Научно-методический центр - Наукові та народні орнітоніми: аналіз походження\nУ світовій фауні відомо близько 8600 видів птахів, з них на Україні – близько 416.\nУ ранньому дитинстві ми вперше знайомимось з представниками дивного тваринного світу і на все життя запам`ятовуємо їх імена. Але мало хто з нас у дорослому віці задає питання: «Чому їх так називають?» Адже походження багатьох назв тварин не можна пояснити простою мотивацією їх значення. Якщо назви таких тварин, як широконіска, шилохвіст, горихвістка, костогриз, снігур, рябчик тощо мотивовані іншими словами (широкий і ніс, шило і хвіст, горить і хвіст тощо) і тому цілком зрозумілі, то назви інших – нерідко залишаються зовсім неясними. Виникнення таких слів належить до глибокої давнини, і до нашого часу ці слова втратили минулі зв`язки з іншими словами. Крім того, в процесі розвитку мови змінюється звуковий вигляд слів, змінюються і їхні значення.\nОтже, для розуміння дійсного значення таких назв потрібно відновити їх первісний зміст. Цими проблемами займається особлива галузь мовознавства – етимологія, тобто наука про походження слів. Однак не всі назви птахів вже розшифровані: етимологія багатьох назв залишається ще спірною або не з`ясованою.\nЗначну кількість народних назв птахів засобами лінгвістичного аналізу і силами філологів пояснити неможливо. Для цього необхідні глибокі знання анатомії, фізіології, морфології, екології і етології поширення та інших характеристик фітофауни. Такий аналіз стає можливий лише при участі біологів, а особливо орнітологів. Крім того, частина положень, зроблених у традиційних джерелах не витримує критики з позицій зоології.\nТому проблема з’ясування походження наукових та народних назв птахів є актуальною.\nМета: З`ясувати причини виникнення та етимологію наукових і народних назв птахів.\nПредмет: Аналіз походження наукових і народних назв птахів.\nОб’єкт: Наукові і народні назви птахів та біологічні характеристики птахів.\nЗавдання: 1) зібрати наукові та народні назви птахів;\n2) проаналізувати взаємозв’язки між науковими та народними назвами та біологією птахів;\n3) за допомогою етимологічних словників пояснити походження назв;\n4) зробити типологію наукових і народних назв за їх етимологією.\nПрактичне значення: З зоологічної точки зору матеріали курсової роботи будуть використані на уроках біології у 7 класах при вивченні зоології тварин. У вищих навчальних закладах може використовуватися на заняттях зоології, географії, української, російської та інших іноземних мов.\nДослідивши народні назви та розкривши етимологію наукових орнітонімів ми встановлюємо взаємозв’язок між життєвим досвідом і використанням його в навчальній практиці. Такий підхід забезпечує міжпредметні зв’язки зоології та інших наук і в повній мірі збагачує кожну з них.\n1.1 Поняття про народну етимологію\nНародна побутова етимологія – етимологізування за першим випадковим співзвуччям, без урахування фонетичних законів, способу переходу значень, морфемного складу та його змін і переосмислення невідомого чи маловідомого слова за випадковою подібністю з відомим і зрозумілим, що призводить до хибного встановлення внутрішньої форми, а часто й до фонетичного «спотворення» слова.\nВід етимології наукової, яка вимагає врахування закономірних фонетичних відомостей між спорідненими мовами і між фонетичними явищами різних часів тієї самої мови, треба, звичайно, відрізняти факти так званої народної етимології, або псевдоетимології. Цим терміном визначають ті тлумачення значень слів, можуть виникати у свідомості людей, які не мають наукової підготовки і певною мірою осмислюють слова за індивідуальними асоціаціями. Народна етимологія – дуже поширене в мовах явище, яке спостерігається переважно в говорах, і мовленні людей, які пристосовують нові слова до вже відомих, що потрапляють з ужитку, головним чином, освіченого середовища (літературної мови), найчастіше це слова іншомовного та старокнижного походження. Так, слово поліклініка в малописемних людей звучить іноді як полуклініка і навіть політклініка.\nРідше, ніж іншомовні, впливу народної етимології зазнають слова рідної мови. Проте це звичайно слова маловживані, що належать до понять «другорядних», які не відіграють ролі ні в господарстві, ні в культурному житті мовців. Такими є, наприклад, власні назви, назви багатьох рослин, грибів, комах, птахів.\nОсобливо поширені народні етимології різноманітних іншомовних імен, прізвищ, географічних назв. Якщо назва предмета не мала зрозумілого пояснення, то його легко можна було пов’язати з бажаним змістом. Тому, як тільки народ помічав хоча б незначну подібність з тим чи іншим рідним словом, переосмислення відбувалося легко і просто. \nНародна етимологія не реконструює втрачені етимологічні зв’язки, а намагається пояснити походження слова стосовно сучасного стану мови.\nРозбіжності між науковою і народною етимологією чітко можна простежити у випадку походження слова видра. Вчені встановили його праформу vudra, знайшли певну кількість відповідників в інших мовах і пояснили, що слово видра пов’язане зі значенням «водяний».\nНародноетимологічне тлумачення походження слова видра (від видрати) повністю суперечить фактам історії мови. Таке пояснення ґрунтується тільки на пристосуванні слова видра до видрати, а порівняльно-історичний аналіз слова видра показує, що його поява відноситься до епохи, коли префіксальне творення типу видрати взагалі ще не було продуктивним в індоєвропейських мовах. Народна етимологія – це та ж сама легенда, за допомогою якої пояснюються незрозумілі факти далекого минулого близькими та зрозумілими явищами сучасної мови.\nФеномен народної етимології вже понад 100 років привертає увагу лінгвістів, хоча й до сьогодні залишається невивченим. Спотворене звучання слів, а також їх хибне тлумачення на основі народної етимології визначили ставлення до неї, як до патологічної, аномальної риси якості мови, що пов’язана з порушенням загальноприйнятого вживання лексичних одиниць. До цього часу поширена думка, що з підвищенням грамотності, мовленнєвої культури, факти народної етимології зустрічатимуться все рідше і врешті-решт безслідно зникнуть. Народна етимологія перебуває у прямій залежності від культури народу, але бачити в ній лише мовний казус є грубою помилкою.\nВажко погодитися з тим, що явище народної етимології приречене на вимирання. Народна етимологія – джерело розвитку і збагачення національної мови, що відображає складні взаємозв’язки лексичних одиниць, як у сфері зовнішньої (формальної) подібності, так і у сфері семантики.\nТаким чином, народна етимологія – це не просто хибні й наївні пояснення походження різних слів, а складне явище, яке інколи ускладнює роботу дослідника, який вивчає історію слів. Дія народної етимології залишила численні сліди в мові, причому часто вони були так «замасковані», що вчені не завжди могли відрізнити народну етимологію від наукової. [15,20]\n1.2 Становлення етимології як науки\nЕтимологія є однією з найважливіших галузей історичного мовознавства. Слово відбиває об’єктивну реальність, яка пройшла через суспільну свідомість; зміни і процеси, що відкриваються в історії слова, розповідають про те, як конкретна суспільна формація, середовище відображалися у внутрішній формі лексем.\nІсторія слів дуже тісно пов’язана з історією народу, і тому етимологічні дослідження набувають першочергового значення для розв’язання важливих історичних та етногенетичних питань.\nПочатки етимології ведуть із сивої давнини, зокрема з твору Платона «Кратіл», який, власне, і започаткував науку про мову і, в першу чергу, етимологію. Афінський вчений-філософ уперше окреслив рамки проблеми етимологічного аналізу, визначив цілі й напрями етимологічних досліджень.\nЗусилля середньовічної етимології зводилися в основному до спроб встановити походження окремих слів. Приклади невдалих етимологій, безпідставне фантазування щодо етимонів зустрічалися в той час набагато частіше, ніж правильні наукові етимологізування. У кожній європейській державі можна було відшукати зразки таких хибних міркувань. Подібні «патріотичні» етимології призводили до намагання пояснити етимони більшості мов світу саме від своєї рідної мови.\nАле найбільш різкий випад на адресу етимології зробив видатний французький письменник і філософ ХVІІІ століття Вольтер. Він скептично відносився до етимологічних пошуків науковців свого часу і з сарказмом говорив, що етимологія – це наука, в якій голосні нічого не варті, а приголосні варті не набагато більше. Тобто, про наукову етимологію в епоху Середньовіччя і Відродження можна було говорити лише в тому випадку, коли створилася лінгвістична наука, що мала в своїй основі ясне і чітке розуміння історичного становлення мов та історичних відносин між ними, відкривала закономірності їх змін у розвитку і не посилалася на химерні випадкові здогади, виробляла точні поняття з етимології слів у кожній лінгвістичній системі. Мета етимології – «відтворити у слові його первинну форму», – писав у 1843 році Ф. Діц (основоположник романської філології) у вступі до свого етимологічного словника.\nПовільно, невпевнено у ХVІІ – ХVІІІ столітті етимологія почала розвиватися як наука загальноєвропейського значення. З’являються перші спроби укладання етимологічних словників. Такими є, наприклад, «Етимологічний словник французької мови» – Г. Менада (Париж, 1650, 1664, 1750 р.р.); «Нові міркування про кімерську мову» П. Сюв (1663 р.).\nНайдавніші спроби української етимології також відбувалися на випадковій зовнішній подібності слів і були типовими для мовознавчої науки аж до середини ХІХ століття. У системі освіти ХVI – XIX ст. етимологія як розділ граматики посідала одне з найважливіших місць, оскільки її вважали засобом, за допомогою якого можна досягти усіх інших знань.\nВласне наукова етимологія в Україні починається з діяльністю О. Потебні. Він будує етимологію на засадах порівняльної граматики, використовує значний історичний і фольклорний матеріал.\nНад проблемами етимології в сучасному мовознавстві працюють наукові відділи історичної лексикології Інституту української мови й Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАН України. [15,16]\n1.3 Класифікація типів народної етимології\nІснують різні погляди на лінгвістичну природу народної етимології, які стосуються не тільки процесу її утворення, а й розмежування різних типів.\nМожна виділити такі типи народної етимології: 1) за зовнішнім пристосуванням співзвучних лексем, де звукова форма незрозумілого за походженням слова пристосовується до «знайомої» форми якоїсь лексеми; пор. зміну динамит в демит; 2) за зміною і переосмисленням зовнішньої форми, ґрунтується на дії фонетичного і семантичного факторів, що призводять до встановлення зв’язків між значенням і звучанням лексем: а) за збереженням предметної співвіднесеності (пор. бульвар і гульвар); б) за зміною в лексичному значенні слова (пор. свідок – очевидець, які мотивовані дієсловом ведать «знати», буквально «знаючий» «видаючий»).\nВстановлені типи народної етимології неоднозначні за характером і результатами впливу на звукову форму і семантику слова. Основним типом народної етимології, безумовно, є пристосування, коли шляхом зміни зовнішньої форми слова пояснюється його внутрішня форма і значення. До периферійних типів народної етимології відносяться уподібнення, які не змінюють звучання слова, і уподібнення, що надають зміненому слову зовнішньої подібності зі співзвучною лексичною одиницею. [2,17]\n2.1 Праслов’янські орнітоніми\nВорон (діалектні назви – ворін, гавран, крикун) – назва цього роду пов’язана з кольором оперення птаха. Чорний з відблиском колір у слов’ян називається «вороним».\nГоголь (діалектні назви – гегавка, кракуша) – назва цієї качки, мабуть, утворена способом звуконаслідування (пор. «гоготати»); зустрічається у східних і західних слов’ян, має паралелі в деяких інших мовах (латиській, голландській, давньопруській, давньоісландській). Але є й інші, не менш переконливі теорії походження даної назви, а саме:\nа) тюркського походження назва за кольором оперення – «синюватий», «сизий», «голубуватий»;\nб) суфіксальне утворення, споріднене зі словами «гоготати», «гагара»;\nв) вторинне за походженням значення – «молодцюватий» (пор. «ходити гоголем»).\nЖуравель (діалектні назви – веселик, василець, віщун, клекотень, бусел) – існує дві гіпотези походження назви:\nа) назва тісно пов’язана з народними повір’ями, легендами, де означає «той, що журиться» (крик птаха дійсно має сумний відтінок);\nб) назва загальнослов’янська; в основі лежить стародавній індоєвропейський корінь із значенням «різко кричати» (дійсно, різкий голос птаха чути далеко). [1,8]\nЗозуля (діалектні назви – кукуля, куковка, підкидовка, брехушка) – праслов’янська назва звуконаслідувального походження; сучасна форма виникла внаслідок асиміляції й спрощення приголосних.\nКулик (діалектні назви – грицик, пісочник, морська сорока) – назва звуконаслідувальна за походженням, зустрічається у східних і західних слов’ян. Окремі види розрізняються за формою і розмірами тіла, специфічним забарвленням тощо (наприклад, кулик-горобець, кулик сорока).\nОрел – назва цього птаха загальнослов’янська. Корінь слова індоєвропейський, означає «птах», а суфікс «ел» є збільшувачем. Отже, орел – це найбільший птах.\nОрлан – назва утворена суфіксом «ан» від слова «орел». Суфікс надає слову значення «подібний.\nПідорлик (діалектні назви – скигляк, пів орлик) – назва утворена префіксом «під» від слова «орел». Префікс надає слову значення «близький до орла, схожий на орла». А видові назви вказують на розміри птахів: великий, малий.\nСова (діалектні назви – пугач, мишоїд, сплюшка) – загальнослов’янська назва роду, що значила раніше «виюча», «та, що кричить». Видові назви вказують переважно на особливості забарвлення або морфологію оперення (біла, сіра, довгохвоста, бородата, вухата), іноді – на місцеперебування (болотяна). [12,18]\nСорока (діалектні назви – білобока, злодійка, скрекотуха, скреготуха) – слово звуконаслідувального походження (від комплексу «кор», де з часом «к» перейшло в «с»). Назва загальнослов’янська, але давнє значення слова втрачене.\nСойка (діалектні назви – соя, зеленушка, казарка, чубарка, деряба) – назва загальнослов’янська. Слово споріднене з «сяяти» (пор. церковнослов’янське «присоє» – осоння). Назва дана за характером забарвлення оперення: на крилах птаха є своєрідне «дзеркальце» з голубих, білих і чорних смужок.\nСиниця (діалектні назви – синюх, зінька, сикора, лазарка, призимнюха) – слово давньогрецького походження. Назва утворена шляхом звуконаслідування (голос птаха подібний до «зінь-зінь»). Назви ж окремих видів пов’язані переважно з особливостями забарвлення або морфології оперення (голуба, біла, чорна, довгохвоста, чубата, вусата), а також вказують на відносні розміри (велика).\nТетерев (діалектні назви – тетеря, косак, дикий півень) – праслов’янська назва звуконаслідувального походження; в деяких мовах, наприклад, латиській споріднені з «тетеря» вигуки передають характерне квоктання цього птаха.\nЧечітка (діалектні назви – чечик, слободянка, лебедянка) – висувається гіпотеза про звуконаслідувальний характер цієї праслов’янської назви (редуплікована основа). [4,10]\n2.2 Іншомовні орнітоніми\nАльбатрос – великий морський птах. Від араб. alkadus – «журавель при колодязі». До нас прийшло на початку XIX ст. через фр. albatros.\nБаклан – назва запозичена. Спірним лишається джерело запозичення. За однією версією, назва запозичена з давньотатарської мови із значенням «дика гуска», хоча в систематичному відношенні цей птах належить до іншого ряду – пеліканоподібних, або веслоногих. За іншою версією, «баклан» є переоформленням грецького pelеcan. Можливо, назва пов’язана з киргизьким словом baglan – «великого зросту і товстий».\nБалабан (діалектні назви – балабан, галаган, раріг, черево та ін.) – назва запозичена з турецької мови, де це слово мало значення «великий сокіл».\nБеркут – назва запозичена з тюркських мов, де це слово мало значення «орел».\nБекас (діалектні назви – баран, баранчик, дикий баран, довгоносок, пастушок, кулик – болотянка) – назва запозичена з французької мови, що означає «птах з довгим дзьобом».\nВальдшнеп (діалектні назви – валюшень, лежень, лісовий кулик, великий кулик, носата куриця, слуква, драч) – запозичення з німецької мови, буквально – «лісовий кулик».\nГаршнеп (діалектні назви – баранчик, крячок, болотянка довгоносик, кулик-) – назва цього маленького кулика запозичена з німецької мови, що буквально означає – «волосяний кулик», оскільки вздовж верхньої частини шиї і спини птаха тягнуться тоненькі пір’їнки.\nДупель (діалектні назви – кулик, лежень, дупельт) – назва цього кулика запозичена з німецької мови: «дупельшнеп», що значить «подвійний кулик». Справа в тому, що він дуже подібний до іншого кулика – бекаса, але майже вдвічі більший за нього.\nЗавирушка (діалектні назви – тинівка, плітнівка, ольшанка, по кропивник) – назва запозичена з російської мови, пов’язана з дієсловом «врать» (брехати); назва дана птахові, очевидно, через те, що він «співає, ніби передражнює солов’я» (за Далем).\nКроншнеп (діалектні назви – кулик, босяк, тріскунчик) – запозичення з німецької мови; буквально «вінценосний кулик». Проте нічого подібного до вінця або корони на голові птаха немає. Назва дана, мабуть, за розміри, якими кроншнеп перевершує всіх інших куликів.\nЛастівка (діалектні назви – красулька, щурик, пічкур, норець, берегівка) – слово має литовське походження… Корінь «ласт» означає «літати туди і сюди», «пурхати». Таким чином, у назві птаха відбито характерний для нього стрімкий пурхаючий політ. Назви окремих видів походять від певного місцеперебування: берегова, міська, сільська.\nЛелека (діалектні назви – бусел, боцюн, бузько, чорногуз, клекотень, гайстер, жабоїд, бушля, рибоїд) – слово запозичене з турецької мови; птах одержав назву за характерний звук від ляскання крил у польоті. Назви видів відбивають специфіку забарвлення оперення: білий, чорний.\nОляпка (діалектні назви – водняк, нурко, гай дучок, білогрудець, водний кіс) – можливо, слово запозичене з російської мови. Етимологи намагаються зблизити з «ляпати» (мабуть, за звичку птаха швидко бігати по камінню на стрімких гірських річках). Інша назва цього птаха – пронурок (див. нижче). на Переяславщині – залітний.\nРемез (діалектні назви – болотяна(водяна) синиця, довгохвостик, кушуля, рукавичка, швачка, водянка) – назва запозичена через польську з німецької мови і в перекладі значить «очеретяна синиця» (птах живе по берегах водойм, де мостить на прибережних деревах висячі понад водою своєрідні, схожі на рукавичку, гнізда).\nСапсан (діалектні назви – сокіл, зоркогляд) – назва тюркського походження. Цей сокіл міг одержати таку назву за те, що хапає здобич у польоті лапами. Інша версія пов’язує назву з уйгурським «швидкий, проворний»: відомо, що сапсан відзначається швидким польотом і спритністю.\nТурухтан (діалектні назви – петушок, задирак, коловодник, болотюх, брижач) – слово запозичене з тюркської мови і означає в перекладі «бура, сірувата галка», але іноді вказують на звуконаслідувальний характер назви цього кулика.\nФазан (діалектна назва – бажант) – слово запозичене з латинської мови («фазіанус») як власна назва цього птаха.\nФламінго (діалектні назви – багрокрилець, поломінник, краснобусь, дивобусь) – слово італійського походження; в перекладі значить «багрянокрилець». На Переяславщині залітний птах. [9,14]\n2.3 Семантично мотивовані орнітоніми із прозорим значенням\nü за голосом:\nБугай (діалектні назви – бичок, гучок, гупало мале, вовчок лозяний, півень водяний) – названий так за зовнішньою схожістю з бугаєм – птахом з того ж ряду лелекоподібних, але шугайчик – меншого розміру. Схожість виявлена також у поведінці (зокрема, звичці в разі небезпеки стоячи нерухомо, витягнувши шию і голову).\nВівчарик (діалектні назви – війчик, свистунка) – назва цього маленького птаха, можливо, пов’язана із звуконаслідуванням: голос в одного з видів цього роду – жовтобрового – дещо нагадує белькотання овець. Проте, голоси інших видів різко відрізняються від описаного (див. вівчарик – ковалик). Найчастіше назви окремих видів пов’язані із забарвленням (зелений, жовтобровий) або з часом прильоту до гніздових місць (весняний).\nВівчарик – ковалик (діалектні назви – вівчар, ковалик, пастушок, ванька-пастушок, чабанець, будар, грицик, земнушка) – назва звуконаслідуваного характеру; пісня цього птаха складається з рівномірного повторення коротких, чітких, дзвінких складів, що злегка модулюють за висотою звуків: « тєнь-тінь-тянь-тюнь-тєнь-тінь-тінь…». Птах, неначе маленький коваль, «кує», ніби б’ючи залізом по ковадлу.\nГагара – (діалектні назви – кожара, казарка) – в основі назви лежить звуконаслідування «га-га». Видові назви відбивають особливості забарвлення певних частин оперення (чорновола, червоновола).\nГалка (діалектні назви – кава, кавка, галя, галочка, галиця, галич, ключниця) – існує дві теорії походження цього птаха:\nа) в основі назви лежить звуконаслідування: крик птаха подібний до «гал-ка, гал-ка»;\nб) назва могла бути дана за кольором оперення, оскільки стародавнє східнослов’янське значення кореня «гал» – чорний. Проте, ця теорія малоймовірна, бо корінь «гал» із значенням «чорний» зустрічається тільки діалектно у старосербській мові.\nГорлиця (діалектні назви – орлиця, туркач, турок, дикий голуб, туркочка, гуркавка) – назва, очевидно, праслов’янського звуконаслідувального походження; інша версія вважається менш переконливою: реконструкція праслов’янського «горлиця» як похідного від «горло» – за формою вола у цього птаха.\nГрак (діалектні назви – галич, грайворон, чорна ворона) – назва звуконаслідувального походження (порівняйте діалектні українські слова «грянчати», «грявчати», «грякати», тобто кричати різким хриплим голосом).\nГуска – назва загальнослов’янська індоєвропейського походження. Початкове значення кореня пов’язане з поняттям «розкривати рот», а це значення виникло на основі звуконаслідування («га-га»). \nДеркач (діалектні назви – драч, дерун, дзьобоносик, камишовка, скороход) – утворення від звуконаслідувального дієслова «деркати», пов’язаного з вигуком «дер», що імітує крик птаха.\nДрізд (діалектні назви – гривак, кіс, тиркач, смородянка, рябиновик) – назва цього роду праслов’янська; в основі назви звуконаслідувальний комплекс «дррті», який передає характерний крик цих птахів. Окремі види дроздів одержали назви відповідно до особливостей забарвлення оперення (чорний, білобровий) або специфічного живлення (горобинник, дрізд-омелюх). Співочий дрізд названий за дуже мелодійні й різноманітні звуки, з яких складається його весняна пісня.\nЗуйок (діалектні назви – цівкун, чиркун, пісочник малий) – ця родова назва найменших куликів, мабуть, звуконаслідувальна: крик птахів нагадує часте повторення «зуй-зуй-зуй…» Видова назва звичайного на Переяславщині малого зуйка підкреслює малі, дрібні розміри птаха. Назва іншого виду галстунчик – вказує на особливість забарвлення оперення (див. вище).\nІволга (діалектні назви – вивільга, єва, іва, жовтогуз, дика кішка, олійник, оліяр, черешенник) – назва індоєвропейського походження, пов’язана з поняттям «волати, кликати». Дійсно, голос птаха (самця) дуже дзвінкий, чути його здалека. Але етимологія слова може бути наближена й до «волога», тобто означатиме «провісник дощу».\nКанюк (діалектні назви – шуліка, шуляк, мишоїд, мишолов, рябець, яструб) – праслов’янське звуконаслідувальне утворення, пов’язане з характером крику птаха (порівняйте «канючити» – настирливо, жалібно просити).\nКвак (діалектні назви – квакун, кваква, квач) – назва звуконаслідувального характеру: крик цієї чаплі подібний до «квак-квак». На Переяславщину інколи залітає.\nКібчик (діалектні назви – кобуз, житник, кобчик гороб’ячий) – слово без чітко встановленої етимології, можливо, пов’язане з праслов’янським словом, яке має значення «ворожити з лету птахів»; співіснує також звуконаслідувальна теорія.\nКлуша – назва цього мартина має звуконаслідувальне походження, аналогічне до латиського «кудкудакати, квоктати».\nКрохаль (діалектні назви – куркуль, крех, качка) – слов’янська назва звуконаслідувального походження; пов’язана з «крек», «крекати», «крехтіти». Видові назви (великий, довгоносий) вказують на розміри птаха.\nКрук (діалектні назви – крюк, ворон, крякун, крумкач) – назва звуконаслідувального характеру.\nКрячок (діалектні назви – рибалка, рибоїд, риболяк, кряква, білогрудик) – назва має звуконаслідувальний характер: крик цих птахів з родини Мартинових подібний до «крак». Назви окремих видів розрізняються відповідно до забарвлення або розмірів птахів, а також за місцеперебуванням: чорний, світлокрилий, білощокий, малий, річковий.\nКуріпка – праслов’янська назва, можливо, звуконаслідувального характеру; утворена від більш давньої форми «кур» тобто «півень» («кура»). Пізніше цей корінь набув значення «кричати». Видові назви вказують на певне забарвлення – біла, сіра.\nЛебідь – назва загальнослов’янська; в основі лежить корінь із значенням «білий» (порівняйте: латинське «альбус»). Отже, птах названий за білим забарвленням опрення. Видові назви (лебідь – шипун, лебідь – кликун) мають прозору етимологію – звуконаслідувальні за походженням.\nОдуд (діалектні назви – дудко, чубар, чупкарик, чуприндій, вудвуд, сінокос, пастушка, худ отут, гидко) – назва утворена шляхом звуконаслідування: крик птаха подібний до «оду-ду». Ці звуки він повторює багато разів.\nПерепел (діалектні назви – підпадьомка, підколос, посвістьолка, дика курочка) – назва птаха загальнослов’янська. Вихідна форма «перепел» утворена в результаті здвоєння звуконаслідувального комплексу «пел», який розглядають частково – як імітацію крику птаха, частково – як передачу шуму від рухів крил при зльоті (при чому «л» з часом змінилось на «р»).\nПищуха (діалектні назви – піщак, піщук-деревач, медник, піскар) – назва звуконаслідувальна: птах видає протяжний, тихий свист, наче писк – «тсіі, тсіі…». Інша назва птаха – підкоришник.\nПогонич (діалектні назви – курочка дика, водяна, болотна) – цей птах з родини частушкових отримав назву за подібність його крику до свисту батога, яким чабан поганяє стадо.\nПугач (діалектні назви – пуга, пугало, сова, попугай, мишоїд) – назва має звуконаслідувальний характер: крик цієї найкрупнішої сови подібний до «пу – гу».\nСвищ (діалектні назви – свіязь, свистачка, дика качка) – назва звуконаслідувального характеру, утворена від «свист», «свистіти»: саме такий характерний звук, подібний до свисту, з якимсь шипінням, виникає від швидкого польоту зграї цих качок.\nСиворакша (діалектні назви – сивограк, синюха, красиворон, рибалка, ключниця) – складне слово, поєднує в собі характерні ознаки птаха: забарвлення оперення (сиве, попелясто-голубе) та особливості відтворюваних звуків (пов’язано із звуконаслідувальним коренем «рокотати»,» реготати»).\nСова (діалектні назви – пугач, мишоїд, сплюшка) – загальнослов’янська назва роду, що значила раніше «виюча», «та, що кричить». Видові назви вказують переважно на особливості забарвлення або морфологію оперення (біла, сіра, довгохвоста, бородата, вухата), іноді – на місцеперебування (болотяна).\nСовка – назва утворена суфіксом «к» від слова «сова» і означає «маленька сова». На Переяславщині – залітній птах.\nСтрепет – (діалектні назви – хохітва, стрепетень) – в основі назви лежить звуконаслідувальний корінь, який пов’язується з латинським «шуміти», «бушувати», «гриміти». Назва птаха добре характеризує його тріпотливий політ: часте тріпотіння крильми породжує деренчливий свист, який чути дуже далеко.\nСтриж (діалектна назва – серпокрилець) – назва вважається звуконаслідувальним утворенням від індоєвропейського кореня, який означає «свистіти, видавати різкий звук». Видова назва – чорний – зумовлено темним забарвленням оперення.\nТетерев (діалектні назви – тетеря, косяк, косець, косак, дикий півень) – праслов’янська назва звуконаслідувального походження; в деяких мовах, наприклад, латиській споріднені з «тетеря» вигуки передають характерне квоктання цього птаха.\nЦвіркун – назва звуконаслідувальна: птах видає різкі звуки « тіпп» або «цчек», які потім переходять у тривалу монотонну трель, що нагадує скрекотання комах – цвіркунів.\nЧечевиця – можливо, назва звуконаслідувальна: сидить пташка на верхівці куща і співає весело, з присвистом – « че-че-ві-чіу, че-че-ві-чіу». Так і здається, що ніби вона своє ім’я.\nЧибіс – назва звуконаслідувальна, за характерним криком, в основі комплекс «чиві», «чибі». Цей кулик видає сумний, двоскладовий гнусавий вигук «тіі-ві» (по-російськи, його часто передають словом «чьи вы»). Є й інша назва – чайка, походження якої саме для цього птаха неясне (не плутати з мартином, який в російській мові має назву «чайка»).\nЧиж (діалектні назви – чижик, краснюк, джигун, дзвоночок) – назва загальнослов’янська, за походженням звуконаслідувальна (комплекс «чі»).\nЧирок (діалектні назви – трав’янка, чериця, пічкурик) – праслов’янська назва, звуконаслідувана за походженням (як звуконаслідування «чирікати» – пор. з укр. діал. «чиркати, циркати», тобто крякати). Видові назви відбивають варіації у відтворенні звуків птахами (свистунок – діал. свисток, свистун; тріскунок – діал. щелкунок, тріскунець). Щиглик – назва птаха загальнослов’янська, за походженням звуконаслідувальна (комплекс «щиг-щик-щег-щек» пов’язаний з «щебетати»). [9,13]\nü за кольором оперення:\nВівсянка (діалектні назви – жовтяк, жовтушка, жовтобрюх, жовтогрудка, подорожник, землянка, житнянка) – назва роду пов’язана з характером харчування: це типові птахи узлісь, часто живляться на полях, засіяних вівсом та іншими зерновими культурами. Але є й інше тлумачення: у цього птаха не лише голова, але й горлечко і черевце жовтогарячого кольору – зовсім як стиглий овес. Видові назви вказують на місця перебування (садова, очеретяна, дібровник) або особливості забарвлення (чорноголова, білоголова).\nВорона (діалектні назви – ґава, карга, кавка, сорока, сивоплечка) – ця видова назва пов’язана зі словом «ворон» (див. вище). Поширений на Чернігівщині вид має ще й слово «сіра» через наявність сірого кольору в забарвленні спини і черева.\nВ’юрок – канареєчний (діалектні назви – зеленчик, щедрик, щедрик) – назва пов’язана, очевидно, з яскравим кольором оперення.\nГалстунчик – назва цього кулика пов’язана з характерним забарвленням оперення птаха: на волі й шиї є чорна поперечна смуга – «галстук».\nГолуб (діалектні назви – гривак, сизак, дзюбак, туркун, гуркотливець, воркун, буркун, буркотун) – птаха названо за сизим (голубуватим) кольором оперення, що відбито й у видових назвах (сизий голуб, голуб – синяк).\nГорихвістка (діалектні назви – Зорянка, чорногрудка, трясихвістка, дрижи хвіст, лисушка) – складне слово архаїчного походження, утворене з основ дієслова «горіти» (у формі наказового способу) та іменника «хвіст» – за характерним яскраво-рудим забарвленням хвоста. Коли птах під час польоту розгортає хвіст, то пір’я на ньому наче вогником спалахує. Видові назви також відбивають той чи інший колір оперення (наприклад, чорна горихвістка).\nЖовна (діалектні назви – джолна, жовна) – назва пов’язується з праслов’янським «жовтий»; інша версія – зближення з індоєвропейським «колоти», «довбати». В останньому випадку жовна – «той, що довбає», тобто це значення є синонімом до слова «дятел».\nЗеленяк (діалектні назви – жовтобрюшка, дзвоник, снігарик, пастушок) – назва цій маленькій пташці з родини в’юркових дана за характерним зеленим кольором оперення.\nКорольок (діалектні назви – золотомушка, пастушка, золотоголовок, сичик, ксьондзи) – буквально «маленький король». Є дві версії походження назви:\nВидові назви (жовтоголовий, червоноголовий) пов’язані з деякими особливостями забарвлення (відтінками) «шапочки».\nКравка (діалектні назви – кривок, кривець, кулик, сорока) – можливо кровавка від «кровавий», оскільки цей птах має червоні очі і темно-червоні ноги.\nЛиска (діалектні назви – лисуха, лисиця, лиска – курочка) – птах одержав назву за характерну лису (без пір’я) бляшку на лобі.\nЛунь (діалектні назви – шуліка, гороб’ятник, рябець, коршак) – назва цього хижого птаха загальнослов’янська. Може бути виведена з вислову «сивий (білий), як лунь». Дійсно, самці більшості з видів мають світло-сіре забарвлення. У такому разі лунь – «світлий, блискучий». Назви окремим видам (болотяний, луговий, польовий, степовий) дано за характерним місцеперебуванням.\nРибалочка голуба (діалектні назви – риболов, іванок, синявка, рибак) – назва дана птахові, перш за все, за способом добування їжі: може довго сидіти на гілці прибережних дерев або чагарників, визираючи у воді рибу, за якою час від часу пірнає. Крім того, у видовій назві (голуба) відбито і специфічне забарвлення оперення птаха.\nРябчик (діалектні назви – рябець, рябок, орапка, курочка дика) – споріднене зі словом «рябий». Птах названий так за характерне строкате, темно-плямисте з пістрявинами забарвлення свого оперення.\nСоловейко (діалектні назви – соловій, лозинчак) – загальнослов’янська назва, дана птахові за характерне забарвлення оперення («соловий» – значить «жовтувато-сірий»).\nСиньошийка (діалектні назви – зірка, синьогорличка) – назва пов’язана з тим, що на горлі є блакитна пляма.\nФламінго (діалектні назви – багрокрилець, поломінник, краснобусь, дивобусь) – слово італійського походження; в перекладі значить «багрянокрилець». На Переяславщині залітний птах.\nЧервонозобик – назва вказує на характерне забарвлення оперення: низ тіла, особливо в ділянці вола, має інтенсивно каштаново-рудий колір.\nЧернь (діалектні назви – чорнушка, монашка, дика качка) – це родова назва ниркових качок, дана за характерним чорним забарвленням пір’я, що відбито в корені слова. У назвах окремих видів відбиваються інші специфічні особливості забарвлення або морфології певних частин тіла: червоноголова, червонодзьоба, білоока, чубата.\nЧорниш – назва цього кулика пов’язана з темним забарвленням спини і крил, які здалека здаються зовсім чорними.\nЧорнозобик – назва цьому кулику дана за характерним забарвленням оперення: внизу, на білому череві в ділянці вола (по-російськи – «зоба») різко виділяється чорна пляма.\nЩоголь (діалектні назви – щоглик, щиголь, панич) – назва перейшла з російської мови («щёголь») і цілком виправдовує себе. Цей кулик має дійсно чепурний вигляд: стрункий, на високих яскраво-червоних ногах, а оперення – строкате – темно-сіре (восени) або аспідно-чорне (навесні) з білими цяточками на спині. [6,9]\nü незвичайна будова дзьоба:\nКостогриз (діалектні назви – дубонос, вишняк, костянка, лущак, ягідниця) – назва пов’язана з характером живлення птаха кісточковими плодами (вишня, черешня тощо), в результаті чого і утворився міцний товстий дзьоб (порівняйте: російська назва цього птаха «дубонос»; деякі українські діалектні назви – «товстоніс», «грубонос» та ін).\nШироконіска (діалектні назви – лопоніс, плосконіска, тупоніска, носатик, попадя) – назва цієї качки пов’язана з характерною формою дзьоба – плескатого, широкого.\nШишкар (діалектні назви – шишкоїд, кедровка, клєст, клєщ сосновий, криво дзьоб, зимородок) – назва дана птахові за характером живлення (насіння хвойних дерев, яке він виколуплює з шишок). Видові назви підкреслюють улюблені місця перебування – сосновий, ялиновий ліс. [11,19]\nü чітко виражений чубок:\nЖайворонок (діалектні назви – верхоляк, посмітюшок, трепещук, подорожник, сусідка, веснянка, чубарик, заворонок) – в перекладі з давньоруської мови звучить як «орач». Назва дана за звичку птаха літати над ріллею в пошуках їжі. Видові назви пов’язані з особливостями морфології оперення (чубатий, рогатий) або місцеперебуванням (польовий, лісовий, степовий).\nНорець (діалектні назви – пірникоза, нирець, ниряльниця, криси ворона, заринушка, морська ворона) – ця родова назва дана птахам за їх звичку постійно пірнати у воду, де вони живляться рибою. На голові мають чубчик схожий на ріжки кози. Видові назви пов’язані або з розмірами птахів (великий, малий), або з особливостями забарвлення оперення (сірощокий, червоношиїй, чорношиїй).\nСиниця (діалектні назви – синюх, зінька, сикора, лазарка, призимнюха) – слово давньогрецького походження. Назва утворена шляхом звуконаслідування (голос птаха подібний до «зінь-зінь»). Назви ж окремих видів пов’язані переважно з особливостями забарвлення або морфології оперення (голуба, біла, чорна, довгохвоста, чубата, вусата), а також вказують на відносні розміри (велика). [9,18]\nü особливості будови хвоста:\nДерихвіст (діалектні назви – кирзик, киргиз, кречітка, грицик, микита-швець) – складне слова архаїчного типу, утворене з основ дієслова «дерти» (у формі наказового способу) та іменника «хвіст». Назва цьому куликові дана, мабуть, за зовнішнім виглядом.\nТетерев (діалектні назви – тетеря, косяк, косець, косак, дикий півень, тетерук) – праслов’янська назва звуконаслідувального походження; в деяких мовах, наприклад, латиській споріднені з «тетеря» вигуки передають характерне квоктання цього птаха. Відрізняється ліроподібним хвостом.\nШилохвіст (діалектні назви – дерихвіст, гострохвоста, косиця, шилуха, трав’янка) – назва цій качці дана за форму хвоста: середні рульові пера дуже видовжені, внаслідок чого хвіст має загострену, шилоподібну форму. [7,14]\nü спосіб побудови гнізда:\nБерестянка (діалектні назви – березянка, вівчарик, вівчарик садовий, юрочок) – пов’язана з «берест» (березова кора): назва птаха зумовлена тим, що своє гніздо на дереві він маскує березовою корою.\nКамінка (діалектні назви – чикалка, чечітка, дзвоник, каменяр, білогузець, іванчик, янчик) – назва пов’язана з тим, що птах мешкає в кам’янистих ландшафтах; в укриттях між камінням мостить і гніздо.\nОчеретянка (діалектні назви – комишівка, мишівка, водянка, швачка, дроздовик) – це родова назва птахів, які мешкають серед очеретяних і чагарникових заростей; з очерету ж сплітають вони і свої гнізда. Видові назви вказують переважно на місцеперебування птаха (лугова, чагарникова, ставкова) або розміри (велика, або дроздовидна).\nПідкоришник – друга назва пищухи, пов’язана, по-перше, із звичкою цього деревного птаха, стрибаючи по стовбурах дерев, постійно зазирати під кору в пошуках їжі – комах; а по-друге – з тим, що здебільшого саме під відсталою корою моститься його гніздо.\nСлавка (діалектні назви – кропив’янка, підкропивник, травник, трав’янка, волосянка, зозульча кухарка) – етимологія до кінця не з’ясована. Найімовірніше, корінь слова має поняття «примушувати слухати, сповіщати». В окремих назвах видів відбиті особливості забарвлення (сіра, рябогруда, чорноголова) або екології (садова, прудка). [9,18]\nü за характером харчування:\nБджолоїдка (діалектні назви – золотушник, щурка золотиста, красиворонок, жовна жовта, шпак бджільний, щурок) назва дана птахові за характером харчування (бджоли). Ці птахи живляться й іншими комахами, але назву їм дали, напевно, бджолярі, які нерідко бачили в місцях розташування своїх пасік цих птахів, що полювали на бджіл.\nГоріхівка (діалектні назви – кедруша, лускоріх, оріхар) – похідне від слова «горіх»; свою назву птах дістав за те, що живиться буковими, кедровими горішками та горіхами ліщини.\nГоробець (діалектні назви – живкун, цвіркун, церковник, юрчик, коноплянка, просянка, просоїд, жидок) – походження слова до кінця не з’ясоване, припускають звуконаслідувальне походження. Видові назви (хатній, польовий) розрізняють птахів за переважним місцеперебуванням.\nГуменник (діалектні назви – гусак, галаган, гелготень, гегало) – похідне утворення від слова «гумно»; назва зумовлена, очевидно, тим, що птах нерідко живиться зерном на гумнах.\nЗмієїд (діалектні назви – гадожер, змієвик, коршак, крачук) – назва цього хижого птаха пов’язана з характером живлення.\nКоноплянка (діалектні назви – макоїд, маковій, попик, червончик) – птах названий за характером харчування.\nМухоловка (діалектні назви – іванчик, пискуха, підхатничка, носульок) – ця родова назва дрібних горобиних птахів пов’язана з характером їх харчування: вони ловлять мух, хапаючи їх на льоту. Назви окремих видів пов’язані з певними особливостями забарвлення оперення (сіра, строката, білошийка) або розмірами тіла (мала).\nОмелюх (діалектні назви – чубаб, краснокрилець, ямелюх, верестьолка) – названий так за характером харчування (плоди напівпаразитичної рослини омели, яка поселяється на деревах кулеподібними утвореннями).\nОсоїд (діалектні назви – шуліка, рябець, золотушник, мишоловка) – назва цього хижого птаха пов’язана з характером живлення.\nПобережник – це родова назва дрібних куликів, які живуть і живляться по берегах водойм.\nПовзик (діалектні назви – повзун, лежень, приліпка, комахоїд, довгоносик, ковальчук) – назва дана за звичку рухатися по стовбуру дерев уверх і вниз головою в пошуках комах, неначе повзати.\nПоручайник (діалектні назви – коловодник, лозняк, водянка, кулик) – назва цього кулика пов’язана з його місцеперебуванням: оселяється на болотистих берегах річок і заплавних озер з численними струмками (російське – «ручаями»), потічками.\nПронурок – друга назва оляпки (див. вище); пов’язана, мабуть, із здатністю пірнати під воду, де збирає собі їжу – дрібних личинок, комах, червів, молюсків тощо.\nСкопа (діалектні назви – скоба, шкапа) – східнослов’янська назва ртбоїдного хижого птаха, споріднене зі словом «б’ючий, сікучий». Мабуть, взятий до уваги її спосіб ловити рибу – пікіруючи з повітря у воду, хапати здобич лапами, гострими кігтями.\nСмеречник (діалектні назви – смеречнюк, щур, костогриз) – назва пов’язана з типовим місцеперебуванням: цей птах – мешканець смерекової тайги. На Переяславщині – залітній.\nХодуличник (діалектні назви – босяк, ходульник, кулик довгоногий, щудлак) – назва отримана за звичку цього кулика ходити по мілководдю в пошуках їжі: маючи дуже довгі тонкі ноги; здалеку цей птах нагадує тіло на «ходулях». На Переяславщині – залітний.\nЧапля (діалектні назви – бушля, волеваха, риболав, жабоїдка, баба, жирафа) – назва дана цим голінастим птахам за характерну звичку повільно рухатися, з плескотом, який вона видає, ступаючи по болоту – «чапати». У назвах окремих видів відбиті особливості забарвлення оперення: біла, сіра, руда.\nШуліка (діалектні назви – каня, шулак, коршак) – можливо, назва пов’язана з українським «шулькати, шулькнути», тобто «кидатись, кунитись» – за характерним способом добування їжі (каменем кидається на здобич). Видові назви підкреслюють відтінки у забарвленні оперення: чорний – темно-бурого кольору; рудий – переважають іржасто – руді тони (особливо на нижній частині тіла і на хвості).\nЯструб (діалектні назви – шуляк, голуб’ятник, гороб’ятник, куроїд, стерв’ятник) – назва загальнослов’янська. Первісне значення кореня «ястр» – швидкий. Тобто, це птах з швидким, стрімким польотом. Видові назви вказують на розмір птахів – великий, малий. [3,6,9]\nü за характерним біотопом:\nВільшанка – як і інша назва цього птаха з ряду горобцеподібних – малинівка, – пов’язана з місцеперебуванням: оселяється птах у вогких, зарослих вільхою і чагарниками (в тому числі й малиною) місцях, по лісових ярах, біля лісових боліт і озер.\nГаїчка (діалектні назви – пухляк, лугівка, комишівка, синиця, волосянка) – назва цієї синиці, можливо, пов’язана з місцеперебуванням (гай). Видові назви вказують на особливості забарвлення оперення (чорновола) або конкретизують улюблені місця перебування (болотна).\nГлухар (діалектні назви – глушець, тетеря, готур) – похідне утворення від слова «глухий». Під час токування птах ні на що не реагує, ніби глухне. Механізм цього явища полягає в тому, що при розкриванні рота під час пісні квадратна кістка переміщується і слуховий прохід закривається. Ймовірним також є зв’язок назви з місцеперебуванням: птах тримається у найбільш глухих ділянках лісів.\nГрязьовик – назва пов’язана з місцеперебуванням: цей кулик завжди перебуває на мулистих місцях.\nДербник (діалектні назви – кібець, кібчик, підсоколик малий) – пов’язане з «дерба» (переорана цілина; переліг, порослий дерном); назва мотивується тим, що цей сокіл тримається відкритих місць.\nЗимняк (діалектні назви – коршун, шуляк, ястреб, мишолов, мищоїд) – назва (можливо) отримана за сезонними міграціями (прилітає на Переяславщину лише взимку; решту року живе в тундрі, де і гніздиться). Інша назва – мишоїд – відбиває характер живлення птаха.\nЗяблик (діалектні назви – берестянка, березівка, снігарик, буківник, юрко, пінькало) – назва цього птаха з родини в’юркових є у всіх слов’янських мовах і походить від назви «зяб нути» (мерзнути). Дійсно, птах з’являється на Переяславщині рано навесні, коли погода ще не стійка і температура повітря невисока, тобто в «зябкий», мерзлякуватий час. Але самі птахи холоду не бояться – до пізньої осені в лісі затримуються; навіть тоді, коли інші птахи давно відлетіли в теплі краї.\nКропивник (діалектні назви – королик, мишачий король, горішок, попадик, лозяночка, задерихвіст) – назва пов’язана, мабуть, з місцеперебуванням: птах тримається завжди близько до землі, постійно шмигає, перепурхує в заростях кропиви, малини, папороті тощо.\nЛастівка (діалектні назви – красулька, щурик, пічкур, норець, березівка, побережниця, підбережок, берегулька) – слово має литовське походження… Корінь «ласт» означає «літати туди і сюди», «пурхати». Таким чином, у назві птаха відбито характерний для нього стрімкий пурхаючий політ. Назви окремих видів походять від певного місцеперебування: берегова, міська, сільська.\nМалинівка (діалектні назви – зорянка, рудяк, коропець, червеняк) – назва дана птахові за улюбленим місцеперебуванням (в заростях малини); інша назва – вільшанка – аналогічна за походженням (див вище).\nПеревізник (діалектні назви – коловодник, побережник, білобрюшок, кулик, лозник) – назва цього кулика пов’язана з характерною поведінкою: сполоханий, він летить низько, понад самою водою, звичайно з одного берега річки на протилежний, як людина-перевізник при човні або паромі. Пищуха (діалектні назви – піщак, піщук-деревач, медник, піскар) – назва звуконаслідувальна: птах видає протяжний, тихий свист, наче писк – «тсіі, тсіі…». Інша назва птаха – підкоришник.\nПодорожник (діалектні назви – стерник, стренадка) – зрідка зимуючий на Переяславщині птах, названий так через те, що тримається (звичайно зграйками) на польових дорогах.\nСич (діалектні назви – сичик, погутькало, пущик) – назва походить від слова «сичати» (шипіти), тобто в основі – звуконаслідувальна. Видова назва сич хатній – підкреслює типове місцеперебування птаха в окультуреному ландшафті: населених пунктах, садах, парках, навіть у досить великих містах.\nСорокопуд (діалектні назви – чекіт, чекан, пуд, страхопуд, татарська сорока, янчук, терняк) – дослівно перекладається як «той що ганяє сорок» (слово утворене з «сорока» і «пудити» – гнати, лякати). Видові назви підкреслюють особливості забарвлення (сірий, чорнолобий) або живлення (сорокопуд – жулан). Остання назва пов’язана з давнім словом «жулити» – різати, дерти, шматувати. Дійсно, свою здобич цей птах, як справжній хижак, розриває, розчленовує, шматує.\nТравник (діалектні назви – коловодник, просянка, лозник червонодзьобий) – назва цього кулика пов’язана, мабуть, з місцем перебуванням: тримається переважно на трав’янистих берегах річок і озер та на заболочених, трав’янистих луках, де й гніздиться колоніями.\nТурухтан (діалектні назви – петушок, задирак, коловодник, болотюх, брижач) – слово запозичене з тюркської мови і означає в перекладі «бура, сірувата галка», але іноді вказують на звуконаслідувальний характер назви цього кулика. [1,9,18]\nü за характерними рухами, звичками, поведінкою:\nБоривітер – (діалектні назви – вітролом, вітряк, трепещук, гонець, мишоловець, свистун, пустельга) – літературна назва дана цьому маленькому соколу за звичку довго «висіти» в повітрі, тримаючись на одному місці проти вітру (ніби переборюючи його).\nВеретенник (діалектні назви – грицик, гриць, грищук, босяк) – за однією теорією, ця назва вважається звуконаслідуванням, оскільки крик стурбованого птаха звучить як «веретень-веретень-веретень». Інші версії: обриси птаха в польоті нагадують веретено; пов’язують назву зі словом «вертітися» – за верткість, непосидючість птаха.\nВ’юрок (діалектні назви – юрок, Юрко, дзвоник) – назва пояснюється, за однією теорією, особливостями поведінки птаха: спритний, швидкий, пруткий, моторний – те саме, що і «юркий», «в’юрковатий»; за іншою, назва пов’язана з слов’янським антропонімом «Юрій, Юрко», при чому первісне звуконаслідування послужило приводом для зближенням з цим іменем. Доказом цього можуть бути відповідні діалектні назви (до речі, і російська назва цього птаха – юрок).\nДрімлюга (діалектні назви – лежень, лежебок, сплюха, ніч вид, сліпух, лінивець, комахоїд, нічник, козодой) – похідне утворення від слова «дрімати»; назва пояснюється нічним способом життя птаха, який вдень спить, «дрімає».\nДрофа (діалектні назви – дудак, дрохля, грофа) – зводиться до індоєвропейського «бігти» (за характерною ознакою птаха, більш здатного до швидкого бігу, ніж до польоту).\nДятел (діалектні назви – довбун, довбуш, клювач, ковкач, коваль, жовна, деревоклюй, яків) – загальнослов’янська назва споріднена зі словом «довбати». Отже, дятел – «довбаючий», «довблячий». Видові назви пов’язані з особливостями забарвлення оперення і розмірами: чорний, зелений, сивий, строкатий, (великий, середній, малий), білоспинний.\nКрижень (діалектні назви – качка, кряква) – можливо, асоціація виникла за зовнішнім виглядом птаха, подібного в польоті до хреста («криж» – хрест).\nКрутигололвка (діалектні назви – крутій, сич, гадючка, камінник) назва пов’язана зі звичкою птаха в разі небезпеки крутити головою (при цьому птах ще й наїжачується і шипить як змія).\nПлиска (діалектні назви – пастушок, трясогузка, вівчарик, янчик, землянка, болотник, чабаник, грицик, косар, лиска) – можливо, назва пов’язані зі старослов’янським «плишть» (шум). Порівнюють також з «плескати». Отже, назва птаха звуконаслідувального характеру. Видові назви вказують на певне забарвлення оперення (біла, жовта, жовтоголова).\nСплюшка – друга назва совки; зумовлена своєрідним голосом: «сплю – – у, сплю-у». [9,13]\nü зв’язок з конкретною порою року:\nСнігур (діалектні назви – червоногрудка, червонюх, синюк, снігар) – слово споріднене зі словом «сніг». Ці птахи – пернаті вісники зими – прилітають на Україну разом з першим снігом. І нерозлучні вони з ним. Сніг почне танути – і пташок не стане, на північ полетять. А якщо, буває, знову завіє хуртовина, і ліс сніжинками вбереться, ці птахи обов’язково з’являться, неначе сніг той на крилах принесуть. \n2.4 Асоціативно пов’язані, непрямої номінації\nü від певних людських професій:\nПеревізник (діалектні назви – коловодник, побережник, білобрюшок, кулик, лозник) – назва цього кулика пов’язана з характерною поведінкою: сполоханий, він летить низько, понад самою водою, звичайно з одного берега річки на протилежний, як людина-перевізник при човні або паромі.\nХодуличник (діалектні назви – босяк, ходульник, кулик довгоногий, щудлак) – назва отримана за звичку цього кулика ходити по мілководдю в пошуках їжі: маючи дуже довгі тонкі ноги; здалеку цей птах нагадує тіло на «ходулях». На Переяславщині – залітний. [10,21]\nü випадкові асоціації:\nв) вторинне за походженням значення – «молодцюватий» (пор. «ходити гоголем») [18,19].\nü пов’язані з легендами, переказами:\nб) назва загальнослов’янська; в основі лежить стародавній індоєвропейський корінь із значенням «різко кричати» (дійсно, різкий голос птаха чути далеко).\n§ Основу наукової орнітологічної номенклатури української мови складають назви птахів, що сягають своїм корінням праслов’янської епохи, що становлять 7% від загальної кількості.\n§ Деякі з них у процесі мовного розвитку втратили прозорість своєї внутрішньої форми і лише шляхом етимологічного аналізу вдається встановити їх первинну назву. Мова йде про асоціативно пов’язані непрямої номінації; їхня кількість теж налічує 7%.\n§ До складу української орнітологічної номенклатури входить ряд запозичених назв з інших мов, а саме: з тюркської, турецької, латинської, італійської, німецької та російської. Їхня кількість налічує 8% від загальної кількості.\n§ Найбільшу частину наукових назв птахів складають орнітоніми з прозорим значенням – 78%.\nЦе найменування, які безпосередньо відбивають характерні особливості птахів: за голосовою ознакою 21% за кольором оперення 12%; або ж в їх основі лежать властивості інших реалій. Так, одні назви відбивають найвиразнішу зовнішню ознаку птаха: а) незвичайна будова дзьоба – 3%, б) чітко виражений чубчик – 1%, в) за особливостями будови хвоста – 3%; інші назви пояснюються: характерними рухами, звичкою, поведінкою – 6%, за способом життя – 10%, за характером харчування – 12%, за способом побудови гнізда – 4%. Але є найменування, які безпосередньо не відображають властивостей птахів – це назви, утворені шляхом народно етимологічного переосмислення: назви, в основі яких лежать народні спостереження, прикмети, повір’я, перекази та легенди.\n§ Через обмежену кількість досліджених народних орнітонімів їх класифікація у бакалаврській роботі не розглядається.\n1. Бабенко В.Г., Кузнецов А.А. Береги природу!: Птицы красной книги СССР. – М.: Педагогика, 1986. – с. 144.\n2. Булаховській Л.А. Нариси з загального мовознавства. – К.: Рад. школа, 1959. – с. 183.\n3. Войнич А., Херцег Э. Одна ласточка весны не делает…: Пер. с венг./ Предисл. Г.П. Громовой; Послесл. А.Н. Стрижева. – М.: Мир, 1985. – с. 232.\n4. Енциклопедія: Тварини і рослини світу. – Львів: Аверс, 2002. – с. 176.\n5. Етимологія української мови: Навч. посібник / О.І. Потапенко, А.П. Кожуховська, Л.Е. Довбня та ін.; За ред. О.І. Потапенка. – К.: Міленіум, 2002. – с. 204.\n6. Жизнь животных. В 7 т. / Гл. ред. В.Е. Соколов. Т.6. Птицы / Под. ред. В.Д. Ильичева, А.В. Михеева. – 2-е изд., перераб. – М.: Просвещение, 1986. – с. 527.\n7. Ковальчук Г.В. Зоологія з основами екології. – К.: Вища шк., 1988. – с. 296.\n8. Куйбіда В.В. Екологія і географічні назви. – Фастів: Поліфраст, 2002. – с. 176.\n9. Марисова І.В., Бойко В.М. Світ пернатих Чернігівщини у назвах: Короткий етимологічний словник-довідник. – Ніжин, 1998. – с. 28.\n10. Марисова І.В., Талпош В.С. Птахи України: польовий визначник. – К.: Вища школа, 1984. – 256 с.\n11. Молис С.А. Книга для чтения по зоологии. – М.: Просвещение, 1986. – с. 224.\n12. Наумов Н.П. Зоология позвоночных. ч. 1, 1972. – с. 279.\n13. Наумов С.П. Зоология позвоночных. 4-е изд. – М.: Просвещение, 1982. – с. 464.\n14. Охорона тваринного світу / В.Є. Борейко, В.О. Архіпчук, В.О. Бранних та ін. – К.: Урожай, 1992. – с. 224.\n15. Пернатые друзья. Гальченко П.Ф. – К.: Урожай, 1978. – с. 200.\n16. Словник іншомовних слів. – К.: Наукова думка, 2000. – с. 263.\n17. Труфанов Г. Цікава орнітологія. – К.: Веселка, 1983. – 150 с.\n18. Українська мова. Енциклопедія. – К.: Видавництво «Українська енциклопедія» ім. М.П. Бажана, 2000. – с. 409.\n19. Формозова А.Н., Житкова Б.М. Животный мир СССР: Птицы. – М.: Изд-во Детской литературы, 1940. – с. 400.\n20. Фесенко Г.В., Бокотей А.А. Птахи фауни України: польовий визначник. – К.: 2002. – 416 с.\n21. Хрестоматия по зоологии / Сост. А.М. Охрименко, Э.В. Шухова. – 2-е изд., доп. – К.: Рад. шк., 1988. – с. 272.\n22. Янко М.П. Топонімічний словник України. – К., 1998.


Грач випав із гнізда ... - Новини - Громадянський рух «Нова Україна»\nВерсія для друку 1 лютого 2011\n«Компартія - це живий політичний організм. І, як у кожному організмі, тут можуть скластися різні ситуації. У даному випадку Леонід Грач, будучи незадоволеним своїм становищем в партії і, відверто кажучи, невтішними електоральними результатами Кримської партійної організації, виступив проти керівництва партії, звинувативши його в тому, що воно підтримало кандидатуру Януковича на президентських виборах і увійшло до коаліції з Партією регіонів і Блоком Литвина. За його словами, це зрада марксизму-ленінізму. Зрозуміло, що його виключили з партії», - сказав Георгій Крючков.\nНа його думку, Леонід Грач, швидше за все, спробує створити нову партію і знайде достатньо прихильників у Криму. Однак для того, щоб зареєструвати партію, потрібні партійні організації не менш ніж у двох третинах регіонів. «Не думаю, що Леоніду Грачу це вдасться зробити, однак якщо партія все ж таки буде створена, її чекає та ж сама доля, що й інших« клонів» Компартії - Комуністичну партію України (оновлену) і Комуністичну партію робітників і селян», - зазначив Георгій Крючков. І додав: «Своїми діями Леонід Грач завдав серйозної шкоди партії, поставивши її на межу розколу і розколовши Кримську організацію. Проте великих перспектив у цього політика немає. Ним і раніше багато хто був незадоволений, а тепер, коли він пішов проти партії, кількість незадоволених ще збільшиться».\nГеоргій Крючков упевнений, що для партії зрада Грача - це, безумовно, неприємний момент, але організація це витримає. «Як показав минулий пленум, Компартія згуртувалася у нинішній непростій ситуації. Сьогодні керівництво країни відмовляється від багатьох задекларованих позицій, і комуністи вважають, що у їхньої співпраці з владою є свої межі. Ми не згодні з багатьма реформами - в першу чергу, у житловій сфері, сфері трудових відносин, пенсійною реформою, фактичною ліквідацією безкоштовного медичного обслуговування. Комуністи також стурбовані тим фактом, що влада зайняла вичікувальну позицію щодо вилазок представників націоналістичних кіл. Але немає жодних сумнівів, що партія вийде з цього випробування зміцнілою», - сказав політик.


Кунжут: маленьке корисне насіння | СК Маркет\nКунжут - це не тільки популярний в кулінарії, але і дуже корисний продукт. Він має оригінальні смак, тому активно застосовується при приготуванні десертів, випічки, салатів. Насіння містить цілий набір цінних речовин, які повністю втрачаються при обсмажуванні - так що якщо хочете отримати максимальну користь для здоров'я, купуйте зернятка сухими, а в їжу вживайте їх в замоченому або підігрітому вигляді.\nНайцінніша активна речовина, яка є в кунжуті - сезамін. Сезамін є потужним антиоксидантом, ефективним засобом профілактики онкологічних захворювань, знижує рівень шкідливого холестерину в крові, робить нігтьову пластину міцної, зміцнює волосся. Також в кунжуті містяться вітаміни А, В, С, Е, амінокислоти, вуглеводи, білки. Багато в насінні корисних мікроелементів, які нормалізують мінеральний обмін, регулюють вміст тіаміну і рибофлавіну.\nКорисно знати. Кунжут - ефективний натуральний засіб від остеопорозу, прискорювач зрощування кісток при переломах.\nКорисні властивості має і кунжутне масло. Воно складається з органічних, жирних насичених кислот, гліцеринових ефірів, тригліцеридів. Масло кунжуту додають в маски для волосся, тіла, обличчя, з його допомогою лікують шкірні захворювання, болі в суглобах, нормалізують роботу шлунково-кишкового тракту, підвищують загальний рівень тонусу.\nКалорійність насіння кунжуту висока, тому вживати в їжу їх потрібно обережно. Оптимальна добова норма - 2-3 чайні ложечки на добу. Як і у інших натуральних продуктів, у кунжуту є певні протипоказання - враховуйте їх при наявності різних системних захворювань. Слід бути обережним з насінням і особам з підвищеним згортанням крові, схильністю до тромбозів, сечокам'яною хворобою. Вагітним більше однієї чайної ложки насіння вживати також не слід.\nКупуйте те насіння кунжуту, яке є максимально сухими і не злипається. Найбільш корисними вважаються сирі, оскільки в результаті будь-якої обробки поживні речовини випаровуються. Довше пари місяців зберігати насіння не слід, так як воно стане гірким. Саме «довговічне» - кунжутне масло, яке зберігає початкові властивості протягом 9 років і більше. На смак воно приємне, схоже на оливкове, але без характерної гіркоти, для смаження не використовується.


За прогнозами Українського гідрометеорологічного центру, в другій половині поточного тижня в Україні очікується тепла погода, а також дощі, місцями грози. Середня температура становитиме близько 13-18 градусів вночі та 22-27 градусів вдень.\nУ Києві завтра 12-17 градусів вночі, 21-26 вдень. Без опадів. У п'ятницю в основному сухо. Вночі 12-17, вдень 21-26 градусів. В суботу можливий невеликий дощ. Вночі 11-16, денна температура - від 22 до 26 градусів. У Київській області завтра змінна хмарність. Температура - від 12 до 17 градусів вночі, 21-26 градусів вдень. Вітер північно-західний, 5-10 м/с.\nНа сході в четвер 14-19 вночі, вдень 24-29 градусів. Пройде дощ. У п'ятницю вночі 14-19 градусів, денна температура 24-29 градусів. Також опади. В суботу змінна хмарність. Температура 12-17 градусів вночі, 23-28 градусів вдень. Вітер північно-західний, 5-10 м/с.\nНа заході завтра вночі 8-13 градусів, вдень 22-27 градусів, без опадів. У п'ятницю також сухо. Температура повітря вночі - близько 11-16 градусів, вдень 24-29 градусів. В суботу вночі температура повітря становитиме 9-14 градусів, вдень близько 20-25 градусів, також пройде дощ. Вітер північно-східний, південно-східний, 5-10 м/с.\nУ південних регіонах 18 серпня прогнозують 14-19 градусів вночі, 24-29 вдень. Пройде дощ, гроза. У п'ятницю вночі - близько 14-19 градусів, денна температура 24-29, суха погода. В суботу змінна хмарність. Вночі 13-18 градусів, вдень 23-28 градусів. Вітер північно-західний, 5-10 м/с.\nВ Криму завтра 16-21 градус вночі, 24-29 вдень. Очікується дощ, гроза. У п'ятницю вночі 16-21, вдень 24-29 градусів. Також опади. В суботу змінна хмарність. Вночі 17-22, вдень 23-28 градусів. Вітер північно-західний, 7-12 м/с.\nУ центральних регіонах найближчої ночі 13-18, вдень 21-26 градусів. Без опадів. У п'ятницю змінна хмарність. Вночі близько 13-18 градусів, вдень температура підвищиться до 21-26 градусів. У суботу змінна хмарність. Вночі градусники покажуть близько 11-16 градусів, денна температура повітря становитиме 22-27 градусів. Вітер північно-західний, 5-10 м/с.


Комбінованa підлогу на кухні і в передпокою: відео-інструкція по монтажу своїми руками, фото і ціна\nГлавная » Підлога » Бетонні підлоги » Комбінована підлога на кухні: особливості і переваги\nКомбінована підлога на кухні: особливості і переваги\nУ нових квартирах або приміщеннях з сучасним ремонтом легко можна зустріти комбіновані підлоги на кухні, у ванній кімнаті та інших приміщеннях. Таке рішення підвищує загальний комфорт і створює ефект зонування інтер’єру. Ми розповімо про особливості та переваги цього методу.\nКомбіновані підлогові покриття стають невід’ємною частиною сучасних інтер’єрних рішень.\nКомбіновані покриття для підлоги\nПоділ поверхні підлоги на зони з різним покриттям дозволяє вирішити відразу кілька завдань:\nКожен матеріал має свої унікальні властивості, а також слабкі і сильні сторони. Комбіновані підлоги дозволяють найбільш раціонально розпорядитися цими особливостями і укласти кожен матеріал саме там, де він найбільш придатний;\nУ будь-якій квартирі є зони, навантаження на підлогове покриття яких досить сильно відрізняється. Тут мова не тільки про навантаження механічне, але й про контакт з водою, миючими засобами, маслом, продуктами і т.д. Такі зони прийнято покривати найбільш міцними і зносостійкими матеріалами, такими як плитка або камінь, полімерними та іншими подібними покриттями;\nОднак при цьому на догоду міцності і стійкості до вологи втрачається комфорт і тактильна привабливість покриттів, адже плитка на дотик слизька, холодна і тверда. Комбінована підлога в передпокої, наприклад, може складатися з плитки, покладеної там, де навантаження на підлогу максимальне і відбувається контакт з мокрим або брудним взуттям, а також з паркету або ламінату, на який вам буде приємно ступити навіть босоніж;\nЦіна деяких покриттів дуже висока, як, наприклад, у коркового дерева. Але укладати цей матеріал по всій поверхні кухні немає сенсу, і частину площі можна покрити іншим, дешевшим і доречним в даній частині підлоги матеріалом (читайте також статтю «Пробка на підлогу: відмінне рішення для підлогового покриття»);\nУ разі кухонь великих розмірів застосування комбінованого покриття дозволяє успішно розбивати приміщення на зони, що робить його більш затишним і красивим;\nМонтаж покриттів з комбінованих матеріалів цілком можливо зробити своїми руками, проте у разі складних криволінійних форм і стиків краще скористатися послугами професіоналів.\nЯк видно на фото, зона навколо мийки і стільниці покрита більш міцним матеріалом.\nВажливо! Під час вибору матеріалів та плануванні монтажних робіт обов’язково слід враховувати фізичні особливості стикуємих покриттів, зокрема, найбільш важливо мати на увазі такі властивості, як температурні розширення і реакцію на зміну вологості в атмосфері приміщення. Нехтування даними характеристиками може призвести до небажаних наслідків аж до руйнування покриття.\nТакож слід пам’ятати про те, що далеко не всі матеріали добре уживаються разом. Наприклад, контакт дерева зі сталлю і чавуном призводить до передчасної корозії, деякі кольорові метали поєднуються погано через електрохімічні процеси і т.д. Всі ці моменти краще врахувати заздалегідь, щоб уникнути дорогих переробок і трудомістких ремонтів.\nПринцип розташування зон\nРозбиття підлогового покриття на зони не тільки практично, але й досить ефектно з точки зору дизайну.\nЯк вже говорилося, основний практичний сенс комбінованих підлог — це використання сильних сторін різних покриттів для вирішення певних проблем, характерних для тих чи інших частин квартири або будинку. Також зонування дає можливість удосконалити інтер’єр візуально і використовується дизайнерами дуже широко.\nЩоб підібрати найбільш підходящі варіанти комбінацій, слід визначити, які саме відмінності характерні для різних зон приміщення.\nМи виділили найбільш показові з них:\nДля кухні розбиття найбільш очевидно: відокремлюють простір біля мийки, плити, стільниці або столу, на якому готується їжа, територію підлоги, яка прилягає до холодильника. Для цієї частини кухні характерні такі впливи, як підвищена температура і вологість, часті перепади температури і вологості, попадання всіляких рідин, спецій, жиру, фруктових та овочевих соків, часті вологі прибирання, падіння посуду та ножів;\nНайбільш підходящий матеріал для підлогового покриття цієї зони — керамічна або кахельна плитка, керамограніт, полімерні матеріали;\nПередпокій і коридор також схильні до підвищеного зносу: часта ходьба, мокре і брудне взуття, постійні мокрі прибирання. Тут буде доречною як плитка, так і наливна підлога. Також можливий якісний комерційний лінолеум або міцний ламінат підвищеної стійкості;\nВанна кімната і санвузол. Тут вибір також очевидний: плитка і ще раз плитка. Звичайно, можливі варіанти, але все-таки керамічне покриття переносить постійну вологість краще за інших;\nДля студій та суміщених кімнат зонування грає найважливішу роль, і тут не варто нехтувати художніми можливостями, які надає комбінування різними матеріалами, квітами, фактурами.\nПростір біля вхідних дверей доцільно покривати плиткою.\nДля проблемних зон з підвищеною інтенсивністю небажаних впливів вибирають, як правило, міцні водонепроникні матеріали, такі як плитка, камінь, полімерні суміші.\nОднак у таких покриттів є один істотний недолік: вони швидко остигають і добре передають тепло / холод. Рішення — комбінована тепла підлога.\nГрамотне зонування студії робить інтер’єр впорядкованим і стильним.\nВажливо! При розрахунку теплих підлог з різнорідними комбінованими покриттями слід враховувати різницю в теплопровідності та інших фізико-технічних показниках матеріалів. Таку роботу краще довірити досвідченому інженерові, оскільки помилки обійдуться занадто дорого.\nЯкщо говорити про художню сторону питання, то тут використовуються різні прийоми і можливості. Крім комбінованих підлогових покриттів в хід йдуть такі засоби, як зонування стелі, застосування різнорідного освітлення, всіляких декоративних елементів, розсувних дверей і фальш-стінок, барних стійок, колон і т.д.\nЗ’єднання і переходи\nДля оформлення переходів і з’єднань між різнорідними покриттями використовують різні засоби і фасонні елементи.\nЯкщо загальні правила монтажу комбінованих підлог не мають радикальних відмінностей від таких при роботі з гомогенними підлоговими конструкціями, то конструктивні рішення при оформленні переходів і стиків мають свої особливості.\nДля коректного стикування покриттів в комбінованих підлогах інструкція передбачає використання таких пристосувань:\nГнучкі профілі типу StepFlex і тому подібні вироби;\nПрокладки з коркового дерева;\nПороги з пластика;\nМеталеві пороги і переходи;\nГнучкі пороги з різних комбінацій матеріалів для монтажу складних криволінійних сполук;\nВсілякі будівельні герметики і ущільнювачі для з’єднання клейових покриттів.\nГнучкий стикувальний профіль з прогумованого пластика відмінно підходить для з’єднання різнорідних матеріалів в комбінованих покриттях підлоги.\nВажливо! Жорстка стиковка матеріалів без демпферних зазорів чревата псуванням покриття в результаті температурних розширень і змін обсягу при перепадах вологості приміщення.\nСучасні варіанти переходів можуть бути оснащені уніфікованими кріпленнями для зручності укладання і монтажу.\nВибір того чи іншого способу сполучення підлогових покриттів залежить від способу їх монтажу та фіксації на поверхні, складу, а також художніх уподобань автора дизайну інтер’єру.\nНасправді сенс таких профілів полягає у заповненні демпферного зазору гнучким матеріалом, а також у перешкоджанні попаданню сміття, пилу і рідини під підлогову конструкцію.\nКомбінації різнорідних матеріалів в підлогових конструкціях дозволяють більш раціонально використовувати якості і особливості тих чи інших поверхонь з урахуванням вимог і умов різних зон приміщення (читайте також статтю «Кам’яна підлога — може пора придивитися і вдома»).\nСамостійний монтаж таких конструкцій зажадає від вас певної технічної грамотності, вміння працювати руками й акуратності.\nРобимо підлогу в ванній з гальки: технологія приклеювання мозаїки з камінчиків →\n← Гумові підлоги для гаража - від знімних до литих


Стаття 172. Порушення правил застосування засобів вимірювальної\nПорушення правил застосування засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від трьох до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.\n(ІЗ змінами, внесеними згідно із законами України від 01.03.95 р. № 79/95-ВР, від 07.02.97 р. № 55/97-ВР; у редакції Закону України від 09.07.99 р. № 898-ХІУ)\n1. Об'єктом даного адміністративного проступку с суспільні відносини у сфері забезпечення єдності вимірювань в Україні (див. Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність").\n2. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні правил застосування засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд (формальний склад).\nВідповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", об'єктами державного метрологічного контролю і нагляду є: засоби вимірювальної техніки; методики виконання вимірювань; кількість фасованого товару в упаковках. Державний метрологічний контроль і нагляд стосовно засобів вимірювальної техніки та методик виконання вимірювань поширюється на вимірювання, результати яких використовуються під час: робіт із забезпечення охорони здоров'я; робіт із забезпечення захисту життя та здоров'я громадян; контролю якості та безпеки продуктів харчування і лікарських засобів; контролю стану навколишнього природного середовища; контролю безпеки умов праці; геодезичних і гідрометеорологічних робіт; торговельно-комерційних операцій і розрахунків між покупцем (споживачем) і продавцем (постачальником, виробником, виконавцем), у тому числі у сферах побутових і комунальних послуг, телекомунікаційних послуг і послуг поштового зв'язку; податкових, банківських і митних операцій; обліку енергетичних і матеріальних ресурсів (електричної і теплової енергії, газу, води, нафтопродуктів тощо), за винятком внутрішнього обліку, який ведеться підприємствами, організаціями та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності; робіт, пов'язаних з державною реєстрацією земельних ділянок і нерухомого майна; робіт із забезпечення технічного захисту інформації, необхідність якого визначена законодавством; робіт, що виконуються за дорученням органів прокуратури та правосуддя; робіт з оцінки відповідності продукції, процесів, послуг; реєстрації національних і міжнародних спортивних рекордів.\nИнформация, релевантная "Стаття 172. Порушення правил застосування засобів вимірювальної техніки"\nтехніка, укомплектована повністю військовою командою, та бойові повітряні судна, а також військові кораблі, судна забезпечення Військово-Морських Сил, які перетинають митний кордон України, підлягають митному оформленню. Порядок такого оформлення встановлюється Кабінетом Міністрів України. Митне оформлення військової техніки, військових кораблів (суден), бойових та військово-транспортних\nстатті вказаного Закону безпека сільськогосподарської машини, роботи, послуги з технічного сервісу - це відсутність будь-якого ризику для життя, здоров'я, майна покупця (власника с/г машини) і навколишнього природного середовища за звичайних умов їх використання, зберігання, транспортування та утилізації. 3. Суб'єкт адміністративного проступку - спеціальний (механізатори). 4. Суб'єктивна


Лісівники В.Березнянського лісгоспу взяли під опіку Чорну лелеку та Чаплю сіру - Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства\nНа території Костринського лісництва нещодавно виявлено місця поселення колонії Чаплі сірої та Чорної лелеки.\nЧорна лелека знаходиться під опікою працівників державної лісової охорони в ур.Яворник Костринського лісництва. Державною лісовою охороною проводилося спостереження: 23 березня приліт 2 чорних лелек, а 15 серпня кружляли і готувалися до відльоту 4 лелеки.\nДана знахідка є надзвичайно цікавою, оскільки зазвичай чапля сіра та чорна лелека на такій висоті не гніздиться. Птах надає перевагу мілководним відкритим місцям, де він може нерухомо стояти тривалий час (часто на одній нозі) і вичікувати, коли здобич підпливе або підбіжить на таку відстань, з якої її можна схопити дзьобом. Харчуються сіра чапля та чорна лелека безхребетними і дрібними хребетними тваринами (ховрахами, полівками, мишами, землерийками, ящірками, вужами, земноводними, рибою, жуками та їх личинками). Іноді птахи ходять по луках, вишукуючи поживу.\nПрацівники наукового відділу Ужанського НПП та Великоберезнянського держліспу планують проводити постійний моніторинг та опікується рідкісними птахами.


Поштовий індекс Укрпошти за вашою адресою = 55510 індекс Ясногородка, Єланецький район, Миколаївська область, Україна.\nПоштові індекси Києва, поштовий індекс Ясногородка і поштові індекси більшості інших міст України можна знайти прямо для конкретного будинку. Тобто у нас представлені поштові індекси областей, поштові індекси районів, поштові індекси міст, поштові індекси вулиць, поштові індекси будинків.\nТут представлена найбільш повна і точна база поштових індексів України, в тому числі і індекс Ясногородка. Інформація про поштові індекси України представлена на основі останніх версій бази поштових індексів Укрпошти та Класифікатора адрес по Україні. Ви можете скористатися як пошуком індексу за адресою або адреси за індексом, так і ієрархічним рубрикатором України, щоб знайти необхідний індекс поштової адреси.\nЗміни поштових індексів відбуваються регулярно. Хочемо зауважити, що на відміну від інших сайтів з базами поштових індексів у нас представлений тільки реально діючі індекси, немає застарілої інформації, і ви можете бути абсолютно впевнені, що знайдена на нашому сайті Ясногородка індекс буде точно чинним і відповідати обраній адресі.\nІндекс Ясногородка — це номер 55510 поштового відділення, яке відповідає за декілька вулиць або цілий район.


Плов з качкою: цікавий покроковий рецепт - ЗНАЙ ЮА\nПлов з качкою: цікавий рецепт, який сподобається кожному\nРецепт плову з качкою сподобається кожному, адже страва виходить дійсно смачним. Спробуйте, і ви точно не пошкодуєте. Все що вам потрібно - це трохи часу і терпіння.\n26 квітня 2019, 19:09\n2 свіжих червоних перцю\nСьогодні ми покажемо вам як приготувати домашній рецепт плову з качкою. Зробити плов з качкою не так-то просто, але результат того коштує. Качку до речі можна замінити на інше м'ясо, наприклад курку. Варений рис і смажена качка - це ідеальне поєднання. Плов зберігає всі свої корисні властивості. Приступимо.\nПотрібний казан, або чавунна каструля з кришкою. Потрібна глибока тарілка об'ємом 800-900 грам.\nБеремо готову качку до приготування, ріжемо її на шматки розміром приблизно з вказівний палець або мізинець. У будь-якому випадку у вас шматки будуть різними за розміром, наприклад ніжки ви зможете розібрати по довжині кісточок - це нормально.\nСтавимо казан чи чавунну каструлю на вогонь наливаємо рослинне масло 200 мл, підігріваємо. Маленький шматочок качки кидаємо в олія якщо воно почало обсмажуватися, то закладаємо всю качку і починаємо обсмажувати, постійно помішуючи, щоб не пригоріла. Як тільки качка пустить сік, зробити вогонь середнім і залишити обсмажувати, поки весь сік не википить, не забуваємо помішувати. Стежимо, щоб нічого не горіло.\nТим часом чистимо овочі. Цибулю півкільцями, моркву крупною соломкою або брусочком. Беремо рис 800 грам ,висипаємо в глибоку тарілку і заливаємо кип'яченою водою кімнатної температури рівно стільки скільки рису. Не беріть рис з якого ви готуєте кашу.\nКупіть рис на ринку з коричневою прожилкою посередині чи азіати продають злегка коричневого кольору рис наче в пудрі.\nЯк тільки сік випарувався, кладемо цибулю і, помішуючи, обсмажуємо до м'якості, не робіть цибулю горілим. Вогонь повинен бути середнім. Лук готовий, кидаємо моркву – все це обсмажуємо, періодично помішуємо. Солимо за смаком.\nЯк тільки морква стала м'якою, наливаємо туди кип'яченої кімнатної температури води. Рівно стільки скільки рису на той момент у вас в глибокій тарілці. Все в чані повинна закипіти, буквально покипіти 5 хвилин на середньому вогні.\nВикладаємо туди наш рис з тарілки, він у нас був замочен, мав увібрати воду і трохи води на денці, залишилося нічого страшного, все в казан. Розрівняйте рис ополоником або шумівкою, рівномірно шаром, так що б вода покривала рис, нічого вже не заважайте. Зменшіть вогонь.\nВідразу щільно закриваємо кришку і робимо вогонь повільним, так щоб готувалося. Не піднімаємо кришку, не дивимося, що там. Так готуємо 40 хвилин на повільному вогні.\nЧерез 40 хвилин, вимикаємо вогонь , але не відкриваємо кришку, нехай стоїть із закритою кришкою хвилин 10.\nТеги: Плов з качкою


21 січня, 10:53\nЗа словами Малюськи, отриманий дохід планують залишити в міністерстві для розвитку інфраструктури.\nМіністерство юстиції України планує розпочати розпродаж в'язниць з надходженням частини отриманого доходу не до загального бюджету держави, а безпосередньо у міністерство. Про це заявив міністр юстиції України Денис Малюська в ефірі програми "Сніданок з 1+1".\n"Враховуючи, що у нас більше в’язниць, ніж нам поки що потрібно, істотно більше, ми цілком можемо розпочати розпродаж тюрем. Якщо ми домовимося про механізм, щоб ці кошти не йшли в загальний фонд бюджету, а якимось чином акумулювались, щоб частину хоч можна було б витратити на поліпшення інфраструктури", - заявив Малюська.\nНагадаємо, за словами міністра юстиції Дениса Малюськи, у багатьох містах України не вистачає СІЗО, зокрема, у Київському СІЗО майже немає місць. Крім цього, в міністерстві планують до кінця року відремонтувати корпус Лук'янівського СІЗО.\nУ Запоріжжі в кафе відбулась стрілянина: є постраждалі\nЗеленський відвідає Ізраїль з робочим візитом


Комунальні платежі можуть зрости більше ніж на 50% – «Лица»\nГоловна ➜ Новини ➜ Економіка ➜ Комунальні платежі можуть зрости більше ніж на 50%\n13 липня 2021 о 18:30 - 4752\nНезабаром настане осінь, а для українців це значить, що почнеться опалювальний сезон. Як кажуть експерти, опалення та гаряча вода у Києві та регіонах подорожчають на 30-40%.\nУ травні 2021 року в Україні з’явився газовий ринок, внаслідок чого в країні більше немає єдиної ціни на послуги постачальників газу. У зв’язку з цим восени очікується значне зростання цін на опалення. Вони також не будуть однаковими для всіх громадян.\nЗ 1 серпня 2021 держава планує впровадити нову модель спеціальних зобов’язань (ПСО) на оптовому ринку електричної енергії. Її повинні були прийняти 1 липня, але відклали у зв’язку з проробками оптимальної моделі. У зв’язку з цим користувачів розділять на чотири категорії в залежності від кількості споживаної енергії: до 100 кВт-год; 100-300 кВт-год; 300-500 кВт-год, від 500 кВт-год. Для кожної з категорій буде встановлена різна ціна. Для побутових користувачів, які споживають менше 100 кВат-ч ціна буде менше, ніж зараз. Це приблизно 16 млн українських домогосподарств. Актуальний тариф на електроенергію в Україні – 1,68 грн / кВат-ч. Найвищий тариф буде встановлено для четвертої категорії. Він складе 3,4 грн / кВат-ч.\nВосени в Києві і ряді інших великих міст тарифи на опалення і гарячу воду зростуть на 30-40%. У Київтеплоенерго заявили, що вартість гігокалорій тепла складе приблизно 2151,77-2433,90 грн / м кв в залежності від типу приєднання будинку. Тариф на гарячу воду становитиме приблизно 109,55-122,17 грн / м куб.\nПричиною цього називають те, що з 20 травня в Україні припинив діяти механізм вкладення спеціальних обов’язків (ПСО) на поставку природного газу для підприємств теплокомуненерго. Через це постачальники тепла змушені купувати його за ринковими цінами.\nНаціональна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг заявила, встановлювати тарифи підприємств, що займаються виробництвом, транспортуванням і постачанням теплової енергії, тепер будуть органи місцевої влади.\nЗ 1 травня 2021 року до 30 квітня 2022 року ціни на газ не будуть змінюватися, оскільки всіх споживачів автоматично перевели на річні тарифи. Афілійований з Нафтогазом портал ГазПравда зазначає, що ціни постачальників в рамках їх річних тарифів коливаються від 7,88 до 13,5 грн за кубометр. В середньому, це на 26% вище, ніж в квітні.\nУ Дніпрі відбудеться міжнародний кінофестиваль\nкомунальні платежі опалювальний сезон підвищення тарифів Тарифи


Історія створення Смілянського коледжу харчових технологій сягає в 1884 рік, в період активної діяльності на теренах Смілянщини родини Бобринських. Зокрема, Володимир Олексійович Бобринський зіграв важливу роль в створенні і становленні ще на той час 2-річних технічних класів. Саме тому в наш час Володимира називають хрещеним батьком цього навчального закладу.\nСьогодні ж Смілянський коледж харчових технологій Національного університету харчових технологій святкує своє 135-річчя. З цієї нагоди адміністрація та студентство закладу підготували для гостей свята пишний концерт, в якому з різноманітними номерами взяли участь випускники коледжу і студенти. Також гостей радували своїми виступами вокальний гурт «Вербиченька» та ансамбль бального танцю «Колорит».\nПривітати іменинників приїхав проректор Національного університету харчових технологій Володимир Леонідович Яровий. З цією ж метою на свято завітали міський голова м. Сміла Олексій Олександрович Цибко та секретар Смілянської міської ради Костянтин Іванович Синьогуб. Після слів вітань представники влади нагородили деяких працівників коледжу почесними грамотами.\nАдміністрація навчального закладу також не лишилася осторонь і нагородила почесними грамотами, подяками та нагрудними знаками педагогів, працівників адміністрації, студентів та їх батьків за багаторічну сумлінну працю , професіоналізм та вагомий внесок в розвиток навчального закладу.


Рецепти голубців ледачих з капустою: секрети вибору інгредієнтів і | Наші поради\nГолубці ледачі з капустою - загальні принципи приготування\nГолубці ледачі з капустою і квасолею\nГолубці ледачі з капустою в духовці\nГолубці ледачі з капустою і грибами\nГолубці ледачі з капустою і гречаною крупою в сковороді\nГолубці ледачі з капустою в мультиварці\nГолубці ледачі з капустою і курячим філе\nГолубці ледачі з капустою і свининою, тушковані в каструлі\nГолубці ледачі з капустою - хитрості і корисні поради\nКласичні голубці вимагають багато часу для приготування, і виходять далеко не у кожної господині. Але це не привід відмовлятися від улюбленої страви, адже можна приготувати ліниві голубці!\nЦя страва має ніжний смак і аромат. До того ж такі голубці готуються швидко і досить просто!\nГолубці ледачі з капустою — загальні принципи приготування\nКапуста є основним інгредієнтом ледачих голубців. Її ретельно потрібно помити і підсушити. Потім все листочки капусти слід відокремити від підстави і відрізати у них великі прожилки. Після, потрібно нарізати овоч дрібною соломкою. Щоб капуста не гірчить і була м’якою, перед приготуванням її можна обдати окропом.\nДля фаршу бажано використовувати свіже м’ясо або розморожене при кімнатній температурі. Лук можна додати відразу в фарш або окремо нашаткувати. У другому випадку овоч потрібно буде або обдати окропом, або обсмажити на олії.\nКрупу для страви потрібно попередньо промити до прозорої води і відварити у воді з невеликою кількістю солі.\nЛедачі голубці можна готувати у вигляді котлет або кульок. Але для максимально швидкого приготування інгредієнти слід просто по черзі завантажувати в сковороду і готувати, перемішуючи, до м’якості овочів.\nПри приготуванні голубців у вигляді котлет, їх спочатку потрібно обсмажити на прогрітій з маслом сковороді, а потім гасити під кришкою до повної готовності.\nБлюдо можна подавати як основну або з будь-яким за смаком гарніром. Наприклад, з картопляним пюре, відварною рисом або приготованими на пару овочами.\n— 390 г капусти;\n— 90 г моркви;\n— 50 г цибулі;\n— 1 банка квасолі в томаті (консервованої);\n— 30 мл олії рослинного;\n— 200 мл бульйону;\n— 1 ч. Ложка будь-який овочевий приправи;\n1. Капусту промийте, підсушіть і наріжте скибочками завдовжки по 5-7 см. Відіжміть капусту.\n2. Моркву натріть на тертці, цибулю наріжте дрібненько.\n3. У глибоку сковороду влийте олію, обсмажте моркву з цибулею.\n4. Додайте в сковороду капусту, викладіть квасоля з банки разом з томатним соусом, додайте бульйон, приправу і сіль. Перемішайте.\n5. Готуйте спочатку, накривши кришкою, приблизно 30-35 хвилин.\n6. В цей час наріжте зелень.\n7. Зніміть кришку після закінчення зазначеного часу, присипте зеленню, перемішайте.\n8. Зніміть блюдо з вогню і подавайте на красивою злегка глибокій тарілці.\n— 290 г капусти;\n— 180 г рису;\n— 1 \_ 2 цибулини;\n— 50 г томатного соку;\n— сіль, приправи на ваш смак.\n1. З капустяного качана зніміть верхні листки, а потім наріжте капусту, після чого залиште осторонь на час, щоб вона пустила сік.\n2. Рис відварити до готовності на 70%.\n3. Овочі (морква і цибуля) очистіть. Потім наріжте їх на невеликі шматочки.\n4. На м’ясорубці спочатку подрібніть промите, підсушене і нарубані м’ясо. Звідти ж потім пропустіть моркву і цибулю.\n5. З’єднайте в одній ємності рис, капусту і отриманий фарш, вбийте яйце. Присолите, додайте спеції і перемішайте.\n6. Сформуйте з отриманої суміші невеликі котлетки — голубці.\n7. Викладіть котлетки в форму для випічки (не плоскі).\n8. Змішайте разом сметану і томатний сік, залийте цією сумішшю котлетки.\n9. Укрийте форму фольгою і готуйте в духовці 35 хвилин.\n10. Подавайте в злегка охолодженому вигляді зі свіжими овочами.\n— 230 г рису;\n— 450 г капусти свіжої;\n— 550 г печериць;\n— 180 мл бульйону м’ясного;\n— 30 мл олії (краще оливкова);\n— 1 ч. Ложка універсальної приправи;\n— 2-3 гілочки зелені.\n1. В першу чергу потрібно ретельно промити рис, для чого всипте його в друшляк і витримуйте під проточною водою, поки вона не стане прозорою.\n2. Лук очищений наріжте на тонкі смужки.\n3. У сковороді прогрійте масло, потім викладіть сюди цибулю і пасеруйте його кілька хвилин.\n4. Морква, почищену овощечисткой, натріть на тертці з дрібними боку.\n5. Перекладіть моркву до цибулі, і пасеруйте ще пару хвилин.\n6. Додайте спеції за смаком і сіль.\n7. Печериці вимийте, просушіть за допомогою серветки і наріжте на скибочки.\n8. Гриби перекладіть в сковороду з морквою і цибулею. Перемішайте.\n9. Капусту наріжте тонко соломкою, перекладіть в сковороду і знову перемішайте.\n10. Наступним етапом додавайте рис.\n11. Ретельно розмішайте продукти, влийте бульйон.\n12. Накрийте сковороду кришкою, готуйте 15 хвилин.\n13. Після цього зніміть кришку, перемішайте продукти, додайте зелень.\n14. Накрийте знову сковороду кришкою, вимкніть вогонь і витримайте в такому стані ще хвилин 10.\n15. Готову страву подавайте до столу порційно зі смаженою або відварною м’ясом.\n— 280 г фаршу (будь-який);\n— 120 г моркви:\n— 60 г цибулі;\n— 350 г капусти свіжої;\n— 220 г гречки;\n— 260 мл томатного соку;\n— 1 ст. ложка сушеного кропу;\n1. Фарш попередньо необхідно розморозити при кімнатній температурі.\n2. У сотейник влийте масло, прогрійте його.\n3. Моркву натріть дрібно на тертці.\n4. Лук поріжте скибочками.\n5. Перекладіть овочі в сковороду, почніть обсмажувати їх.\n6. Гречку промийте ретельно і залиште в друшляку на час, щоб вода стекла повністю.\n7. Капусту наріжте соломкою.\n8. Перекладіть гречку з капустою в сотейник, влийте томатний сік і воду, перемішайте. Поставте нудитися.\n9. Через 10 хвилин додайте в сковороду фарш.\n10. Присолите, накрийте кришкою і готуйте 30 хвилин.\n11. Після цього присипте блюдо кропом, ще раз перемішайте і подавайте до столу.\n— 750 г свіжої капусти;\n— 450 г м’ясного фаршу;\n— 120 г моркви;\n— 70 г цибулі;\n— 50 мл сметани 15%;\n— 1-2 лаврушки;\n— 5 г приправи для м’яса.\n1. Спочатку візьміться за капусту — її треба нашаткувати тоненько, і злегка віджати.\n2. Цибулину очистіть і пропустіть її через м’ясорубку разом з фаршем.\n3. Морква очищену натріть крупно.\n4. У глибокій ємності змішайте капусту, моркву, промиту крупу і фарш.\n5. Дно ємності для мультиварки змастіть маслом, викладіть в неї капустяний склад.\n6. Підготуйте заливку — змішайте разом томатний соус і сметану, додайте воду, приправи і сіль. Ретельно перемішайте.\n7. Залийте підготовленої масою капустяний склад, зверху покладіть листочки лаврове листя, закрийте кришку мультиварки.\n8. Виберіть режим «Випічка» і готуйте 60 хвилин, якщо капуста «стара», і 35-40 хвилин — якщо капуста «молода».\n9. Готову страву подавайте, прикрасивши гілочками зелені.\n— 270 г курячого філе;\n— 350 г капусти;\n1. Влийте в глибоку сковороду масло, прогрійте на слабкому вогні.\n2. Філе курки промийте, просушіть паперовими рушниками і наріжте дрібними кубиками.\n3. Викладіть філе в сковороду, почніть обсмажувати.\n4. Капусту нашаткуйте.\n5. Цибулину наріжте.\n6. Моркву натріть на будь-який тертці.\n7. З перцю видаліть середину, наріжте скибочками по 2 см.\n8. Помідор занурте в окріп, потім вийміть його, зніміть шкірку і наріжте кубиками, видаливши серцевину.\n9. У сковороду з обсмаженою куркою по черзі викладіть овочі.\n10. Влийте воду, присолите, накрийте кришкою.\n11. Готуйте 35 хвилин, потім зніміть кришку, і присипте блюдо рубаною зеленню.\n12. Подавайте в гарячому вигляді разом з скибочками хліба. При бажанні можна окремо підготувати заливку для подачі. Для цього змішайте майонез з кетчупом, зеленню і бульйоном.\n— 430 г капусти;\n— 560 г свинини;\n— парочка лаврушек;\n— пара ложок рослинного масла;\n— половина склянки рису;\n— 7 ложечок томатної пасти;\n— стакан домашньої сметани;\n— велику склянку води.\n1. Свинину промийте, підсушіть і разом з очищеним цибулею пропустіть через м’ясорубку.\n2. Капусту нашаткуйте і ошпарьтеокропом. Потім відіжміть і додайте до фаршу.\n3. Рис відварити до напівготовності. Воду злийте.\n4. Змішайте в ємності фарш з капустою, рисом, яйцем, сіллю і перцем.\n5. На дно каструлі налийте рослинне масло. З фаршу сформуйте кульки і викладіть їх в каструлю.\n6. У мисочці змішайте воду, домашню сметану і томатну пасту.\n7. Залийте голубці отриманою сумішшю.\n8. Переберія і промийте зелень. Дрібно наріжте.\n9. Посипте голубці зеленню і покладіть зверху лаврові листи.\n10. Гасіть блюдо на повільному вогні близько 45 хвилин.\n11. Подавайте кульки з улюбленим гарніром.\nГолубці ледачі з капустою — хитрості і корисні поради\n— М’ясо для голубців краще використовувати жирне, щоб вони краще тримали форму.\n— Щоб голубці вийшли м’якше і соковитіше, додайте у фарш томатний або сметанний соус.\n— Для пікантності смаку додайте фарш, подрібнений або пропущений через прес, часник.\n— Для свіжості смаку додайте в фарш зелена цибуля, помідор, петрушку, кінзу або кріп.\n— Каструлю для приготування ледачих голубців беріть з товстим дном.\n— Ледачі голубці у вигляді котлеток можна заморозити як напівфабрикат.\n— Формуйте котлетки або кульки мокрими руками.\nПопередня стаття Пронос у годуючої мами, діагностика, що допоможе і що марно для\nНаступна стаття Бред Пітт викупить компрометує секс-відео Джолі за 10 млн —\n40-Річна жінка: специфіка здоров’я і поради по догляду за собою\nМасло зародків пшениці — корисні властивості і застосування для особи і


З чим поєднуються макарони при правильному харчуванні | Organic Food\nСприятливі умови для травлення і володіння гарною фігурою може забезпечити тільки правильне харчування. Недостатньо просто вживати низькокалорійну їжу або багату вітамінами і клітковиною. Не менш важливо і поєднання окремих продуктів, які деколи абсолютно не поєднані. Оптимально збалансований раціон з доповнюють один одного продуктів забезпечить людини максимальною кількістю енергії, максимально зменшить вироблення шкідливих сполук, стимулює детоксикацію і попередить можливі розлади.\nКоли під час прийому їжі поєднуються кілька продуктів, вони можуть протидіяти один одному, викликаючи проблеми з переварюванням з-за процесів бродіння вуглеводної їжі і розкладання білків. Це може стати причиною поганого сну, відрижки, здуття, порушення стільця і навіть харчової алергії.\nЩоб зрозуміти з чим поєднуються макарони в правильному харчуванні, потрібно з’ясувати до якої категорії продуктів вони належать. Макаронні вироби, як похідна пшеничного борошна, є продуктом, що належать до трудноусваиваемым, що вказує на те, що вони багаті на вуглеводи. Вуглеводна їжа погано поєднується з білкової (м’ясо, яйця), а от з овочами цілком може вживатися в якості дієтичного харчування.\nОсновні правила використання макаронів для здорового харчування:\nНаважуючись на приготування макаронних виробів, купувати потрібно тільки вироби з твердих сортів пшениці. Не плутати з добірними. Смакові якості макаронів безпосередньо залежать від кількості в них білка, якщо на упаковці зазначено менш 11,5 г білка, то краще від них відмовитися.\nВміст калорій в сирих макаронних виробах і вже готових значно відрізняється і може становити в готовому блюді до 175ккал на 100г.\nЖирні соуси до макаронів при дієтичному харчуванні категорично протипоказані, як і магазинні кетчупи або майонез. Ідеальною альтернативою їм може стати власний соус з томатів з часником і зеленню. Не варто захоплюватися твердими сирами.\nБалувати себе макарошками краще в першій половині дня, щоб потім спалити отримані вуглеводи на енерговитрати, але не частіше двох разів на тиждень.\nПоєднання макаронних виробів в правильному харчуванні\nЯкщо Ви не можете відмовити собі в задоволенні поласувати борошняними виробами то потрібно чітко знати, з чим поєднуються макарони в правильному харчуванні. Класичним відповіддю на це питання буде – помідори з пастою. Але не тільки помідори, а й овочі взагалі. Наприклад, подати пасту з відвареної броколі або спасерувати до неї цукіні з часником. Відмінний смак і апетитний вигляд додасть макарошкам зелень шпинату, базиліка. Овочі багаті на клітковину, а тому вуглеводи пшеничних виробів будуть засвоюватися кілька довше.\nЩе однією добавкою до вуглеводному продукту може послужити і такий чудовий продукт, як гриби. Вони багаті на білок, але дуже низькокалорійні. А ось сир краще не поєднувати з пастою або вибирати нежирні сорти, можливо сирний сир. Теж можна сказати і про м’ясо. Якщо вже дуже хочеться спагетті з м’ясом, то іноді можна дозволити собі пісні сорти.\nЯкщо Ви цінуєте своє здоров’я і дорожите фігурою, то слід дотримуватися даних рекомендацій. До того ж нині існують і дієтичні сорти пасти, якими можна замінити традиційні пшеничні.\nВсе про дієтичному харчуванні і поєднанні продуктів без шкоди здоров’ю Ви можете дізнатися на сайті компанії Organic Food, де і замовити доставку корисної їжі по індивідуально збалансованого раціону, розробленим і приготовленому досвідченими дієтологами і кулінарами.