Українбанки” та кредитні каси – так звані “райфайзенки” . “Українбанки” були міськими кредитними кооперативними установами. Складними банківськими операціями вони майже не займалися, а надавали коротко- та середньострокові кредити жителям міст, а також навколишніх сіл. При цьому документальним підтвердженням цих позик були векселі. Кредитні каси “райфайзенки” створювались у великих селах, обслуговували виключно селян і відрізнялися від “Українбанків” меншою територією діяльності, а також необмеженою відповідальністю їх членів.\nКерівним органом кредитних кооперативів Західної України виступив “Центробанк” – кредитний кооператив другого ступеня. Його членами були, в основному, дрібніші кооперативи. “Центробанк” поступово перетворювався на центральну касу української кооперації. Банк фінансував як кредитну, так і закупівельно-збутову діяльність; випускав векселі, організував інвестиції у різні торгово-промислові кооперативні підприємства. Діяльність цих кредитно-фінансових інститутів Західної України була припинена з причини ведення Другої світової війни, після якої західноукраїнські землі були включені до складу УРСР, і вексельний обіг там став неможливим. Таким чином, вексельний обіг на території Західної Україні пройшов тривалий та досить складний шлях розвитку.\nВ Західній Європі вексель розвивався цілком самостійно, випереджаючи законодавство, яке, усвідомлюючи силу та автономію торговельної справи, орієнтувалося на правову самосвідомість купецького стану, й регламентувало та кодифікувало явища, висунуті життям, що вже склалися та закріпились на практиці. В Росії, де цей процес затримувався, і потреба у векселі не була викликана необхідністю торгового обігу, спостерігаємо цілком протилежну тенденцію. Росія знаходилась в стороні від світової господарської практики, яка запроваджувала вексель. А тому і частина українських земель, приєднаних до Російської імперії, залишалися осторонь того торгового обігу, в якому зародився інститут векселя.\nВ Росії вексель почав діяти за часів Петра І, в кінці ХVII ст. Цим періодом датуються перші законодавчі акти, які регулюють вексельний обіг. Через безладдя пошти та небезпечність шляхів, Петро І знайшов можливим застосувати векселі для переказу казенних грошей з одного міста в інші за участю купців.\nРозвиток і розширення сфери дії вексельного обороту в Росії викликало потребу підвести під нього законодавчу базу. Оскільки і для законодавців вексель був більш вигідним засобом переведення грошей, який забезпечував їх збереження, ніж документом, що оформлює відстрочку платежу, 16 травня 1729 р. було введено в дію вексельний Статут. Однак через те, що вексельне законодавство випереджало темпи розповсюдження вексельного обігу і не змогло врахувати особливості російської економічної практики, або через те, що Статут 1729 року був іноземного походження, на що вказує подвійний текст закону – російський і німецький, перший російський вексельний Статут не зміг виконати функції акту, який би цілком регулював відносини учасників вексельного обігу.\nНедосконалість Статуту 1729 р. і велика кількість нормативних актів, що вийшли за наступні 103 роки, регулювали вексельний обіг і часто суперечили йому, вимагали видання нового Статуту як єдиного закону, що поширювався б на всі аспекти використання векселя в господарському житті. Проіснувавши більше століття, Статут 1729 р. дав місце новому, що був складений, головним чином, під впливом французького “Code de commerce”, і підписаний 25 червня 1832 р. Новий документ вже не опосередковано, а прямо заявив про існування простого і переказного векселів, визначив обов’язкові реквізити векселя (дев’ять загальних і чотири тих, що відносились тільки до векселя переказного), врахував і виправив недоліки Статуту 1729 р. (зокрема, тих, що стосувались індосаменту, акцепту тощо). Проте і він не був позбавлений суттєвих недоліків. Простий і переказний вексель по суті чітко прирівнювались один до одного з юридичної точки зору, а їх визначення не давали змоги чітко їх відокремити, що “призводило до труднощів судової практики, яка мала справу лише із переказними векселями”.\nКрім того, Статут представляв собою повторення досвіду застосування векселя Європи, зокрема, залишено німецьке уявлення про вексельну мітку, місце видачі векселя і місце платежу.\nОтже, з прийняттям Статуту 1832 р. у вексельному обігу на території Російської імперії виникла певна суперечність чинного законодавства та реальної практики вексельних звичаїв. Норми статуту 1832 р. необхідно було виконувати, оскільки це були норми закону, але в реальній практиці торгово-економічних стосунків діяли звичаї, значною мірою запозичені з Німеччини.\n27 травня 1902 р. був затверджений новий вексельний Статут Росії. Він суттєво відрізнявся від своїх попередників і складався з двох розділів: “Про прості векселі” та “Про переказні векселі”. Вперше в історії вексельного законодавства в Росії правила, які регулювали обіг простих та переказних векселів, знаходились в тексті закону окремо один від одного, не даючи додаткових пояснень щодо того, які рядки закону мають відношення до того чи іншого виду векселя. Вексель став зобов’язанням, яке підлягало виконанню незалежно від домовленостей, що йому передують, в ньому не вимагалось обумовлення про отримання валюти і взагалі виключались всі правила про валютні відносини та про домовленості, що передують видачі векселю. Так, вексель в Росії набув таких особливостей, як абстрактність та грошовість.\nНовий вексельний закон, розроблений правознавцем П.П. Цитовичем за дорученням міністра фінансів С.Ю. Вітте, набрав сили 1 січня 1903 року. Положення вексельного Статуту, як вважали спеціалісти в сфері вексельного права початку XX століття, представляли собою значне досягнення в порівнянні з попередніми і полягали в наступному:\n–\tвстановлення єдиного терміну платежу для всієї вексельної суми;\n–\tвизнання здатності векселя передаватись;\n–\tнадання векселю абстрактного характеру шляхом виключення з його тексту валюти;\n–\tскасування пільгових днів для платежу по векселях.\nВексельний Статут проіснував без змін до 1917 року. Після 1917 р. векселі деякий час не використовувалися. З переходом до НЕПу вексельний обіг було відновлено, в 1922 р. було прийняте “Положение о векселях”, в основу якого було покладено вексельний закон 1902 р. Це положення підкреслювало переваги векселя, а також загальну відповідальність векселедавця та всіх суб’єктів, які брали участь в передачі векселя перед його власником. Як і Статут 1902 р., Положення поділялося на дві частини – про прості і переказні векселі. В ньому був збережений ряд основних тез Статуту 1902 р. – встановлення єдиного платежу для всієї вексельної суми, здатність векселя передаватись, його абстрактність, відсутність пільгових днів для платежу. В Положенні зміст переказного векселя визначався як пропозиція векселедавця третій особі прийняти на себе зобов’язання, яким він і є, а не наказ, як зазначалося в Статуті.\nАле вексельному обігу не довелось існувати в СРСР протягом тривалого часу. 30 січня 1930 р. вийшла Постанова ЦВК і РНК СРСР, згідно з якою державним органам, кооперативним організаціям і змішаним акціонерним товариствам без участі іноземного капіталу заборонялося відпускати товари і надавати послуги один одному в кредит. Кредит замінявся банківським кредитуванням. Проведення кредитної реформи було доручено Державному банку. Таким чином, в 1930 р. в СРСР комерційний кредит, а, отже, і найважливіший інститут ринкової економіки – вексельний обіг, були фактично ліквідовані. Ця Постанова остаточно ліквідувала використання комерційного кредиту та вексельного обігу, оскільки вважалося, що у внутрішніх економічних відносинах в часи планової економіки нагальної потреби у векселях немає.\nВажливою міжнародною подією стала Женевська вексельна конференція 1930 р., в якій брали участь більше 30 країн. До женевських вексельних конвенцій 25 листопада 1936 р. приєднався Радянський Союз, а Постановою ЦВК і РНК СРСР від 7 серпня 1937 р. на території СРСР було введено в дію Положення про переказний і простий вексель, що за текстом майже співпало з Уніфікованим вексельним законом. Однак векселі на радянському ринку до 1990 р. практично не використовувалися. Дії Положення на території України в наш час були підтверджені постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 р. “Про застосування векселів в господарському обігу України”.\nНа наш погляд, саме на початку XX ст. в Україні та Росії був період найвищого піднесення вексельного обігу, в якому виявилися специфічні особливості вексельного обігу та його відмінності від обігу в інших країнах. Очевидно, після відновлення вексельного обігу в Україні та Росії на початку 90-х pp. XX ст., цей обіг успадкував багато специфічних рис вексельного права початку XX ст.\nАле щодо питання обліку векселів в Україні зазначимо наступне. Провести історичний огляд обліку вексельних операцій в Україні можна лише, починаючи з ХІХ ст., коли з’явились перші книги з обліку, що вийшли в Росії, Польщі, Австро-Угорщини (частиною яких була Україна). Тому розглянемо погляди науковців щодо обліку векселів XIX – початку ХХ століття.\nНа думку М.Л. Пятова, в той час загальним правилом відображення в обліку вексельних операцій було те, що не пропонувалося вести окремих облікових регістрів і спеціальних рахунків. Операції з отримання чи видачі векселів обліковувались на рахунках, що відображали операції з особами (установами), від яких векселі отримувались, яким видавались або на яких були трасовані.\nНа початку ХІХ ст. факти господарського життя за участю векселя почали відокремлювати в обліку від подій, що були причиною отримання, видачі чи прийняття документу.\nТак, праця Е.О. Мудрова “Счетоводство для всех родов торговли” (1846) мала значний вплив на подальший розвиток бухгалтерського обліку векселів, а його підхід, який полягав в поєднанні обліку на окремих рахунках векселів виданих та векселів одержаних, та поділу векселів на два типи, – ті, що є предметом торгівлі, і ті, що не є предметом торгівлі, набув особливої актуальності у наш час.\nІнший науковець – П.І. Рейнбот в “Полном курсе коммерческой бухгалтерии” (1866) серед книг, що використовувались при рахівництві як за простою, так і за подвійною системою, виділяє вексельну книгу. Вона поділялась на дві частини: в першій – розміщувались римеси, векселі, по яких необхідно було одержати платіж, а в другій – тратти – векселі, за якими необхідно було заплатити.\nВ кінці ХІХ ст. М.Н. Штрик в книзі “Новейшая двойная бухгалтерия” (1891) виділяв рахунки одержаних та виданих векселів. Всі кредитні папери (до яких відносились і векселі) він поділяв на наступні окремі категорії:\n1)\tвекселі, пред’явлені нами іншим;\n2)\tвекселі, пред’явлені іншими до нас;\n3)\tдержавні кредитні папери;\n4)\tгромадські і промислові кредитні папери”.\nТакож автор відокремив Рахунок векселів римес, який призначався для обліку отриманих векселів, що дебетувався за всіма одержаними векселями, і кредитувався за всіма платежами по них, а також Рахунок векселів тратт, який призначався для обліку виданих векселів, кредитувався за виданими векселями, і дебетувався за сплаченими сумами. Дисконтовані векселі автор пропонував обліковувати за номінальною вартістю, а різницю процентів відображати на рахунку інтересів чи дисконту.\nШтрик М.Н. також зазначав, що в системі рахівництва, яка не має допоміжної вексельної книги, припустимо “в рахунку векселів римес головної книги додавати рубрики і графи для подробиць без порушення порядку; дотримується лише та умова, що останні рубрики до правої сторони кожної сторінки повинні бути безсумнівно відведені для карбованців і копійок приватних та загальних. Тобто, позитивним є виділення рахунків векселів одержаних і виданих та рахунку інтересів чи дисконту в окремі рахунки, проте окремої вексельної книги, в якій би відображались операції з векселями немає”.\nТеофіль Кормош в “Практичному підручнику для товариств задаткових, основаних на підставі закону з дня 9. ІV. 1873” (1895), написаному на основі власного досвіду, який був першим посібником з бухгалтерського обліку українською мовою пропонував вести окрему книгу реєстру векселів (“книгу реесконту векселєв”) та книгу позичок на векселі (“книга пожичок на векслє”). Записи в них велися у звичайному хронологічному порядку, включаючи імена векселедавця, векселедерджателя, а також вексельну суму.\nНа початку ХХ ст. А.А. Мошкін в “Счетоводстве сельскохозяйственной промышленности в связи с полеводством, лесоводством, коневодством, овцеводством, молочным хозяйством, винокуренным и мукомольным производством и прочими хозяйственными факторами” (1911) також виділяє Рахунок векселів вихідних (виданих) і Рахунок векселів вхідних (одержаних).\nНа рахунку векселів вихідних автор пропонував враховувати видані підприємством векселі для покриття зобов’язань, а в доповнення до нього вести спеціальну вексельну книгу, в такій формі, щоб “з неї можна було бачити, на яку валюту і строк виданий вексель і коли настає строк платежу по ньому”. Рахунок кредитувався на суму виданих векселів, а дебетувався в кореспонденції з такими рахунками, на покриття яких видавались векселі.\nНа рахунку векселів вхідних А.А. Мошкін пропонував обліковувати векселі, одержані від дебіторів підприємства або взагалі від осіб, що в силу тих чи інших зобов’язальних відносин були боржниками підприємства. В доповнення до рахунку також відкривалась особлива допоміжна книга, яка велась приблизно в такій же формі, як і згадана в рахунку векселів вихідних.\nТобто, А.А. Мошкін, підтримуючи погляди М.Н. Штрика, також поділяв рахунки на видані (вихідні) та одержані (вхідні), але до кожного з цих рахунків він вводить спеціальну вексельну книгу як по векселях одержаних, так і по виданих.\nМохов М.І. в “Бухгалтерии” (1911) обґрунтував позицію відокремлення рахунків для відображення заборгованості по векселях. Свої обґрунтування він базував на тому, що векселі можна продавати і купувати, тому й борг, який ґрунтується на векселі, записується в книзі не в особовий рахунок боржника чи кредитора, як борги по розписках і позикових листах, а в особливі рахунки. Ці рахунки він називав:\n1)\t“рахунок векселів до одержання” – для векселів, по яких є право одержати гроші;\n2)\t“рахунок векселів до платежу” – для векселів, по яких необхідно платити (наші зобов’язання).\nТак, М.І. Мохов, обґрунтувавши виділення вексельних рахунків в окремі, визначив новий напрям відображення в бухгалтерському обліку вексельного обігу.\nУ 1912 р. Р.Я. Вейцман в “Фабрично заводском счетоводстве” зазначав, що для обліку векселів касир веде дві книги: книгу векселів до одержання і книгу векселів до платежу. Книги ці, як і касові книги, належали до розряду хронологічних, і називались також вексельними журналами, тому, що надходження і видача векселів відображалась в одному і тому ж рядку. Векселі реєструються в книзі під номерами, що дозволяє швидко знаходити в портфелі необхідний вексель, так як порядковий номер одержаного векселя, під яким він внесений до книги, позначається і на самому векселі. Подібно до книг векселів до одержання ведуться: книга векселів, відісланих на інкасо і книга опротестованих векселів. Також ведеться строкова книга векселів одержаних і виданих.\nОтже, Р.Я. Вейцман, крім вже відомих книг векселів до одержання і векселів до платежу, запропонував вести книгу векселів, відісланих на інкасо, і книгу опротестованих векселів. В окрему книгу він виділяв Строкову книгу векселів одержаних і виданих.\nОсобливий внесок у відображення вексельного обігу в бухгалтерському обліку, на думку М.Л. Пятова, зробив Є.Є. Сіверс (1852–1917).\nВін продовжив і розвинув традиції російської школи в питанні бухгалтерського обліку актів вексельного обігу. В його книзі “Торговое счетоводство и сношения с банками” (1907) темі обліку векселів присвячена окрема глава. Є.Є. Сіверс виділяв десять рахунків, які “вексельні операції викликають необхідність мати в Головній книзі”. Фактично всю частину “Бухгалтерии для розничной торговли” (1887 р.), що була присвячена питанню обліку векселів, автор присвятив операціям, що призводили до утворення фінансового результату від отримання або видачі векселя – ситуації природної для практики торгових відносин Є.Є. Сіверс обійшов стороною проблему відображення фінансових результатів, що утворюються від фактів вексельного обігу.\nЗапропонований Є.Є. Сіверсом метод відображення в бухгалтерському обліку векселедержателя продажу векселів сторонніх осіб банку (їх обліку) використовувався бухгалтерами аж до скасування вексельного обігу в СРСР в ході кредитної реформи 1930 р.\nТакож вагомий внесок в розвиток обліку векселів зробив С.М. Барац – один з найвидатніших теоретиків вексельного права. Питанням вексельного права присвячена значна кількість його праць і публікацій, зокрема на сторінках журналу “Счетоводство” за редакцією А.М. Вольфа.\nВолодіючи досконалими знаннями з історії формування, розвитку вексельного інституту, С.М. Барац в “Курсе двойной бухгалтерии” (1912) виділяв допоміжні книги для відображення в обліку фактів вексельного обігу. Він зазначав, що книги допоміжні, як показує їх кваліфікація, не мають безпосереднього відношення до основних записів, але слугують для відомих цілей і дають можливість доповнювати основні записи такими даними, які вони органічно поєднати в собі не можуть. Для розуміння важливості внеску С.М. Бараца у розвиток відображення в обліку вексельних операцій розглянемо запропоновані ним допоміжні книги (рис. 1).\nРис. 1. Допоміжні книги для обліку векселів за С.М. Барацем\nЗапропоновані Строкові книги можна поєднати в одну, якщо розміри господарства (обсяг вексельних операцій) дозволяють це зробити.\nОсобливої уваги заслуговує запропонована автором Книга боргів з видачі векселів і поставленні надписів (пред’явленню). Призначення цієї книги розкрито через сутність Головної книги. Так, за свідченням С.М. Бараца, встановити з достовірністю на основі відповідного Рахунку в Головній книзі (Рахунки врахованих векселів, чи рахунки векселів-римес, чи Рахунки векселів до одержання) кількість векселів неможливо, тому що на відповідному Рахунку в Головній книзі відображається загальна сума всіх отриманих векселів. Дані по виданих векселях, на думку вченого, мають тільки евентуальний, тобто довідковий, інтерес і мають значення лише при оцінці векселів. “Коли пропонують до дисконту векселі таких векселедавців, підписами яких збільшувати мій портфель, – пише С.М. Барац, – я вважаю ризикованим і взагалі небажаним; вони мають значення при кризах, катастрофах, неспроможності, призупиненні платежів тією чи іншою особою, коли я поставлений в необхідність в той чи інший час знати, яка велика сума векселів різноманітних осіб, термін за якими ще не закінчився”. Групування даних за вексельними підписами пропонувалось здійснювати в допоміжно-додаткових книгах.\nБарац С.М. виділяв рахунки Векселів до одержання і Векселів до платежу. На його думку, “і підписувач векселя (соло-векселя), і трасат-акцептант (платник) виступають як вексельно-зобов’язані особи (установи), а тому для бухгалтерії немає різниці в якості векселедавця простого векселя чи в якості трасата виступає підприємство”. Тому вчений не виділяв рахунки простих і переказних векселів, а заборгованість за ними відображав на одному рахунку.\n“Якою б не була номенклатура Рахунків з усіх вексельних операцій, – пише С.М. Барац, – загальна, часткова, роздроблена чи зведена, безсумнівним є те, що допоміжні книги, призначені для реєстрації вексельних боргів ґрунтуються виключно на властивості сутності вексельних операцій”. Вчений також доводив необхідність розмежування допоміжних книг для реєстрації боргів з видачі і пред’явлення векселів, а також обліку внутрішніх та зарубіжних векселів одержаних. Для останніх він пропонує виділяти Рахунки по векселях двох категорій: 1) які залежать від валюти, тобто монетної одиниці, на яку виписаний вексель, і 2) території платежу по векселю. До першої належали векселі, видані в рублях, за якими здійснювався платіж в Росії і векселі, виписані (трасовані) за кордоном на Росію, а до другої – векселі, за якими здійснювався платіж за кордоном і в іноземній валюті. Але ці категорії не застосовувались до векселів до платежу.\nПогляди С.М. Бараца поділяв М.Б. Борисов в “Фабрично-заводском счетоводстве” (1925) він також пропонував облікові записи з вексельних операцій здійснювати касиром в Книзі векселів до одержання і в Книзі векселів до платежу, в яких висвітлюються всі дані, що мають відношення до природи векселів, що одержуються чи видаються підприємством.\nКрім них, автор пропонував відкривати Строкову книгу одержаних і виданих векселів, в якій для кожного дня відводилась окрема сторінка для довідкових записів за термінами сплати. Значення і роль Строкової вексельної книги зводилась не тільки до можливості слідкувати за правильним і своєчасним надходженням чи сплатою сум по вексельних зобов’язаннях, але й в умовах достатнього розвитку підприємства, його вексельних оборотів, служити досить надійним та опорним пунктом при розробці операційного касового плану підприємства на певні терміни. При досить значних вексельних оборотах М.Б. Борисов, як і Р.Я. Вейцман, пропонував вести окремо Книгу векселів, зданих на інкасо, і Книгу опротестованих векселів.\nВ своїй праці “Двойная бухгалтерия” (1926) С.І. Боголєпов дотримувався традиційних поглядів по виділенню двох рахунків з відображення в обліку вексельних операцій – Рахунку виданих векселів і Рахунку одержаних векселів або векселів “в портфелі”.\nПропозиції вчених, наведені вище, були реалізовані в Номенклатурі планів заключного балансу, яка була запропонована всім державним органам для складання заключного балансу на 1 жовтня 1925 р., а також в Плані рахунків (Наркомату СРСР на 1927-1928 рр.).\nВ наведеній Номенклатурі рахунків було проведено поділ векселів на одержані та видані, на окремому рахунку запропоновано відображати опротестовані векселі до одержання. Також виділено рахунки для ведення обліку вексельних операцій поза балансом.\nВ Плані рахунків (Наркомату СРСР на 1927-1928 рр.) для відображення в обліку вексельних операцій з простими векселями виділено рахунки векселів одержаних і виданих. Проте для відображення заборгованості по переказних векселях створено окремий рахунок Тратти, а також введено Спеціальний поточний рахунок, на одному з субрахунків якого (451) відображаються забезпечення видані під векселі. Як і в Номенклатурі рахунків заключного балансу, опротестовані векселі відображаються на окремому рахунку.\nПредставники західноукраїнської облікової думки І. Чапля та В. Нестерович також виділяли рахунки векселів одержаних та векселів виданих. І. Чапля в “Книговодстві поодинокому і подвійному” (1931), зазначав, “що при торгівлі товарами можуть використовуватися такі рахунки: каси, векселів до одержання, векселів до плачення, цінних паперів тощо”.\nВ посібнику В. Нестеровича “Упрощене книговодство і податки” (1935), розглядались два рахунки для обліку векселів. Зокрема, він зазначав, що “Для векселів і акцептів ведемо два окремі конта”. “Конто векслів у портфелю має по лівій стороні крім початкового сальда (за інвентарем) всі римеси, які ми дістали впродовж року, а по правій всі, які ми відступили комусь, або які векслевий довжник уже заплатив”.\nХарактеризуючи історію розвитку обліку вексельного обігу, М.Л. Пятов виділяє наступний ряд положень, що лежать в основі вироблених протягом багатьох десятиріч методів відображення в обліку фактів вексельного обігу:\n–\tдля цих цілей виділялись відокремлені рахунки, основні з них рахунки Векселів одержаних і Векселів до одержання і Векселів виданих або Векселів до оплати, на яких відображався рух векселів як простих, так і переказних. Отримані, видані або акцептовані векселі відображались за цими рахунками по номіналу;\n–\tв бухгалтерському обліку не здійснювалось відокремлення векселів на основі змісту тих договорів, в результаті реалізації яких відбулася їх видача або передача по індосаменту;\n–\tмоменти виникнення зобов’язань і погашення їх шляхом видачі або передачі векселів поділялись в обліку і відображались в результаті окремими записами;\n–\tпродані банку в порядку обліку векселі не списувались як реалізовані сторонній особі.


В МЛУ затримали студентів, які заспівали Марсельєзу » Слово і Діло\nБілоруські силовики затримали студентів за виконання пісні\n5 вересня 2020, 00:10\ntut.by (архівне фото)\nУ Мінську почалися затримання студентів, які брали участь у протестних акціях. Декого з них силовики витягають просто з будівлі університету.\nЯк йдеться у повідомленні, співробітники білоруського ОМОНу провели жорстке затримання у стінах Мінського лінгвістичного університету.\nВони прибули до закладу після того, як зранку студенти заспівали Марсельєзу в холі вишу. За словами керівництва МЛУ, це розцінили як несанкціоновану акцію протесту.\nСтудентів хапали за руки та ноги і силою виводили з будівлі. На опублікованому у мережі відео добре видно, як це відбувалося.\nЖесткое задержание в МГЛУ днем 4 сентябряВідео: TUT.BY. Политика\nПід час затримань студентів били, зокрема ногами. Очевидці розповідають, що силовики вимагали від них розійтися та не заважати працювати. В той же час, адміністрація закладу, за словами свідків подій, просто «стояла і дивилася».\nСтудентка МГЛУ о задержаниях в университете 4 сентябряВідео: TUT.BY. Политика\nНагадаємо, в Білорусі пройшов студентський протестний марш.\nСиловики затримали близько 80 його учасників.\nПротести Затримання Білорусь Студент Вибори в Білорусі


Фоторепортажи по тегу: Зеленский\nпо тегу: Зеленский\nНОВОСТИ ДНЯ: Найден город, где Иисус ходил по воде • Марсоход Curiosity показал новый панорамный вид Красной планеты • Откуда берется золото и почему оно так ценится? • До кінця року ПриватБанк та Ощадбанк мають ухвалити плани їх приватизації • У протиракетній програмі основна ставка має бути на вітчизняний ОПК - Резніков • В Украину в феврале ворвется весеннее тепло: синоптик предупредила о погодных "качелях" • В Україні подешевшали картопля та гречка, натомість здорожчали капуста та цибуля - Мінагровсе новости дня\nПрезидент Володимир Зеленський разом з послами західних країн – партнерів України побував на передових позиціях у зоні проведення Операції об'єднаних сил на Донбасі. Глава держави та дипломати ознайомилися з поточною ситуацією в зоні проведення ООС, умовами служби та проживання військових. Разом з Володимиром Зеленським передову відвідали Посол Франції в Україні Етьєн де Понсен, Посол Німеччини Анка Фельдгузен, Посол Великої Британії Мелінда Сіммонс, тимчасова повірена у справах США в Україні Крістіна Квін, Посол Канади Лариса Ґаладза, Посол Швеції Тобіас Тиберг. «Дуже важливо, щоб посли дружніх і партнерських країн бачили на власні очі, що відбувається на Донбасі та які наслідки спричинила війна. Західні дипломати повинні отримати з перших вуст правдиву інформацію про те, як Україна виконує взяті на себе зобов'язання зі встановлення режиму припинення вогню, якого не дотримується протилежна сторона», – наголосив Глава держави. Керівник Офісу Президента Андрій Єрмак зауважив, що Володимир Зеленський прагне особисто донести до військових важливість режиму припинення вогню та їхньої надважливої ролі у його збереженні попри провокації з боку противника. «Безпека безпекою, але це наші люди, і вони повинні відчувати, що Президент приходить до них. Це для них важливо, тому що вони воюють за нас, за країну. Якщо Президент говорить про те, що він за режим припинення вогню, то він сам показує своїм приїздом, що для нього це важливо, – наголосив він. Андрій Єрмак нагадав, що Глава держави вже проїхав майже 60% лінії зіткнення. - Тому, коли Президенту доповідають військові, він розуміє, про що йдеться, тому що практично всюди він був». Єрмак відзначив важливість сигналу від послів Франції та Німеччини – країн, які беруть участь у Нормандському форматі, а також від послів Канади, Сполучених Штатів, Великої Британії, Швеції, що Україна дотримується встановленого режиму припинення вогню. «Збереження режиму припинення вогню є найбільш принциповим. Будь-які перемовини далі неможливо вести, коли вбивають наших людей. Важливо, що вбивають спеціальні групи снайперів, які не є у постійній дислокації. Тобто це провокація, дуже гарно організована. Це професійні вбивці, які саме для цього сюди приїжджають», – наголосив керівник Офісу Президента. Володимир Зеленський на передовій вручив цінні пам'ятні подарунки трьом військовослужбовцям.\n12.02.2021 40 8030\nРобоча поїздка Президента України до Запорізької області. Офіційний репортаж\nПрезидент України Володимир Зеленський перебуває з робочою поїздкою у Запорізькій області. Глава держави ознайомився з роботою місцевих підприємств та взяв участь у відкритті відремонтованих інфраструктурних об'єктів у м. Запоріжжі. Володимир Зеленський відвідав казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра», що входить до складу Державного концерну «Укроборонпром». Глава держави ознайомився з основними показниками та концепцією корпоратизації «Укроборонпрому», яка вже стартувала та передбачає трансформацію концерну в сучасні холдинги, а також запровадження системи корпоративного управління. Президент оглянув складальну дільницю та складально-монтажний цех. Володимиру Зеленському продемонстрували новітні зразки радіолокаційних систем і комплексів, які виготовляє підприємство. «Іскра» стане базовим підприємством холдингу «Радарні системи», що об'єднає 15 державних компаній галузі після успішного реформування ДК «Укроборонпром». «Радарні системи» мають замкнути увесь цикл виробництва систем радіолокації – від розробки до модернізації та утилізації. «Це прекрасний завод. Він один з небагатьох на сьогодні, у якого немає жодних боргів, прибутковий завод. Вирішено сьогодні питання з нашим новим головою «Укроборонпрому» Юрієм Гусєвим збільшити державне оборонне замовлення на 2021 рік для підприємств «Укроборонпрому», – зауважив Володимир Зеленський. Президент України наголосив, що потенціал для збільшення державного оборонного замовлення – великий. Також у Запоріжжі за участю Президента України Володимира Зеленського відкрили автомобільний рух новим мостовим переходом через р. Старий Дніпро (Балковий міст). «Це флагман нашого мостового проекту, який є частиною програми «Велике будівництво». Загалом цьогоріч ми побудували 100 мостів в Україні. Найголовніший міст – Запорізький, він найбільший», – наголосив Глава держави. Президент розповів, що протяжність Запорізького мосту – понад 9 кілометрів, він складається з шести транспортних розв'язок, у складі яких – 27 штучних споруд. Володимир Зеленський нагадав, що переправу хотіли побудувати ще в далекому 1965 році, а сьогодні найголовніше, що після восьми місяців робіт, які почалися у квітні 2020-го, відкрита перша частина мосту. Президент України також подякував турецькій компанії-підряднику «Онур Тааххут» за вчасно виконані роботи. За словами Глави держави, повністю закінчити міст хочуть у 2021 році. Після спілкування з журналістами на переправі Президент запустив там автомобільний рух. Перші водії сигналили з нагоди відкриття руху Балковим мостом.\n24.12.2020 22 8063\nВолодимир Зеленський ознайомився з роботою центру підготовки Сухопутних військ «Десна». Офіційний репортаж\nУ День Сухопутних військ України Президент Володимир Зеленський відвідав 169-й навчальний центр «Десна» імені князя Ярослава Мудрого Сухопутних військ Збройних сил України. Разом з Главою держави центр відвідали керівник Офісу Президента Андрій Єрмак, міністр оборони Андрій Таран, секретар Ради національної безпеки і оборони України Олексій Данілов, Головнокомандувач Збройних сил України Руслан Хомчак та інші. 169-й навчальний центр «Десна» імені князя Ярослава Мудрого складається з механізованого, танкового та зенітно-ракетного артилерійських полків, автомобільного та ремонтно-відновлювального батальйонів, двох навчальних центрів (197-й центр підготовки сержантського складу та 205-й центр тактичної медицини) та школи підготовки снайперів. Начальник навчального центру Віктор Ніколюк ознайомив Главу держави зі структурою центру та системою підготовки військовослужбовців. Володимир Зеленський оглянув тренажер для підготовки водіїв, спеціалістів військ ППО. Навчання проводяться на тренажерному комплексі ЗУ-23-2 у вигляді напівсфери, який відтворює ідентичні реальним бойові дії та дає змогу розрахунку відточити навички. На сьогодні це єдиний тренажер такого рівня в ЗСУ. «Сухопутні війська роблять дуже багато для захисту територіальної цілісності та суверенітету України. Тому якісні та сучасні умови підготовки українських військових є надзвичайно важливими», – зазначив Президент. Також Главі держави продемонстрували навчання з надання першої медичної допомоги пораненим та евакуації пораненого з поля бою. Крім того, Володимир Зеленський ознайомився з системою підготовки танкістів. Зокрема, він переглянув навчання у класі динамічних тренажерів на базі віртуального простору бою (VBS3), підготовку операторів танкових екіпажів та екіпажів танків у класі управління боєм, який поєднує одночасну дію кількох танкових екіпажів. Також Президент оглянув інфраструктуру школи з підготовки снайперів. Зокрема, модульне містечко, класи, зразки снайперської зброї у навчальному корпусі. На стрільбищі було продемонстровано заняття з вогневої підготовки снайперів. На тренувальній базі снайпери ЗСУ під час навчання проходять психологічну підготовку, опановують навички стрільби з незручних положень, у русі та на різну дальність різними калібрами. Комплекс має унікальну для Сухопутних військ матеріально-технічну базу. Крім того, 12 грудня відбулося відкриття пам'ятної стели на території Центру командування Сухопутних військ у Києві. Від іме\n14.12.2020 32 6195\nПослання Президента України Володимира Зеленського до Верховної Ради. Офіційний репортаж\n20.10.2020 16 6231\nУ межах робочої поїздки на Закарпаття Президент України Володимир Зеленський взяв участь у представленні Стратегії розвитку Закарпатської області до 2027 року. Глава держави зауважив, що вже кілька разів приїздив у цей регіон, і висловив жаль, що через пандемію коронавірусу Закарпаття цьогоріч не змогли відвідати тисячі туристів. «Та я вірю, що ми обов’язково здолаємо вірус, і ваш регіон знову гостинно відчинить двері для гостей з України та зі всього світу. Можу запевнити, що туристичний потенціал краю та інфраструктурні умови для жителів Закарпаття є важливим для мене питанням», – сказав Президент. Також Володимир Зеленський оглянув перебіг капітального ремонту Берегівської центральної районної лікарні імені Бертолона Ліннера, поставив завдання включити реконструкцію пункту пропуску «Ужгород – Вишнє Нємецьке» до «Великого будівництва». Проблему автомобільних черг на прикордонних пунктах пропуску потрібно вирішувати комплексно, адже вона має декілька аспектів, заявив Президент. Крім того, Глава Держави підписав указ № 403/2020 про встановлення в Україні професійного свята — Дня виноградаря і винороба, яке відзначатиметься щороку в другу неділю листопада. Закарпаття – це прекрасна частина Української держави, і дуже важливо підтримувати та розвивати цей регіон, заявив Президент Володимир Зеленський під час спілкування з представниками ЗМІ в межах робочої поїздки до Закарпатської області.\n25.09.2020 30 8654\nНа Банковій мітингували проти нових умов «всеосяжного перемир’я» на Донбасі\nУвечері 27 липня кілька тисяч людей зібралися біля Офісу президента в центрі Києва на акцію «Наша армія – миру гарант, а Росія – окупант». Учасники виступили проти нового «повного і всеосяжного припинення вогню» на Донбасі й умов, які воно ставить перед українськими військовими. «Ми не дамо роззброїти нашу армію і перетворити наших вояків на безпорадні мішені. Наша армія захищає нас щодня. Тому наш обов’язок – підтримати нашу армію», – заявляють організатори мітингу. Після мітингу на Банковій колона протестувальників пройшла до будинку, де проживає Зеленський, після чого рушила на майдан Незалежності. На Майдані заспівали гімн України і розійшлись.\n28.07.2020 23 8577\nОфіційна церемонія зустрічі президентів України та Швейцарії\nУ Києві відбулася офіційна церемонія зустрічі Президента України Володимира Зеленського та Президента Швейцарської Конфедерації Симонетти Соммаруги, яка перебуває в Україні з державним візитом. Це перший державний візит Президента Швейцарської Конфедерації в Україну в історії двосторонніх дипломатичних відносин. Під час церемонії, що відбулася в Маріїнському палаці, начальник роти почесної варти відрапортував главам двох держав. Військовий оркестр виконав державні гімни Швейцарської Конфедерації та України. Пролунав салют націй – двадцять один артилерійський залп. Володимир Зеленський і Симонетта Соммаруга обійшли стрій воїнів почесної варти. Відбулося представлення членів офіційних делегацій України та Швейцарської Конфедерації. Після цього Володимир Зеленський і Симонетта Соммаруга розпочали зустріч у форматі віч-на-віч, після завершення якої заплановані українсько-швейцарські переговори під головуванням президентів двох країн. Після закінчення перемовин буде підписано низку двосторонніх документів та відбудеться спілкування президентів України та Швейцарії з представниками ЗМІ.\n21.07.2020 27 10756\n08.07.2020 35 12528\nДень ВМС ЗС України: без параду, але з президентом\nВ першу неділю липня своє професійне свято відзначають Військово-морські сили Збройних сил України. Цього року моряків в Одесі відвідав президент України Володимир Зеленський – вручив нагороди морякам та пообіцяв квартири кільком десяткам військовослужбовців. Парад не стали проводити через карантин, але президенту і вищому військовому керівництву продемонстрували навчання корабельних і катерних груп.\n06.07.2020 32 8578\nТермінова робоча поїздка Президента до Івано-Франківської області, що постраждала від повені\nУ четвер під час термінової робочої поїздки до Івано-Франківської області Президент Володимир Зеленський особисто оглянув наслідки повені в регіоні. Селище Ланчин опинилося в епіцентрі стихії, що цими днями вирує на Прикарпатті. Мешканці Ланчина розповіли главі держави, як рятувалися від стихії, та про збитки, яких зазнали через повінь. Інтенсивні опади протягом 22-24 червня призвели до ускладнення паводкової обстановки у Івано-Франківській, Чернівецькій, Львівській та Тернопільській областях. Жертвами стихії вже стали троє людей, ще одна зникла безвісти.Фото Маркіяна Лисейка та ОП.\n26.06.2020 36 10239\nНацбанк зареєстрував уже 57 колекторських компаній\nДо кінця року ПриватБанк та Ощадбанк мають ухвалити плани їх приватизації\nУ протиракетній програмі основна ставка має бути на вітчизняний ОПК - Резніков\nМінінфраструктури очікує на 16-20 мільярдів щороку у залізничному та авіаційному фондах\nЛавров хоче, щоб Німеччина та Франція змусили України виконати "Мінськ"\nНБУ застосував до двох компаній заходи впливу за порушення вимог «колекторського» закону\nВ Одесі 6 грудня пройде церемонія включення до складу ВМС України двох нових катерів "Айленд"\nВ Україну доставили ще 66 тисяч вугілля із США\nВ Україні на початку тижня - мокрий сніг та до 14° тепла\nУкраїна цьогоріч експортувала яблука у 65 країн\nПерепис населення дозволить перерахувати ВВП на душу - Федоров\nЧистий дохід Укроборонпрому збільшився на 6%


Вы находитесь здесь: Главная > Полезные советы > Як викорчувати великий пень на садовій ділянці\nОпубликовано в рубрике Полезные советы | Май 16th, 2016\nДо нас звернувся Ілля Воронін з Смоленська . Він запитує , як викорчувати великий пень на садовій ділянці хімічним способом , оскільки підігнати важку техніку на ділянку немає можливості .\nШановний Ілля . Ось як можна позбутися величезного пня у себе в саду за допомогою американського способу . Він досить простий і\nдозволяє викорчувати будь пень , старий чи новий , хімічним способом.\nДля цього треба висвердлити в тілі пня на глибину 10-15 см кілька отворів діаметром 20-25 мм. У ці отвори насипати калиевую селітру , так , щоб її рівень не доходив до верху пня на пару сантиметрів. Після цього отвори закласти воском , парафіном , садовим варом , пластмасовими або дерев’яними пробками. Селітра поступово зруйнує структуру дерева , перетворивши її на труху , і викорчовувати пень на садовій ділянці не буде потрібно. Просто навесні , прийнявши всі запобіжні заходи , пень поджигаем і від нього нічого не залишиться.\nОсь такий американський спосіб викорчувати пень без зусиль. Однак виникає питання , де взяти селітру , адже в магазинах вона не продається. Не їхати ж за нею в США ? Однак існує приказка — «Хто шукає , той завжди знайде ». Виявляється , до складу водних гелій , які призначені для підживлення рослин , входить калієва селітра . Мій сусід по дачі купив минулої зими кілька картриджів з таким гелієм , змахнув сніг зі старого пня дуба , з яким не міг впоратися кілька років, і закачав розчин\nв пророблені заздалегідь отвори. Навесні йому ніколи було зайнятися пнем , а ось влітку , стукнув його лопатою , він і розсипався. На його місці сусід посадив гарний кущ садової бузку.\n. Викорчовуючи великий пень на садовій ділянці хімічним способом , майте на увазі , що якщо пень стояв на торфовищі , то підпалювати його не можна: може статися підземний пожежа.\nЯк правильно освоїти земельну ділянку початківці дачники часто роблять помилки при освоєнні та благоустрої власної ділянки . При цьому невдалі експерименти стосуються як їх самих , так і навколишньої території і […]


Редакція сайту 0542 вітає сумчан з Великоднем! - FINE NEWS\nВітаємо сумчан та гостей міста з Пасхою Христовою! Нехай у ваших серцях завжди панують радість і душевний спокій! А до вашої оселі прийде здоров’я, любов, щастя та добробут! Насолоджуйтесь життям, цінуйте кожну мить та рідних вам людей! Всіх земних благ вам!


Екс – гравці «Буковини» у чемпіонатах інших країн: Казахстан — Чернівці Спорт\nСереда, 05 грудня 2018 16:08\nРізван Аблітаров Фото kazfootball.kz\n«ЧернівціСпорт» розпочинає знайомити шанувальників футболу із цьогорічним виступом буковинців та колишніх гравців чернівецької команди у чемпіонатах інших країн.\nСьогодні ми поговоримо про казахстанський чемпіонат, де у 2018 році грали захисники Різван Аблітаров і Сергій Басов.\nЗа команду «Атирау» у сезоні - 2018 виступав захисник Різван Аблітаров. Вихованець ДЮСШ м. Судак (Крим) спочатку пройшов школу команд елітного вітчизняного дивізіону «Дніпро» та «Іллічівець», а згодом підписав контракт з ФК «Севастополь». В основу кримської команди Різван не потрапив, тому напередодні сезону – 2011/12 його віддали в оренду чернівецькій «Буковині». Захисник провів непоганий сезон у Чернівцях (26 матчів, 2 голи) та забив гол у ворота кіровоградської «Зірки». Після «Буковини» Різван Аблітаров пограв у командах «Титан» (Армянськ), «Даугава» (Даугавпілс, Латвія), «Оболонь-Бровар» (Київ) та «Чорноморець» (Одеса).\nУ червні 2017 року Аблітаров підписав контракт із казахстанським клубом «Атирау». Цього ж року український футболіст став фіналістом Кубку Казахстану. Щодо сезону – 2018, захисник мав стабільне місце в основі «Атирау». Лише на початку другого кола чемпіонату Казахстану Різван пропустив кілька матчів. Захисник провів у чемпіонаті 29 матчів із 33 та отримав 7 попереджень. «Атирау», який тренує російський фахівець Віктор Кумиков, у чемпіонаті Казахстану 9 місце серед 12 команд.\nБагато українських футболістів виступали у сезоні – 2018 за колектив «Акжайик» (Уральськ). Серед них – колишній захисник «Буковини» Сергій Басов. Звісно, що вболівальники чернівецької команди пам’ятають цього гравця. Сергій прийшов у «Буковину» влітку 2010 року з кіровоградської «Зірки». За два сезони в «Буковині» Басов забив 10 голів (на жаль, навіть такою результативністю останніми роками не можуть похвалитися нападники чернівецької команди) та перейшов у «Олександрію».\nУ 2018 році Сергій Басов підписав контракт із казахстанським колективом «Акжайик». Цю команду спочатку тренував український фахівець Володимир Мазяр, а згодом його замінив інший наш співвітчизник Сергій Зайцев. «Акжайик» зіграв у цьогорічному чемпіонаті Казахстану невдало. Сергій Басов мав стабільне місце в основному складі та пропустив у чемпіонаті лише одну гру через перебір жовтих карток. На рахунку Басова 32 матчі (1 гол, 8 попереджень). Сергій вже залишив «Акжайик» і зараз визначається з новою командою.\nБільше в цій категорії: « Буковинські боксери відзначилися у Луцьку Шашковий чемпіонат Чернівців виграв Ярослав Курилюк »


Популярний комік іде в політику по черкаському округу – "ДЗВІН"\nПопулярний комік іде в політику по черкаському округу\nТелеведучий, пародист, актор розмовного жанру… Телеведучий і шоумен Олександр Скічко збирається балотуватися в парламент по 197-му округу в Черкаській області. Про це «Апострофу» стало відомо з власних джерел.\nТелеведучий організовуватиме кампанію під брендом партії «Слуга народу» Володимира Зеленського. Сам Скічко на запитання журналістів про те, чи піде він до парламенту, не відповів ні так, ні ні.\nПри цьому телеведучий був присутній на з’їзді партії «Слуга народу» в неділю, 9 червня.\nДжерело також повідомило, що раніше Скічко планував висуватися по 200-му округу, де висувається нардеп Антон Яценко, член депутатської групи «Відродження», афілійований з Ігорем Коломойським, але пізніше округ змінили. Відзначається, що Скічко одружений на відомій бізнесвумен Єлизаветі Юрушевій, батько якої володіє готелем преміум класу – InterContinental Kiev, Fairmont Grand Hotel Kyiv.


Звіт керівника перед колективом та громадкістю » Метелик - ясла - садок №6 Сумы\nЗвіт керівника ДНЗ №6 «Метелик» перед колективом та громадськістю\nДошкільний навчальний заклад № 6 «Метелик» компенсуючого типу підпорядкований Управлінню освіти і науки Сумської міської ради, розташований за адресою: м.Суми, вул. Харківська, 10 телефон 36-31-28E-mail: metelik_6@ukr.net.\n- 2 групи раннього віку;\n- 3 групи молодшого віку;\n- 4 групи середнього віку (з них 1 логопедична );\n- 3 групи старшого дошкільного віку (з них 1 логопедична).\nВ ДНЗ № 6 працює 60 співробітників, з них 27 педагогів , 33- обслуговуючий персонал .\nВ методичному кабінеті під керівництвом вихователя – методиста Барабан О.М. систематизовано матеріал для допомоги педагогічним працівникам з будь- якої проблеми. Протягом навчального року для педагогів закладу було проведено масу заходів: круглі столи, семінари, тренінги, майстер – класи, тайм – менеджменти, педагогічні ради, різні конкурси та вікторини. На протязі навчального року організовувалась допомога молодим спеціалістам з питань навчально-виховної роботи з дітьми, в зв’язку з чим покращилась якість організації життєдіяльності дітей, удосконалювались теоретичні знання та практичні вміння педагогів.\nПротягом 2017/2018 н.р. впроваджувалися новітні педагогічні технології. Вихователі, з метою удосконалення навчально-виховного процесу, використовують інноваційні технології - М.Монтессорі, «Теорії розвитку винахідницьких завдань» (ТРВЗ). «Батьківську педагогіку» В.Сухомлинського ; музичний керівник Т.В.Іщенко частково впроваджувала музично – педагогічну систему «Шульверк» Карла Орфа. Також під час час навчально – виховного процесу педагоги використовують комп’ютерну і мультимедійну техніку.


Перші фотографії Гелендваген 2018 без камуфляжу | Хороший новий німець? - E34\nДодому Новинки автомобілів Перші фотографії Гелендваген 2018 без камуфляжу | Хороший новий німець?\nТаким буде новий-старий позашляховик від Мерседес-Бенц?\nНа голландському сайті сьогодні з’явилися перші зображення культового позашляховика “Мерседес-Бенц” Гелендваген без камуфляжу. Автомобіль став більше, позашляховик став прогресивна, але приживеться зовнішність класики у новому форматі? Виглядає новинка вкрай двояко.\nВитік фотографій Mercedes-Benz G-Class без камуфляжу.\nСамим потужним бензиновим мотором стане 4.0 літровий V8. Його потужність може дійти до 600 л. с.\nОфіційно презентація нового G-Class пройде 15 січня 2018 року на Детройтському автосалоні. Показ офіційно запланований Mercedes-Benz. Проте, як зазвичай, нетерплячим і дуже винахідливим громадянам кортить, і вони хочуть побачити новинку заздалегідь, нехай на 10 днів, але раніше. Фотографії не вражає якістю? Не біда, підключаємо уяву, і вперед, вивчати те, що було дуже довго приховано.\nНа Gelendwagen з’явиться новий режим «G-Mode», який системи позашляховика переходять автоматично після включення зниженої передачі. Налаштування підвіски і рульового управління в даному режимі автоматично перебудовуються під позашляховий режим руху.\nУ мережу просочилася серія зображень на якій чітко показаний шикарний джип з усіх боків. Що змінилося в екстер’єрі? Всі! Але також, як і оновлення легендарного позашляховика з іншого берега Атлантики, Jeep Wrangler, німцям вдалося додати новизни в класичні форми шляхом точкового зміни деталей і тонкого переробки звичної всім любителям німецького позашляховика концепції.\n40% крутного моменту розподіляється на передню вісь, сталеві 60% обертають задні колеса.\nМіркувати про зміни зовнішності поки не будемо, все ж почекаємо 15-го числа цього місяця і на прикладі якісних HD фото розглянемо новинку в нюансах. Зараз просто передамо на суд читачів те, що в підсумку вийшло у дизайнерів з Штутгарта. Відповідайте, будь ласка, чи подобається те що ви бачите на фотографіях? Не даремно була затіяна ця епопея з оновленням?\nА для тих автолюбителів, які з якоїсь причини пропустили вкидання MB, нагадаємо, що за консервативною зовнішністю криються великі зміни. Інтер’єр змінений більше ніж повністю, з його новим широким цифровим дисплеєм а-ля «S-Class», який розтягнувся на всі торпедо. Панель інструментів та інформаційний – розважальний дисплей розділені на два блоки по 12.3 дюйма. В базових комплектаціях водії будуть задовольнятися стандартної аналогової панеллю.\nБезліч камер будуть допомагати водієві не тільки при парковці або електроніці при русі в автоматичному режимі, але при підкоренні внедорожья. Їздити по бездоріжжю стане зручніше.\nКнопки підключення приводів, що розташувалися на центральному місці G-Class, залишилися впізнаваними. Вони затиснуті між круглими решітками вентиляції. Інтер’єр став ще акуратніше, виглядає вишукано і дорого.\nКути заїзду та з’їзду: 31° і 30° відповідно\nРаніше багато було сказано про збільшені габарити позашляховика. Заднім пасажирам буде явно комфортніше в далеких поїздках, місця для ніг має бути достатньо. «Диван» перемістився ближче до корми, а збільшена колісна база просто не залишає шансів на успіх. Майже 400 мм додатково простору для ніг задніх пасажирів!\nПозашляховик обзаведеться новою девятискоростной автоматичною трансмісією 9G-Tronic\nПозашляховик залишається практичним засобом пересування в будь-яких умовах. Заднє сидіння розкладається в співвідношенні 40:60. Крім того, Mercedes-Benz обіцяє, що друге покоління моделі отримає також більше місця в ширину, в першу чергу за рахунок перерозподілу внутрішніх пластикових накладок в салоні. Передній пасажир також не буде обділений додатковим простором. Зокрема, на 101 мм зросте простір для ніг. Та й ліктями з водієм він навряд чи буде стикатися.\nБензинові і дизельні двигуни з максимальною отдачев в 360 і 313 к. с. будуть вишеньками на торті брутального позашляховика у фраку.\nКузов стане легше, ззаду за деякими даними буде встановлено жорсткий задній міст. Передня підвіска буде незалежною. Підйом на схил в 31 градус і проїзд броду глибиною 700 мм, не проблема для нового позашляховика.\nРама залишиться при ньому, але вага знизиться на 400 кг.\nТрансмісія, природно, повнопривідна, з трьома диференціалами.\nТакож, як і подолання цілком реального внедорожья. Досить буде поставити «злі» покришки, і в перед! Принаймні, на це натякають в Штутгарті.\nпопередня стаття10 автомобілів без яких було б нудно\nнаступна статтяСучасні автомобілі, які стануть класикою в майбутньому


Реферат Демократичні перетворення та формування і розвиток громадянського суспільства.\n1. Демократичні перетворення та формування і розвиток громадянського суспільства.\nЗ 1990 р. в Україні почався новий етап демократизації і розмежування політичних сил. У цей період почали утворюватися нові політичні партії та громадсько-політичні організації. У квітні 1990 р. на базі Української Гельсінської спілки була створена Українська республіканська партія (УРП), мета діяльності якої — Українська незалежна соборна (об'єднана) держава. Очолив УРП відомий правозахисник Л. Лук'яненко. У травні 1992 р. від УРП відкололось її радикальне крило й утворило нову партію на чолі зі С. Хмарою. Головою УРП, яка проголосила себе центристською партією, замість Л. Лук'яненка, призначеного послом України в Канаді, обрали М. Гориня.\nЗ найрішучішого крила КПРС було утворено Партію демократичного відродження України. У 1991 р. виникла також Конституційно-демократична партія, яка виступила за поміркований підхід до реформування радянської політичної системи, за приватну власність на засоби виробництва тощо. Активізували діяльність Демократична партія України (ДПУ), Українська селянська демократична партія (УСДП), Партія зелених України, яка утворилася з асоціації "Зелений світ", Соціал-демократична партія та ін. У тому ж 1991 р. колишні компартійні функціонери провели установчий з'їзд нової партії, назвавши її Соціалістичною партією України (СПУ), яку очолив О. Мороз. Трохи пізніше відновила свою діяльність Компартія України — її лідером став П. Симоненко.\nАктивізувалася і молодь, яка служила в збройних силах, особливо офіцерство. У липні 1991 р. відбувся перший з'їзд офіцерів — громадян України. З'їзд утворив Спілку офіцерів України (СОУ), яка обрала головою В. Мартиросяна. Вже в початковий період Спілка офіцерів України заявила про себе як про серйозну, впливову громадську організацію, яка боролася за гласність і демократію, захищала інтереси офіцерів України та їхніх сімей.\nЗ метою дійовішого впливу на життя країни низка політичних партій (разом з діловими колами) у 1992 р. заснували об'єднання демократичних сил "Нова Україна". Виник антиімперський, антикомуністичний блок. Процес утворення нових партій триває. Більшість із них стабільного місця в політичній структурі суспільства ще не зайняли. Закон "Про громадські організації" регламентує діяльність партійних інститутів у суспільстві. Проте нечисленність нових партій, загальні програмні орієнтири, відсутність достатньої матеріальної бази та бодай однієї-двох сильних альтернативних партій дозволяють зробити висновок, що нині багатопартійна система в Україні має здебільшого декларативний характер. Реальна система політичного плюралізму" де за владу борються правлячі й опозиційні партії, які взаємодіють і врівноважують одна одну з допомогою інших громадських організацій, для України ще не стала реальністю. Єдино можливий шлях до реальної багатопартійної системи — формування з опозиції широкого блоку демократичних сил.\nНовий час поставив перед суспільством нові завдання: демонтаж тоталітарних політичних структур і творення правової демократичної держави; трансформація централізованої державної економіки на багатоукладну ринкову, зорієнтовану на соціальні потреби людей; національне відродження і оздоровлення міжнаціональних взаємин в Україні; встановлення рівноправних стосунків з далекими і близькими сусідами. Вирішення цих завдань — необхідна передумова подальшого поступального розвитку України, її перетворення на сучасну європейську державу. Мова йде про докорінний злам усіх суспільних структур, перехід від одного політичного і соціально-економічного стану суспільства до принципово нового.\nПеретворення таких масштабів і глибини називають революціями. Історія розпорядилася так, що в Україні ці перетворення відбуваються мирним шляхом. Це найгуманніший з усіх можливих шляхів, але його наслідком стало складне і тривале співіснування старого і нового. Ця обставина диктує необхідність загальногромадянської злагоди та згуртування, відмови від вузькогрупових інтересів заради всенародних. Вирішальне значення при цьому повинен мати послідовний курс на докорінні, фундаментальні реформи з урахуванням реальних інтересів та потреб співгромадян, їхніх уподобань, звичаїв, традицій, прагнення дотримання соціальної справедливості. Політична незгода, вузькопартійний егоїзм, гостра боротьба різних течій затримують просування вперед, створюють можливість регресивних явищ, а в результаті — загальнонаціональної катастрофи і втрати незалежності.\nВід того, чи усвідомлять цю істину головні соціальні групи й політичні сили, залежить успіх чи невдача на складному і тернистому шляху подолання старого і віджилого, утвердження сучасного, збереження перспективи на майбутнє.\nЗа умов незалежності України стала абсолютно очевидною необхідність розробити і прийняти нову Конституцію України. Але відсутність злагоди в суспільстві негативно позначилася на конституційному процесі. І це закономірно, адже йшлося про те, кому буде належати в Україні влада.\nКонституційний процес розгорнувся ще в 1990 р. Восени Верховна Рада утворила Конституційну комісію, яка у травні 1991 р. представила парламентові для обговорення концепцію Основного Закону України. Ключові положення концепції, ухвалені більшістю Конституційної комісії, такі: тип держави — президентська республіка зі всенародними виборами президента; поділ влади на законодавчу, виконавчу та судову; місцеві ради виконують функції органів місцевого самоврядування, а обласні ради замінюються органами президентської адміністрації; професійний парламент — депутати, обрані на багатопартійній основі з вільними, тобто незалежними від наказів виборців мандатами депутатів-законодавців; незалежність суддів тощо.\nЦей проект враховував багатовіковий досвід розвитку демократії на Заході й виходив з необхідності утвердження твердої контрольованої влади в Україні, де її брак вів до розвалу всієї системи управління. Демократично обраний президент, який має, з одного боку, серйозну противагу в особі демократичного парламенту, а з іншого — необхідні важелі для здійснення влади, міг би налагодити ефективне управління республікою, втілення в життя законів.\nАле ця концепція, підтримана поміркованою опозицією і комуністами-центристами, наштовхнулася на різку критику представників обох крайніх флангів у Верховній Раді. Багатьом комуністам дуже не сподобалося вилучення з назви республіки слів "радянська" і "соціалістична", хоч майже ніде у світі у назвах держав не фігурують ідеологічні терміни, тим більше такі, що відображають мрії чи ідеали. Виступили вони і проти професійного законодавчого органу, в якому депутати будуть розробляти закони, а не виконувати конкретні "накази" виборців, чим у країнах з розвинутою демократією повинна займатися місцева влада.\nТа найбільший протест комуністів викликала неминуча з введенням президентства ліквідація всевладдя рад, що вони розцінили як замах на "завоювання Жовтня". Це було дивно чути від комуністів, адже не хто інший, як більшовики у свій час ліквідували повновладдя багатопартійних рад, зробивши їх прикриттям своєї партійної диктатури.\nПроти твердої президентської влади виступили також націонал-радикали, депутати Верховної Ради УРСР. Президент може суттєво обмежити їхні дії, особливо тоді, коли вони будуть виходити за рамки Конституції України.\nСпільними зусиллями "лівих" і "правих" концепція Конституції у деяких найважливіших питаннях була змінена. Наприклад, вирішено зберегти обласні ради. Але на цьому боротьба не припинилася. Лише у липні 1992 р. проект Основного Закону був готовий до обговорення в парламенті і серед широких кіл громадськості.\nАле вже перші експертизи проекту показали його недосконалість, невідповідність найкращим зразкам світового конституційного досвіду. По-різному оцінювали його представники різних політичних партій, вчені, урядовці, керівники промисловості й сільського господарства.\nОтож, Конституційна комісія продовжила роботу над документом. Однак ця робота призупинилася в жовтні 1993 р. Верховна Рада потрапила в патову ситуацію. Частина депутатів наполегливо домагалася збереження радянської системи, інші прагнули до парламентської, президентської чи президентсько-парламентської. Кожна група прагнула закріпити свою позицію в новій Конституції і відмовлялася від поступок. У результаті залишилася чинною стара, прийнята ще в 1978 р., Конституція УРСР, до якої було внесено багато поправок і змін, що іноді суперечили одна одній і вносили неорганізованість у законодавчий процес.\nРізні варіанти проекту обговорювали в Інституті держави і права АН України, інших науково-дослідних установах правничого профілю. Комісія залучила до експертизи проектів провідних спеціалістів конституційного права. Після публікації проектів для широкого обговорення до Конституційної комісії надійшли десятки тисяч поправок і доповнень.\nНайскладнішою виявилася проблема розподілу владних повноважень між Верховною Радою і Президентом України. Більшість депутатів парламенту не бажала передавати Президентові виконавчу владу в повному обсязі. Через це конституційний процес зайшов у глухий кут. Чинною залишалася Конституція УРСР 1978 р., до якої внесли більше двох сотень поправок. Поправки іноді суперечили первинному текстові або статтям, і Основний Закон не виконував достатньою мірою своєї головної ролі — забезпечувати стабільність політичного життя.\nНапередодні президентських виборів, у червні 1994 р., Л. Кравчук висунув, а парламент затвердив кандидатуру В. Масола на посаду прем'єр-міністра. З ініціативи новообраного Президента Л. Кучми 19 липня була опублікована спільна заява Л. Кучми, О. Мороза і В. Масола, в якій проголошувалася готовність керівників двох гілок влади дотримуватися чинної Конституції і змінювати її положення тільки з доброї волі обох сторін. Тобто вони зобов'язувалися розв'язати ключове питання про межі своїх повноважень шляхом консенсусу.\nУ вересні 1994 р. була утворена нова Конституційна комісія, співголовами якої затверджувалися Президент України і голова Верховної Ради. Відновилася рутинна робота над текстом Конституції.\nТоді Л. Кучма зробив рішучий крок: вніс до Верховної Ради проект конституційного закону "Про державну владу та місцеве самоврядування". Проект містив конкретні пропозиції про розмежування влади по лінії законодавчій і управлінсько-розпорядчій. Він не міг не порушувати багатьох статей чинної Конституції 1978 р., побудованої на принципі нероздільності влади. Верховна Рада в разі прийняття цього закону віддавала Президентові суттєву частину владних повноважень. Ішлося про те, щоб наповнити реальним змістом внесену до Конституції у 1991 р. статтю про запровадження посади Президента.\nВиступаючи 22 грудня 1994 р. у парламенті з обґрунтуванням внесеного законопроекту, Л. Кучма заявив гранично відверто: "Треба визнати помилковим привласнення управлінських функцій парламентом та місцевими радами. Біда Верховної Ради зразка 1991 року не в тому, що вона взяла на себе функції державного управління від комуністичної партії. В той час більше нікому було це зробити. її помилка полягала в тому, що вона побоялася, а може, була неспроможною передати у повному обсязі виконавчі повноваження спочатку уряду, а пізніше — всенародно обраному Президенту. Фактично до липня цього року в Україні існувала парламентсько-президентська республіка. І вона довела свою нежиттєздатність".\nНедолугість цієї форми правління підтверджувалася незаперечним фактом: Україна залишалася позаду тих країн СНД, які спромоглися дати собі раду з проблемою влади. Економічна криза набула в ній особливої загостреності.\nВласне, визначення Л. Кучмою форми правління як парламентсько-президентської республіки слід вважати неточним. Форми правління визначаються на основі прописаних у конституціях повноважень органів влади. Залежно від співвідношень в обсязі повноважень держава може бути президентською, парламентською, парламентсько-президентською або президентсько-парламентською. Однак чинна в Україні радянська конституція містила в собі самій фундаментальні суперечності якраз у цій сфері. Форму правління можна було визначити тільки шляхом узагальнення конкретних дій різних гілок влади за певний період.\nЛ. Кучма не випадково визначав час існування парламентсько-президентської форми правління періодом до липня 1994 р. Від липня до грудня 1994 р. у законодавчому полі не відбулося жодних змін. Проте відразу після затвердження на посаді новообраний Президент здійснив цілий ряд важливих ініціатив одночасно на багатьох напрямах. Його діяльність перекривала або компенсувала бездіяльність непристосованих до функцій виконавчої влади комісій і самого керівництва парламенту. Республіка ставала президентсько-парламентською.\nВерховна Рада України 13-го скликання почала працювати в травні 1994 р. у неповному складі. Згідно з нормами Конституції 1978 р., більшість у парламенті вираховувалася від кількості депутатів, повноваження яких були визнані й не припинені в установленому законом порядку. Проте кворум визначався в загальноприйнятому порядку — половина повного складу депутатів (225). Конституція могла змінюватися, коли за це висловлювалося дві третини повного складу депутатів (300 з 450).\nПід час весняних виборів 1994 р. було обрано тільки 340 депутатів. Повноваження двох депутатів Верховна Рада не затвердила. Це означало, що більшість для прийняття рішень становила 170 голосів (половина від наявного складу депутатів плюс один голос). Депутати розподілилися по групах або фракціях. Комуністи мали 84 голоси, соціалісти — 25, аграрники — 36, а всього — 145 голосів. Міжрегіональна депутатська група — 27 голосів і група "Єдність" —\n26 голосів, стояли на проросійських позиціях, голосували здебільшого разом з лівими партіями. Набрати потрібну більшість лівий блок міг за допомогою тільки одного з цих двох союзників.\nОтже, ліві партії дістали контрольний пакет голосів у Верховній раді; однак вони не врахували, що майже чверть складу парламенту ще не обрана. Розуміючи, що проголошувані ними популістські передвиборчі обіцянки нездійсненні, вони навіть не намагалися втілити їх у форму законів. Забувши про те, що виборчий марафон тривав, ліві партії ініціювали й прийняття Верховною Радою постанови "Про забезпечення діяльності народних депутатів України". Текст її було ретельно приховано від засобів масової інформації, бо йшлося про "святе": збільшення заробітної плати, звільнення зарплати народного депутата від податкового обкладання, надання йому безплатних путівок і додаткових коштів на оздоровлення тощо. Цілком зрозуміло, що наївна спроба приховати постанову від громадськості не вдалася. Під час додаткових виборів лівий блок втратив контрольний пакет голосів.\nПерші ж кроки лівої більшості в парламенті свідчили про наявність і серйозної небезпеки для національних інтересів молодої держави. Верховна Рада фактично солідаризувалася з рішенням Одеської обласної ради припинити будівництво нафтоперевалочного терміналу й у першому читанні 14 липня 1994 р. ухвалила Закон "Про місцеві Ради та місцеве самоврядування". Підготовлений депутатською комісією у питаннях діяльності рад і самоврядування до другого читання, цей законопроект вже мав назву "Про місцеві Ради депутатів трудящих". Суть його полягала у фактичному відновленні на місцях радянської влади.\nУ квітні 1995 р. почала свою роботу третя сесія Верховної Ради України. Порівняно з травнем 1994 р. кількість необраних депутатів скоротилася до 46. Комуністи збільшили чисельність з 84 до 90, соціалісти — з 25 до 27, аграрники — з 36 до 47. Лівий блок нібито зміцнів. Насправді\n▪ Інтелектуальний і культурний внесок української нації у світову цивілізацію - Реферат - 14 Стр.


Фонокоректор Phono Box E White (MM/MC) Pro-Ject - купити за кращими цінами у Києві, узнати вартість на Джерела фонового звуку в інтернет магазині LuxPRO\nФонокорректор PHONO BOX E BLACK (MM / MC) початкового рівня за доступною ціною для роботи з MM-звукоснимателями самих різних моделей\nФонокорректор початкового рівня Pro-Ject Phono Box E призначений для роботи з MM-звукоснимателями самих різних моделей. Це пристрій дуже простий у використанні і повністю відповідає принципу Plug-and-Play. На його задній панелі знаходяться дві пари позолочених RCA-гнізд (відповідно, вхід і вихід), клема заземлення, а також роз'єм для підключення зовнішнього джерела живлення. Фонокорректор знадобиться в ситуації, коли штатний підсилювач системи не має спеціального входу для підключення програвача вінілу, і його заміна найближчим часом не планується.\nНезважаючи на простий зовнішній вигляд, фонокоректор не є OEM, а побудований на базі схеми, розробленої д-ром Сікорою - засновником і головним інженером компанії Pro-Ject. Схема апарату виконана на друкованій платі з скороченою довжиною струмоведучих провідників з використанням SMD-компонентів. Це забезпечує мінімальний рівень шумів і спотворень, а також точну RIAA-корекцію вхідного сигналу (її похибка не перевищує + 0,5 / - 0,2 дБ). Апарат виготовлений в пластиковому корпусі, однак всередині є необхідний екран, який захищає чутливу електроніку від електричних наводок. Невеликі розміри і відсутність органів управління дозволяють встановити фонокоректор в безпосередній близькості від підсилювача або програвача (наприклад, за їх задніми панелями), скоротивши до мінімуму довжину сполучних проводів. Зовнішня обробка корпусу апарату може бути чорного або білого кольорів, а комплектний блок живлення виробляє постійна напруга 18 Вольт.\nЗа своїми параметрами Pro-Ject Phono Box E підходить для використання з більшістю звукознімачів з рухомим магнітом. Завдяки використанню малошумливих компонентів і продуманій конструкції, пристрій володіє широким динамічним діапазоном, і відмінно підходить для відтворення музики будь-яких жанрів на недорогих LP-програвачах. В каталозі Pro-Ject це можуть бути моделі з серії Elemental, однак, зрозуміло, Phono Box E відмінно заспіває і з моделями аналогічного класу інших виробників.\nНедорогий фонокоректор для MM-звукознімачів.\nСхема, розроблена д-ром Сікорою.\nМалошумливі компоненти, внутрішнє екранування.\nвхідний імпеданс - 47 кому / 120 пФ;\nпосилення - 40 дБ;\nвихідна напруга - 500 мВ / 1 кГц при 5 мВ / 1 кГц;\nрівень шуму - 88 дБ;\nкоефіцієнт гармонік - менше 0,04%;\nточність RIAA-еквалізациі - + 0,5 / -0,2 дБ в діапазоні 20 Гц - 20 кГц;\nвхід - 1 пара RCA-роз'ємів;\nвихід - 1 пара RCA-роз'ємів;\nджерело живлення - 18 В / 500 мА;\nспоживана потужність менш - 1 Ватта в режимі Standby;\nгабарити (Ш х В х Г) - 120 х 32 х 100 мм;\nвага - 0,25 кг без блоку живлення.\nФонокоректор Phono Box E White (MM/MC) замовити від відомого виробника Pro-Ject за нормальною ціною в магазині музичних інструментів LuxPRO. Джерела фонового звуку для будь-яких цілей з доставкою по Україні. Подивіться і замовте також Обробка звуку в каталозі https://luxpro.ua/. Напишіть нашим експертам на телефонний номер +38(067)247-7948 і ми допоможемо придбати Обробка звуку клієнтам в регіонах: Черкаси, Кропивницький, Павлоград


МАКЕДОНІЯ ВШАНУВАЛА ПАМ’ЯТЬ ЖЕРТВ ГОЛОДОМОРУ-ГЕНОЦИДУ – 85-ті роковини Голодомору\nОприлюднено 18.11.2018 22.11.2018 Карбан Аліна\n15 листопада 2018 року в Скоп’є Посольство України в Македонії та українська громада в Македонії вшанували пам’ять жертв Голодомору-геноциду.\nПеред церемонією запалення свічки до учасників заходу звернулася Посол України в Македонії Наталія Задорожнюк , яка розповіла присутнім про мету проведення акції «Запали свічку пам’яті», а також детально поінформувала присутніх «про одну з найтрагічніших і найстрашніших сторінок історії людства – Голодомор 1932-1933 років в Україні».\nПісля запалення свічок відбувся пам’ятний концерт класичної музики і показ документального фільму про Голодомор.\nВсі присутні отримали довідку-листівку про трагічні події 1932-1933 рр. в Україні.\nУ меморіальному заході взяли участь українці Македонії, представники Уряду РМ, депутати македонського парламенту, представники македонської громадськості, провідних ЗМІ, глави більшості дипломатичних міісій країн ЄС і НАТО, акредитованих в Скоп’є.\nНапередодні заходу в провідних македонських виданнях «Слободен печат» та «Плусінфо» вийшли розгорнуті матеріали, присвячені Голодомору 1932-1933 рр. в Україні та заходам Посольства України в Македонії із вшанування жертв цієї страшної трагедії.\n15 листопада 2018 року в м.Скоп’є Посольство України в Македонії спільно з українською громадою в Македонії приєдналися…\nОпубліковано Міністерство закордонних справ України / MFA of Ukraine П'ятниця, 16 листопад 2018 р.\n⟵ОРЕГОН ПРИЄДНУЄТЬСЯ ДО ВШАНУВАЛЬНИХ ЗАХОДІВ В РАМКАХ 85-Ї РІЧНИЦІ ПАМ’ЯТІ ПРО ЖЕРТВ ГОЛОДОМОРУ\nУ КОРЕЇ ВІДБУЛАСЯ МІЖНАРОДНА АКЦІЯ «ЗАПАЛИ СВІЧКУ ПАМ’ЯТІ»⟶


З п'яти президентів тільки Ющенко має право довічного грошового утримання | Expres.online\nпублікація: 11:00 12.02.2018\nТож, приміром, Ющенко за останні 7 років отримав не один мільйон гривень з державного бюджету.\nТак, хоча нашій державі вже 26-ий рік і ми обрали вже п'ятого Президента, Закон "Про Президента України" існує лише як проект. Тож кожен новий Президент може дати довічне грошове утримання попередникові, якщо той йому, приміром, свого часу чимось прислужився, або ж не дати.\nВиходить така дивина. В Україні один чинний Президент, але тепер платять двом. Саме так. І Петро Порошенко, і Віктор Ющенко за минулий рік отримали трішки більше як 336 тисяч гривень зарплати. У Державному управлінні справами у відповідь на запит "Експресу" підтвердили, що для Віктора Ющенка передбачене довічне грошове утримання.\n"Відповідно до Указу Президента України від 12 березня 2010 року №349 "Про забезпечення, обслуговування та охорону В. Ющенка" (підписаного, до речі, В. Януковичем -- Авт.) Державне управління справами виплачує довічне грошове утримання президентові України, строк повноважень якого закінчився, Ющенку В. А., -- повідомив нам Іван Куцик, керівник Державного управління справами. -- Йдеться про виплату в розмірі місячного фонду оплати праці Президента України".\nЧи отримують таке ж довічне грошове утримання попередні президенти України -- Леонід Кравчук та Леонід Кучма? У ДУСі запевняють, що ні.\nАле нам вистачає довічно утримувати і Ющенка. Скільки уже витратили на це? Можна судити хоча би по зарплатах його наступника, президента-втікача Януковича, який так щедро подбав про свого попередника. Отож. У деклараціях втікача Януковича за 2011 та 2012 роки вказана зарплата 757 615 та 774 877 гривень. Відповідно, така ж сума нарахована й Вікторові Андрійовичу.\nЗарплата ж Порошенка у 2016 році становила 366 тисячі 342 гривні, і у Віктора Андрійовича -- ті самі цифри в платіжці. Отже, екс-президент Ющенко отримував торік щомісяця по 28 тисяч гривень. Указ є указ! Нехай і зрадника Януковича.\nА до 17 квітня 2015 року цей указ мав ще й гриф обмеження доступу -- "Для службового користування". Знаєте, чому?\nЙмовірно, тому що в цьому документі йдеться не лише про щомісячне грошове утримання, а й про фінансування роботи апарату "для забезпечення діяльності В. Ющенка" -- радника і двох помічників.\nТакож екс-президентовi Ющенку, відповідно до указу Януковича, надавалася в користування з обслуговуванням та охороною строком на 18 місяців дача №29 будинку відпочинку "Конча-Заспа" ДУС. А у подальшому -- в довічне користування дача №2а будинку відпочинку "Конча-Заспа".\nТим часом сам Віктор Ющенко заявив, що переїхав з державної дачі (будинку №29 -- триповерхової споруди площею 2,5 тисячі квадратних метрів, з 15-метровим басейном, земельною ділянкою 3 гектари та флiгелем для гостей) лише наприкінці 2013 року. Хоча мав би -- ще восени 2011-го.\nКажуть, Ющенко тоді так затримався на державній дачі, бо його будинок у Нових Безрадичах, у якому навесні 2010 року загорілася частина даху, реконструювали. Екс-президент розповiдає, що живе саме там.\nА коли переїде у дачу №2а, яка належить йому пожиттєво? Поки що про це ані ДУС, ані сам Віктор Андрійович громадськості не повідомляють. Мабуть тому, що ця дача ще будується, як заявило свого часу ДУС. Врахуйте -- за наші з вами гроші.\nДУС, згідно з указом, має також забезпечувати Віктора Ющенка довічно транспортним обслуговуванням -- двома автомобілями і чотирма водіями. А ще передбачена в указі держохорона і побутове обслуговування -- це один кухар, дві покоївки і два офіціанти, медичне та санаторно-курортне обслуговування закладами Держуправління справами.\nА що ж інші президенти України? Чи мають такі ж довічні привілеї від держави, як Ющенко?\nСвого часу (у 2016 році) перший президент України Леонід Кравчук поскаржився на розмір своєї пенсії, заявивши, що за його пенсію у розмірі 14 тисяч гривень (тоді це було 518 доларів) державі мало би бути соромно. "Я про це говорив Кучмі, говорив Ющенковi, говорив Януковичу, говорив Порошенку, а віз і нині там", -- пожалівся Леонід Макарович.\nДо речі, у другого президента України, Леоніда Кучми, були такі ж привілеї, як сьогодні у Ющенка. Але, ставши помаранчевим президентом, той же Ющенко своїм розпорядженням від 28 лютого 2005 року №42-р його скасував. Правда, у 2007-му знову відновив. Зрештою, розпорядження втратило чинність на підставі Постанови Кабміну №673 від 26 листопада 2014 року...\nВідтак з усіх колишніх керманичів країни, лише Віктор Андрійович залишився із президентською зарплатою. Цікаво, що думають з цього приводу відомі громадські діячі України?\n-- Правду кажучи, на місці Віктора Андрійовича я б відмовився від пільг і привілеїв, передбачених йому указом Януковича. По-перше, Ющенко як особа, яка обіймала президентську посаду, має підвищену пенсію. По-друге, він -- не бідна людина, -- каже Степан Хмара, Герой України. -- Чому держава повинна дарувати йому дачу? Він же має свою! Не розумію, чому платники податків повиннi оплачувати йому послуги водіїв, офіціантів, покоївок чи кухарів?\n-- В Україні титул президента за особою, яка обіймала найвищу державну посаду, зберігається довічно. Але немає законодавчих норм, які б гарантували їй довічне грошове утримання, охорону і прислугу, -- зауважує Дарія Каленюк, виконавча директорка Центру протидії корупції. -- Вважаю цiлковитим безглуздям величезні витрати на утримання Віктора Ющенка. Тим паче, що в Україні -- серйозна економічна криза. Нам було би на що витратити ці гроші!\n-- Я дуже здивований, що Ющенко -- єдиний з усіх попередніх президентів -- має довічне грошове утримання від держави, -- визнав Олег Рибачук, колишній голова Секретаріату Президента Ющенка. -- По-перше, мені не подобається, що в нас грошима платників податків розпоряджаються через якісь кулуарні домовленості. Це неприпустимо для європейського типу політики! У європейських країнах колишні лідери держав ніяких привілеїв не мають.\nПо-друге, має бути спільне правило, яке поширюється на всіх попередніх очільників держави. Це означає: не може бути так, що, скажімо, Леонід Кравчук має один пакет пільг, Леонід Кучма -- інший, а Віктор Ющенко -- ще інший. Про Віктора Януковича не йдеться, він свою долю обрав.\nБогданна МАРТИНИК, Наталія ВАСЮНЕЦЬ, Експрес


Осінній ярмарок : Вінницький ліцей №12\nСтрокато, весело, гамірно, яскраво, неймовірно дружно і надзвичайно смачно – ось як 11 вересня проходив традиційний осінній ярмарок у нашому закладі. Ще від самого ранку і діти, і батьки несли із собою різноманітну смакоту, приготовлену вдома, креативно запаковану, загорнуту, розфасовану, готову до вживання.\nВідбувався ярмарок у дворі закладу, тому всім вистачало місця: продавцям – щоб розкласти усі наїдки та напої, а покупцям – розглянути товари, аби вибрати для себе щось цікаве та смачне.\nНайбільше продавалося, звичайно, солодощів – пироги, тістечка, печиво найрізноманітніших видів та форм, рогалики з медяниками, желе, сирники, пиріжки. Хоча були в асортименті вареники, деруни, канапки у найнеймовірніших варіаціях та піца.\nХочемо подякувати за активність, ініціативність та підтримку усім батькам, які із задоволенням та натхненням постійно долучаються до цієї цікавої та потрібної шкільної справи.


Новини Києва: чоловік, який викинув із 7 поверху кішку та її чотирьох кошенят, не усвідомлював свої дії — Київ — tsn.ua\nУ Києві слідчі скерували до суду клопотання про застосування до зловмисника примусових заходів медичного характеру.\nУ Києві слідчі завершили розслідування стосовно чоловіка, який викинув з сьомого поверху кішку та чотирьох її кошенят.\nДо суду скеровано клопотання про застосування до зловмисника примусових заходів медичного характеру.\nПодія сталася у травні цього року на вулиці Оноре де Бальзака у Деснянському районі столиці. Тоді до столичної поліції надійшло повідомлення про те, що невідомий викидає тварин з вікна багатоповерхівки. На місці працювала слідчо-оперативна група територіального управління поліції.\nЗа словами слідчої Деснянського управління поліції Олександри Недухової, у ході досудового розслідування поліцейські зібрали достатню кількість доказів вини 42-річного місцевого мешканця.\n"Поліцейські швидко встановили квартиру, з якої фігурант викинув кішку та чотирьох кошенят. У результаті падіння чотири тварини загинуло, а одне кошеня вижило. Згідно з результатами проведеної судово-психіатричної експертизи, правопорушник за своїм психологічним станом не був здатним повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними", - йдеться у повідомленні.\nНаразі розслідування кримінального провадження за ч. 3 ст. 299 (Жорстоке поводження з тваринами) Кримінального кодексу України завершено, а матеріали кримінального провадження направлені до Деснянського районного суду.\nУ разі визнання чоловіка винним до нього будуть застосовані примусові заходи медичного характеру.\nНагадаємо, кошеня, яке чоловік викинув з сьомого поверху, вижило і шукає домівку.


26.05.22р.- Стрибки на скакалці. Для дітей старшого дошкільного віку. | Конотопський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1 “Орлятко” Конотопської міської ради Сумської області\nОсвітні програми та перелік освітніх компонентів, що передбачені відповідною освітньою програмою\nінструктор з фізкультури рекомендує / Організація освітнього процесу в умовах воєнного стану\nby dn1adm · 25 Травня, 2022\nСкакалка – популярний спортивний снаряд, з яким добре знайомі дорослі і діти. Користь таких вправ цілком очевидна для хлопчиків і дівчаток. Тому батьки можуть правильно організувати вільний час своєї дитини з тим, щоб вона мала можливість провести його весело і з користю, вивчаючи різні фізичні вправи. Однак при цьому дуже важливо знати, як навчити стрибати на скакалці дитину, і дохідливо пояснити їй процес виконання всіх дій.\nКОРИСТЬ ЗАНЯТЬ ЗІ СКАКАЛКОЮ\nСтрибки на скакалці – не тільки веселе дозвілля для дітей, а ще й величезна користь для їхнього здоров’я. При цьому варто відзначити найбільш вагомі переваги використання даного гімнастичного снаряду:\nчудова профілактика плоскостопості;\nзміцнення м’язів в сегменті рук, ніг і черевного пресу;\nу дитини відзначають покращену координацію рухів;\nпокращується стан серцево-судинної системи в процесі регулярних тренувань;\nстрибки на скакалці – відмінний спосіб запобігти розвитку сколіозу;\nвиконання активних фізичних вправ покращує сон і апетит дитини;\nстрибання дозволяє підтримувати дитячий організм в тонусі;\nтренуються такі важливі якості, як спритність, уважність і витривалість організму;\nу дітей розвивається добре відчуття ритму.\nВ результаті такі стрибки сприяють підтримці здорового стану дитячого організму і зміцненню імунної системи.\nЯК ПРАВИЛЬНО ВИБРАТИ СКАКАЛКУ\nДля ефективного навчання зовсім не останню роль відіграє правильний вибір спортивного інвентаря. Тому, щоб навчити дитину стрибати через скакалку, рекомендується врахувати головне правило при її виборі – ріст дитини. Визначитися з довжиною скакалки можна наступним чином:\nМалюк має стояти рівно, утримуючи спортивний інструмент за ручки.\nПісля цього треба буде стати ногою на середину скакалки і потягнути її догори.\nЯкщо скакалка, складена вдвічі, має довжину більше рівня пахв, тоді її потрібно вкоротити. У випадку некоректної довжини виробу малюкові буде незручно стрибати.\nВизначившись з правильним способом вимірювання довжини даного інвентаря, можна починати візуальне оцінювання. Діаметр скакалки повинен коливатися в межах від 5 до 8 мм. При цьому бажано вибирати моделі, виготовлені з щільної мотузки або гумового шнура.\nВажливо перевірити, щоб шнур надійно фіксувався з двох сторін до ергономічним рукояткам. В іншому випадку під час стрибків дитина може отримати травму. Ні в якому разі не варто купувати даний інвентар на виріст. Дитині має бути зручно стрибати в даний момент, а не через кілька років.\nВПРАВИ ДЛЯ ПІДГОТОВКИ\nПривчати дитячий організм до фізичних навантажень рекомендується поступово. Щоб малюк почав швидко стрибати, спочатку треба проводити заняття протягом 5-7 хвилин. З кожним разом ці вправи будуть збільшуватися – до 10-15 хвилин.\nНаприклад, дітям віком до 5 років найкраще займатися не більше 30 хвилин в день. Дошкільнята можуть займатися спортивними вправами повноцінну академічну годину.\nОдна з найпоширеніших помилок з боку батьків, які не знають, як навчити дитину стрибати на скакалці – навчання стрибків і повне ігнорування того, як правильно тримати руку. Важливо пам’ятати, що дітям буде набагато легше підлаштувати рух своїх ніг під ритм, який задають руки. Тому починати процес навчання бажано з координації рук і ніг, що призведе до правильних обертів скакалкою. Лише потім варто переходити до повноцінних стрибків.\nПеред початком виконання роботи найкраще провести невелике тренування, щоб розігріти м’язи і запобігти їх розтягненню. Це може бути ходьба на п’ятах, гусячий крок і хода велетня, а також кроки з перекатом (коли нога перекочується з п’ятки на носок).\nУмовно весь процес навчання поділяється на три основних етапи:\nВ першу чергу потрібно навчити стрибати дитину на одному місці без скакалки. Це допоможе їй отримати правильні навики приземлятися – на носочки і поступово на всю стопу, що дає можливість уникнути травм в подальшому. Частота в цьому випадку коливається в межах 50-70 стрибків за 1 хвилину. Після освоєння першого етапу можна переходити до наступних завдань.\nПравильні оберти скакалки в руках. Один з виробів треба розрізати на дві частини. Важливо дати дитині можливість взяти в руки спочатку один кінець, а потім – відразу два розрізаних шматки. Батьки повинні показати, як правильно крутити скакалку за допомогою кисті руки, не задіяючи при цьому плечовий суглоб.\n3. Після роботи кистями рук можна поступово переходити до практики – батьки показують малюкові весь процес, як можна об’єднувати стрибки і оберти кистю. У будь-якому віці діти люблять наслідувати дорослим, тому необхідно показати весь процес стрибків на скакалці самостійно – в уповільненому темпі. Щоби підбадьорити малюка, не забувайте час від часу хвалити його за старання.\nКоли дитя навчиться впевнено тримати спортивний інструмент і швидко стрибати, варто перейти до навчання більш складних вправ. Стрибки з різними завданнями – це завжди дієво і дуже корисно для дітей різних вікових категорій.\nБатьки можуть запропонувати своєму малому наступні вправи:\nстрибати на скакалці в зворотному напрямку;\nстрибати через довгу мотузку – для цієї вправи залучають кілька людей (двоє обертають скакалку, а двоє – стрибають);\nсхрещування рук перед кожним стрибком;\nподвійне прокручування скакалки перед виконанням кожного наступного стрибка.\nЩоб організувати веселу гру зі скакалкою для 5-6 дітей, можна пограти в добре знайому гру під назвою «Рибак». Це популярна гра серед дітей молодшої групи. Батько або педагог стає в коло дітей і починає поступово вертіти скакалкою ( «сіті рибалки»), щоб виловити «рибку». Учасники, які вчасно не підстрибнули, і скакалка торкнулася до їхніх ніг – виходять з гри.\nДля дітей дошкільного віку таку гру ускладнюють – скакалку обертають з більшою швидкістю, піднімаючи її на певну висоту. Іноді процес супроводжується додатковими умовами – стрибки тільки на правій або лівій нозі, стрибки з плесканням в долоні і таке інше.\n19.05.2022р.Реалізуємо освітні завдання за темою “Людина працею славна”(підтема “Місто професій”)\n31.05.2022р. Реалізуємо освітні завдання за темою “Думаю – знаю”(підтема “Турнір знавців”)\n30 Тра, 2022\n02.04.2020 р.- Реалізуємо освітні завдання за темою “Звірі” ( підтема “Дикі тварини нашої місцевості”)\nОрганізація освітнього процесу в умовах воєнного стану / робота методичного кабінету\n29.06.2022р. – КОНСУЛЬТАЦІЯ ДЛЯ ПЕДАГОГІВ “ПРАВИЛА БЕЗПЕКИ ПІД ЧАС НАВЧАННЯ ДІТЕЙ ОСНОВНИХ РУХІВ”\nНавчання осіб з особливими освітніми потребами / СЕРЕДНЯ ГРУПА "ПІЗНАЙКО"\n27.06.2022р. Завдання для дітей з особливими освітніми потребами.\n27.06.2022р. – ПРАЦЮЄМО З ВИХОВАТЕЛЯМИ. ДИДАКТИЧНІ МАТЕРІАЛИ, ЩО ПОЛІПШАТЬ РОБОТУ З ДІТЬМИ-ПЕРЕСЕЛЕНЦЯМИ\n24.06.2022р. – ВЗАЄМОДІЄМО ЗІ СПЕЦІАЛІСТАМИ. ІНФОРМАЦІЙНА БЕЗПЕКА. ЩО ТАКЕ ІНФОРМАЦІЙНЕ «ОТРУЄННЯ» ТА ЯК З НИМ УПОРАТИСЯ\n23.06.2022р. – Запрошую переглянути вебінар “Організація освітньої роботи в розвивальному середовищі дитячого садка”\nМУЗИЧНИЙ КЕРІВНИК РЕКОМЕНДУЄ / Організація освітнього процесу в умовах воєнного стану\n22.06.22р. – Слухання в ігровій формі, вправа “Веселі конячки” А. Потоловський»; артикуляційна пісенька «Спритний коник»\nНавчання осіб з особливими освітніми потребами / Організація освітнього процесу в умовах воєнного стану / робота методичного кабінету\n22.06.2022р. -Щодо забезпечення освіти осіб з особливими освітніми потребами\nОрганізація освітнього процесу в умовах воєнного стану / ПРАКТИЧНИЙ ПСИХОЛОГ РЕКОМЕНДУЄ\n22.06.2022 р.- Ознаки комп’ютерної залежності!\n22.06.22р. – ВПРАВИ ДЛЯ ТРЕНУВАННЯ ДИХАЛЬНОЇ СИСТЕМИ ДІТЕЙ.\n21.06.22р. – Літні музичні розваги з Пташечкою (народна забавлянка “Кашка” – активне слухання музики, пальчикова гра, підспівування; пісня “Пташка” Р.Раухвергера – активне слухання музики, підспівування; вправа “Пташки прилетіли” Ф.Шуберта – активне слухання музики, розвиток загальної моторики та музичного слуху.\nГРУПА ДЛЯ ДІТЕЙ З ВАДАМИ ОПОРНО-РУХОВОГО АПАРАТУ "ДЗВІНОЧОК" / Новини / Організація освітнього процесу в умовах воєнного стану\n29.04.2020р. – МАШИНИ,ЯКІ ДОПОМАГАЮТЬ\nЗвіт директора про роботу в 2021-2022 навчальному році\nОСВІТНЯ ПРОГРАМА КОНОТОПСЬКОГО ДОШКІЛЬНОГО НАВЧАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ (ЯСЛА-САДОК) №1 «ОРЛЯТКО» КОНОТОПСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ НА 2021-2022 Н.Р.\nВеличезне Вам ДЯКУЮ\nКонотопський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1 “Орлятко” Конотопської міської ради Сумської області © 2022. All Rights Reserved.