Урок 1 Тема: Північна Америка. Загальні\nТема: Північна Америка. Загальні відомості. Своєрідність природи материка, пов’язана з його географічним положенням.\nІсторія відкриття та освоєння Північної Америки.\nМета: сприяти розумінню учнями особливостей фізико-географічного положення, берегової лінії материка, засвоєнню знань про історію відкриття та освоєння материка;\nрозвивати мислення учнів, вміння виділяти причинно-наслідкові зв’язки, порівнювати, аналізувати, удосконалювати вміння працювати з картою, додатковою літературою, визначати географічні координати; виховувати інтерес до пізнання нового, комунікативні навички, культуру спілкування.\nОбладнання: стінні фізична карта світу та фізична карта Північної Америки, підручники та атласи для 7-го класу, домашні квіти або сільськогосподарські культури з різних материків, фотографії географічних об’єктів в електронному або друкованому вигляді, проектор (телевізор), додаткова друкована інформація, друкований текст з помилками, друковані діаграми Вена.\nГеографічна номенклатура: миси: Мерчісон, Мар’ято, Принца Уельського, Сент-Чарльз; затоки: Гудзонова, Мексиканська, Аляска; острови: Гренландія, Ньюфаундленд, Великі Антильські (Куба, Гаїті, Ямайка), Малі Антильські, Канадський Арктичний Архіпелаг;\nпівострови: Лабрадор, Флорида, Каліфорнія, Аляска, Юкатан.\nПідготовка учнів до роботи на уроці в цілому та на кожному окремому етапі.\nПеревірити готовність учнів до уроку (наявність атласів, підручників, роздавального матеріалу (друкована інформація про півострови, острови, затоки, течії, діаграма Вена, текст з помилками), лінійок, олівців, ручок тощо.\nМетоди навчання: словесні.\nФорма реалізації методів: бесіда.\nФорма організації діяльності: фронтальна.\n1. У ході гри «Знайди пару».\nУчням пропонують пригадати материки, які вони вже вивчили. Для цього необхідно знайти логічні пари: рослина – материк. Остання культура походить з материка, вивчення якого розпочинається на сьогоднішньому уроці. Додатки А і Б – для вчителя, учням краще показати живі рослини. Нижче наведені можливі варіанти.\nВаріант 1. Звідки вони прийшли на підвіконня?\nФінікова пальма (або узамбарська фіалка, алое, драцена, сансив’єрія (сансив’єра, тещин язик, зозулин хвіст тошо) - Африка (додаток А).\nКордиліна, колеус – Австралія (додаток Б).\nЗігокактус Шлюмбергера, диффенбахія - Південна Америка (додаток Б).\nМох, лишайник – Антарктида (додаток Б).\nТрадескнція, юка - Північна Америка (додаток Б).\nВаріант 2. Звідки вони прийшли до столу?\nКава (для більшої наочності можна взяти у зернах), фініки – Африка.\nАнанас, арахіс, кукурудза, картопля - Південна Америка.\nМатерики, які не дали людству жодної культурної рослини – Австралія, Антарктида.\nКакао, соняшник, томати - Північна Америка.\n2. У ході пояснення вчителя:\nСьогодні розпочинаємо ознайомлення з материком Північна Америка. На вивчення теми відводиться 7 уроків, останній урок – узагальнення. Під час теми на 4 уроці – практична робота 10 «Складання комплексної характеристики однієї з річок материка (за типовим планом).\nТема уроку: Північна Америка. Загальні відомості. Своєрідність природи материка, пов’язана з його географічним положенням. Історія відкриття та освоєння Північної Америки.\nМета уроку: дати характеристику фізико-географічного положення Північної Америки, ознайомитися з історією відкриття материка.\n1. Пригадати загальні відомості про Північну Америку.\n2. Дати характеристику ФГП.\n3. Визначити як ФГП впливає на природу материка.\n4. Описати особливості берегової лінії материка.\n5. Порівняти ФГП Північної та Південної Америки.\n6. Пригадати історію відкриття Північної Америки, детальніше ознайомитись з історією освоєння материка.\n1. У ході розповіді вчителя.\nПівнічна Америка – материк колишніх колоній, проте зараз лише США виробляють 25 % промислової продукції світу, займають 4 місце у світі за площею.\nПівніч материка займає Канада, високорозвинута країна, друга за площею у світі. Ці країни мають значний вплив на економіку та політику світу. Але не лише країни материка мають визначні розміри. У Північній Америці знаходиться найбільший каньйон світу - Колорадо, найбільша карстова печера - Флінт-Мамонтова, частіше за все трапляються торнадо та смерчі, біля берегів розташований Бермудський трикутник.\nПече́ра - природна підземна порожнина, що з'єднується з поверхнею землі одним або декількома отворами. Печери можуть бути заповнені повітрям або іншим газом (здебільшого, радоном або метаном), водою, частково твердими відкладами.\nМабуть, усі чули й про відомий календар майя.\nПід час вивчення теми ми поговоримо про всі ці та інші дива Північної Америки.\nРозповідь вчителя ілюструється фотографіями на екрані (можна використати друковані фото, телевізор).\nIV. Сприйняття та первинне усвідомлення нового матеріалу.\n1. У ході фронтальної бесіди за питаннями.\n- Пригадайте площу Північної Америки.\n- Яке місце за площею Північна Америка займає серед інших материків?\nПерше завдання зараз виконали. Переходимо до 2-го.\n- Пригадайте план характеристики фізико-географічного положення материка.\n1. Положення материка відносно екватора, тропіків, полярних кіл, нульового меридіану.\n2. Координати крайніх точок материка, протяжність материка з півночі на південь, заходу на схід у кілометрах та градусах.\n3. Кліматичні пояси, у яких розташований материк.\n4. Моря та океани, які омивають материк.\n5. Положення материка відносно інших материків.\n2. Прийом «Географічна лабораторія». У ході роботи у парах з картами атласу, текстом підручника. Учні наносять названі об’єкти на контурні карти.\nКожна пара отримує завдання, показує об’єкти на карті, записує розрахунки на дошці (якщо учнів більш 28, то завдання повторюється для декількох пар). Завдання для економії часу заздалегідь роздаються на парти (можна увесь список і назвати номери завдань або розрізати по 1 завданню на парту (пару учнів) (додаток В).\nПоложення материка відносно екватора, тропіків, полярних кіл, нульового меридіану.\nКоординати крайньої північної точки.\nКоординати крайньої південної точки.\nКоординати крайньої західної точки.\nКоординати крайньої східної точки.\nПротяжність материка з півночі на південь у градусах.\nПротяжність материка з півночі на південь у кілометрах.\nПротяжність материка з заходу на схід у градусах.\nПротяжність материка з заходу на схід у кілометрах.\nКліматичні пояси, у яких розташований материк.\nМоря та океани, які омивають материк.\nЗатоки, протоки, які омивають материк.\nТечії, які омивають материк.\nПоложення материка відносно інших материків.\nОтже, зараз виконали 2-ге завдання. Переходимо до 3-го.\n3. Прийом «Проблемне питання». У ході бесіди за питаннями.\n- Як впливає на природу Північної Америки той факт, що її перетинає як Північний тропік, так і Північне полярне коло?\nТро́пік Ра́ка, або півні́чний тропік (також зворотник Рака) - одна з п’яти важливих паралелей, які позначаються на мапах Світу. Позначає найбільш північну широту, на якій Сонце може з’являтися точно в зеніті (у полудень).\nПівні́чне поля́рне ко́ло - одна з п'яти важливих паралелей, які позначаються на мапах Світу. Ця паралель проходить на широті 66° 33′ 39″ (або 66,56083°) на північ від Екватора. Північніше цієї широти знаходиться Арктика, а південніше - північний помірний пояс.\nЦе у великій мірі визначає різноманітність її природних умов: материк лежить у всіх теплових поясах північної півкулі, в усіх кліматичних поясах (крім екваторіального).\nБільшу частину материка займають помірні широти.\n- Як на природу материка вплинула його протяжність з півночі на південь, заходу на схід?\n- Як на природу узбереж впливають теплі та холодні течії?\nНа природу західних узбереж материка впливають тепла Аляскинська та холодна Каліфорнійська течії (поясніть, як саме).\nКаліфорнійська течія (англ. California Current, ісп. Corriente de California) - холодна поверхнева течія в північній частині Тихого океану.\nБіля східних берегів Північної Америки формується найпотужніша тепла течія світу – Гольфстрім, яку називають «трубою теплового опалення Європи». Їй на зустріч рухається холодна Лабрадорська течія, що викликає часті тумани на сході материка.\nЗавдання 3 виконано. Треба попрацювати з картою, щоб більш детально ознайомитися з береговою лінією материка.\n4. У ході роботи у групах з картами атласу, додатковою друкованою інформацією (додаток Г).\nНа відміну від материків тропічних широт, Північна Америка має значно розчленовану берегову лінію.\nЛабрадо́рська те́чія (англ. Labrador Current) - холодна морська течія у північній частині Атлантичного океану.\nТропіки або зворо́тники (від дав.-гр. τροπικός(κύκλος) - поворотний круг) - паралелі, які відстоять на 23°27' на північ і південь від екватора (між тропіком Рака і тропіком Козорога). В день літнього сонцестояння (22 червня) Сонце опівдні в зеніті на північному тропіку, а в день зимового сонцестояння (22 грудня) - на південному.\nТут багато островів, півостровів, заток і проток. Тому завдання по групам: знайти, підписати на контурній карті та показати на стінній карті: І група – півострова; ІІ група – острова; ІІІ група – затоки, течії.\nЯке завдання виконали? (4-те).\n5. У ході роботи з підручником, додатковою друкованою інформацією.\nЯк ви побачили, імена деяких мандрівників потрапили на карту Північної Америки. Зараз час пригадати історію відкриття материка, більш детально ознайомимося з освоєнням Північної Америки.\nУчні опрацьовують стор. 190-191 підручника для 7 кл. загальноосвітніх навчальних закладів/ С.Г. Кобернік, Р.Р. Коваленко. – К.: Навчальна книга, 2007.\n6. Гра «Знайди помилку». У ході роботи над текстом (додаток Д).\nУ 1498 році з італійського міста Палос на пошуки західного шляху в Індію відправилась експедиція генуезця за походженням Христофора Колумба. На своєму шляху флотилія зустріла мало островів та багато «трави» – так було відкрито Саргасове море. 12 жовтня матрос «Пінти» побачив землю, це був власне материк Північна Америка. Проте Колумба не зовсім можна назвати першовідкривачем, бо до нього у Північній Америці побували вікінги.\nУ той час, як Колумб, збирався у свою третю подорож, італійський мореплавець на службі у англійського короля Джон Кабот відкрив у друге (після вікінгів) острів Гренландію.\nСарга́сове мо́ре - район антициклонічного кругообігу вод в центрі Північного Атлантичного океану, обмежений течіями: на заході - Гольфстрімом, на півночі - Північноатлантичною, на сході - Канарською, на півдні - Північною пасатною.\nДжон Ка́бот (англ. John Cabot; канадська вимова: Джон Ке́бот; з народження Джова́нні Кабо́то італ. Giovanni Caboto, близько 1450–1499) - генуезький мореплавець і купець на англійській службі, вперше дослідив узбережжя Канади.\nХристофо́р Колу́мб (італ. Cristoforo Colombo, ісп. Cristóbal Colón, лат. Christophorus Columbus, порт. Cristóvão Colombo або Christovam Colom; між 26 серпня і 31 жовтня 1451, за іншою версією - 1446, ймовірно Генуя, Генуезька республіка - 20 травня 1506, Вальядолід, Королівство Кастилія і Леон) - іспанський мореплавець, першовідкривач Америки (Багамських та Антильських островів, узбережжя Центральної та Південної Америки). Його вважають національним героєм Іспанії попри численні протести жителів країн Південної та Центральної Америки.\nПісля плавання Колумба північна частина материка була захоплена іспанцями. У 1519 році військова експедиція Ернанда Кортеса завоювала державу майя, а у 1520 році вийшла до узбережжя Тихого океану. Тому друга назва Каліфорнійської затоки – море Кортеса.\nКаліфорні́йська зато́ка (ісп. Golfo de California; Mar Bermejo) - затока, що відділяє півострів Каліфорнію від мексиканського узбережжя Тихого океану. Відома також як Море Кортеса (ісп. Mar de Cortes).\nАнглійська колонізація Північної Америки почалась у 1585 році з півострова Лабрадор. А у 1620 році на материк прибули праотці пуритани, які заснували сучасний штат Массачусетс.\nПерші російські поселення в Америці заснував Григорій Шеліхов у 17 столітті. Російська Америка простягалась від Аляски до форту Рос.\nРосійська Америка - сукупність володінь Російської імперії в Північній Америці, що включала Аляску, Алеутські острови, Олександрівський архіпелаг і поселення на тихоокеанському узбережжі сучасних США (Форт Росс).\nНазву Аляска вперше використали російські мандрівники і означає вона «рибне місце». Проте у 1867 році Російська імперія продала Аляску за 14 млн. доларів.\nУ 1492 році з іспанського міста Палос на пошуки західного шляху в Індію відправилась експедиція генуезця за походженням Христофора Колумба. На своєму шляху флотилія зустріла мало островів та багато «трави» – так було відкрито Саргасове море. 12 жовтня матрос «Пінти» побачив землю, це були Багамські або Антильські острови.\nАнти́льські острови́ - архіпелаг в центральній Америці (12-23° пн. ш.); розділені на Великі Антильські острови (Куба, Гаїті, Ямайка, Пуерто-Рико) і Малі Антильські острови (Віргінські, Навітряні і Підвітряні, Тринідад, Тобаго і Барбадос); площа 220 тис.\nПроте Колумба не зовсім можна назвати першовідкривачем, бо до нього у Північній Америці побували вікінги.\nУ той час, як Колумб, збирався у свою третю подорож, італійський мореплавець на службі у англійського короля Джон Кабот відкрив у друге (після вікінгів) острів Ньюфаундленд.\nПісля плавання Колумба південна частина материка була захоплена іспанцями. У 1519 році військова експедиція Ернанда Кортеса завоювала державу ацтеків, а у 1520 році вийшла до узбережжя Тихого океану. Тому друга назва Каліфорнійської затоки – море Кортеса.\nАнглійська колонізація Північної Америки почалась у 1585 році з острова Роанок. А у 1620 році на материк прибули праотці пуритани, які заснували сучасний штат Массачусетс.\nПерші російські поселення в Америці заснував Григорій Шеліхов у 18 столітті. Російська Америка простягалась від Аляски до форту Рос. Назву Аляска вперше використали російські мандрівники і означає вона «китове місце». Проте у 1867 році Російська імперія продала Аляску за 7,2 млн. доларів.\nЯке завдання виконали? (6-те).\n2. У ході роботи над діаграмою Вена.\nПорівняти особливості фізико-географічного положення Північної та Південної Америки.\nУчитель оцінює роботу класу в цілому та окремих учнів. Учні визначають які питання виконані, а над якими треба працювати\nП. 34 читати.\nДоробити контурну карту.\nДоповідь за бажанням (з ілюстраціями), презентація з теми «Рельєф Північної Америки» або інформація про окремі географічні об’єкти, наприклад, каньйон Колорадо, Флінт-Мамонтову печеру, Кордильєри, Аппалачі, землетруси, вулкани, найбільші родовища корисних копалин.\nРослини з Африки\nРослини з Австралії, Південної та Північної Америки\nЗавдання для «Географічної лабораторії»\nПівострови, острови, затоки, течії\n(для роботи по групам з картами атласу)\nВід португальського lavrador — землероб\nІспанською назва означає «квітучий»\nТут розташована колишня столиця майя Чичен-Іца, а назва півострова за однією з версій означає «ми вас не розуміємо»\nНазва, можливо, пішла від ранніх іспанських дослідників, які прийшли на цю землю через гарячі південні області — і називали її «гарячою як духовка» (cali - гаряче, fornia -духовка).\nВперше слово було використане російськими мандрівниками, назва ішла від алеутського слова «аласках» - «велика земля» або «китове місце»\nВікінги назвали його «зелена земля»\nУ 1497 році Джон Кабот назвав цей острів Terra Prima Vista (італійською – «перша побачена земля»). Генріх VII у своєму листі-відповіді до мореплавця назвав острів «нова найдена земля»\nВеликі та Малі Антильські острови\nУ середньовіччі в Європі виникла легенда про острови, які лежать навпроти Португалії. Їх назвали Антілли, тобто «острови навпроти». Коли Колумб відкрив ці острови, то міфічні уявлення європейців переплутались з дійсністю, назва міфічного острова перемістилася на карту\nОстрів названий на честь полярного мореплавця та дослідника. Площа острова становить 478 тис. км2 , що лише в 1,3 рази менше, ніж площа України\nОстрів відкритий англійським полярним дослідником Томасом Сімпсоном у 1838 році та названий на честь англійської королеви\nЗатока названа на честь англійського мореплавця, який відкрив її у 1610 році. Шість-сім місяців на рік затока вкрита кригою, бо у нею входить холодна течія\nЗатока нагадує хижу акулячу пащу, готову проковтнути пливучу до неї необережну рибку — острів Куба. Два могутніх ікла — півострова, які прикрашають цю гігантську шелепу. А ще затоку називають «розпечена сковорода»\nЇї називають море Кортеса. Затока є об’єктом світової спадщини. Тут водиться 891 вид риб, з яких 90 — ендеміки. Тут мешкають і 39 % всіх видів морських ссавців у світі та 33 % видів морських ракоподібних. Затока утворилася близько 5,3 млн. років тому, коли річка Колорадо, внаслідок тектонічних рухів одержала вихід до океану.\nНазва походить від алеутського «китове місце», «китове багатство»\nТечія простягається на 10 тис. км Течія була відкрита у 1513 році іспанською експедицією Понсе де Леона. У 1768 році Бенджамін Франклін зацікавився тим фактом, що поштові кораблі з Англії йдуть до Америки північним шляхом на кілька тижнів довше ніж південним напрямком. Складена ним карта була видана у 1770 році в Англії, у 1778 році у Франції, у 1786 році в Сполучених Штатах Америки. Саме він дав течії назву — «течія із затоки»\n*Таблиці розрізаються вчителем (рядки треба зробити однаковими по висоті, щоб уникнути вгадування), потім учні співставляють назви та описи географічних об’єктів\nІсторія відкриття та освоєння Америки\n(для гри «Знайди помилку»)\nАнглійська колонізація Північної Америки почалась у 1585 році з півостров а Лабрадор. А у 1620 році на материк прибули праотці пуритани, які заснували сучасний штат Массачусетс.\nПерші російські поселення в Америці заснував Григорій Шеліхов у 17 столітті. Російська Америка простягалась від Аляски до форту Рос. Назву Аляска вперше використали російські мандрівники і означає вона «рибне місце». Проте у 1867 році Російська імперія продала Аляску за 14 млн. доларів.\nЕрна́н Корте́с (ісп. Hernán Cortés; *1485 — †2 грудня 1547) — іспанський конкістадор, який у 1519-1521 роках завоював Імперію ацтеків. У 1519 році Кортес вирушив до Табаско, де здобув перемогу в битві з індіанцями. Від переможених він отримав 20 дівчат, серед яких була Малінче, жінка, що відіграла значну роль у завоюванні Мексики. Малінче знала не тільки мову майя, але й мову ацтеків науатль, і завдяки цьому стала перекладачкою й радником. Від Малінче Кортес довідався про багату імперію ацтеків.\nУ середині серпня 1519 Кортес вирушив на Теночтітлан. Дорогою на столицю імперії ацтеків Кортес залучив до свого походу чимало індіанських племен, зокрема тлашкаланців, мешканців сучасного мексиканського штату Тлашкала, затятих ворогів ацтеків.\nІспанці прибули в Теночтітлан із великою армією.\nВелика армія (або Велична армія фр. Grande Armée) - назва дієвої армії I-ї Французької імперії Наполеона Бонапарта котра брала участь у кампаніях з 1805 по 1815-й роки.\n8 листопада 1519 їх мирно, за приписами традицій і дипломатичним кодексом, прийняв правитель ацтеків Монтесума II. Монтесума свідомо дозволив Кортесу увійти в серце своєї держави, сподіваючись довідатися про слабкості супротивника, щоб потім розчавити його. Він подарував іспанцям багато золота, що розпалило їхні апетити.\nУ 1521 році Теночтітлан було зруйновано. У війні проти іспанців загинуло понад 300 000 ацтеків. Нині в центрі Мехіко (Теночтітлану) стоїть пам'ятник останньому тлатоані Куаутемоку. 13 серпня національний день трауру у Мексиці. Врешті-решт, після захоплення 13 серпня 1521 в полон Куаутемока, правителя Теночтітлану, держава ацтеків зникла, й Корес оголосив місто іспанською власністю, перейменувавши його в Мехіко. З 1521 по 1524 Кортес був одноосібним правителем у завойованому місті.\nПершими росіянами, які з боку Сибіру відкрили Аляску (Америку), була експедиція Семена Дежньова у 1648 році.\nСемен Іванович Дежньов, у словниках також зафіксована форма Дежнєв (нар. близько 1605, Великий Устюг - пом. початок 1673, Москва) - російський мореплавець, відкривач нових земель, мандрівник, дослідник Північного та Східного Сибіру, козачий отаман, а також торговець пушниною, перший з відомих европейських мореплавців в 1648 році, на 80 років раніше за Вітуса Беринга, пройшов Берингову протоку, що відділяє Аляску від Чукотки.\nУ 1732 році Михайло Гвоздьов на боті «Святий Гавриїл» здійснив плавання до берегів «Великої землі» (північно-західної Америки), першим з європейців досяг узбережжя Аляски в районі мису Принца Уельського. Гвоздьов визначив координати і наніс на карту близько 300 км узбережжя півострова Сьюард, описав береги протоки і острова, що лежать у ньому.\nПланомірне освоєння Америки розпочав іркутський купець Григорій Шеліхов у 1788 році, з 1799 року почала діяти Російсько-Американська компанія.\nАлеу́тські острови́ - велика група островів (110 великих і багато малих) вулканічного походження, витягнутих дугою впродовж 1 740 км у напрямі від Аляски до Камчатки, розташованих уздовж Алеутського жолобу.\nРосійсько-американська компанія (Россійско-Американська компанія (рос. дорев.)) - напівдержавна колоніальна торгова компанія, заснована Григорієм Шеліховим і Миколою Резановим і затверджена імператором Павлом I 8 (19) липня 1799 р.\nУ 1805 році російські поселення були зруйновані індіанцями, а у 1798 році не стало й Г. Шеліхова. Після руйнування поселення були відбудовані. Проте у 1867 році російські володіння в Америці були продані США за 7,2 млн. доларів.


Статті | Cleaning-carpet.te.ua\nЧистка килимів Тернопіль\n+38 (050) 670 30 44\n+38 (096) 670 30 44\nтел: (0352) 420 620\n18th Січень, 2020 More from Статті\nПравила чищення килима в домашніх умовах\nКилим – річ важка, а також доволі часто делікатна. Щоб не пошкодити ворс під час прання, або чищенні, потрібно знати деякі хитрощі. Щоб швидко і якісно почистити килим в домашніх умовах, необхідно проводити роботи в декілька етапів. Перший етап: чистка. Для початку слід віником змести вели частинки сміття, далі – потрібно пропилососити. Якщо килим не […]\n5th Травень, 2015 More from Статті\nВиди покриттів для підлоги Вишуканий ремонт власного будинку чи квартири, покриття підлоги ламінатом, ковроліном чи гарними ворсистими килимами – це все дуже чудово виглядає у мріях кожного, хто облаштовує своє житло чи робоче місце для працівників. При виборі покриття обов’язково стикнешся з тим, що різноманітність видів та кольорів зіб’є тебе з пантелику. До вашої […]\nЧистка килимових покриттів. Як відбувається цей процес?\nЗагальні поняття про чистку килимів Чистка килимів – це заходи, спрямовані на очищення килимового покриття від різних видів забруднень і запахів з використанням розчинників органічного походження. Плями і забруднення не завжди вдається вивести підручними засобами. Плями на килимі від кави, чаю, вина – завдання, з яким не завжди впорається побутова хімія, принесена з магазину. […]\nЯк правильно чистити килим з довгим ворсом?\nЧистка килимів з довгим ворсом Незважаючи на численну різноманітність підлогових покриттів, доступних в наш час, килими з довгим ворсом залишаються затребуваними, незважаючи на їх відносну вередливість. Таке покриття на відміну від ламінату, ковроліну і невибагливого і легко миється лінолеуму, відмінно підходить для дитячих кімнат, спалень і ванних кімнат. Основними перевагами такої поверхні є: -м’якість; -безпека; […]\nВаші меблі почистять тут!\nЧистка м’яких мебів у Тернополі Х імчистка м’яких меблів у Тернополі – одне з найактуальніших на сьогодні пропозицій на ринку клінінгових послуг. М’які меблі досить швидко брудняться, перебуваючи в активному вжитку. Незалежно від того, в якому приміщенні використовуються м’які меблі, вони все одно втрачають свій початковий вигляд. На практиці, м’які меблі в кафе і ресторанах, […]\nЩо робити, якщо важко вивести плями на килимових покриттях чи меблях?\nПрофесійне виведення плям з килимів та меблів Х імчистка впорається зі всіма цими неприємностями, а також продовжить термін служби килимів чи меблів. Далеко не кожен знає, що на такі роботи, як: хімчистка килимів та меблів, видалення плям існують свої технології, спеціалізоване обладнання, миючі засоби, ефект від яких не може зрівнятися зі звичайним побутовим інвентарем. Помилково […]\nПравила чищення килима в домашніх умовах Січень 18, 2020\nПокриття для підлоги Травень 5, 2015\nЧистка килимових покриттів. Як відбувається цей процес? Травень 5, 2015\nЯк правильно чистити килим з довгим ворсом? Травень 5, 2015\nВаші меблі почистять тут! Травень 5, 2015\n© Cleaning-carpet.te.ua 2019


Главная Коллекция "Otherreferats" Этика и эстетика Взаємодія та взаєморозуміння в контексті етики та культури ділового спілкування\nНерідко можна спостерігати, як під час зустрічі між людьми не встановлюється контакт, через що їхня бесіда не має позитивного продовження, хоча па обговорення проблеми було витрачено багато часу. Чому це так? Тому, що між ними не відбулася взаємодія.\nВзаємодія -- це процес безпосереднього або опосередкованого впливу суб'єктів одне па одного, який породжує причинну обумовленість їхніх дій і взаємозв'язок. Цей процес погребує активності та взаємної спрямованості дій тих людей, які беруть у ньому участь.\nЯкщо кожний учасник виступає як особистість, а не як об'єкт, взаємодія може відбутися на високому рівні моральної культури спілкування. Особистість, спілкуючись, сподівається, що її вислухають, зрозуміють, відгукнуться на її почуття, дадуть відповідь па запитання. Для цього потрібні певні комунікативні, бажано гуманістичні, установки щодо інших людей. Без таких установок відповідної мотивації взаємодії у спілкуванні може і не відбутися.\nВідома класифікація, де основою є кількість суб'єктів, що спілкуються. Якщо суб'єктів двоє, то це взаємодія парна. Якщо суб'єктів багато, то вони можуть взаємодіяти у групі (групова взаємодія), між групами (між групова взаємодія) або суб'єкт може діяти з групою (суб'єктно-групова взаємодія). Цим суб'єктом може бути лідер або будь-який член групи.\nСпільна діяльність у соціальній психології -- це організована система активності індивідів, що цілеспрямовано взаємодіють з метою створення об'єктів матеріальної та духовної культури. Така діяльність неможлива без контактів між людьми і обміну інформацією, думками, оцінками, почуттями тощо. Її важливою рисою є спільна мета та передбачення результату, що відповідав би загальним інтересам і сприяв реалізації потреб кожного з індивідів, які починають взаємодіяти. При цьому важливо спланувати та врахувати "доробок" кожного в кінцевий результат.\nНаші дослідження свідчать, що не кожна діада і не кожна група готові до спільної діяльності, до діалогу. Ця готовність має три компоненти -- мотиваційний, змістовний та операційний. По-перше, у людей може не виникнути бажання спільно працювати, думати або, скажімо, творити щось матеріальне чи духовне. По-друге, вони не знають, як разом працювати і спілкуватися, використовуючи діалог: обидва хочуть виконувати одну й ту саму частину роботи, кожен хоче, щоб діяльність відбувалася саме за його програмою, відповідно до його бачення ситуації і т. ін. І, по-третє, їхні знання, що потрібні в конкретній ситуації, помлію різняться як якісно, так і кількісно. Тому до спільної діяльності треба готуватись. І якщо група має лідера, то кін має це враховувати.\nУ країнах, де керівники фірм прагнуть підняти рівень культури ділового спілкування, розроблюють кодекси честі або норми поведінки працівників. Наприклад, до керівників висуваються такі вимоги: "ставитися до підлеглих з повагою"; "уважно вислуховувати підлеглих, особливо їхні пропозиції", "не обговорювати дії інших людей", "не просити підлеглих робити вам особисті послуги", "не позичати гроші у підлеглих" і т. ін. Спілкування підлеглого з керівником також визначається певними правилами: "до керівника треба ставитися з повагою, у міру демонструючи свою готовність до взаємодії та виконання доручень", "не слід поводитись з керівником занадто запопадливо", "критичне зауваження керівника може мати сенс, і тому варто подумати, де і в чому припущено помилку", "звертаючись до керівника, доцільно вживати ту форму, якою користується більшість співробітників". Спілкування з колегами відповідно до встановлених правил регламентується, наприклад, так: "бути доброзичливим, ввічливим, привітним", "слухаючи уважно співрозмовника, доцільно показувати йому (позою або мімікою) позитивну реакцію на нього", "не обговорювати на роботі свої домашні та особисті проблеми", "не розмовляти голосно, щоб не заважати іншим" і т. ін.\nЯкі якості, вміння допомагають підвищити особистісний вплив? Це, безумовно, компетентність, доброзичливість, енергія, цілеспрямованість, ентузіазм, уміння володіти собою, користуватися різними способами й засобами спілкування. Це, безумовно, й ті моральні норми та правила, які засвоїла особистість: чесність у спілкуванні, справедливість, доброзичливість, щирість тощо (тобто йдеться про моральність людини). Відомо, що нерідко люди в ділових стосунках віддають перевагу моральним чеснотам над професійними якостями. Тому часто більший особистіший вплив на інших має той керівник або навіть спеціаліст, для яких моральні норми поведінки є обов'язковими. Загалом, за даними психологів, найефективнішим у спілкуванні буде керівник, який водночас є і компетентним спеціалістом, і моральною людиною.\nСвоєрідно проявляється, наприклад, у спілкуванні вплив однієї людини на інших через владу. З одного боку, влада -- це можливість впливати на інших, з іншого -- щоб виливати, треба мати владу. Коли одна людина або група людей користуються владою для того, щоб принизити інших, найчастіше кажуть: у них відсутня культура спілкування, і передусім моральна.\nТим, хто прагне до високої культури спілкування, бажано знати, яка інформація підсилює вилив на інших людей, а яка, навпаки, зменшує його. Так, не бажано казати "я -- маленька людина", "у мене не виходить", "у мене мало досвіду", "я не хочу забирати у вас час" і т. ін. Краще сказати: "я -- ще молодий спеціаліст", "мені слід детальніше розібратися в цьому", "я лише розпочав роботу", "мені хотілося б з вами обговорити це питання" і т. ін. У бесіді бажано замінювати фрази на зразок "я повинен" на фрази "я хочу", "я вибираю". У першому випадку людина діє, почуваючи себе приневоленою. Це, звичайно, впливає на її настрій, їй хочеться чинити опір, а це викликає, у свою чергу, відчуття провини. Через це в конкретній ситуації бажано робити вільний вибір, ураховуючи всі обставини, а також настрій, можливості, наслідки і т. ін. Особистісний пилив підвищуватиметься, якщо бажання людини і дійсність збігатимуться. Це дасть змогу їй відчути себе сильною, такою, що хоче й може досягти того, чого бажає.\nВиокремлюють три рівні взаєморозуміння: згоду, осмислення та співпереживання. Під згодою слід розуміти достатньо взаємопогоджені оцінки ситуації та правила поведінки кожного учасника спілкування. Це зовнішній (формальний) рівень взаєморозуміння. Уміння зрозуміти ситуацію і підпорядкувати свої емоції та поведінку до неї та до поведінки інших -- необхідна умова спільної діяльності. Підкоритись розумним нормам поведінки -- перший крок до взаєморозуміння. Однак це не так легко, тому ми часто спостерігаємо неадекватну поведінку людей (у транспорті, магазині, лікарні тощо). Згода як формальний рівень взаєморозуміння проявляється в різних видах спілкування: соціально-рольовому або анонімному, функціонально-рольовому, неформальному.\nВзаєморозуміння як співпереживання передбачає здатність ураховувати стан співбесідника. Той, хто перебуває у збудженому стані, має заспокоїтись, а той, хто перебуває у пригніченому стані, -- активізуватися. Стан людини можна визначити за експресією обличчя, жестами, позою, які дають змогу не лише побачити ставлення людини до співбесідника, а й до інформації, яку він часом намагається приховати. Тому з морального погляду слід розпізнати емоційний стан іншого. Це зробити легше, аніж маніпулювати своїм. Особливого значення розуміння як співпереживання набуває під час неформального спілкування, зокрема сімейно-інтимного. Навіть якщо людина затамувала свою образу, роздратування або любов, вона все-таки плекає надію, що її зрозуміють. К. Станіславський писав, що зрозуміти -- це означає відчути. Щоб досягти взаєморозуміння, кожен має продумати, що він хоче сказати іншому, знайти слова, які б донесли його думку, і розшифрувати інформацію (словесну та несловесну), яку свідомо і несвідомо передав йому інший.\nПід час спілкування люди постійно обмінюються інформацією, Опитування показало, що обмін інформацією -- одна зі складних проблем у роботі з іншими, управлінні ними. Але до свідомості іншої людини потрапляє не вся інформація, яка передається. У результаті досліджень встановлено: якщо всю задуману людиною інформацію прийняти за 100%, то словесної форми набирає лише 90% цієї інформації, людина висловлює лише 80% задуманої інформації. Водночас інша людина вислуховує тільки 70% цієї інформації, а розуміє 60%. У пам'яті ж іншої людини залишається лише 24% задуманої та висловленої інформації.\nПід час спілкування люди осмислюють не лише словесну інформацію. Спостерігаючи за поведінкою одне одного, на основі несловесної інформації й контексту людських взаємин вони начебто "читають" те, що приховано за словами співбесідника (у сфері його мотивації, моральності, свідомого, несвідомого і т. ін.). Взаєморозуміння -- це сфера людських взаємин, де тісно переплітаються пізнавальні процеси та емоції, соціально-психологічні правила та етичні норми. Іншими словами, це не тільки розуміння інформації, її передавання, приймання, а й розуміння іншого як особистості з її потребами, інтересами, установками, переживаннями, досягненнями і поразками, з її бажанням виглядати гідно та привабливо в очах інших, бути значущою фігурою для них і т. ін. Перший з описаних аспектів розуміння дуже важливий у ділових, другий -- у міжособистісних взаєминах, особливо в інтимно-сімейному житті. Той, хто передає інформацію, має знати, що розуміння її іншими залежить від бажання співрозмовника зрозуміти інформацію, що передається, повноти інформації, логіки викладу, вміння стимулювати іншого до думки у процесі приймання та осмислення інформації.\nБар'єри на шляху до взаєморозуміння виникають залежно від характеру комунікації та індивідуальних особливостей людей, які спілкуються. Бар'єрами можуть бути також особливості різних соціальних груп, до яких належать співбесідники, а також їхні соціокультурні відмінності. Аналізуючи факт непорозуміння, варто подумати, які з них треба обійти і які внести корективи у подальше спілкування. Ще важливіше вміти прогнозувати, передбачати виникнення можливих бар'єрів, будувати тактику їх запобігання.\nЯк зазначалося, іноді те, що говорить один, не зовсім розуміє Інший, адже слова (символи) мають не однакове значення для різних людей. Семантичні варіації нерідко спричинюють неправильне розуміння людиною думок іншого. Наприклад, керівник фірми каже підлеглому, щоб віл йому зателефонував з об'єкта, коли в того виникнуть труднощі. Але підлеглий не знає, що керівник мав на увазі, говорячи про труднощі. Він не хотів виглядати в очах керівника некомпетентним, а тому й не зателефонував йому.\nОдні люди прагнуть зрозуміти вчинки, висловлювання, емоції партнера по спілкуванню, інші -- ні. Трапляється й таке, що людина одних партнерів розуміє, а інших -- ні (за принципом: кого хочу -- того і розумію). Це відбувається тому, що деякі люди видаються не вартими її уваги, тому тут до мотиваційного бар'єра додається також моральний. Таку ситуацію інколи можна спостерігати в магазинах, де між покупцями і продавцями виникають антипатія, недовіра. Відчувається, що вони не розуміють одне одного. Звичайно, можна навчити продавця поводитися належним чином, культурно. Але чи можна навчити одну людину любити іншу, зокрема щоб продавець любив покупця? Ідеться про моральні цінності, що характеризують людину загалом і залежать від її сутності. Про любов і повагу до людини свідчать не слова "Чим я можу допомогти Вам?", а уважне, терпляче, щире ставлення. Адже покупець у першому випадку зрозуміє, що на нього тиснуть, відтак у нього зростає внутрішній опір, а в другому випадку він, навіть якщо і не планував робити покупку, зробить її.\nЗвичайно люди реагують не на те, що відбувається, а на те, що вони сприйняли. Тому особливості сприймання інформації можуть стати бар'єрами на шляху до взаєморозуміння. Відомо, що люди сприймають інформацію вибірково залежно від своїх потреб, інтересів, емоційного стану і характеру ситуації. Життєвий досвід у кожного є унікальним, неповторним. Тому навіть якщо людина має велике бажання бути зрозумілою й добирає найточніші слова, немає гарантії, що співрозмовник зрозуміє -- хай він у цьому й зацікавлений -- усю інформацію точно й повністю. Це буває навіть тоді, коли люди перебувають у близькому контакті. А та людина, яку не розуміють, починає поступово віддалятися від партнера, при ньому втрачається близькість у стосунках.\nБез двостороннього осмислення інформації та ситуації неможливо П зрозуміти. Тут, як і при сприйманні мови, важливо, щоб інтелектуальні рівні, види мислення партнерів не надто різнилися. Якщо ж з одного боку знаходяться співрозмовники - теоретики, а з іншого -- практики, то вони не завжди порозуміються. Або, скажімо, один із партнерів має високий рівень мислення, а інший -- низький. їм також рідко вдається знайти такі слова й докази, які були б переконливими для обох.\nПідвести людей, які прагнуть до взаєморозуміння, може й пам'ять. Ніхто з нас не може бути впевнений у тому, що він завжди зберігає в нам'яті й може відтворити всю інформацію, що надійшла до нього. Люди це знають, проте в конкретних ситуаціях їм здається, що пам'ять підводить не їх, а партнерів ("я точно пам'ятаю, що я..."). Тому слід, зокрема, в ділових стосунках записувати найважливішу інформацію, а то й підписувати документи, де відмічати основні положення та рішення, висловлені думки.\nПо-різному поводяться, спілкуючись, чоловіки й жінки. Чоловіки більше уваги приділяють змісту спілкування, а жінки -- безпосередньо процесу. Чоловіки, як правило, слухають уважно 10-15 секунд, а потім починають розмірковувати над тим, що самі хочуть сказати, тобто вони нерідко не вислуховують співбесідника до кінця, не прагнуть з'ясувати, чи правильно його зрозуміли. Жінки, на відміну від чоловіків, бачать в особі співбесідника особистість, розуміють її почуття. Чоловіки активніше відстоюють свою позицію, а жінки легше піддаються переконанню і спокійніше сприймають чужу думку. Успіх значною мірою залежить від рівня культури спілкування співбесідників, від знання ними психології особистості, вміння враховувати їх при доборі засобів спілкування. Цей висновок стосується також спілкування між людьми різних національностей. Орієнтація на загальнолюдські моральні цінності, самобутність, унікальність кожного народу сприяє встановленню взаєморозуміння, громадянської злагоди і християнської любові. Ще в XVI ст. видатний французький філософ-мораліст М. Монтень писав, що різні звичаї народів не скінченні у своїх проявах, і скрізь вони мають обґрунтування. Неврахування таких звичаїв нерідко сприймається як відхилення від розуму.\nБар'єрів на шляху до злагоди, взаєморозуміння між людьми багато, їх треба вчасно розпізнавати, попереджати і долати. Це те негативне, що знижує ефективність спілкування та взаємодії між людьми. Водночас наука й практика пропонують певні способи і засоби, які сприятимуть успіху у взаєморозумінні та взаємодії.\nЩоб досягти під час спілкування взаєморозуміння, необхідно враховувати не лише потреби, інтереси, установки іншого, а й думати про те, як він ставиться до ваших потреб, інтересів, установок, якими він бачить ваші індивідуальні особливості, як інтерпретує ваші емоційні реакції й думки. Іншими словами, рефлексія у процесі взаєморозуміння -- це подвоєне, дзеркальне взаємовідбиття суб'єктами спілкування одне одного. Ідентифікація як механізм дещо схожа на емпатію -- так зване афективне "розуміння", що зводиться до проникнення в переживання іншої людини. Розрізняють три складові емпатії: емоційну, що ґрунтується на механізмі наслідування моторних і афективних реакцій іншої людини; когнітивну, яка базується на інтелектуальних процесах; прогностичну, що проявляється як здатність людини передбачати афективні реакції іншого в конкретних ситуаціях.\nНауковці робили спроби описати механізми досягнення взаєморозуміння через певні прийоми. В їх основу було покладено формування нової спільної мови, намагання поступитися партнерові та діалог незалежних. Спільна мова -- це найпоширеніший прийом, зокрема, для створення нової групи або сім'ї. Мова, яку конструюють двоє, сприяє їхньому об'єднанню та вияву самосвідомості. Щоб сформувати спільну мову, досягти взаєморозуміння в значимих позиціях, важливо вміти гнучко змінювати свою думку, бути різним -- наполегливим і люблячим, веселим і серйозним. Щоб при цьому скоріше зрозуміти іншого, інколи варто відтворювати його поведінку, слова, інтонації, жести тощо. Це є свідченням того, що людину чують, ставляться до неї уважно та серйозно. Це допомагає уподібнитися іншому. Якщо ж з певних причин творчість у виробленні спільної мови відсутня, застосовуються інші прийоми взаєморозуміння -- намагання поступитися іншому і діалог незалежних. Реалізація стратегії "поступитися іншому" передбачає, що той, хто стає на цей шлях, готовий відмовитися від якихось своїх інтересів, звичок заради спільної мети.\nреферат "Взаємодія та взаєморозуміння в контексті етики та культури ділового спілкування" скачать\nДругие документы, подобные "Взаємодія та взаєморозуміння в контексті етики та культури ділового спілкування"


Слідами апокрифів: Успіння Пресвятої Богородиці – Матеріал для проповіді (Чернетки)\nСлідами апокрифів: Успіння Пресвятої Богородиці\nЧи міститься якась доля правди в апокрифічних розповідях про Успіння Богородиці? Чи це просто благочестиві християнські легенди?\nЧи дійсно Мати Божа була похована у підніжжя Оливної гори і коли це сталося?\nЯка причина мовчання отців перших століть?\nПротягом перших трьох століть Отці Церкви зберігали повну мовчанку стосовно останніх днів Богородиці, її Успіння, погребіння і взяття на небо.\nСвятий Єпіфаній Кіпрський (310-403) написав 377 року: “…пошукай у Святому Письмі… не знайдеш нічого про смерть Марії, навіть того, чи померла вона взагалі, ні того була вона чи не була похована”. Спираючись на відсутність інформації Єпіфаній робить висновок: “Бог в силах зробити все, що Він хоче. Жоден не знає її кінця”.\nПочинаючи з п’ятого століття з’являється низка апокрифів, що розповідають різні версії Успіння Богородиці.\n489 року сірійський єпископ Яків Серугський (451-521) на соборі в Nisibis представив свій поетичний виклад Успіння: Богородицю поховали на Оливній горі коло Єрусалима; Іоан Богослов, який був господарем дома, де разом із ним жила Богородиця, поклав її у кам’яному гробі; Ісус Христос, оточений яскравими хмарами особисто забрав її з Собою.\nЗ середини п’ятого століття збереглися свідчення про шанування гробу Богородиці у підніжжя Оливної гори в Єрусалимі. При цьому жоден паломник четвертого і навіть початку п’ятого столітть не згадує цього місця.\nКоптський текст, який приписують Олександрійському Патріарху Діоскору (444-451) містить першу згадку про “церкву св. Марії на полі Іосафата”, в Кедронській долині коло підніжжя Оливної гори.\nПерший Єрусалимський Патріарх Ювеналій свідчив про наявність гробу Марії в Єрусалимі. В одній із своїх проповідей Іоан Дамаскін говорить, що під час Халкедонського Собору Ювеналій мав аудієнцію в імператриці Пульхерії. Коли цариця запитала про мощі Богородиці, єпископ відповів що, згідно з Єрусалимськими переданнями, тіло Марії було поховане в Гефсиманії, у присутності всіх апостолів, крім апостола Фоми, що мав найдовшу подорож і тому прибув на два дні пізніше. Коли на прохання Фоми, на третій день після погребіння, апостоли відкрили гріб, там була пусто. Тому мощей Богородиці немає. В такому разі цариця просила надіслати до Константинополя поховальні пелени і останній одяг Богородиці, що і було виконано Ювеналієм. Вважається, що саме Ювеналій збудував першу церкву на честь Богородиці на місці її погребіння у долині Кедронській.\nЄ кілька версій перебігу подій Успіння Богородиці. Одна з них стверджує, що її автором був Іоан Богослов, інша приписується учню Іоана – Мелитону Сардійському і третя видуманому папі Evodius (можливо папі Evaristus, 99-108, про якого казали, що він був родом із Палестини). Частина оповідок не мають чіткого авторства, або його не можливо визначити. Різниться і місце події. Одне передання говорить, що Марія жила на Сіоні, інше – у власному домі у Віфлеємі, ще інше в домі своїх батьків. Одні тексти стверджують, що Іоан Богослов був із нею, інші, що він вже перебував в Ефесі й чудом повернувся до Єрусалиму. Є й інші відмінності у дрібних деталях. Проте, не зважаючи на всі різниці, в головному різні версії єдині. Спробуємо їх узагальнити:\nПресвята Богородиця подовгу молилася в тих місцях де ступали ноги її Божественного Сина і мріяла побачити Його знову. Одного разу їй явився ангел і сповістив, що через три дні вона спочине і буде забрана на небо. В залог істинності своїх слів ангел лишив сяючу пальмову гілку райського дерева із повелінням нести її перед погребальною процесією.\nБогородиця запросила близьких людей, щоби попрощатися з ними. Допоки апостоли чудесним чином прибували до Єрусалиму, Діва Марія прийняла ванну, одягнула новий одяг і лягла на ліжко. Апостол Іоан Богослов з’явився першим і, почувши від Богородиці вістку про її скоре з’єднання з Сином, почав готуватися до погребіння. Один за одним прибували апостоли, щоби проститися з Богородицею. Оточивши одр Божої Матері, вони молилися і співали псалми. Цієї миті у сяючих одежах і в оточенні сонму ангелів явився Спаситель і забрав душу Богородиці до раю.\nАпостоли понесли тіло Богородиці до нового гробу у підніжжя Оливної гори. Іоан Богослов, єдиний з апостолів, що лишався дівственником, ніс пальмову гілку перед процесією. Багато Єрусалимлян залишали свої справи і приєднувалися до процесії. Така урочистість розлютила одного зі священиків Єрусалимського Храму, який із злоби намагався перевернути мари з тілом, але був миттєво вражений Богом. Побачивши дію Божу, священик перелякався, розкаявся і почав умовляти апостолів про допомогу. Після молитви руки священика зцілилися, він благоговійно поцілував ступні Пресвятої Богородиці та навернувся до християнства.\nВ долині Йосафата апостоли поклали тіло Пресвятої Богородиці на кам’яне ложе в третій і найдальшій печері гробу, завалили вхід до гробу каменем і протягом трьох днів молилися перед ним. Третього дня явився апостол Фома. Щоби Фома міг попрощатися з Богородицею, учні Христові відкрили двері гробу, але тіла Богоматері вже не було. Дякуючи Богові апостоли повернулися до своїх справ.\nЯк ми вже говорили, усі апокрифи про Успіння Пресвятої Богородиці датовані не раніше п’ятого століття. Така точка зору була без-альтернативною аж до 1971 року, коли видатний археолог і францисканський чернець отець Bellarmino Bagatti надрукував своє дослідження “The church from the circumcision: History and archaeology of the Judaeo-Christians”. Протягом життя він вивчав віру юдео-християнських громад, що вірили у Христа але не залишали віри своїх батьків. Ці громади не змішувалися з християнами-з-язичників і виокремлювалися в секти.\nКоли отець Bellarmino Bagatti досліджував один із найдавніших рукописів про Успіння Пресвятої Богородиці, який зберігається у Ватиканській Бібліотеці за номером Codex 1982, зробив досить несподіване відкриття. Богослов’я на якому будувався текст було настільки не-православним, що воно не могло бути датованим п’ятим століттям. Такий текст міг бути написаним лише до Нікейського Собору 325 року. В четвертому столітті деякі описи, що були в апокрифі, визнані святими Отцями єретичними: явлення Христа у вигляді Ангела, пальмова гілка з Раю, “сходинки на небо”, “сім небес”, таємничі тексти “небесних книг”, “таємне знання”. Разом із тим, це були звичні символи юдео-християнських громад першого і другого століть. Таким чином Bagatti визначив, що подібні апокрифічні передання походили з середовища цих виокремлених юдео-християнських сект кінця другого, початку третього століття, були записом усних передань, а отже могли містити правдиве зерно.\n1971 року, коли отець Bagatti надрукував своє дослідження, навряд чи можна було уявити, що буквально через рік, воно знайде цілу низку археологічних підтверджень. 7 лютого 1972 року Єрусалим зазнав шторму й потопу майже Біблійного масштабу. Пересохлий потік Кедрон перетворився на бурхливу ріку, водограями заливаючи усі низини на своєму шляху. Безжальні струмки води затопили гробницю Богородиці.\nКрипта, де було покладено тіло Божої матері знаходиться під землею. З надземної частини храма до неї ведуть 48 широких кам’яних сходинок. Підземна церква має форму хреста і в ній знаходиться мармурова Кувуклія – невелика каплиця, трохи більше ніж 2×2 м. Затопило все. Два грецьких монахи загинули, намагаючись спасти храмове добро від потопу.\nКоли шторм закінчився і брудну воду відкачали, виявилося, що струмки води змили віковий намул разом із штукатуркою, відкривши первісні стіни. Кувуклія і цілий печерний комплекс потребували суттєвих ремонтно-реставраційних робіт. Але перед тим, вирішили провести археологічні дослідження. Розкопки доручили отецю Bellarmino Bagatti. З’ясувалося, що гріб Богородиці був частиною юдейського цвинтарного комплексу першого століття і, на відміну від багатьох інших гробів того періоду, складався з трьох частин. Вченого вразила, точність з якою передання змальовувало особливості цього гробу. В рукописі “Transitus”, що його знайшов англійський вчений Agnes Smith Lewis у бібліотеці монастиря св. Катерини на горі Синай (надрукований 1902 р.), ангел говорить: “Того ранку візьміть тіло Діви Марії і йдіть з Єрусалиму по дорозі, яка іде долиною, з цього боку Оливної гори, де є печери: великий внутрішній грот, всередині вхід до наступної печери, з тої печери є вхід до ще одної невеличкої печери із ложем зі східного боку. Ідіть і покладіть Благословенну Діву на це ложе”.\nЧерез потоп мармурове покриття з ложа, на якому пізніше було облаштовано вівтар, довелося зняти. Ложе виявилося висіченим із каменя і було частиною первісної стіни. Його ширина між 28 і 30 інчів, довжина між 72-80 інчів – досить велике, щоби покласти на нього жінку. Покоління паломників відсікали напам’ять часточки від цього ложа, тому його поверхня понищена і зараз закрита склом.\nОлександрійський Патріарх Євтихій говорить, що: “Цар Феодосій збудував церкву в Гефсиманії, в Єрусалимі, де є гріб Богородиці”. Залишається не зрозумілим Феодосій І (379-395) чи Феодосій ІІ (408-450), але з впевненістю можна сказати, що до Халкидонського Собору (431) храм вже стояв. За часів імператора Маврикія (582-602) церкву над криптою перебудовано і розширено, а кувуклію відрізано від залишків породи, подібно до Храму Гробу Господнього. Протягом століть верхня частина храма зазнавала руйнувань, нижня частина з криптою і кувуклією збереглася неушкодженою.\nАрхеологічні дослідження Гробу Пресвятої Богородиці демонструють, що апокрифічні передання містять зерно правди. Принаймні в їх основу покладена автентична усна традиція, що потім обросла додатковими деталями. Залишається відкритим питання: чому ж протягом перших трьох століть Отці Церкви зберігали повну мовчанку стосовно останніх днів Богородиці, її Успіння, Погребіння і взяття на небо, а шанування Гробу Матері Божої почалося лише з початком п’ятого століття?\nРяд дослідників говорять про своєрідну змову мовчання. Справа в тому, що християни-з-юдеїв важко змішувалися з християнами-з-язичників. Невеликі місцеві громади юдеїв, що одночасно зберігали віру батьків і вірували у Божественність Ісуса Христа, діяли від самого дня П’ятидесятниці. Стосунки з бувшими язичниками були напруженими, про що читаємо в книзі Діянь Апостольських. Свою роль відігравав і традиційний імперський антисемітизм.\nПісля придушення Другого Юдейського повстання (Бар-Кохби 132-135), євреям заборонили селитися в Єрусалимі. Саме місто римляни зруйнували дощенту та відбудували наново за власним смаком, назвавши Елія Капітоліна. Бувший Єрусалим заселили не-євреями, частина з яких були або стали християнами. Віруючі мали свою церкву та ієрархію.\nЧастина християн також залишила Святе місто, перебравшись до Галилеї, Дамаску та інших міст, переважно берегами Середземного моря. Проте, частина християн-з-юдеїв лишилася. Збудоване римлянами місто займало площу сучасного Старого Міста. Таким чином південна частина гори Сіон де традиційно жили християни-з-юдеїв не входила до Елії Капітоліни. Оскільки вони не брали участі у Юдейському повстанні, ставлення до них було м’якшим. Їм дозволяли жити на Сіоні та відвідувати Єрусалим.\nТаким чином у Єрусалимі та навколишніх поселеннях християни-з-язичників існували паралельно з християнами-з-юдеїв. При цьому громади не спілкувалися. Християни-з-юдеїв не бажали підпорядковуватися Єрусалимському єпископу з язичників, натомість, виокремились у своєрідну секту. Християни-з-язичників, у свою чергу, підозрювали їх у єресі й тому оминали.\nНа початку третього століття християнський квартал на Сіоні був обнесений стіною або парканом. Між містом і християнським кварталом були “плантації огірків”, принаймні так згадують Євсевій, Єпіфаній та Ієроним. Pilgrim of Bordeaux у своїх дорожних нотатках 333 року згадує стіну навколо гори Сіон.\nЦілий ряд священних місць, що шанувалися християнами Єрусалиму, залишалися у приватному володінні та користуванні християн-з-юдеїв. Ними не ділилися, вихідців з язичників туди не допускали. Була своєрідна змова мовчання, що стосувалася не лише діючих місць зібрання християн, як, наприклад, Сіонська Горниця, але і місць, що не були у володінні громад. Коли цариця Олена прибула до Єрусалиму в пошуках Хреста Господнього, наштовхнулася на опір “юдеїв”, які згоджувалися показати місця святинь лише після жорстоких тортур.\nПісля едикту Римського Імператора Феодосія, 391 року, яким християнство проголошувалося державною релігією, всі не православні згромадження опинилися по-за законом, а юдео-християнські молільні місця силоміць були підпорядковані Єрусалимському єпископу, вихідцю з язичників. Таким чином Сіонська Горниця і Гробниця Богородиці опинилися в центрі уваги християнського світу і стали об’єктами паломництва.\nАпокрифічні Діяння Іоана (зазвичай датуються другим століттям і приписуються диякону Прохору, який згадується в Діяннях Апостольських (6:5)) натякають на Успіння Богородиці. Текст починається з того, що апостоли збираються в Гефсиманії і вирішують розійтися по світу проповідувати Євангеліє, як і заповідав Господь. Апостол Петро говорить: прийшов час це зробити “тому, що Мати всіх нас, відійшла вже з цього життя”. Таким чином автор говорить що Успіння Богородиці відбулося 42 року.\nЦя дата збігається з найдавнішим (принаймні на думку віденського історика Церкви Hans Forster) списком Transitus. Коптський пергамент збережений у Відні за номером каталога P. Vindob. K.7-589 датується дев’ятим століттям, але, вочевидь, є копією значно давнішого текста. Такий висновок Forster зробив через простоту текста, примітивне богословське наповнення та іменування Марії “Дівою” замість “Богородицею”, що стало загально-обов’язковим з четвертого століття. Текст досить точно датує етапи життя Богородиці: “Діва народила Еммануїла, живого Бога. Того часу вона була приблизно 13 років. Він прожив 33 роки з іменем Ісус Христос, допоки Його не розп’яли. Коли вони розпинали Господа Ісуса, Діві було 48 років”. Якщо Богородиця народилася 8 вересня 19 року до Р.Х. і народила Спасителя 5 р. до Р.Х., то в час пологів їй дійсно було 13 років. Під час розп’яття Спасителя тридцятого року, їй дісно було 48.\nРукопис продовжує: “Вона прожила одинадцять з половиною років після Воскресіння Господа нашого Ісуса Христа. Загалом 60 років. Після Вознесіння нашого Спасителя, пішла разом із апостолами проповідувати Євангеліє. Зрештою, Дух Святий привів її назад до Єрусалима. Бо прийшов її час померти… Це сталося, ввечері двадцятого Тобі (п’ятого місяця єгипетського календаря), на заході сонця”. В перерахунок на Юліанський календар це 16 січня або 29 січня Григоріанського календаря. Цього дня Коптська Церква дотепер святкує Успіння Пресвятої Богородиці. Забрання тіла Богородиці до Раю копти відзначають 206 днів пізніше – 22 серпня. Те що Богородиця спочила ще до виходу апостолів на проповідь, Крім “Діянь ап. Іоана”, підтримує Transitus папи “Evodius”.\nПроте ми маємо справу з різними переданнями. Крім тих, які стверджують, що Мати Божа спочила 42 року у шістдесятирічному віці, ряд передань говорить, що вона прожила значно довше, спочила принаймні після того як апостоли розійшлися на проповідь. При цьому цих передань така кількість, що ігнорувати їх не можливо. Крім великої кількості передань, в них різниться час Успіння. Сирійська традиція говорить, що Пресвята Діва спочила 16 років після виходу апостолів на проповідь. Ряд латинських перекладів говорить що вона дожила до 72-х років. Псевдо-Мелітон говорить, що вона спочила через 22 роки після Воскресіння Христового. Найдавніше повне Житіє Богородиці, “Life of the Virgin”, авторство якого приписують Максиму Сповіднику, говорить, що вона померла у 80 років.\nСпроби історичної реконструкції привели ряд дослідників до думки, що можливою датою Успіння Пресвятої Богородиці був 48 рік. Логіка приблизно наступна: коли в 42 році апостоли розходилися на проповідь, домовилися зустрітися в Єрусалимі “сьомого року”; Суботній рік належав Господеві і припадав на 47/48рр., тому апостоли, як і всі благочестиві юдеї, зібралися в Єрусалимі. Пресвята Богородиця, разом і Іоаном Богословом, повернулася з Ефесу раніше інших апостолів. Їй було 65 років, досить багато за стандартами того часу. Ймовірно, вона спочила у невеличкому будинку, що належав Іоанну Богослову на горі Сіон. Зараз на цьому місці церква Успіння Пресвятої Богородиці та німецьке бенедиктинське абатство в Єрусалимі. Будинок знаходиться за межами стін Старого міста, близько Сіонських воріт Єрусалима, поруч із Світлицею Тайної Вечері. Іполит Фівейський у сьомому столітті записав: св. Іоан “забрав святу Марію до будинку на горі Сіон, до часу її взяття на небо”; цей будинок придбав його старший брат апостол Яків “на спадщину, що лишилася від їх батька Зеведея”.\n1983 року отець Bargil Pixner розкопав залишки цього будинку під новим крилом монастиря. Оскільки будівництво абатства, на той час, було вже завершено, матеріали розкопок публічно не демонструються. Варто зазначити, що будинок був досить скромним. Жили в ньому люди хоч і бідні але побожні. Зокрема знайдено маленький мікве – водний резервуар для обмивання тіла з метою очищення від ритуальної нечистоти. Цікаво, що в одній з найдавніших версій Transitus Mariae говориться, що діставши вістку від ангела про скору кончину, Богородиця “прийняла ванну і одягнула новий одяг”.\nПоховання Богородиці у підніжжя Оливної гори також видається цілком вірогідним. Коло цього місця, у дворі церкви Сліз Господніх, знайдено один з найдавніших юдео-християнських цвинтарів. Дехто стверджує, що ця ділянка належала родині євангелиста Марка, а потім була передана у володіння християнської громади Єрусалима.\nАрхеологія не може дати чітку відповідь на питання: що сталося з тілом Пресвятої Богородиці? З певністю вчені можуть сказати лише одне: якимось чином воно зникло з поверхні Землі.\nДоводи надзвичайно прості. Якби мощі Богородиці існували – вони були би найбільшою святинею християнської Церкви. Протягом двох тисячоліть віруючі вшановували тисячі різних реліквій. Частина з них належали Богородиці: риза, пояс, мофорій, погребальні пелени, волосся, молоко, сорочка, гребні, обручка, камені з гробу Марії та її будинку в Назареті, пелюшки якими вона обгортала Христа після народження і інше. Ніколи і ніде не було навіть найменшої частки мощей Богородиці. Більше того, їх навіть не намагалися підробити. Протягом середньовіччя продаж фальшивих часточок мощей був досить звичним явищем. Сьогодні, інтернет-оголошення також пропонують сотні різних святинь, зазвичай без жодних сертифікатів. Серед усіх підробок, як колись так і тепер, мощей Богородиці не буває, бо їх просто не існує.\nТому, нам лишається вірити так, як вірили апостоли і учні Христові. Святий Єпіфаній Кіпрський, слова якого ми привели на початку, висловив це так: “Бог в силах зробити все, що Він хоче”. Доля Матері Божої в руках її Божественного Сина.


У давні часи гри називали комп'ютерними, тому що в основному вони запускалися саме на персональних комп'ютерах. Зараз же їх найчастіше називають відеоіграми, тому що існує набагато більше платформ, які дозволять вам насолодитися тією чи іншою грою. Наприклад, мова йде про консолях, таких як PS або Xbox, які в останнє десятиліття здобули неймовірну популярність і цілком здатні конкурувати з персональними комп'ютерами. Особливістю консолей є те, що ви можете грати тільки з допомогою геймпада, в той час як основними пристроями введення для комп'ютера є миша і клавіатура. Але при цьому випускаються найрізноманітніші геймпади, які ви можете підключити до USB-порту вашого ПК, щоб спробувати зіграти в улюблені ігри не з клавіатури, а з використанням джойстика. Але який же гаджет вибрати? У даній статті буде розказано про дуже хороший гейспад Defender Game Racer X7. Природно, це далеко не найпопулярніша модель, проте для тих геймерів, які не хочуть видавати величезні суми на спеціальні висококласні джойстики, але при цьому все ж хочуть отримати високу якість, це чудова опція. Defender Game Racer X7 – це геймпад, який дасть вам шанс насолодитися улюбленими іграми в новій формі.\nВ першу чергу необхідно поглянути на те, що взагалі являє собою геймпад Defender Game Racer X7 який буде розглядатися в деталях в цієї статті. Це провідний джойстик, який має цілих дванадцять кнопок, а також два стіки для більш точного контролю персонажа або курсору в грі. Якщо ви є геймером зі стажем, то вам має бути назва фірми Defender, так як вона виробляє найрізноманітніші пристрої для комп'ютерів, починаючи з мишок і клавіатур і закінчуючи різноманітними геймпадами. Найпопулярнішою серією джойстиків у них, природно, є Game Racer, до якої і відноситься розглянута модель. Проте з усіх моделей, які є у цій серії, рекомендується вибрати саме Defender Game Racer X7 так як цей геймпад володіє деякими цікавими особливостями, але при цьому не має найвищу ціну.\nГеймпад Defender Game Racer X7 – це геймпад, який підключається до персонального комп'ютера за допомогою порту USB, що робить його використання неймовірно зручним. Він виглядає дуже стильно, так що ви можете не турбуватися про те, що хтось побачить у вас не Xbox контролер і подумає, що ви просто не можете собі дозволити. Цей джойстик підтримує всі відомі режими введення в комп'ютерних іграх, тому ви можете спокійно використовувати його, на відміну від багатьох старих моделей, які або взагалі не підтримуються в нових комп'ютерних іграх, або вимагають великої кількості маніпуляцій. У випадку з цим геймпадом вам знадобиться всього лише встановити поставляється в комплекті або вільно скачуваний в інтернеті драйвер. Defender Game Racer X7 сумісний з усіма сучасними комп'ютерними іграми і працює на всіх актуальних операційних системах, починаючи з Windows 7.\nОтже, тепер ви маєте загальне уявлення про те, що являє собою цей геймпад. Тому прийшов час поглянути на кілька важливих деталей, які вам обов'язково потрібно вивчити перед покупкою. Цей геймпад має дванадцять кнопок: чотири кнопки дії, два бампера, два бустера, а також системні кнопки, такі як «Назад», «Турбо», «Старт» і «Очистити». Зліва, як і в більшості геймпадів, ви виявите зручний пульт керування напрямком руху. Ну і, звичайно ж, тут є два стіка, які дозволять вам більш детально контролювати руху, а також розширять можливості в грі, наприклад, дозволять вам більш зручно цілитися. Дуже приємним доповненням є функція вібрації, яка додає гостроти відчуттів ігрового процесу. Що вже говорити про згаданому вище режимі «Турбо», який робить управління персонажем в шутері набагато більш зручним і ефективним. Окремо варто розповісти про покритті джойстика, яке є прогумованим. Завдяки цьому досягається ефект зчеплення, так що геймпад не буде ковзати у вас в руках. Також варто відзначити рифлену поверхню стіків для ще більшого зчеплення і ергономічну форму контролера, завдяки якій вам буде дуже зручно не тільки тримати джойстик в руках, але і використовувати його в ігровому процесі.\nОкремо варто розповісти про ціну на Defender Game Racer X7 так як це одне з головних достоїнств даного пристрою. Багато геймпади коштують ціле багатство, тому люди думають, що їм краще продовжувати грати за допомогою миші та клавіатури, щоб не витрачати на таку велику суму. Але в дійсності вам знадобиться менше тисячі рублів, щоб придбати дану модель. У більшості магазинів ціна на цю модель знаходиться між 900 і 1000 російських рублів. На жаль, останнім часом знайти такий геймпад непросто, тому що в багатьох магазинах його немає в наявності, але якщо вам пощастить його побачити, то обов'язково придбайте його, так як ви не пошкодуєте про цю купівлю.\nВідгуки про Defender Game Racer X7 в інтернеті можна знайти дуже різноманітні і численні, і в більшості своїй вони є позитивними, так що ви можете без сумнівів його купувати. Але якщо вам все ж потрібні певні докази, то в цій статті ви знайдете основні пункти відгуків про геймпад, причому як позитивних, так і негативних. У своїх відгуках користувачі переваги цього геймпада в основному записують його низьку ціну та високу для такої ціни якість. Вони відзначають дійсно ефективне і приємне на дотик покриття і підтримку всіх ігор, а також повна відсутність необхідності додаткових налаштувань. Якщо звертати увагу на деякі недоліки, про які слід знати перед покупкою, то до них можна віднести трохи занадто тугі важелі (бампери і бустери), а також занадто чутливі стіки. Крім того, деяких людей не влаштовує довжина кабелю, що становить трохи менше двох метрів.


Португалія визнала Голодомор геноцидом | Історична правда\nПро це повідомляє "Європейська правда" із посиланням на сайт парламенту Португалії.\nВ ухваленому документі португальський парламент засуджує Голодомор в Україні у 1932-1933 роках визнає його геноцидом з боку "тоталітарного комуністичного режиму Сталіна".\n"Висловити солідарність з народом України і визнати (Голодомор – ред.) геноцидом, що призвів до загибелі близько 7 мільйонів українців у 1932-1933 роках в Україні", – йдеться у тексті резолюції.\nСесійна зала Асамблеї Республіки Португалія\nТакож у тексті рішення йдеться про те, що парламентарі Португалії закликають "засудити всі форми тоталітаризму і злочини проти людства, такі як ті, що сталися у тридцяті роки в Україні".\nПортугалія стала першою країною, парламент якої схвалив постанову про визнання Голодомору геноцидом після того, як у грудні минулого року Верховна Рада України закликала до цього кроку демократичні держави. На цьому наголошує Українська служба ВВС.\nСпілка українців Португалії у своєму повідомленні про постанову парламенту назвала це рішення перемогою української діаспори.\nВодночас голова Спілки українців Португалії Павло Садоха зазначив, що кілька тижнів тому парламент у Лісабоні підтримав заяву фракції комуністів, яка засудила рішення України в межах декомунізації заборонити діяльність КПУ.\nРаніше президент України Петро Порошенко звернувся до нижньої палати німецького парламенту Бундестагу із закликом визнати Голодомор актом геноциду проти українців.\nГолодомор в Україні 1932—1933 років офіційно визнали геноцидом українського народу 16 країн: Австралія (2003/2008), Ватикан (2001, 2003), Грузія (2005), Еквадор (2007), Естонія (1993), Канада (2003/2008), Колумбія (2007),Латвія (2008), Литва (2005), Мексика (2008), Парагвай (2007), Перу (2007), Польща (2006), Португалія (2017), Угорщина (2003), Україна (2006)\nНизка країн в офіційних зверненнях засудили Голодомор як акт винищення людства, вчинений тоталітарним сталінським режимом або вшанували пам'ять його жертв: Андорра (2009), Аргентина (2007), Бразилія (2007), Іспанія (2007), Італія (2004, 2007), Словаччина (2007), США (2003, 2006, 2008), Чехія (2007), Чилі (2007).\nУ листопаді 2003 року 58-ма сесія Генеральної асамблеї ООН ухвалила "Спільну заяву з нагоди 70-ої річниці Великого голоду 1932—1933 років", де він визнавався національною трагедією українського народу. За ухвалення Спільної заяви проголосували 64 держави-члени ООН, у тому числі Росія.\n28 квітня 2010 року Парламентська асамблея Ради Європи схвалила резолюцію про вшанування пам'яті загиблих в результаті Голоду 1932—1933 років в Україні та інших республіках колишнього Радянського Союзу, вшанувавши пам'ять загиблих від голоду і засудивши жорстоку політику сталінського режиму. ПАРЄ також зазначила, що "в Україні, яка постраждала найбільше від насильницької колективізації, Голодомор був визнаний геноцидом рішенням Верховної Ради".\nТеми: історія України, XX сторіччя, Голодомор, СРСР, УСРР, репресії, комунізм


Різдво Пресвятої Богородиці. Друга Пречиста - М-Студіо – новини Закарпаття\nГоловнаКультураРіздво Пресвятої Богородиці. Друга Пречиста\nРіздво Пресвятої Богородиці. Друга Пречиста Сьогодні, 21 вересня, за церковним календарем відзначають Різдво Пресвятої Богородиці. В народі його називають Другою Пречистою. Це перше з дванадцяти головних церковних свят. Велике православне свято, присвячене народженню Пресвятої Діви Марії, щороку відзначається у вересні. У православ’ї воно належить до числа дванадесятих, тобто є одним із дванадцяти найважливіших після Великодня свят. Друга Пречиста також традиційно вважається […]\nСьогодні, 21 вересня, за церковним календарем відзначають Різдво Пресвятої Богородиці. В народі його називають Другою Пречистою. Це перше з дванадцяти головних церковних свят. Велике православне свято, присвячене народженню Пресвятої Діви Марії, щороку відзначається у вересні. У православ’ї воно належить до числа дванадесятих, тобто є одним із дванадцяти найважливіших після Великодня свят. Друга Пречиста також традиційно вважається і жіночим святом. Вважається, що молитви до Пресвятої Богородиці майбутніх матерів про здоров’я та щастя дітей у цей день мають особливу силу.Різдво Пресвятої Богородиці відзначається як свято справжньої радості. Християни йдуть до храмів, де відбуваються урочисті богослужіння. У молитвах вони звертаються до Богородиці й просять у неї захисту і благословення.Закарпатці у такий день обмінюються щирими побажаннями про здоров’я, добробут та мир.\nДруга ПречистаРіздво Пресвятої Богородицісвятоцерква


Джерела і основні групи забруднюючих речовин гідросфери Росії - Екологічні основи природокористування - Підручники для студентів онлайн\nДжерела і основні групи забруднюючих речовин гідросфери Росії\nЧиста вода була і залишається найбільшою цінністю на Землі. Одна з найбільш переконливих теорій походження життя, гіпотеза академіка Опаріна, стверджує, що життя зародилося у воді, тобто найпростіші організми, що утворилися в воді, в процесі еволюції стали більш організованими істотами. Науці ще не відомо таке жива істота, яка могла б обходитися без води. Світовий океан, як колосальне скупчення води, сприяє життя на Землі. Тим більше що основний відсоток кисню на Землі відтворюють не ліси, а синьо-зелені водорості, що мешкають в океані.\nСудячи з фотографій, зроблених з космосу, нашій планеті більше підійшла б назва "Оксан". Вище вже було сказано, що 70,8% поверхні Землі вкрито водою. Як відомо, на Землі три основних океану - Тихий, Атлантичний і Індійський, але антарктичні і арктичні води теж вважаються океанами. Тихий океан за своєю площею перевершує всі материки, разом узяті. Ці п'ять океанів є не відособлені водні басейни, а єдиний океанічний масив з умовними межами. Російський географ і океанограф Ю. М. Шокальский назвав всю безперервну оболонку Землі Світовим океаном. Це сучасне визначення. Але, крім того, що колись все материки піднялися з води в ту географічну епоху, коли всі континенти вже в основному склалися і мали обриси, близькі до сучасних, Світовий океан опанував майже всією поверхнею Землі. Це був Вселенський потоп. Свідоцтва про його дійсності як геологічні і біблійні. До нас дійшли письмові джерела - шумерські таблички, розшифровки записів жерців Давнього Єгипту. Вся поверхня Землі, за винятком деяких гірських вершин, була покрита водою. У Європейській частині нашого материка водяний покрив досягав 2 м, а на території сучасного Китаю - близько 70-80 см.\nСвітовий океан є місцем проживання величезної кількості рослин, риб і морських тварин, у тому числі ссавців. За найскромнішими підрахунками, вага всіх живих організмів у Світовому океані досягає 60-70 млрд т. У верхніх шарах океану (глибина до 500 м) мешкає понад 100 тис. Видів з 150 тис. Морських тварин. При цьому в одному літрі води верхнього 10-метрового шару мешкає більше ніж 500 тис. Примірників одноклітинних мікроскопічних організмів, а на глибині 200 м - трохи більше 200 організмів.\nОкеани володіють величезними запасами корисних копалин. Сама морська вода містить майже всі хімічні елементи, але багато хто з них - в таких низьких концентраціях, що вартість їх вилучення набагато вища за вартість видобутку тих же елементів на суші. З морської води в промислових масштабах витягують лише деякі речовини, а саме: звичайну кухонну сіль, магній і бром.\nСіль отримували з моря з глибокої давнини. В даний час близько 33% світового видобутку солі припадає на частку морської води.\nМагній - незамінна складова легких сплавів, застосовується в авіа- і ракетобудуванні. У 1939 р англійцями був розроблений технологічний процес відділення магнію у формі гідроксиду після змішування з морською водою вапна. В даний час магній, що отримується з морської води, складає більше 60% його щорічного світового виробництва.\nБром - елемент, необхідний для фотографії, фармацевтичної промисловості та виробництва високооктанового бензину, - також в значній мірі добувається з води.\nКрім ресурсів, укладених в самій воді, істотну кількість мінералів дає експлуатація океанського дна, і більшу частину їх видобувають поблизу берегової лінії або в мілководних зонах континентального шельфу. Пісок, гравій і вапняк, використовувані в будівництві, отримують з пляжів або з прибережних вод. Важливе значення також набуває видобуток матеріалів з морського дна на мілководді. Навколо Японії відсмоктують по трубах підводні залізовмісні піски. Близько 20% вугілля Японія добуває з підводних шахт. Над покладами вугілля споруджують штучний острів і бурять стовбур, що розкриває вугільні пласти. Починаючи з 1962 р ведуться розробки алмазного гравію поблизу берегів Намібії. З дна Мексиканської затоки за допомогою перегрітої води витоплюється сірка. Сірчане родовище було відкрито там при пошуках нафти.\nНафта і газ є найважливішими видами мінеральної сировини, що видобувається на морському дні, і, не дивлячись на труднощі, вже зараз близько 20% світового видобутку нафти припадає на морські розробки, і в міру виснаження нафтових родовищ на суші, ця частка буде зростати. Нафта, крім того, служить сировиною для нафтохімічної промисловості, що виробляє пластмаси, синтетичні волокна і безліч інших органічних сполук, в тому числі ліків, пестицидів і детергентів. В даний час ефективно ведуться підводні розробки на вельми значних глибинах.\nШироко застосовуються способи видобутку вугілля, нафти і газу з морського дна, де товщина твердого покриву до покладів тонше, ніж на поверхні землі, і це дає можливість людині більш дешевими засобами отримати корисні копалини. Сучасний рівень цивілізації і технологій був би немислимий без тієї дешевої і рясної енергії, яку надають нам нафту і газ, що видобуваються з дна морів і океанів. У той же час в Каспійському морі, на узбережжі Арабських Еміратів і в багатьох інших місцях практично знищений природний ландшафт, знівечена берегова лінія, забруднена атмосфера і винищені флора і фауна.\nВирішити проблему енергетичної кризи на морських і океанічних узбережжях допомагають електростанції, що працюють на енергії припливів і відливів. За допомогою прибою працюють млини. Існують проекти, завдяки яким не потрібно пристрої гребель, цих страшних тромбів на річках для накопичення води, в тому числі питної, і перестане загрожувати необхідність пристрою обвідних каналів; льодовики Північного океану можуть напоїти пустелі.\nДо пори до часу людина ставився до океанів з благоговінням і страхом, а потім почав скидати у воду всілякі відходи - тверді, рідкі та газоподібні.\nПід забрудненням водойм слід розуміти зниження їх біосферних функцій і економічного значення в результаті надходження в них шкідливих речовин.\nОдним з основних забруднювачів води є нафта і нафтопродукти. Нафта може потрапляти у воду в результаті її природних виходів в зоні залягання, але основні джерела забруднення пов'язані з людською діяльністю: нафтовидобутком, транспортуванням, переробкою та використанням нафти як палива і промислової сировини.\nТоксичні синтетичні поверхнево-активні (миючі) речовини серед продуктів промислового виробництва займають особливе місце по своєму негативному впливу на водне середовище і живуть в ній живі організми. Вони знаходять все більш широке застосування в промисловості, на транспорті, в комунально-побутовому господарстві. Концентрація цих з'єднань в стічних водах, як правило, становить 5-15 мг / л при ГДК 0,1 мг / л. Ці речовини можуть утворювати у водоймах шар піни, особливо добре помітний на порогах, перекатах, шлюзах. Здатність до піноутворення у цих речовин з'являється вже при концентрації 1-2 мг / л.\nУ переліку забруднювачів необхідно назвати метали (ртуть, свинець, цинк, хром, олово, марганець і ін.), Радіоактивні елементи, отрутохімікати, що надходять з сільськогосподарських нулів, стоки тваринницьких ферм.\nРозширене виробництво і застосування отрутохімікатів призводить до забруднення водойм як в результаті прямого внесення отрутохімікатів при обробці водойм для боротьби з шкідниками, так і в результаті надходження води, що стікає з поверхні оброблених сільськогосподарських угідь, при скиданні в водойми відходів підприємств-виробників, а також в результаті втрат при транспортуванні, зберіганні і частково з атмосферними опадами.\nПоряд з отрутохімікатами сільськогосподарські стоки містять значну кількість добрив (азоту, фосфору, калію), внесених на поля. Крім того, великі кількості органічних сполук азоту і фосфору потрапляють зі стоками тваринницьких ферм, а також каналізаційними стоками. Підвищення концентрації органічних речовин в грунті також призводить до порушення біологічної рівноваги в водоймі. Спочатку в такому водоймищі різко збільшується кількість мікроскопічних водоростей. Зі збільшенням кормової бази зростає кількість ракоподібних, риб та інших водних організмів. Потім, у міру зменшення запасів їжі, відбувається масове відмирання організмів, що веде до максимального витрачання запасів кисню на їх окислення і накопичення сірководню. Склад води у водоймі змінюється настільки, що він стає непридатним для існування будь-яких організмів.\nНе менш небезпечним є теплове забруднення водойм. Електростанції та промислові підприємства нерідко скидають в водойми підігріту воду, що призводить до порушення сталості внутрішнього середовища водойми. Серед несприятливих наслідків, які супроводжують це явище, слід назвати порушення процесів самоочищення, зміна кількості вільного кисню, збільшення агресивності токсичних домішок, порушення біологічної рівноваги.\nУ забрудненій воді з підвищенням температури починають бурхливо розмножуватися хвороботворні мікроорганізми і віруси. Потрапивши в питну воду, вони можуть стати джерелом інфекційних захворювань.\nУ ряді регіонів важливим джерелом прісної води є підземні води. Раніше вони вважалися найбільш чистими. В даний час в результаті господарської діяльності людини, здатності деяких забруднень проникати в грунт і впливати на всі оболонки біосфери, багато джерел підземної води перестали бути безпечними. Нерідко їх забруднення настільки інтенсивно, що вода в них не придатна для пиття.\nЛюдство споживає на свої потреби величезна кількість прісної води. Основними її споживачами є промисловість і сільське господарство. Найбільш водоємні галузі промисловості - гірничодобувна, сталеливарна, хімічна, нафтохімічна, целюлозно-паперова і харчова. Вони споживають близько 70% всієї води, що витрачається в промисловості. Головний же споживач прісної води - сільське господарство: на нього іде 60-80% усієї прісної води.\nУ сучасних умовах значна кількість прісної води витрачається на комунально-побутові потреби.\nОбсяг споживаної на ці цілі води залежить від регіону і рівня життя, складаючи від 3 до 700 л на одну людину на добу. У Москві, наприклад, на одного жителя витрачається понад 700 л, що є одним з найвищих показників у світі.\nАналіз водокористування за 5-6 минулих десятиліть показує, що щорічний приріст безповоротного водоспоживання, при якому використана вода втрачається для природи, становить 4-5%. Очевидно, що при збереженні таких темпів споживання і з урахуванням приросту населення та обсягів виробництва досить скоро людство може вичерпати всі запаси прісної води.\nОбмежені запаси прісної води ще більше скорочуються через їх забруднення. Головну небезпеку становлять стічні води (промислові, сільськогосподарські, побутові), оскільки значна частина використаної води повертається у водні басейни у вигляді стічних вод.\nПрактично всі поверхневі джерела водопостачання на території Росії в останні роки піддаються забрудненню. Особливо несприятлива ситуація із забезпеченням населення доброякісною питною водою склалася в Бурятії, Дагестані, Калмикії, Приморському краї, Архангельській, Калінінградської, Кемеровської, Курганській, Томській, Ярославській областях.\nСеред основних річок Росії найбільшими екологічними проблемами характеризуються Волга, Дон, Кубань, Обь, Єнісей. Вони оцінюються як "забруднені". Їх великі притоки - Ока, Кама, Томь, Іртиш, Тобол, Міусс, Исеть, Тура - оцінюються як "сильно забруднені".\nОсновними джерелами забруднення поверхневих і підземних вод є:\n- Підприємства чорної і кольорової металургії; обсяг зворотних вод становить 11 934 млн м 3 ;\n- Нафтопереробна промисловість; підприємствами галузі в водойми скидаються нафтопродукти, сульфати, хлориди, солі важких металів;\n- хімічна промисловість; у водойми скидаються азот, хром, цинк, сірководень і ін .;\n- легка промисловість; основне забруднення водойм відбувається від текстильного виробництва і процесів дублення шкір;\n- Побутові стічні води - це вода з кухонь, туалетних кімнат, душових, лазень, їдалень, пралень.\nЯк вже говорилося, до числа найбільш шкідливих хімічних забруднень ставляться нафта і нафтопродукти. Збиток, нанесений акваторії Азовського моря, екології у Керченської протоки в результаті загибелі в 1995 р теплохода "Доту", був оцінений в 7 млн дол.\nВибух нафтової платформи, що стався 20 квітня 2010 року у 80 км від узбережжя штату Луїзіана в Мексиканській затоці, став однією з найбільших техногенних катастроф у світовій історії за негативного впливу на екологічну обстановку. У товщі вод Мексиканської затоки виявлено плями нафти (одна пляма довжиною 16 км товщиною 90 м на глибині до 1300 м).\nЗабруднюють моря фанові і господарсько-побутові стічні води судів. У Північному морі виникла реальна загроза загибелі фауни і флори через забруднення нечистотами, що виносяться з материка річками. Поховання рідких і твердих радіоактивних відходів в море є потенційно небезпечними.\nУ розвитку екологічної ситуації на території нашої країни є досить повчальні приклади, коли наслідком бездумного, неприпустимо безвідповідального ставлення до природи є загибель цілої території. З цієї точки зору підтверджується правота вчених, які пояснюють виникають екологічні проблеми тим, що їх створила людина при очевидній нестачі наукових знань про основні закономірності розвитку навколишнього середовища, фізичної сутності природних процесів і динаміці їх змін, викликаних антропогенними факторами.\nОдним з повчальних прикладів недотримання закону цілісності навколишнього середовища є деградація екосистеми Приаралья. Поштовхом до порушення сформованого екологічної рівноваги в системі Аралу було різке зменшення притоку прісної води, що виникло в результаті діяльності людини. З 1960-х по 1980-і рр. приплив води в Арал зменшився з 60 км 3 до 20-30 км 3 . У 1990-і рр. приплив води склав уже 5 км 3 . Це призвело до прискореного обміління і осолонені водойми. Рівень Аралу знизився більш ніж на 15-16 м.\nЗміна лише одного компонента середовища привело до деградації всієї екосистеми Аральського моря і прилеглих територій:\n- Обсяг вод Аралу зменшився більш ніж на 65%;\n- Площа водойми скоротилася на 45%;\n- Середня глибина зменшилася на 43%;\n- Солоність вод зросла майже в 3 рази.\nУ зв'язку з цим в басейні Аралу різко зросла континентальність клімату; збільшилася кількість днів з пиловими бурями; виріс винос солей з осушеного дна; в 1990 р з площі 29 ТОВ км 2 було винесено близько 90 млн т пилу і солей. Зниження рівня водойми призвело до кардинальної перебудови природних ландшафтів навколишніх територій, на яких відзначається тенденція прогресуючого опустелювання. Спостерігається деградація ґрунтів, рослинності і тваринного світу, значно знизилася ефективність сільського господарства. Різко знизилася врожайність бавовнику та інших культур, в 2 рази зменшилася продуктивність пасовищ, скоротився збір лікарських трав.\nЗниження продуктивності грунтів призвело до посиленого застосування мінеральних добрив, пестицидів і т.д.\nВсі зазначені процеси позначилися на зміні народонаселення Приаралья. За останні десятиліття в цьому регіоні смертність зросла більш ніж в 15 разів. При загальної високої захворюваності населення переважають онкологічні захворювання. Захворюваність на рак стравоходу зросла в 7-10 разів; жовчнокам'яну хворобу - в 5 разів.\nПорушення біологічної рівноваги в екосистемах призводить до активізації хвороботворних мікроорганізмів, зростання інфекційної захворюваності внаслідок порушення процесів самоочищення води і грунту. У Приаралье захворюваність на черевний тиф зросла в 20 разів.\nВсе це є ілюстрацією того, як екосистема, основу якої становив водойму, яка перебувала в динамічній рівновазі, під впливом антропогенних факторів прийшла в дестабілізувати стан і повністю деградувала.\nЯк вже було сказано, Росія відчуває на собі значне екологічне тиск з боку сусідніх держав. Не є винятком і акваторія Росії.\nПевний екологічний ризик представляють Норвезьке і Нордкопское течії, які постачають забруднювачі з Північного і Норвезького морів в Баренцове морс. Північне морс протягом майже 200 років служить для розвинених європейських країн в якості загальної звалища відходів, серед яких найбільш небезпечні радіоактивні відходи, що скидаються Францією. З Атлантики в Арктику морськими течіями переноситься широкий спектр забруднюючих речовин, від побутових відходів до радіонуклідів. Кінцевим пунктом цієї міграції є Карське море.\nВодні маси Баренцева моря формуються за рахунок Аляскинского течії, що сприяє його забруднення нафтопродуктами з Аляскинского шельфу.\nАналогічна ситуація складається і з Цусимским плином. Воно забезпечує винос вод з Жовтого і Східно-Китайського морів і створює загрозу Примор'я за рахунок китайсько-корейських і японських джерел екологічного ризику.\nУ морські акваторії Атлантичного океану і Каспію направляється основний річковий стік з найбільш освоєної території Росії і з аналогічних територій західних і південно-західних її сусідів. Це надає відчутну екологічне навантаження на Каспійське і Азовське моря.\nПонад 35% сухопутних кордонів Росії проходять по річках і озерах, половина яких припадає на Китай. Приплив річкових вод в Росію в три рази перевершує їх відтік, що створює відповідну екологічне навантаження.\nЗміна нормальних показників води тягне за собою зміну її продуктивності як середовища проживання, унеможливлює її використання людиною, вона стає непридатною для побутових, сільськогосподарських і промислових потреб. У зв'язку з цим заходи але збереженню поверхневих і підземних вод Росії є життєво необхідними.


Столиця громадського туалету: як у Токіо з проблеми створили архітектурні родзинки – Travel News\nTravel News / Туризм / Столиця громадського туалету: як у Токіо з проблеми створили архітектурні родзинки\nЗагалом у проєкті заплановано 17 об’єктів. Розпочали його реалізацію у 2020 році.\nОдна ванна кімната повністю активується голосом та виглядає як космічний корабель. Інша – має форму “мультяшного” грона грибів. Обидві конструкції зробили з прозорих вікон, які стають мутними під час використання вбиральні. Ще є “Прогулянка в лісі” та “Дім”, проста біла коробка та трохи космічний куб.\nSkyUp Airlines запускає польоти з Києва до ще одного міста Польщі


Закарпатський форум "Уж Форум" - Показати повідомлення окремо - Куди "здавати" нелегальних мігрантів?\nТема: Куди "здавати" нелегальних мігрантів?\nКуди "здавати" нелегальних мігрантів?\n15.04.2009, 07:29 Залишайте свої коментарі, реєстрація необов'язкова\nЗ початку року задокументовано чотири групи переправників нелегальних мігрантів. Порушено п’ять кримінальних справ. Є й одна кримінальна справа за фактом торгівлі людьми, чого не було в попередні роки.\n- На жаль, проблема з нелегальною міграцією вирішується в державі на незадовільному рівні, - вважає полковник Кононенко. - На Закарпатті немає жодного приймальника-розподільника для «нелегалів», найближчий аж у Луцьку. А це півтисячі кілометрів, на що потрібні затратити кошти на бензин, відрядження міліціонерів тощо. Аби депортувати на батьківщину, скажімо, громадянина Сомалі, необхідно близько 2000 доларів на квиток. Де міліція візьме такі кошти? Держава теж не виділяє. Тому пріоритетним для міліції залишається документування організаторів та перевізників, а не затримання самих нелегалів. Я мав на цю тему розмову з головою Закарпатської ОДА Олегом Гаваші, і ми дійшли згоди, що необхідно готувати звернення до Президента та Прем’єра.\nВикрито й низку резонансних злочинів економічного спрямування, в тому числі тяжких і особливо тяжких. Зокрема, за 70 злочинами збитки становлять 100 тисяч гривень, у 8 випадках - понад мільйон!\nМіліція Закарпаття працює на належному рівні. Про це свідчать і показники, і факти. Ми - на доброму рахунку у Міністерстві внутрішніх справ. Але, як зауважив керівник ГУМВС, робота міліції його не повністю задовольняє. Не розкрито згадане вбивство бізнесмена в Ужгороді, резонансні злочини попередніх років: збройний напад на "Брокбізнесбанк" в Ужгороді, вбивство сім'ї Яцути і таксиста Пастеляка. Але робота над розкриттям цих злочинів триває.


До уваги власників та користувачів земельних ділянок на яких розташовані водойми! » Чигиринська районна державна адміністрація Чигиринська районна державна адміністрація\nГоловна » Інформація » До уваги власників та користувачів земельних ділянок на яких розташовані водойми!\nПротягом останніх років в річках та акваторії Кременчуцького водосховища в заплавах та в підвідних каналах в спекотний літній період спостерігається масове цвітіння синьо-зелених водоростей в товщі води. Під «цвітінням» води розуміють інтенсивний розвиток водоростей у товщі води, у результаті чого вона приймає різне забарвлення. У прісних водоймах літом «цвітіння» води частіше всього спричиняється синьо-зеленими водоростями, що погіршує гідробіологічний стан водойми і викликає структурні зміни в екосистемі.\nДля запобігання «цвітінню» водойм необхідно забезпечити навколо них оптимальне поєднання лісових насаджень та луків, здійснювати комплекс заходів з припинення скидання до водних об’єктів неочищених стічних вод, а людству взяти за основу загальноєвропейську практику і відмовитись від використання фосфатовмісних миючих засобів.\nПросимо вжити заходів власниками та користувачами земельних ділянок, на яких розташовані водойми щодо недопущення заморів риби (розчистки каналів, поглиблення русел та проведення меліоративних робіт) та забезпечення екологічної безпеки в районі.


родовжимо звертати увагу калуських чиновників, громадськості та усіх читачів на проблемні ділянки вулиць, до яких ще не дійшли руки «Калушавтодору» та «Міськсвітла»...\nЗавершуючи фоторейд проспектом, не можна оминути увагою проїзд повз магазин «Адамас» і далі, петляючи дорогою поміж будівлями, огинаючи дев’ятиповерхівку №8 і до крамниці «Кузен» та автостоянки, що поряд з нею. Що найперше впадає у вічі: різнотипова забудова, захаращені пустирі, розбите асфальтне покриття та відсутні тротуари. Новобудови сусідують з напіврозваленими і закинутими хатами. Найгіршою та найскладнішою і для автівок, і для пішоходів є ділянка дороги, яка зигзагоподібно із суцільними поворотами огинає згадуваний дім на проспекті Лесі Українки, 8. Тут проїзна частина дороги особливо вузька, а тротуар по обидва боки повністю відсутній. З однієї сторони, прямо під вікнами будинку, до самої дороги підходять грядки, розбиті мешканцями. З протилежної – впритул розкинувся пустир, хаотично порослий деревами та чагарником. Автомобільний рух на цій ділянці останніми роками пожвавішав, адже транспортні засоби рухаються цією дорогою в напрямі вулиці Малицької та до автостоянки біля «Кузена». Дорожнє полотно під будинком №8 – у жахливому стані, буквально яма на ямі. І це при тому, що ямковий ремонт тут проводився не так вже й давно – у 2015 році, якраз напередодні останніх місцевих виборів. Найгірше тут почуваються пішоходи: матері з дитячими візочками, пенсіонери, школярі… Часто їм доводиться просто маневрувати дорогою поміж автівками, які також петляють, оминаючи численні ями. Водії, розуміючи, як непросто пішоходам у цій ситуації, часто пригальмовують і терпляче пропускають людей, які змушені йти дорогою, бо їм просто нікуди зійти з неї – або на грядку, або в кущі. Добре хоч вуличне освітлення є, але й воно оновилося тут тільки після однієї з аварій, яка трапилася у темну пору доби.\nЗаступник начальника управління житлово-комунального господарства Калуської міської ради Тарас Фіцак, який якраз займається благоустроєм, регулярно коментує наш фоторейд та дає відповідні роз’яснення. Ось і зараз на запитання, чи буде прокладено пішохідний тротуар перед будинком №8 на проспекті Лесі Українки, він відповів так:\n– Зараз немає навіть проекту такого об’єкта. Люди просто не звертаються до нас з цим. Місцева депутатка також ніде не піднімає це питання. Очевидно, все всіх влаштовує.\nЗалишається дивуватися, як наші люди можуть ось уже майже три десятиліття сміливо й відчайдушно ходити прямо по дорозі, бо відсутній тротуар, і при цьому не вимагати його прокладання. Хоча б з одного боку. Дев’ятиповерхівку за №8 на проспекті звели ще наприкінці 1980-х років. Тоді це все робилося абияк, про тротуар «забули» або дорожники на ньому просто «зекономили».\nАналогічна ситуація і навколо однотипного будинку №2 на вулиці Каракая. Тут також дорога йде без тротуару. Люди ходять проїзною частиною до торговельного центру «Терези» повз санстанцію і далі аж до райлікарні. Мало того, що вулиця тут прокладена не для пішоходів, так ще й після «Терезів» і до перехрестя з вулицею Пекарською вона постійно звужується. Особливо вузькою дорога стає там, де по обидва боки від неї стоять одноповерхові приватні будинки старої забудови. Тротуари відсутні. Пішоходам тут немає можливості навіть в разі небезпеки відскочити від автівок, що мчать повз них. Адже з однієї сторони вулиці паркани ідуть суцільною мурованою стіною й впритул підходять до дороги. З протилежного боку, здається, є можливість облаштувати тротуар, але одне приватне обійстя також впритул поставило огорожу у вигляді дерев’яного штахетника. Саме у цьому місці пішоходам найважче долати шлях, якщо по дорозі в цей момент їдуть автомобілі.\nТарас Фіцак прокоментував ситуацію так:\n– Тротуар можна облаштувати на цій ділянці вулиці тільки з боку магазину «Терези», там, де парна сторона нумерації будинків. Але все «вперлося», за його словами, в небажання одного з власників приватного сектору йти назустріч громадській потребі. Мешканці, мовляв, навідріз відмовляються посувати той самий штахетник, щоб дати можливість дорожникам прокласти тротуар. Колись сюди навіть виїжджала комісія на чолі з першим заступником міського голови Галиною Романко. Члени комісії ледь не гуртом вмовляли власників будинку дати згоду на прокладання пішохідної доріжки та пересунути паркан, але ті не дослухалися.\nГотуючи фотоматеріали, ми опинилися якраз поблизу цього будинку №16 на вулиці Каракая. І не могли не поцікавитися у його власників, чому ті не хочуть погодитись перенести паркан зі штахетника та відкрити шлях до облаштування тротуару. Як з’ясувалося, у цьому будинку мешкає родина Дідошаків. Господиня обійстя сказала, що вони з чоловіком розуміють, що тротуар необхідно прокласти, бо ходити вулицею дійсно небезпечно. І навіть згідні не стояти цьому на заваді, хай навіть і доведеться пересунути штахетник на метр вглиб їхнього подвір’я. Але оскільки вони вже пенсіонери, то нехай це буде зроблено силами комунальників міста.\nЗ радісною новиною, що Дідошаки погодилися дати дозвіл на переміщення паркана, ми знову подзвонили Тарасові Фіцаку. Він відповів, що тепер можна це питання виносити на координаційну раду з безпеки руху. Потім воно буде представлено мерові міста, який повинен дати дозвіл на виділення коштів. Після цього це рішення має затвердити сесія міської ради. Буде розроблено відповідний проект, і аж тоді розпочнуться безпосередні роботи. Сподіваємося, що міська влада разом з дорожниками не будуть довго тягнути з цим.\nА те, що це необхідно зробити якомога швидше, стає зрозуміло, коли бачиш, як на цій ділянці дороги з одностороннім рухом автомобілі спокійно і нахабно їздять в обидва боки, що підсилює небезпеку як для водіїв, так і для пішоходів. Дорожній знак, що забороняє проїзд по Каракая з боку вулиці Пекарської, водіями часто ігнорується. Якщо раніше його брутально викопували та викидали, то тепер деякі автомобілісти на нього просто не звертають уваги. Адже проїзд по Каракая в бік центру значно коротший і швидший, ніж об’їзд по вулиці Українській.\nПро те, як водії у цьому місці порушують правила дорожнього руху, ми переконалися, просидівши в «засаді» з фотоапаратом на куті з боку вулиці Пекарської. За якихось 10 хвилин дві іномарки прошмигнули під знак «Проїзд заборонено». Що кумедно, в обох автівках за кермом знаходилися особи жіночої статі. Як кажуть, білявка за кермом – про правила забудь. Невже це справді так, і калуські панянки взяли собі за правило їздити без правил?\nА тепер серйозно. Завершуючи черговий фоторейд вулицями Калуша, хочеться подякувати Тарасові Фіцаку за його коментарі та роз’яснення, окремим громадянам за їхню свідому громадську позицію й за те, що підказують нам теми для досліджень. А також особливо «подякувати» директору КП «Калушавтодор» Миколі Барченку за його відверте небажання спілкуватися з журналістами.