Смертність від коронавірусу в Україні менше 2% - заява Ляшка - 112 Україна\nВіктор Ляшко розповів, який показник летальності від коронавірусу в Україні\nГоловний санлікар підтвердив офіційні дані: летальність становить 2%\nГоловний санітарний лікар України та заступник міністра охорони здоров'я Віктор Ляшко підтвердив офіційні дані щодо летальності від Covid-19 в Україні: вона становить 2% чи навіть менше. Про це повідомляє "Радіо Свобода", посилаючись на інтерв'ю з Ляшком.\n"Два відсотки летальність в Україні. При тому, що Україна не переглядала показників щодо підрахунку летальних випадків, а залишилася так, як розпочинала", – сказав головний санлікар.\nВін також пояснив, що до статистики леальності врахувують всі випадки смертей громадян з діагностованим коронавірусом, а не лише ті, де причиною смерті став безпосередньо коронавірус.\n"Ми говоримо про кількість летальних випадків, які зафіксовано щодня в оперативній статистиці. Тобто людина померла, і якщо в неї було діагностовано коронавірусну хворобу, вона потрапляє в нашу статистику. Не внаслідок коронавірусної хвороби, а коли померла з коронавірусною хворобою. І в нас все одно летальність сьогодні вже менше ніж 2%", – пояснив Ляшко.\nЗа словами замміністра, загалом у світі летальність зменшилася з 7% до 3%.\n"Тобто вже лікарі знайшли певні підходи до виведення з критичного стану хворих на коронавірусну хворобу", – додав головний санітарний лікар.\nЗазначається, що згідно з офіційними даними, смертність від Covid-19 в Україні останніми місяцями є однією з найнижчих у світі. Якщо в середині березня в Україні говорили про летальність на рівні 5,1%, то на початок квітня вже називали цифру в 3%. На початку червня показник знову піднімався до 3% із 2,5%.\n#коронавірус #коронавірус в Україні #статистика захворюваності коронавірусом #смертність від коронавірусу #Віктор Ляшко\nГрошей на розроблення української вакцини в країні немає, - Бондаренко 20:00 24.10.2020


Львівська компанія впроваджує європейські технології енергозбереження – новини ZIK.UA\nНовини » Львів 12 липня, 2019, 13:35\nПоширити європейський досвід енергозбереження в Україні. Такою є пропозиція львівського підприємця, який має досвід модернізації енергетичних об'єктів у Литві і Білорусі.\nСпільно з іноземцями українська компанія “Ecopower” вже запустила новітні теплоелектростанції на альтернативних видах палива у кількох європейських містах, - йдеься у сюжеті телеканалу ZIK.\n“За своє життя я особисто запустив декілька електростанцій. Їхнє завдання - відійти від російського газу. На сьогоднішній день країни Прибалтики можуть повністю відмовитися від російського газу. Саме тому ці країни так палко підтримують нашу енергетичну незалежність”, - пояснює керівник підприємства “Ecopower” Віктор Пілат.\nПро досвід переобладнання власних енергетичних об'єктів розповіли литовці. “Axis Technologies” побудувала не менше 250 енергетичних об'єктів, які працюють на біопаливі, - повідомив представник компанії “Axis technologies” Ремігус Лабунскас. - Наш ринок - це Прибалтика, Скандинавія, Польща та інші європейські країни. На мою думку, щоби Україна отримала енергетичну незалежність, потрібно побільше споживати місцевих видів палива”.\nЕнергетична безпека має стати складовою незалежності України, - так вважає керівник львівського підприємства. “Потрібно використовувати наші власні багатства. Те паливо, яке маємо тут, зараз і біля себе. Це деревина-тріска, це і буре вугілля, це і насіння соняшника, якщо це стосується південних областей. Це і сміття”, - пояснює керівник підприємства “Ecopower” Віктор Пілат.\nСпільно із європейцями львів'яни уже розпочали роботи з модернізації тепломереж у кількох українських містах.\nУ Порошенка кажуть, що ніхто його не викликав на допит\nп'ятниця, 12 липня, 2019, 19:00\nп'ятниця, 12 липня, 2019, 18:10\n2019-07-17 19:43 :21


Бондаж Art of Sex BDSM Hand Fixation Simple\nБондаж Art of Sex BDSM Hand Fixation Simple це фіксатор рук за спиною, що дозволяє надійно зафіксувати руки і лишити партнера або партнерку будь-якої можливості чинити опір. Надійна іммобілізація гарантована. Фіксатори для рук скріплюються між собою і з'єднуються з нашийником. Нашийник і м'які вставки в наручниках дають можливість насолоджуватися зафіксованим партнером максимально довгий час. Відмінний БДСМ аксесуар, який внесе гостроту у Ваше інтимне життя.\nФіксатор з м'якого матеріалу підходять для тривалого використання. Довжина ременя від нашийника до наручників регулюється пряжкою, широкі наручники застібаються на липучки з вільним регулюванням охоплення. Хочете максимально знедвижити партнера але при цьому не прив'язувати його до чогось? Бондаж Art of Sex надійно зафіксує його на визначений Вами час.\nМатеріали: поліестер, АБС-пластик.\nПоножі LOVECRAFT з натуральної шкіри, зелені\nБондаж Fetish Tentation Neck and Wrist Straps з непрозорою маскою на очі\nСтрічка для бондажа Fetish Tentation 15 м, Rose


Водолазки дитячі водолазки для дівчаток\nГольф для дівчинки - 3 кольори, артикул товару d-SB-359Інтернет магазин дитячого одягу "ДМ-кід" проп..\nДитячий гольф ангора для дівчинки\nДитячий гольф ангора для дівчинки - 2 кольори, артикул товару d-Klo-3555Пропонуємо маленьким модниця..\nДитяча тепла водолазка для дівчинки\nДитяча тепла водолазка для дівчинки - 4 кольори, артикул товару d-ta-3604Дитяча тепла водолазка для ..\nБілий шкільний гольф для дівчинки\nБілий шкільний гольф для дівчинки - артикул товару d-ta-3597Шкільні водолазки - це незамінний одяг д..\nГіпюрова біла водолазка для дівчинки\nГіпюрова біла водолазка для дівчинки - артикул товару d-ta-3595Що може замінити білу блузу юній школ..\nБіла шкільна водолазка з коротким рукавом\nБіла шкільна водолазка з коротким рукавом - артикул товару d-ta-3593Білий колір - це колір особливої..\nШкільний гольф білий дитячий з мереживом\nШкільний гольф білий дитячий з мереживом - артикул товару d-Klo-3546Восени погода мінлива і в шкільн..\nДитяча водолазка в школу: біла, блакитна, темно-синя\nДитяча водолазка в школу: біла, блакитна, темно-синя - 3 кольору, артикул товару d-Klo-3518Водолазки..\nТеплий дитячий гольф на дівчинку\nТеплий дитячий гольф на дівчинку - 4 кольори, артикул товару d-ta-3538Дитячий магазин модного одягу&..\nДитяча в'язана водолазка для дівчинки\nДитяча в'язана водолазка для дівчинки - 3 кольори, артикул товару d-ta-3536Коли на вулиці стає холод..\nГіпюровий гольф для дівчинки\nГіпюровий гольф для дівчинки - 4 кольори, артикул товару d-ta-3535Онлайн магазин одягу "ДМ-кід" проп..\nДитячий трикотажний гольф водолазка\nДитячий трикотажний гольф водолазка - 5 кольорів, артикул товару d-ta-3534На прохолодну погоду в шко..\nБілий дитячий гольф з мереживом\nБілий дитячий гольф з мереживом - артикул товару d-ta-3525Для святкового шкільного образу інтернет м..\nБіла водолазка дитяча з мереживом для дівчинки\nБіла водолазка дитяча з мереживом для дівчинки - артикул товару d-Vi-6574В дитячий шкільний гар..\nГольф сітка дитячий для дівчинки\nГольф сітка дитячий для дівчинки - артикул товару d-ta-3583В гардеробі кожної дівчинки повинен бути ..\nБіла водолазка для дівчинки з пайєткою\nБіла водолазка для дівчинки з пайєткою - 2 кольори, артикул товару d-Ti-8077Як для школи, так і для ..\nДитячий гольф резинка з вирізом для пальця\nДитячий гольф резинка з вирізом для пальця - 2 кольори, артикул товару d-ta-3539Дівчаткам для школи ..\nДитячі водолазки – один з найбільш зручних елементів дитячого гардеробу. Водолазку можна одягати під будь-який одяг і в будь-якій ситуації. Водолазки дитячі носять під штани і під спідницю, її можна одягнути під жилетку (тоненьку або теплу зимову), під джемпер або піджак. Водолазка відмінно виглядає і без додаткових предметів гардероба. Її можна прикрасити гарненьким шарфиком або дитячою брошкою. Все частіше стали шити водолазки з цікавими принтами, дитячі водолазки прикрашають персонажами з улюблених дитячих мультфільмів або вигаданими героями. Всі вони яскраві, помітні і дуже подобаються малюкам.\nВодолазка повинна бути в гардеробі кожної дитини, погодьтеся, що маючи такий елемент вбрання, Ви позбавите себе від проблеми вибору, що ж надіти якщо похолодало.\nВодолазки дитячі однотонного кольору будуть незамінні для школярів і школярок, їх можна одягати під шкільну форму, не залежно від того, яка це форма – спідниця і піджак, брюки і піджак, а також під сарафанчик. Водолазку навіть можна піддіти під шкільне плаття з фартухом, настільки це універсальна річ.\nЯскраві водолазки з малюнками або принтами, в смужку або клітинку добре виглядають з джинсами, бриджами, капрями, джинсовими спідничками або шортиками. До того ж якщо додати яскравий елемент, який буде привертати увагу, Ваша дитина буде виглядати модно, навіть елегантно.\nФахівці рекомендують в холодну пору року одягати не один теплий светр, а багато більш тонких кофтинок. Одним з цікавих фактів є те, що в північних країнах у дітей ще в садках з'являється предмет, на якому їх вчать, як правильно одягатися по погоді. Саме на таких заняттях дітям розповідають, що краще одягнути кілька тонких речей і за необхідності просто зняти те, що заважає або парить. Якщо стане жарко, светр не знімеш. Але, надівши кілька шарів одягу, така можливість з'явиться. Таким чином, дитина може регулювати температуру. Якщо стане жарко, малюк зможе просто зняти жилетку або джемпер і залишитися в водолазці. Ось чому необхідно купити дитячу водолазку. Вона прилягає до тіла, тим самим зберігаючи тепло. Водолазка не дає тілу спітніти, відмінно пропускає повітря, а наявність горловини так взагалі найкращий вибір для холодної пори. Горловина захищає шию дитини від холодного повітря, протягів, таким чином, попереджуючи безліч застуд і хвороб. Особливо, це практично, якщо Ваша дитина не любить носити шарфи.\nБувають і такі поодинокі випадки, коли дитина не хоче носити не тільки шарф, але і будь-який одяг під горло. У такому випадку на допомогу приходять дитячі джемпери або дитячі реглани. Вони дуже схожі на водолазки, але в них відсутня горловина. Купивши одну з цих речей, Ви зможете запобігти безлічі дитячих істерик з приводу незручності.\nДитячі водолазки для дівчаток магазин «ДМ-кід» пропонує у величезній кількості варіантів. У нас яскраві, барвисті, а головне якісні водолазки для дівчаток. Якість – важлива у всьому, будь-який одяг має бути тільки з натуральних, якісних матеріалів, які не будуть парити і доставляти ще масу незручностей Вашій дитинці. І в першу чергу це важливо для одягу, який безпосередньо стосується тіла. Водолазки дитячі зазвичай купують на зиму, але можна підібрати водолазку з тоненької тканини, її можна одягати навесні, коли ще не так жарко або восени, поки не вдарили люті морози. Також важливо, щоб річ не втратила свій вигляд дуже швидко. Таким чином, розуміємо, що чим якісніший матеріал виробу, тим довше вона прослужить, і тим простіше за нею буде доглядати. Дитячі водолазки з фальсифікатних матеріалів краще взагалі не купувати, вони будуть лише доставляти дискомфорт дитині.\nВодолазки для дівчаток дитячі можна замовити в інтернеті або ж відправитися в магазин з дитиною. Але не завжди є час на шопінг, і найкращим варіантом буде замовлення товару в інтернеті. На нашому сайті Ви точно зможете підібрати саме те, що Вам потрібно. У нас в асортименті є не тільки светри, реглани та джемпери, але і дитячі толстовки. Дитячі толстовки відмінний варіант для холодної погоди, багато батьків віддають перевагу саме толстовкам, завдяки наявності капюшона. Причому толстовка, це не тільки дуже зручно, але й модно. Ну а що саме вибрати для своєї дитини вирішувати вже Вам. Головне, щоб річ була високоякісною і довговічною.


Азаров відвідав виставку художниці, яка малює ногами (Прем'єр-міністр України Микола Азаров відвідав виставку сумської художниці Дар'ї Безкостної, яка хворіє дитячим церебральним паралічем і малює свої картини ногами)\nАзаров відвідав виставку художниці, яка малює ногами\n27.09.2013 15:05 253\nПрем'єр-міністр України Микола Азаров відвідав виставку сумської художниці Дар'ї Безкостної, яка хворіє дитячим церебральним паралічем і малює свої картини ногами.\n«Чесно кажучи, я в захваті. Від цих картин я отримав дуже позитивні емоції», - цитує Азарова Департамент інформації та комунікацій з громадськістю секретаріату КМУ.\n17-річна Дарина Безкостна - відома художниця в Сумській області, її роботи неодноразово виставлялися в Сумах у муніципальній галереї, вона часто бере участь у благодійних акціях і жертвує кошти від продажу картин на допомогу хворим дітям. Персональну виставку художниці в Києві допоміг організувати прем'єр.\nАзаров переконаний, що діти з особливими потребами повинні мати рівні можливості для навчання і розвитку своїх творчих здібностей.\n«Ми зробимо все, щоб вони виховувалися й отримували освіту в колі своїх однолітків, і щоб однолітки ставилися до них так само, як і до звичайних дітей», - запевнив глава уряду.\nВін підкреслив, що це досить складне завдання, оскільки українські дитсадки, школи та інші навчальні заклади поки не пристосовані для навчання дітей-інвалідів.\nпопередня новина Кабмін виділив кошти на ремонт постраждалого внаслідок вибуху будинку в Луганську наступна новина Президент схвалив стратегію молодіжної політики до 2020 року


Блог | Отримати Wedo сьогодні\nПРИЄДНУЙТЕСЬ ДО WEDO\nНатисніть нижче, щоб дізнатися, що відбувається,\nЯк долучитися, про що ми говоримо,\nІ хто говорить!\nЯк переконатися, що ваш контент доступний кожному\nІснує, звичайно, елемент фрілансу, який про охоплення. Зрештою, ми повинні продати себе і свій талант. Звичайно, у всіх нас є клієнти, які приїжджають до нас на роботу, але ми часто повинні поставити своє ім'я там, щоб заохочувати подальший бізнес. У певному сенсі ми є нашими власними брендами.\n3 способи прибити ваші дзвінки з продажу фрілансу\nВаша фантастична бізнес-ідея оживає! Ви працювали дуже важко, щоб поставити себе там і розвивати те перше враження, що інші мають про ваш бізнес. Комусь подобається те, що вони бачать, і вони бронюють дзвінок з продажу!\nПлюси і мінуси бути фрілансером\nЛюди часто піддаються впливу передбачуваних переваг фрілансу і зануритися, перш ніж дійсно вивчити, що саме це означає в реальності. У сьогоднішньому блозі ми досліджуємо найбільш часто цитовані переваги та недоліки життя фрілансера. ...\n6 речей, які повинен знати кожен фрілансер\nЗгідно зі статтею, опублікованою Business News Daily в грудні 2021 року, гіг-економіка процвітає! Існує підвищений попит на фрілансерів у різних нішах та галузях з постійним зниженням традиційних робочих місць від 9 до 5.\nОтже, що означає бути фрілансером і які найкращі речі, які ви повинні знати, перш ніж зануритися?\nАвторське право © 2022 Тов «Ведо Бендтім»\nЗАРЕЗЕРВУЙТЕ СВОЄ ІМ'Я КОРИСТУВАЧА\nНатисніть пакет завантажити!\nБудь ласка, заповніть форму, і ми негайно надішлемо вам посилання на прес-пакет!


Підсумки сезону 2019 року. Нові гібриди кукурудзи від компанії «Сингента» — правильний курс на підвищення прибутковості! | Сингента Україна\nканд. с.-г. наук, доцент, керівник групи з технічної підтримки напряму насіння кукурудзи\nЗ кожним наступним роком авторитет гібридів кукурудзи компанії «Сингента» зростає. Ці досягнення насамперед пояснюються високими показниками врожайності, швидкої вологовіддачі зерном і адаптивної здатності сучасних гібридів. Особлива увага при підборі гібридів приділяється стабільності та стійкості до основних хвороб і несприятливих чинників, передусім посухи. Для нас важлива не теоретична максимальна врожайність гібрида, а реальні показники, отримані як у сприятливі, так і посушливі роки.\nНезважаючи на досягнуті успіхи в селекції кукурудзи, «Сингента» продовжує працювати над покращенням генетичного потенціалу і щороку пропонує товаровиробникам нові конкурентоспроможні гібриди. Так, на початку 2019-го до Реєстру сортів рослин України було внесено 5 нових високопродуктивних гібридів: СИ Пандорас (ФАО 250), СИ Імпульс (ФАО 280) і СИ Енермакс (ФАО 330), СИ Скорпіус (ФАО 290) і СИ Орфеус (ФАО 360).\n2019 рік закінчився, прийшов час підбити підсумки цього аграрного сезону, який відзначився різкими коливаннями температур та несприятливими умовами вологозабезпечення рослин кукурудзи протягом вегетації. Однак ці перешкоди на шляху до отримання високої врожайності не завадили багатьом господарствам у різних куточках нашої країни досягти поставленої мети. Також не підвели і презентовані на початку цього року наші новинки, про які хотілося б розповісти детальніше.\nСИ Пандорас ФАО 250 — середньопластичний гібрид з кременистоподібним типом зерна.\nСИ Пандорас придатний для ранніх строків сівби та монокультури, а також для переробки на крупу й силос.\nГустота на період збирання, тис. рослин/га\n· достатні — 70–80 тис./га,\n· нестійкі — 60–70 тис./га,\n· недостатні — 45–55 тис./га\nУрожайність і вологість зерна під час збирання гібрида кукурудзи СИ Пандорас, 2019 р.\nХолодостійкість і високі показники стартового росту гібрида СИ Пандорас дають змогу висівати його у ранні строки, отримувати високий ранній урожай та швидше звільняти поле для наступної культури, а стійкість до прикореневого і стеблового вилягання сприяє зменшенню втрат зерна при механізованому збиранні.\nСИ Імпульс ФАО 280 — середньопластичний гібрид із зубоподібним типом зерна; має швидкий ріст на почату вегетації та добре реагує на високий агрофон, забезпечуючи добру окупність витрат на добрива і високий ранній урожай.\nРекомендовано: оптимально ранні терміни сівби (9–12 ⁰С на глибині загортання насіння) та для раннього збирання.\nУрожайність і вологість зерна під час збирання гібрида кукурудзи СИ Імпульс, 2019 р.\nГібрид СИ Імпульс (ФАО 280) є особливо цінним для галузі птахівництва. Унікальне поєднання харчових якостей корму (завдяки високому вмісту в зерні каротину та ксантофілу) при відгодівлі курей сприяє виробництву курячого яйця з покращеними якісними характеристиками і кольором жовтка без додавання пігментів до кормів.\nСИ Енермакс ФАО 330 — інтенсивний гібрид із зубоподібним типом зерна.\nПридатний для сівби у ранні строки. Стійкий до вилягання.\nУрожайність і вологість зерна під час збирання гібрида кукурудзи СИ Енермакс, 2019 р.\nГібрид СИ Енермакс здатний суттєво підвищувати врожайність на високому агрофоні, забезпечуючи високу окупність матеріально-грошових витрат. Серед гібридів інтенсивного типу вирізняється кращою посухостійкістю.\nСИ Орфеус ФАО 360 — середньопластичний гібрид із зубоподібним типом зерна; має високий потенціал урожайності, характеризується потужною кореневою системою та міцним стеблом (стійкий до його вилягання і ламкості).\nРекомендовано: оптимально ранні терміни сівби (9–12 ⁰С на глибині загортання насіння).\nУрожайність і вологість зерна під час збирання гібрида кукурудзи СИ Орфеус, 2019 р.\nСИ Орфеус придатний для вирощування за мінімального обробітку ґрунту та в умовах монокультури.\nРеєстр сортів рослин, придатних для поширення в Україні, у 2019 році поповнився ще одним гібридом елітної генетики «Артезіан» СИ Скорпіус. Варто зазначити, що такі гібриди, як СИ Феномен, СИ Фортаго, СИ Чорінтос та СИ Зефір, уже здобули визнання вітчизняних аграріїв.\nСИ Скорпіус ФАО 290 — високоадаптивний гібрид бренда «Артезіан» із зубоподібним типом зерна; має високий потенціал урожайності та швидку віддачу вологи зерном у період дозрівання.\nПридатний для сівби у ранні строки (за температури 6–8 ⁰С на глибині загортання насіння).\nУрожайність і вологість зерна під час збирання гібрида кукурудзи СИ Скорпіус, 2019 р.\nПідбір оптимальної густоти стояння рослин покращує надходження до них води та поживних елементів. В цьому випадку формується один повноцінний, добре сформований качан. За більш сприятливих погодних умов гібрид здатний формувати два господарсько-придатні качани на основному стеблі.\nОтже, підсумовуючи раніше сказане, ми з упевненістю можемо пропонувати всім аграріям конкурентоспроможні гібриди кукурудзи, які здатні забезпечити підвищення рентабельності вирощування цієї культури у різних ґрунтово-кліматичних умовах України.


ТАРИФИ ЗРОСТУТЬ / Персонал Плюс - №26 (483) 27 червня - 3 липня 2012 року\nУкраїна з 1 липня у декілька разів підвищить тариф на електроенергію для населення при споживанні понад встановлену владою норму, повідомив регулювальник, пояснивши крок прагненням стимулювати споживачів до економії.\nУряд направляє мільярди доларів щорічно на субсидування вартості електрики і газу для побутових споживачів. Підвищення комунальних тарифів є умовою відновлення кредитів МВФ, критично важливих для України, яку цього року чекають масштабні передвиборні витрати і виплата мільярдів доларів зовнішнього боргу.\nНаціональна комісія з регулювання в електроенергетиці встановила поріг в 800 кіловат-годин в місяць, перевищення якого обернеться споживачам збільшенням тарифу.\nЗа даними комісії, підвищення торкнеться лише 1,1 відсотка споживачів, на яких, проте, доводиться близько дев’яти відсотків електроенергії в 45-мільйонній країні, де в жовтні пройдуть парламентські вибори.\nТариф буде встановлений на рівні 0,9576 гривни ($0,12) за кіловат-годину.\nСьогодні споживачі в будинках з електроплитами платять по 0,2154 гривен за 250 кіловат-годин в місяць і по 0,2802 гривен при перевищенні цього об’єму. У будинках c газовими плитами тариф складає 0,2802 гривен до 150 кіловат і 0,3648 гривни після перевищення порогу.\n“”Рішення про застосування тарифів на електроенергію залежно від її споживання прийняте для додаткового захисту соціально уразливих верств населення, а також з метою стимулювання споживачів до енергозбереження», — говориться в повідомленні регулювальника.\nУкраїна забезпечує себе електроенергією, але більше половини споживаного газу імпортує з Росії. Перший віце-прем’єр України Валерій Хорошковский сказав в інтерв’ю Рейтер в березні, що уряд розробляє план поступового підвищення внутрішніх цін на газ, як радив МВФ.\nЄвропейський банк реконструкції і розвитку говорив, що Україна могла б удвічі понизити споживання газу, якби використовувала його ефективніше. За даними ЄБРР, більше половини що виробляється в країні за допомогою природного газу енергії розтрачується даремно, і житловий сектор міг би дбайливіше споживати енергію, яку отримує в основному по системах центрального опалювання.\nЗа даними спеціалізованого агентства Enerdata на лютий, доля енерговитрат України на $1 ВВП втричі вища, ніж в сусідній Польщі. Експерти говорять, що за 20 років незалежності країна мало зробила для того, щоб модернізувати інфраструктуру енергетики, що дісталася в спадок від CCCР.


Взяли участь у Літературно-поетичніх читаннях «Великдень в українському слові» - Волинська православна богословська академія\nГоловна Новини Взяли участь у Літературно-поетичніх читаннях «Великдень в українському слові»\n7 травня 2019 року Божого, з благословення ректора Волинської Православної Богословської Академії прот. Володимира Вакіна, хор ВПБА взяв участь у Літературно-поетичних читаннях: «Великдень в українському слові».\nЗахід відбувся у бібліотеці Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки. Під час заходу слухачі мали можливість почути, у виконні хору ВПБА, такі Великодні піснеспіви, як: «Христос Воскрес», «Воскресіння Христове бачивши». Студенти 1-го курсу факультету філології та журналістики озвучили сторінки поетичної творчості українських авторів від давнини до сьогодення. На завершення студенти разом виконали пасхальний ірмос «Світися світися».


Мінеральні добрива чи органіка? Ось в чому питання... » Журнал "Аграрний тиждень. Україна" www.a7d.com.ua Агрополітика, новини, технології, техніка, агрохімія та все про агробізнес\nАТУ » Агрополітика » Екологія » Мінеральні добрива чи органіка? Ось в чому питання...\n15 май, Розділ Агрополітика / Екологія, переглядів 1 845\nОрганічні продукти набувають дедалі більшої популярності серед споживачів. З чим це пов'язано?! З цілком здоровою реакцією організму, вже переповненого неякісною генно-модифікованою продукцією, - скажете ви.\nТа й правда, не можна без жалю дивитися на полиці, що вигинаються від бездоганних на вигляд овочів і фруктів, які ми вимушені їсти. Хоча і усвідомлюємо, що вся ця «краса» - візуальний обман.\nА от овочі та фрукти, вирощені в домашніх умовах на грядці чи в саду без додавання мінералів і хімічної обробки, такими не бувають.\nТак, наприклад, захищаючи присадибні ділянки від шкідників і хвороб, садівники використовують хімічні засоби захисту - системні та контактні ядохімікати. У великих промислових садах Криму протягом одного сезону дерева обробляються 10-12 разів. А в Польщі - 25-30 разів на рік! Системні ядохімікати не змиваються з плодів і довго в них зберігаються. Як наслідок споживання неорганічних овочів і фруктів - накопичення шкідливих речовин в організмі, особливо в печінці, що викликає отруєння внутрішніх органів.\nОсь чому сьогодні більшим попитом користуються продукти не з супермаркету, а скоріше з рук домогосподарок. Є попит - є пропозиція. А щоб за мить розлітався ваш товар і ви не картали себе за реалізацію неякісних продуктів, які можуть викликати масу захворювань і навіть призвести до розвитку злоякісних пухлин, вирощуйте органічні плоди. Бо органічне землеробство використовує природні засоби боротьби зі шкідниками. Тут важлива стратегія обробітку ґрунту, в основі якої внесення органічних і сидеральних добрив. Все це сприяє покращанню здоров'я людини та стану оточуючого середовища, а також збільшенню врожайності, відновленню природної родючості ґрунту.\nНе потрібно перекопувати чи орати землю. Не потрібні мінеральні добрива. Відомо, що на 1 сотці землі, яка не отруєна хімічними речовинами, живуть й «працюють» понад 200 кг мікроорганізмів і приблизно стільки ж дощових черв'яків та інших корисних організмів. Вони виробляють близько 500 кг біогумусу щороку. Саме ці «природні землероби» удобрюють та живлять рослини.\nТа щоб стати органічним садівником чи овочівником, недостатньо відмовитися від застосування міндобрив та ядохімікатів. В основі органічного землеробства лежить глибоке розуміння природних процесів. Тому фермери та дачники ставлять перед собою завдання - отримати повноцінні продукти харчування. Зовсім іншу мету переслідує сучасне технізоване хімізоване землеробство - отримання максимальних врожаїв із мінімальними трудозатратами.\nОсновою органічного добрива є компост. «Компост служить не тільки джерелом гумусу, він також є носієм життя, оскільки в ньому зібрана велика маса мікрофлори та достатня кількість дощових черв'яків. Взагалі компост містить поживні речовини в формі, найбільш сприятливій для живлення рослин. Його можна вносити у будь-якій кількості, його ніколи не може бути занадто багато. Правильно виготовлений компост можна вважати універсальним добривом, він містить все, що потрібно рослинам.» - переконує автор книги «Екологічно чисте землеробство на присадибній ділянці» Н.М. Жирмунська.\nОдин із відомих виробників гуміфікованого компосту - компанія «Біотерра». Її продукт - високоякісні органічні добрива, виготовлені на основі перегною тварин, пожнивних рештків, старого та перегниваючого корму, соломи, тирси та газонної трави, утилізованої з сільгоспферм. «Біотерра» також надає консультаційні послуги та сервіс стосовно внесення органічних добрив.\nКрім сільського господарства та садівництва, компост може використовуватися і в ландшафтному дизайні, при вирощуванні грибів, саджанців, газонів.\nТакого роду добрива підвищують рівень органічної речовини в ґрунті, покращують його структуру, пригнічують розвиток багатьох хвороб та шкідників, не окислюють ґрунт, допомагають боротися з ерозією.\n«БІОЛан» - гарантія органічного походження


Як вибрати шпалери для дитячої кімнати: шпалери-розмальовка, фото, поради | Обои\nЗдійснюючи ремонт в квартирі або будинку, слід відразу визначити, чим відрізняється дитяча кімната від інших. Як правило, в ній використовуються інші оздоблювальні матеріали, які не завдають шкоди здоров’ю дитини, тобто екологічно чисті, безпечні і, звичайно, красиві. Якщо останнє можна визначити на око, то інші фактори необхідно перевіряти, ознайомившись з сертифікатами якості, придбаного матеріалу.\nНа щастя, гарні дитячі шпалери з магазину, а не з-під прилавка на ринку – завжди мають офіційні докази свого бездоганної якості. Зрозуміло, в кімнату для дітей необхідно вибирати не тільки безпечні шпалери, але і зовні привабливі.\nЯкі шпалери можна використовувати в дитячій кімнаті\nВибір оздоблювального матеріалу для кімнати дитини, перш за все, повинен виходити із специфіки матеріалу. Перерахуємо основні типи, які відмінно підходять для обклеювання стін у дитячій кімнаті.\nПаперові шпалери – нестаріюча класика. Цей вид шпалер використовується вже досить довгий час практично в будь-яких типах приміщень, у тому числі і в дитячих кімнатах. Великий асортимент кольорів, відтінків і малюнків, доступна ціна, екологічна чистота – це основні переваги паперових шпалер, які роблять їх настільки популярними і по сей день.\nПапір без проблем пропускає повітря і не дозволяє накопичуватися конденсату в кімнаті. Досить часто маленькі діти виявляються свої художні таланти на стінах, тому не виключено, що дитина може зіпсувати великий ділянку полотна, а завдяки тому, що шпалери з паперу недорогі – їх можна замінити. Або батьки можуть обклеїти нижню частину стіни дешевими шпалерами-компаньйонами, а верхню частину стіни ефектними і красивими полотнами, які будуть радувати малюка і сприяти розвиткові.\nРідкі шпалери або текстильні шпалери – чудово підходять для дитячої кімнати. Однак у них є істотний недолік – це їх вартість. При виготовленні таких типів шпалер використовують екологічно чисті матеріали, а саме: м’який текстиль, папір, безпечні барвники і т. д.\nЗ-за досить високої ціни їх у кімнаті дитини можна використовувати на окремих ділянках у комбінації з простими, більш дешевими шпалерами. Такий спосіб обробки приміщення створить ігровий ділянку з недорогого матеріалу, а інша частина буде обклеєна найбільш привабливими і дорогими. Також, варто зазначити, що батьки можуть самі виготовити рідкі шпалери в дитячу кімнату, використовуючи підручні матеріали. Більш докладно про те, як виготовити рідкі шпалери своїми руками можна дізнатися з цієї статті.\nБамбукові шпалери – мають досить гарну повітропроникність і завдяки своїй еластичності, а також щільній структурі відмінно приховують дефекти стін. Незважаючи на те, що виробники запевняють споживачів про їх екологічну чистоту, не всі види флізелінових шпалер можна використовувати в дитячих кімнатах, особливо в тих, де буде знаходитися зовсім маленька дитина.\nСправжнім подарунком для батьків, чиї діти люблять малювати на стінах є так звані шпалери-розмальовка. За рахунок своєї низької ціни і привабливим властивостями вони знайшли досить високу популярність у людей. Розглянемо даний вид шпалер більш докладно.\nШпалери-розмальовка в дитячу кімнату\nДітям подобається малювати, а коли їм не вистачає простої паперу, використовують для своїх творінь все, що попадається під руку. Такими полотнами можуть стати шпалери або меблі.\nЗараз з’явилося рішення цієї проблеми – шпалери-розмальовка. Якщо обклеїти ними стіни, то можна спокійно дозволяти дитині малювати на них і тим самим не обмежувати його творчі пориви.\nЦе найпростіші шпалери, але без стандартних принтів. На їх білий фон нанесені малюнки, які можна розфарбувати власноруч. Будь-якій дитині це припаде до душі. А батьки не будуть переживати про збереження стін.\nДаний вид шпалер підходить для дітей всіх віків. Особливо це стосується тих маленьких художників, які люблять малювати в місцях, не призначених для цього.\nДо того ж, дитина може самостійно зробити оформлення своєї кімнати, всього лише розмальовуючи стіни в улюблені кольори. А це принесе йому багато позитивних емоцій.\nА що вже говорити про те, що такі шпалери розвивають творчі здібності. Адже для цього є ціла стіна, на якій можна вправлятися. Батькам не потрібно турбуватися за те, що їх чадо забруднить стіни, так як шпалери-розмальовка для цього і потрібні. При бажанні їх можна замінити новими.\nТакож цей матеріал має низьку ціну, що робить його подвійно привабливішою для молодих батьків. Та й вони просто клеяться. Технологія нічим не відрізняється від поклейки інших шпалер. Жодних мінусів у цього покриття немає, є тільки позитивні властивості.\nЯк вибрати шпалери в кімнату дитини\nПри купівлі цих шпалер потрібно звертати увагу на деякі моменти.\nНа сьогоднішній день існують вітчизняні і зарубіжні виробники шпалер-розмальовок. Якихось особливих відзнак вони не мають, але все-таки є кілька нюансів. Так шпалери, привезені з-за кордону, коштують дорожче вітчизняних. Та й варіантів малюнків у них набагато більше. До того ж, якість виробництва такого матеріалу там вище.\nТакі шпалери відрізняються за зображеним на них малюнками. Кожен може знайти для себе підходящий візерунок. Але завжди необхідно враховувати думку господаря кімнати, де будуть клеїтися шпалери-розмальовка. Адже саме він буде згодом розписувати стіни. Тому треба купувати, лише сподобався дитині вигляд.\nТакож зараз існує миється тип даного матеріалу. Це просто ідеальний варіант. Адже якщо колір малюнка не подобається, його можна видалити і замінити іншим.\nПри виборі шпалер треба звертати свою увагу на ширину рулону. Краще придбати самий широкі, так як їх буде легше і швидше клеїти.\nЦіна. Вона залежить від виробника і ширини рулону.\nШпалери-розмальовки почали з’являтися в будівельних магазинах. Однак асортимент там не великий. Найкраще робити замовлення в інтернет-магазинах.\nКрім того, діти люблять малювати не тільки на стінах, але і на столах. Щоб зберегти меблі незайманою, можна обклеїти робоче місце цими шпалерами і тоді всі будуть задоволені.\nДля того щоб книги довше залишалися цілими, їх також можна обернути таким матеріалом. І підручники в порядку, і дитина щаслива. Якщо немає можливості робити ремонт у дитячій кімнаті часто, можна обклеїти ними тільки одну стіну. Також для цієї мети підійдуть рамки для фото, в які вставляється шматочок розмальовки.\nПрекрасним варіантом стане стара меблі, обклеєна таким покриттям. Все це піде на користь дитині. Адже він зможе малювати, де хоче, і лаяти його ніхто за це не буде.\nБатьки можуть приєднатися до дітей. Адже це дуже захоплююча робота. І тим більш у такому процесі можна обережно контролювати творчість свого малюка. Але є і мінус. На думку дорослих, діти швидко звикають до того, що можуть малювати на будь-яких поверхнях будинку, і тому, приходячи до когось в гості, приймаються творити свої шедеври і там.\nВибираємо шпалери для вітальні: кращі ідеї дизайну


Жорсткий локдаун у Києві: обмеження в громадському транспорті та метро, спецперепустки, альтернативи пересування по місту — pravda-online.com\nЖорсткий локдаун у Києві: обмеження в громадському транспорті та метро, спецперепустки, альтернативи пересування по місту\n9 квітня 2021, 13:08\nСтрімкий спалах COVID-19 вніс свої корективи в життя киян. Так, з 5 квітня в Києві ввели жорсткий карантин, вже майже тиждень громадяни живуть за новими правилами. Дитячі садочки та школи припинили свою роботу, а кияни почали пересуватися по місту лише за наявності спеціальних перепусток. Однак, обмеження роботи громадського транспорту створило справжні перепони для киян, які не мають власного автомобіля. Тож, як і хто може отримати перепустки на проїзд, як розпізнати фальшиві спецперепустки та як можна їздити на роботу, не використовуючи громадський транспорт.\nПід час локдауну продовжують здійснювати свою роботу підприємства критичної інфраструктури. Мова йде про медиків, водіїв, соціальних працівників, рятувальників, військових, поліціянтів. Також до цього переліку Київська міська рада відносить співробітників державних структур та приватних підприємств, які забезпечують суспільство життєво необхідними продуктами. Департамент транспортної інфраструктури КМДА видав на період локдауну близько півмільйона спеціальних перепусток на проїзд в наземному транспорті та метро.\nОтримати спецперепустки кияни могли за певних умов. Так, керівник організації чи підприємства повинен був надіслати лист на ім'я директора Департаменту транспортної інфраструктури. В листі зокрема зазначити: офіційну назву організації, чітке обґрунтування отримання спецперепусток працівниками, кількість перепусток, реквізити підприємства та адрес, район Києва, контактний телефон особи, яка отримуватиме спецперепустки. До того ж у Київській міській раді зазначили, що кількість перепусток обмежена. Та й надіслати заяву фізична особа також не мала права. Крім того, строк дії спецперепустки триває до 16 квітня. Важливим фактором її дійсності є наявність в особи паспорта, службового чи водійського посвідчення, засобів індивідуального захисту й оплаченої наземної поїздки чи поїздки в метро.\nПроте, в період швидкої видачі спецперепусток виявилося вдосталь тих, хто з радістю створював фальшиві перепустки та пропонували свої послуги в групах Viber та Telegram. В одному з повідомлень продавець підробних документів зазначав, що кількість перепусток обмежена, а за послугами варто звертатися в особисті повідомлення. До того ж шахраї заявляли покупцям, що з документами все гаразд та й печатки в нормі. Послуги таких продавців від 100 до 450 гривень. Існують й акцій знижки, якщо придбати декілька спецперепусток відразу. В поліції про інцидент знають та вже розбираються. Однак, поліціянти зазначають, що підробні документи можна швидко виявити. Справжні спецперепустки мають відблиск, жовту рамку навколо герба Києва, а на протилежній стороні назву підприємства, організації та ім'я, фамілію її власника. Якщо ж ці факти відсутні, то перепустка фальшива.\nКрім того, наразі є вдосталь альтернатив дістатися до роботи чи пересуватися по місту самостійно без спецперепустки. Насамперед багато киян мають особисте авто та можуть підвозити інших працівників зі своєї компанії. Тобто створити так звані спільні поїздки на роботу. Також в соціальних мережах вже створені групи, де водії пропонують "підвезти сусіда". Їхні послуги безоплатні або мають символічну суму.\nЩе навесні 2020 року, коли теж обмежили проїзд громадського транспорту та метро, компанії "Філіп Морріс Україна", "Фармак", "Епіцентр"надавали легкові авто співробітникам підприємств з власного автопарку. Зараз великі компанії теж організовують проїзд до роботи службовим транспортом.\nВідбувається безоплатне розвезення медиків перевізником Bolt. Свої послуги вони надають зокрема медичним працівникам з "Охматдиту". Надалі планують розширити перевезення медиків з інших лікарень.\nТакож дістатися до роботи громадяни можуть завдяки таксі. Однак, якщо підприємство знаходиться далеко від будинку, такі поїзди добряче підуть по гаманцю. Проте, перевізники Uber і Uklon — Pool Chance та Uklon Share дозволяють розділити вартість поїзди з попутником, який прямує в тому ж напрямку, що й перший пасажир. 30% вартості поїзди вже гарантовано буде сплачено іншим пасажиром.\nGetmancar надає послуги оренди авто на короткий строк. Проте, сервісом каршерингу можуть скористатися лише ті кияни, які мають водійські права. Якщо ж робота знаходиться недалеко, громадяни Києва можуть скористатися послугами оренди велосипеда (сервіс BikeNow) та електросамоката (KIWI, KyivMotion, TAF TAF, Scroll). Зокрема, такі поїздки стануть вам в пригоді та будуть корисними.


Про це сказав Президент Володимир Зеленський під час пресмарафону, повідомляє кореспондент Укрінформу.\n"Не п'ять місяців знаходиться Генпрокурор на посаді, дайте йому хоч попрацювати місяць, бо в нього дуже багато питань, і це питання він теж вивчає", - сказав Зеленський, відовідаючи на запитання коли будуть знайдені і покарані вбивці Катерини Гандзюк.\nНагадаємо, 31 липня 2018 року у Херсоні зловмисники облили сірчаною кислотою виконуючу обов’язки керуючого справами виконавчого комітету Херсонської міської ради Катерину Гандзюк. Вона дістала опіки 40% тіла. Жінці зробили більше десяти операцій, проте 4 листопада 2018 року вона померла у лікарні.\n6 листопада 2018 року справу передали до СБУ. Було зібрано докази і повідомлено про підозру кримінальному авторитету Олексію Левіну і голові Херсонської облради Владиславу Мангеру. А також Ігорю Павловському, на той час помічнику народного депутата Миколи Паламарчука, - у приховуванні цього злочину. Обвинувальний акт щодо Павловського вже розглядає суд.\nЯк повідомлялося, 29 серпня Верховна Рада підтримала кандидатуру Руслана Рябошапки на посаду генерального прокурора.


З архіву О.Волохіна – ОУНБ Д.І. Чижевського\nЗ архіву О.Волохіна\nКорецький Олександр Микитович, лейтенант Червоної Армії. 1941 рік. Фото надане онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nорінні кіровоградці, сім’я Корецьких перед Великою Вітчизняною Війною (Антоніна Корніївна, дочка Людмила, Олександр Микитович). Фото надане онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nПісля війни. Командир батальону Корецький Олександр Микитович. (на передньому плані) Фото надане онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nПеред війною. Сім’я Корецьких — Антоніна Корніївна, дочка Людмила, Олександр Микитович. 1940 рік. Фото надане онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nКорецький Олександр Микитович, зима 1945 року. (2-й зліва). Фото надане онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nЧервоноармієць, командир відділення Корецький Олександр Микитович. Військове училище, 1933 рік. Фото надане онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nМайори-фронтовики, 1945 рік. (2-й зліва – майор зв’язку Корецький Олександр Микитович). Фото надане онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nКорецький Олександр Микитович, майор військзв’язку. Після закінчення війни, 1945 рік. Фото надане онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nДокумент свідчить про повернення в 1944 році з евакуації до м.Загорська сім’ї капітана Корецького Олександра Микитовича — жінки Антоніни Корніївни з двома дочками на руках, Людмилою – 6 років та Ангеліною – 2-х років. Документ надано онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nСправка від 16 жовтня 1941 засвідчує відправку в евакуацію до Ташкенту сім’ї Корецьких (троьома днями раніше народилася друга дочка, Ангеліна — моя мама). Документ надано онуком Волохіним Олегом Михайловичем\nСправка КДБ засвідчує, що мій прадід Корецький Микита Микитович був репресований 27 жовтня 1937 року, а потім страчений (реабілітований в 1954 році). Саме тому його син, Корецький Олександр Микитович, кадровий військовий з 1933 року, пройшов всю війну і закінчив її в Берліні тільки в чині майора — такі наслідки від негласного тавро “син ворога народу”. Документ надано онуком Волохіним Олегом Михайловичем


«Я – господар свого часу. Професійний тайм-менеджмент.» ( виступ на педагогічній раді)\nВсім людям, а педагогам, мабуть, найбільше відома проблема колосального браку вільного часу. Написати плани роботи, підготуватися до виступів, зборів, обробити результати методик….. Звичайно, постає питання: Як виконати всі важливі справи вчасно? За що хапатися у першу чергу? Як ефективно спланувати свій час, щоб у житті залишалося місце на захоплення, відпочинок, заняття спортом, хобі?\n«Я – господар свого часу.\n( виступ на педагогічній раді)\nМетодист (Світлана Гусейнова):\nЯк ви всі добре знаєте, час – це цінний ресурс. І від того, як людина управляє своїм часом, залежить її робота, відпочинок, та й взагалі, все життя. Тема заходу дуже цікава й актуальна для кожного з нас. Чому? Ми рідко замислюємося над тим, як день минув, і скільки всього можна й треба було зробити! Ми не дуже добре вміємо раціонально використовувати час, тому часто всі важливі завдання розв'язуємо в останні дні, години, хвилини... А тому, звісно, не завжди так ефективно, як могли б.\nЗвичайно, постає питання: Як виконати всі важливі справи вчасно? За що хапатися у першу чергу? Як ефективно спланувати свій час, щоб у житті залишалося місце на захоплення, відпочинок, заняття спортом, хобі? А найголовніше – на особисте життя, на увагу до родини і, нарешті, на виховання власних дітей? Як же це все зробити? І сьогодні ми поговоримо про раціональне використання свого часу, про тай менеджмент (само менеджмент).\nУ самоменеджменті є свої переваги:\nУ кожної людини є свої пожирачі часу - це ті чинники, які не приносять ніякої користі, але при цьому віднімають значну кількість часу з Вашого життя. На екрані ви бачите перелік найпоширеніших «поглиначів» і «пасток» часу. Зі списку пропоную вибрати п’ять основних притаманних саме вам і записати на аркуші паперу.\nневміння відмовляти і говорити «НІ»;\nзвичка хапатися за все і одразу;\nнеправильна оцінка строків та обсягів робіт;\nбажання завжди бути корисним і допомагати всім;\nвідсутність звички вести системні записи;\nзвичка приступати до роботи, не забезпечивши себе всім необхідним;\nвідсутність повного уявлення про майбутні завдання і шляхи їх вирішення;\nзвичка цілком покладатися на пам'ять;\nзвичка відкладати щоденні справи на вечір;\nневміння слідкувати за виконанням програм та планів;\nвідсутність самодисципліни /особиста неорганізованість;\nневміння довести справу до кінця;\nзатримка при виході із дому (ключі забували вдома?);\nзатримка у дорозі (черга на маршрутку);\nбалаканина з колегами на приватні теми;\nнесправності з комп'ютером і доступом до Інтернет;\nОсобиста неорганізованість, «завалений» письмовий стіл.\nПошук записів, пам'ятних записок, адрес, телефонних номерів.\nВідривають від справ телефонні дзвінки.\nДавайте позбудемося всіх «поглиначів» і «пасток» нашого часу, щоб вони вам ніколи не заважали в роботі.\n(педагогиу свої аркуші викидають у ящик для сміття)\nОто ж ми навчилися виявляти значущі особистісні якості шляхом самоаналізу. Робочий час - час, протягом якого працівник відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку організації і умов трудового договору повинен виконувати трудові обов'язки, а також інші періоди часу, які відповідно до законів і іншими нормативними правовими актами відносяться до робочого часу.\nНайголовніше в організації робочого часу – це планування.\nПланування - це підготовка до реалізації цілей і структурування часу. Правило говорить: правильне попереднє планування запобігає погані показники. Планування кожен день протягом 10 хвилин дає щодня 2-х годинну економію часу. Щоб вірно спланувати свою роботу доцільно створити власну циклограму, або користуватися прийнятою в закладі.\nЧас не чекає! Час - це не закоханий хлопчисько або всепрощаюча мати, Воно Вас чекати не буде ... Воно йде, прямо зараз, ось у цю хвилину і секунду йде вперед! Воно з Вами .... всюди ... Як тінь, як ваші думки .... ПОЗИТИВНІ УСТАНОВКИ.\nЗнаходьте час для РОБОТИ –\nце умова успіху.\nЗнаходьте час для РОЗДУМІВ –\nце джерело сили.\nЗнаходьте час для ГРИ –\nце секрет молодості.\nЗнаходьте час для ЧИТАННЯ –\nце основа знань.\nЗнаходьте час для ДРУЖБИ –\nце умова щастя.\nЗнаходьте час для МРІЇ –\nце шлях до зірок.\nЗнаходьте час для ЛЮБОВІ –\nІнновації в роботі педагога позашкілля (педагогічний міст)


Форум СЛОВНИКa.ua > "Причастные обороты" і слова польского походження\nПовна версія: "Причастные обороты" і слова польского походження\nЦитата(Forest @ 30.11.2009, 16:41)\n1. В українській мові "причастные обороты" є. Але вони мають свою, рідну, назву: дієприкметниковий зворот.\n2. Питома вага сировини, матеріалів, вузлів, агрегатів - це ще розумію. А питома вага слів? Маєте на увазі, скільки відсотків в українській мові становлять полонізми?\nЦитата(Forest @ 3.12.2009, 18:45)\nЦитата(Forest @ 25.12.2009, 19:44)


В Церні з новою точністю виміряли заряд антиводню | NTER.NET.UA - Территория новостей\nВ Церні з новою точністю виміряли заряд антиводню\nКолаборація ALPHA в Церні провела вимірювання заряду антиводню з точністю до восьмого знака після коми. Робота вчених опублікована в журналі Nature Communications, коротко з нею можна ознайомитися на сайті Церну.\nУ своєму експерименті вчені вивчали траєкторії атомів антиводню, які вилітають із спеціальної пастки в простір з електричним полем. Якби атоми антиводню мав відмінний від нуля електричний заряд, то в присутності зовнішнього електричного поля такий атом відхилявся від прямолінійної траєкторії. Вчені зареєстрували 386 подій і в результаті отримали для заряду атома антиводню значення, близьке до нуля.\nАнтиводень - пов'язане стан античастинок, що входять до складу водню. Атом антиводню складається, таким чином, з антипротона і позитрона (антиэлектрона). Античастинка має ті ж масу і спін, що та частка, але протилежні знаки інших характеристик частинок, наприклад, електричного і колірного зарядів, барионных і лептонных квантових чисел.\nУ Всесвіті спостерігається асиметрія речовини і антиречовини: на одну античастицу припадає близько десяти мільярдів частинок. Таку асиметрію не можуть пояснити багато сучасні теорії, включаючи інфляційну космологію. Вчені колаборації ALPHA створили систему спеціальних пасток, що дозволяє утримати у зв'язаному стані античастки відносно тривалий проміжок часу. З перезапуском Великого адронного коллайдера такі пастки будуть використовуватися для вивчення впливу гравітації на антиводень.


АртПоле збільшує масштаби фестивалю\nПонеділок, 1 липня 2013, 12:30\nМіжнародний фестиваль АртПоле: Звуки/Дії в просторі відбуватиметься 10–14 липня 2013 року у селі Уніж Івано-Франківської області.\nМузика, перформанс, лендарт. Близько 300 учасників з 12 країн – від Індії, через Україну до Фінляндії. Наповнення програми нарешті закінчене, а головна новина полягає в тому, що програма АртПоля’2013 набагато насиченіша, ніж минулого року, і взагалі п’ятицілодобова.\nФестивальні події розпочинаються о 9:00 регеранками від Перкалабських Придатків. Далі по всій території фестивалю тривають найрізноманітніші майстер-класи. Можна освоїти варган, діджеріду та овочеві інструменти, відчути, що собою являє контактна імпровізація, навчитися мистецтву крутіння вогню, ліплення з глини, вирізання чудернацьких витинанок, створення повітряних зміїв.\nВперше на АртПолі протягом всього фестивалю – Велика Галявина для дітей, на якій співатимуть, танцюватимуть, гратимуть, плестимуть солом’яні обереги і показуватимуть вистави. У фестивальному кіноклубі дружній фестиваль Docudays UA традиційно покаже документальне кіно з різних куточків світу.\nЗакинуте поштове відділення відкриється для фотовиставки «Уніж-світ», що представить роботи, відзняті в Європі, на Близькому та Далекому Сході, в Африці. Галерея лендартових об’єктів поповниться роботами Мирослава Вайди, Корнелії Кульбовської, Жанни Юськевич, Аделі Ягібекової, Дениса Ковалевського.\nЦього року на АртПолі також німецькі художниці Ліза Шміц та Карлотта Брунетті, що не лише створять свої об’єкти, а й проведуть низку лекцій та майстер-класів.\nКоли фестивальна публіка вже потроху втомлюється від навчання різним, починається дійство на сцені посеред дністрових вод. Water-сцена прибуде своїм ходом у перший день АртПоля з учасниками фестивального сплаву на борті.\nТут виступлять: оркестр овочевих інструментів Паприкалаба, сімейний гурт з Ворохти Петровичі і їхні вихованці – дитячий гурт Петрос, білоруський експериментальний проект Saraswati, Фідель Тріо Квартет та Гич Оркестр – гурт-легенда, під чиї звуки прокидається Львів.\nДалі оживає Велика сцена АртПоля. На найбільшому фестивальному майданчику не варто шукати стилістичної чи жанрової однозначності, це – музика, яка добре звучить у відкритому просторі. Музика різна – від автентики до натяків на те, чим є первинна-етнічна-природна музика в сучасному світі, від визначено етнічних: Napra (HU) з Угорщини, Mavigiz (TR) з Туреччини чи українсько-австрійські Гудаки Village Band (UA) до експериментальних: Fantazio (FR), Enchanted hunters (PL), Faarao Рirttikangas (FI) чи Перкалабськ Придатки (UA), загалом понад 20 гуртів, не рахуючи експромтів, які щороку народжуються на АртПолі.\nАбсолютні прем’єри очікуються на Малій сцені. Індійську легенду The King and The Corpse розповість Тьюп, харизматичний вокаліст Transglobal Underground, під віртуозну гру Шими на сітарі. Містичну Гуцулію створюватимуть народжені у Верховині й Космачі і Москві — Прохор, музикант з московської індастріал-групи Eлeven, Мох з Перкалаби та Остап Костюк з Гич Оркестра.\nВистава «Альберт» поєднає в собі вокальні експерименти Юрія Андруховича, авангардний контрабас Марка Токаря й духовні наспіви Уляни Горбачевської, а також графіку Анатолія Бєлова, яка завдяки відкритому під час роботи над твором методу малювання «зі зворотного боку» допоможе слідкувати за сюжетом.\nКазка про бідного мандрівника «Аших-Гаріб» поєднає оповідь від хранительки урумського фольклору Аполлінарії Налчі, співпрацю скрипаля-чінгіне Рустема Асанова та dj Бадьян Сауна Сістем, а також експерименти з відео. В останній день дійство переміститься в поля над Унежем – тут відбудеться перформанс «Древовиди», на створення якого надихнула унікальна традиція багатоголосся, що й досі збереглася завдяки учасницям гурту «Древо».\nДо світанку життя переміщається на Public-сцену: до запрошених гостей – київські dj Бадьян Сауна Сістем та dj Binghi, московський електронний гурт Sleepy Bears та інші – долучаються всі безсонні творчі особистості фестивалю. А там вже знову – регеранок. П’ять насичених днів з короткими перервами на сон серед безлічі вражень – чекаємо Вас на АртПолі!


Home/Готелі/Maritim Calella 3 *\nКомфортабельний тризірковий готель Maritim Calella розташований на мальовничому курортному узбережжі Коста Дель Маресме в містечку Калелла. У 40 км від готелю знаходиться аеропорт. Всього в 50 метрах від готелю є муніципальний пляж з піщаним покриттям (парасольки від сонця, шезлонги, лежаки — за додаткову плату). Готель відкрився в 1961 році. Дата останньої реконструкції — 2015 році.\nГотель надає для заселення 162 номери наступних категорій:\nМаксимальна місткість номера — три людини. Кожне з житлових приміщень забезпечено індивідуальним кондиціонером, сейфом, міні-баром, телевізором із супутниковими каналами, холодильником, ванною з феном і туалетом. Прибирання кімнат здійснюється щодня, зміна постільної білизни — два рази на тиждень.\nПостояльцям готелю пропонується два типи харчування — «напів-пансіон» (сніданок і вечеря — шведський стіл) і «повний пансіон» (сніданок, обід і вечеря — шведський стіл). Щодня для гостей готелю працюють:\nЦікавеньке: Hotel Acapulco 4 *\nНа території закладу розташовуються два плавальних басейни — відкритий і закритий. Крім того, до послуг відвідувачів готелю надаються пункт обміну валюти, телевізійний салон, камера зберігання, фітнес-центр, екскурсійне бюро і спеціально відведені зони для куріння. Цілий ряд послуг надається відпочиваючим за окрему плату:\nСпеціально для дітей на території готелю Maritim Calella працюють ігрова кімната, ігровий майданчик і басейн.\nThe Mirror Barcelona 4 * Іспанія\nPinar del Mar 3 *


Олег Шандрук замінить Володимира Гоменюка на посаді головного тренера "Вереса" - ФК АГАТ ГОЩА\n«Звертаюсь до членів Народного клубу «Верес», уболівальників та футбольної спільноти Рівненщини!\nЯ прийняв не легке для себе рішення піти у відставку з посади головного тренера червоно-чорних. Прошу з розумінням до цього поставитись. Зі свого боку бажаю «Вересу» перемог і успіху у вирішенні поставлених задач». – йдеться в заяві Володимира Гоменюка.\nЗа рішенням керівництва клубу до наступного поєдинку 4-го туру червоно-чорних в якості виконуючого обов`язків головного тренера готуватиме Олег Шандрук.


Ведущий на корпоратив artist3d ведущий.\n9 грудня 2011, 11:15 | Відкрита тема | | 19 | | Код для блогу | |\nМене, як і о. Мирона Бендика, Катерину Новікову та, думаю, багатьох інших, зрушили слова архиєпископа Мечислава Мокшицького, митрополита Львова: «Kościoł greckokatolicki […] poprostu zagrabił nasze kośсioły» у Львові. Нагадалися постійні заклики на сайтах і блогах: «Львов – не Украина. Нужно отдать Львов полякам. Пусть восторжествует справедливость, и на Украине воцарится мир и благодать». І тут, і там присутній недобрий присмак реваншу. К. Новікова звернула увагу на релігійно-етнографічне підґрунтя цього випадку. Хочу акцентувати увагу на деяких політико-правових, історичних моментах.\n«Громадянським та земельним розподілам нехай слідує і розподіл церковних справ» (правило 17 Четвертого та 38 Шостого Вселенських соборів)\nРелігієзнавчі науки розглядають Церкву двояко – як містичне Тіло Христове і як громадську організацію. Церква одна, але вона має дві природи – Божественну і людську/суспільну. Саме стосовно останньої було ухвалено на ІV Вселенському соборі 17 правило і 38 правило на VІ Вселенському соборі. Реально це означає, що буття держави – її територія, кордони, адміністративні межі, закони тощо – визначає суспільно-правове становище церкви. Чую заперечення – це Православна Церква підпорядковується державі, а Католицька – ні. Католицька також враховує політичні реалії. Найсвіжіший приклад – відкриття нових митрополій УГКЦ в адміністративних межах Львівської, Івано-Франківської та Тернопільської областей.\nУ підсумку ІІ Світової війни Польща отримала нові кордони. Вона втратила на сході «Kresy Wschodnie», отримала натомість на заході та півночі «Ziemie Odzyskane». З цих земель було виселено німецьке населення і заселено їх поляками, яких було виселено з Литви, Західної Білорусі та Західної України. Все майно, вся німецька власність – державна, комунальна, приватна, церковна – на «Ziemiасh Odzyskanych» перейшла до Польської держави, і вона компенсувала нею те майно, ту власність – приватну, комунальну, державну, церковну, що втратили поляки на «Kresach Wschodnich».\nРазом зі своїми вірними перемістилися з УРСР до Польщі католицькі церковні структури: парохії, монастирі, семінарії, єпископства, митрополія тощо. Увесь клір (від послушника до митрополита), усе майно було поміщено у вагони і вивезено у Польщу. Наприклад, у 1945–1946 роках домініканці зі Львова вивезли реліквії, ікони, церковне начиння, одяг, бібліотеку, архів – практично все, що вони нажили впродовж віків, починаючи з 1377 року. Залишили пусті приміщення, стіни, двері, вікна, великогабаритні речі – орган, скульптури тощо.\nЗамість втрачених на «Kresach Wschodnich» храмів, службових приміщень РКЦ, як компенсацію, отримала на Сілезії, Поморю, Пруссії культові та службові приміщення РКЦ, Лютеранської та Реформатської Церков, на Холмщині, Перемищині, Лемківщині – УГКЦ та Православної Церкви. Я не беруся судити, наскільки в якісному та кількісному планах ця компенсація була рівноцінною. Але вона була! Думаю, що претензій на цей предмет римо-католицький єпископат Польщі до Польської держави не мав і не має.\nЦілком противне маємо в Україні! У 1945–1947 роках проходило виселення українців з Холмщини, Перемищини, Лемківщини. Разом з вірними мали би переміститися в Україну церковні структури: парохії, монастирі, семінарії, єпископства – УГКЦ та УАПЦ. Єпископів Йосафата Коциловського та Григорія Лакоту було арештовано ще в Польщі та спроваджено до радянських тюрем, де вони прийняли мученицьку смерть. Священикам запропоновано: або перехід до Московського патріархату, або арешт, тюрма, Сибір. Монахам, монахиням – туди ж або поповнення трудящих мас. Ні про яку компенсацію за втрачені на території Польщі культові, службові приміщення не йшлося. Так тривало до падіння комуністичної влади.\nУ незалежній Україні держава, як правочинний власник, надавала й надає колишні храми РКЦ на західноукраїнських землях різним християнським церквам для використання у культових цілях: УГКЦ, РКЦ, православним та протестантським. Закони про реабілітацію УГКЦ та УАПЦ, про моральне та матеріальне відшкодування виселеним з історичних українських земель ще чекають своєї днини.\nПолітико-правові підсумки ІІ Світової війни закріплено в Заключному акті НБСЄ в Гельсінкі 1975 року, у двосторонніх міжнародних угодах наступних десятиліть. Щоб ці документи стали реальністю, потрібно було змінити в Європі морально-психологічну атмосферу, перейти від протистояння до примирення. Неоціненну роль у цьому відіграли християнські церкви Європи. Вони віднайшли та впровадили в життя формулу\n«Прощаємо і просимо пробачення»\nЗ християнського розуміння історичного процесу все у світі відбувається з волі Божої або з допуску Божого. І якщо страхіття ІІ світової війни сталися з допуску Божого, то мир – з волі Божої! Не просто мир як такий, а мир в усій його конкретиці, в усіх його суперечностях, в усіх його недосконалостях. І щоб прийняти, змиритися з таким миром, визнати волю Божу, християнській спільноті Європи знадобилось 20 років.\nІ лише 18 листопада 1965 року під час роботи ІІ Ватиканського собору 34 польські єпископи звернулися до німецьких єпископів зі словами «пробачаємо і просимо вибачення» (дослівно: udzielamy wybaczenia i prosimy o nie) і запросили їх на відзначення Хрещення Польщі 1966 року. 5 грудня 1965 року їм відповів 41 єпископ з ФРН та НДР. Запрошення було прийнято. Так було визнано кордон по Одрі та Нисі, так розпочалося німецько-польське примирення. Допускаю, що за ці роки окремі німецькі клірики, навіть у ЗМІ, могли висловити свої жалі щодо католицьких святинь німецького Breslau/Вроцлава, але щоб таке сказав голова національної конференції католицьких єпископів Німеччини! Ні, такого не було і не могло бути в принципі.\nТаку ж довгу історію має українсько-польське примирення. За словами кардинала Любомира (Гузара), ще «1987 року покійний кардинал Мирослав Іван Любачівський від української церкви і кардинал Йозеф Глемп від польської публічно обмінялися в Римі деклараціями про взаємне прощення. Я особисто був присутній при цьому. Але якось це забулося». Щоб нагадати й поновити знадобилось напімнення блаженного Івана Павла ІІ. 7 липня 2003 року він звернувся з посланням з нагоди 60-річчя трагічних подій на Волині: „Skoro Bóg przebaczył nam w Chrystusie, trzeba, aby wierzący umieli przebaczać sobie nawzajem doznane krzywdy i prosić o przebaczenie własnych uchybień, i w ten sposób przyczyniać się do budowania świata, w którym respektuje się życie, sprawiedliwość, zgodę i pokój”.\nВідбулися спільні молитовні зустрічі в Лединиці й Ченстохові (Польща), Зарваниці й Львові (Україна), де спільно молилися, прощали й взаємно просили вибачення вірні, священики, єпископи УГКЦ та РКЦ в Польщі. Очолювали ці зустрічі й промовляли один до одного в ім’я своїх спільнот кардинали Любомир (Гузар), Патріарх УГКЦ, та Йосип Глемп, Примас Польщі. Нарешті 19–26 червня 2005 року у Львові й Варшаві було ухвалено й проголошено «Послання єпископів греко-католицьких України та римсько-католицьких Польщі з нагоди акту взаємного пробачення і поєднання». Там було наголошено: «Пам'ятаймо насамперед, що ми діти Божі. Звернімося до Отця нашого з благанням: «Прости нам провини наші, як і ми прощаємо винуватцям нашим». А щоб молитва наша була цілком щирою, скажімо один одному слова: «Вибачаємо і просимо пробачити» (виділено – М.Х.), – адже вони вже показали свою історичну силу в справі поєднання народів». Думається, що у наступні роки ані один греко-католицький єпископ України, ані один римсько-католицький єпископ Польщі не дозволив собі ані жесту, ані слова, які могли б якось підважити досягнуте порозуміння. Навпаки, старалися всіляко його зміцнювати та розвивати.\nА як же розцінити тоді «казус» архиєпископа М. Мокшицького, голови Конференції римо-католицьких єпископів України? «Дуже просто» – відповість уважний читач. Сторонами німецько-польського порозуміння були, з одної сторони, римо-католицький єпископат Німеччини, а з іншої – відповідний єпископат Польщі. В українсько-польському примиренні римо-католицький єпископат України участі не брав, тобто, він брав участь у спільних молитовних зустрічах у Ченстохові й Варшаві, Зарваниці й Львові, але завершального документу не підписував, ніяких зобов’язань на себе не брав. Ну, не міг же він сам себе «прощати» і в самого себе «просити пробачення», оскільки впродовж шести століть Львівська митрополія РКЦ була невід’ємною складовою римо-католицького єпископату Польщі.\nЗвичайно, Конференція римо-католицьких єпископів України могла – і мала для цього всі підстави – офіційно заявити/проголосити, що духовно й організаційно вони є «дітьми» блаженного Івана Павла ІІ, «онуками» ІІ Ватиканського собору, з історичною ж Львівською митрополією РКЦ, окрім назви, їх нічого не єднає. Вони починають буття католицизму латинського обряду в Україні з чистого аркуша, а минуле Львівської митрополії віддають на суд історії/на досліди історикам.\n«Наше минуле найкраще залишити Богові і професійним історикам»\nПрофесійні історики підказали би, що 28 серпня 1412 року антипапа Іван ХХІІІ підписав буллу про піднесення парафіяльної церкви Успіння Богородиці у Львові до статусу кафедральної та міста (Civitas) Львова до статусу митрополії (Metropolis). Однак так сталося, що її/буллу не надіслали до Польщі, тобто вона не ввійшла в законну силу, не була опублікована. І лише 30 травня 1414 року буллу було відіслано (Theiner II, nr VIII, s. 5–6; nr XV, s. 13), при цьому, відповідно, було змінено її датування. Коли вона дійшла до Львова, не знаємо. Знаємо, що 24 грудня 1414 року буллу урочисто було промульговано (тобто, належним чином опубліковано/виголошено, і вона набула статусу закону) архиєпископом Іваном Решовським. Отже, 24 грудня 2014 року Латинська катедра у Львові матиме велике свято – 600-річчя набуття нею статусу митрополичого кафедрального собору, а Львів – 600-річчя набуття статусу Митрополії.\nЯ розумію, коли російські історики прогнулися перед владою та закрили очі на те, що в академічній науці роком приходу князя Рюрика з усією руссю/дружиною визначено 867 чи 870, а не як записано в літописі 862 рік (Літопис Руський, роки 852–912). Але ж 1862 року російський цар Олександр ІІ святкував Тисячоліття Російської імперії, то хіба не може 2012 року російський президент Дмитро Медвєдєв, як відхідне, відзначити 1150-річчя Російської держави.\nЯ розумію, що в антимосковському запалі українські історики порилися в історичних «сусєках» і запропонували 2012 року відзначити 1160-річчя появи на історичній мапі світу України-Руси. Хоча встановлено, що похід Русі князя Аскольда на Константинополь мав місце не 852 року, як записано в літопису, а в червні 860 року (Літопис Руський, роки 852–912). Можливо, коли б 2010 року ми гідно відзначили 1150-річчя Руси-України, то 2011 – не святкували би так безславно 20-річчя відновлення Держави Україна.\nАле я не розумію, що збирається римо-католицька спільнота святкувати у Львові 2012 року? 600-річний ювілей невідправленого листа/послання антипапи Івана ХХІІІ (?). Якось несерйозно для Церкви, яка позаду має 2 000-літню історію, а попереду вічність…\nТепер про найголовніше. Професійні історики пояснили би, що в основі римо-католицького єпископату Польщі лежить Гнєзненська митрополія РКЦ, юрисдикція якої з 1000 року поширювалася на історичні польські землі. Тож впродовж віків особливих конфліктів у неї з Києво-Галицькими митрополіями (православною та греко-католицькою) й не було. Відтак у червні 2005 року українсько-польське церковне порозуміння далося легко й невимушено.\nІнша справа Львівська митрополія РКЦ, юрисдикція якої поширювалася на Україну та Молдову. У Конституційній буллі «In eminenti specula» від 30 травня 1414 року перед нею було поставлено завдання: «[…] як також всі інші Церкви, що живуть за обрядом греків, та щодо їх єпископів […] вирішуємо, що (вони) на вічно мають бути підлеглі, піддаємо оцим листом тій же львівській Церкві для них як митрополичій». Ще жорсткіше наказано в Конституційній буллі “Debitum pastoralis officii” від 13 лютого 1375 року. Папа Григорій XI встановив у Галичі митрополію Римської Церкви – попередницю Львівської – і підпорядкував їй єпархії в Перемишлі, Володимирі, Холмі, а також вирішив, «що схизматицькі наставники (єпископи), які, можливо, є по тих Церквах (єпархіях), як відкинені та негідні, мають бути з них цілковито усунені, і їх оцим листом силою згаданої влади усуваємо». Відповідно всі православні в цих єпархіях підпорядковуються владі латинських єпископів.\n«Папа бажає всім тим церквам, що тепер не мають католицьких пастирів, дати на єпископів мужів корисних, які знають і вміють винищувати ці блуди, щоб «винищити їх з усіх згаданих частин Руси» […]. Ото програмовий документ, що намічав плян розбудувати на західній Україні з допомогою католицької окупаційної влади латинську Католицьку Церкву. Тодішня ситуація на Галицькій Русі-Україні нагадує ситуацію з часу утворення Латинського Цісарства в Царгороді. Це було намагання насильно збудувати латино-католицьку Церкву для винищення східнього православ’я на території східнього київського християнства. Воно мало й ті самі наслідки, що у Візантії, дальше зростання ненависти до латинського католицтва. Шість соток літ намагань здійснити цей плян закінчилися в наші часи остаточною невдачею» – так писав, за словами Патріарха Йосипа Сліпого, найбільший історик Української Церкви проф. Микола Чубатий (1889–1975).\nПрошу вибачення за розлогу цитату, але вона надто точна й красномовна. Більше того, це свідчення безпосереднього учасника українсько-польського католицького протистояння пер. пол. ХХ ст. Не безстороннього, а того, хто вболівав за долю Церкви. Завершив М. Чубатий так: «Найбільше пошкодованою в цій боротьбі українського благочестя з польсько-латинським католицтвом була Вселенська Христова Церква. […] Наступ польсько-латинського католицтва з суто політичними цілями покривався місією, дорученою йому Апостольським Престолом, який також на велику шкоду ставав тепер в опінії українського народу зараховуватися до противників українського благочестя та й самого народу». [Чубатий М. Історія християнства на Руси-Україні. – Т. ІІ. – Ч. 1 (1353–1458). – Рим – Ню-Йорк, 1976. – C. 49–65.]\nОтже, маємо відповідь на питання, сформульоване К. Новіковою: «Сама суперечка, викликана словами митрополита Мечислава, вкотре доводить актуальність давніх етнорелігійних зв’язків і конфліктів на українських землях. Постає питання: чому між католиками, себто всередині Церкви, виникають такі гострі конфліктні ситуації?». Конфлікт було закладено у матрицю/основу буття Львівської митрополії РКЦ.\nЯк виходити з означеної ситуації? Дуже просто, пропонує коментатор «Орест» на сайті РІСУ. Як на рубежі ХІІІ–ХІV ст. зайшли, так і маємо вийти у ХХІ ст.: «РКЦ в Україні має стати латинським екзархатом УГКЦ, глава РКЦ повинен бути напряму підпорядкований главі УГКЦ як його вікарій у справах вірян латинського обряду – саме так як це є в західних країнах по відношенню до греко-католиків». Тобто, у повній відповідності з еклезіологією ХІІІ ст. «Око за око, зуб за зуб» – абсолют торжества історичної справедливості.\nНа жаль чи на щастя, але надворі ХХІ ст. Іншого шляху, окрім нав’язування діалогу, не маємо. До численних внутріукраїнських діалогів, метою яких є «зшивання»/творення соборної України, з необхідністю додається внутрікатолицький. Якщо нормою/максимою ХХ ст. було «прощаємо і просимо прощення», то сьогодні – «шукаємо і досягаємо єднання». Отже, на виході/у підсумку в Україні мусила би бути одна єдина Конференція католицьких єпископів (ККЄ України), у склад якої ввійшли би єпископи Київської, Львівської, Тернопільської, Івано-Франківської митрополій католиків візантійсько-українського обряду, Львівської митрополії католиків латинського обряду, Мукачівської митрополії католиків візантійсько-русинського обряду. Головою конференції за визначенням (згідно зі Статутом ККЄУ) мав би бути Києво-Галицький митрополит, він же Примас України, він же Верховний архиєпископ/Патріарх УГКЦ.\nСтворення єдиної ККЄУ привело би структуру Католицької Церкви в Україні у відповідність з європейським стандартом/нормою, адже після ІІ Ватиканського собору було запроваджено богослужіння на національних мовах, у межах державних кордонів встановлено конференції католицьких єпископів різних обрядів. Становлення ККЄУ, без сумніву, отримало б позитивну оцінку Конференції католицьких єпископів Європи (ККЄЄ), Ватикану, якнайширшої європейської громадськості. Показало би, що на ділі, а не лише на словах Україна стає європейською країною. Головне, вже сьогодні у щось конкретне було би оформлено європейські устремління абсолютної більшості українських католиків різних обрядів (соціологія Центру Разумкова показує, що 77% жителів Заходу та 53% Центру висловились за вступ до ЄЕС), було би надано цим устремлінням певної організаційної/інституційної основи. ККЄУ стала би повпредом Європи в Україні.\nЩо на заваді? Єпископи Львівської митрополії латинського обряду мали би переступити досвід панівної, протегованої Церкви, який було закладено у 1375/1414 роках та скріплено у наступні століття. Усвідомити, а відтак й узгодити своє буття в Україні з нормами патріаршого східного права. Це був би великий прорив і урок, експеримент і наука для католиків латинського обряду на теренах Центрально-Східної Європи, Близького Сходу, де традиційно в основі організації християнського життя лежить патріарше право.\nГреко-католицькі єпископи мали би переступити «дурну» традицію та виправити помилку своїх попередників, владик Києво-Галицької митрополії, які 1582 року в антикатолицькому пориві відкинули календарну реформу папи Григорія ХІІІ. Пора вже жити, служити, святкувати разом з Європою, разом зі всім цивілізованим християнським, зокрема, католицьким світом.\nЯк, яким способом це здійснити? Не наше це діло. Про це знають та подбають належним чином греко-католицькі та римо-католицькі єпископи України, особисто Блаженніший Святослав Шевчук та Високопреосвященний Мечислав Мокшицький.\nКоли чекати такого свята? Найоптимальнішою датою був би 2014/2015 рік. Два роки достатньо – при бажанні та старанні – для того, щоб розпочати та завершити означений діалог. Нагадую, що це роки 600-річчя започаткування Львівської митрополії РКЦ та 640-річчя її попередниці – Галицької митрополії РКЦ. І якщо наповнимо ці урочистості «Святістю об’єднаного Божого люду», то з великою радістю та певністю вітатимемо в Україні папу Венедикта ХVІ.\nА якщо не вдасться? Хіба українцям первина! Черговий раз скажемо: «Маємо те , що маємо.» – та й подамося до «Книги рекордів Гіннеса». Це ж треба! Три канонічні Католицькі Церкви в одній державі – чим не привід…\nтеги до статті:Примирення,РКЦ в Україні,Стосунки між УГКЦ і РКЦ,УГКЦ,Українсько-польські стосунки\nAleksander Maciyevskyy | 14 листопада 2012, 09:58\nПрочитав... Що тут можна сказати ??? Лише те, що Архиєпископ Мокшицький та РКЦ в Україні права в своїй оцінці ситуації становище Церкви РКЦ в Західній Україні (не лише в Західній Україні). І намагання УГКЦ монополізувати католицизм. Також йде намагання з боку греків (маючи на увазі греко-католиків) ліквідувати структури РКЦ в Україні, а особливо Львівську митрополію РКЦ. І хто виносить такі пропозиції ??? Ясно хто, восточники "ревнітєлі праваславності" в УГКЦ. І ця так звана "дискусія" і статейка цьому приклад. Хай би краще потурбувалися б ситуацією в своїй УГКЦ, зі своїми батюшками, які агітують за партію рєгіонов по селам, патріархальніками, лефевристами, підгорецькими та іншими угкц сектантами... І ще оправдати те, що греки позабирали незаконно причому сотні костелів в Західній Україні, всупереч праву- Канонічному і Державному. Щодо тези про канонічєскіє тєріторії, то її немає в Канонічному Праві і є вигадкою в МП. Львівська Митрополія не є рудиментом XIV століття а є дійсністю і відновленням історичної справедливості а також частиною Канонічної структури РКЦ в Україні\nAleksander Maciyevskyy | 14 листопада 2012, 09:44\nВ принципі ця дискусія ні до чого не приводить Це лише хрипливе намагання частини греко-католиків монополізувати католицизм в Україні. ліквідувати структури Римо-Католццької Церкви в Україні та зробити РКЦ Церквою національних меншин, а це ганебно. Також оправдати загарбання греко-католиками римо-католицьких храмів в Західні\nTheophilus | 18 грудня 2011, 17:11\nЧи не варто припинити внутрішньо церковні дискусії, де застосовується не дипломатична і тим більше не християнська термінологія на публічному сайті? Кому вигідна напруга в середені Католицької Церкви в Україні? Питання риторічне!!! Прийде "русскій мір" під дахом КГБ і тоді усе нормалізується: усе поділять по Божому a la Москва третій Рим.\ndeserving | 16 грудня 2011, 01:06\nРіч у тому, що дана суперечка має цілком неприхований політичний підтекст. Знаючи польський склад характеру, можу стверджувати, що це продиктовано гординею та ностальгією за часів великої Польщі. Політичне домінування поляків в Галичині було встановлене силою і підтримувалося силою і ґрунтувалося на придушенні прав русинів(українців).Попри все українці становили чисельну більшість регіону, що й визначило його подальшу долю. Але головне питання в наступному, що переможе в серцях ксьондзів, польська гординя, чи любов До Бога, слідуванням заповідям Христа? Ескалація і слідування традиційним великопольським гаслам породило хмельниччину, гайдамаків, волинську різню. Питання, чи хочуть поляки повторити таку історію?\nchernomorets | 10 грудня 2011, 16:15\nЯкою б не була історія, можна сьогодні домовлятися. Дивно, що це не робиться.\njurafdp | 10 грудня 2011, 13:02\nЦікавий аналіз. Дякую авторові за витраченний час і сумлінний підхід, намагання бути об'єктивним і відсторонити емоції. Проте, нехай автор і читачі мені вибачать, це не вповні вдалося, хоча це і зрозуміло. Все ж таки важко дистансуватись від світоглядного простору, в котрому живе науковець. Для розвинення тематики і поглиблення досліджень прагну звернути увагу на певні невраховані константи. Отже, недоліком цього аналізу (при усіх його інших достоїнствах) стає ігнорування норм канонічного права (а часом їх підміна нормами права світського, хоч і на міжнародній площині) і богословського аспекту історичного дискурсу, що для розуміння мотивів і витоків церковних подій є визначним. Тому не можна погодитись з закликами достосуватись до європейського права (в Католицькій Церкві немає європейських, демократичних чи інших стандартів, окрім канонічних, цілком вичерпних). Саме тому такі питання, як майнова реституція тощо, становлять змішання порядків дискусії і затемнюють цілісну візію - варто чітко відділити в цьому питанні порядки: еклезіологічний, канонічно-правовий, політично-правовий, культурологічний. На жаль, ще й досі ніхто цього не зробив. Звичайно, ці площини пов'язані між собою, але не варто їх скидати на купу, бо це не науковий підхід. І ще один важливий недолік - неврахування власне еклезіологічних парадигм (про що я вже згадував). Перш за все, треба розширити контекст події заснування Львівської латинської митрополії. Адже це часи дуже складних глобальних процесів, що призвели до Флорентійського Собору і спроби цілковитого з'єднання Христової Церкви. Це також часи Констанцького Собору і конфронтації католицтва з гуситським рухом. Не згадуючи вже свіжу ще рану тривалого періоду антипапства. Як бачимо, навіть чисто історично - це дуже складний і багатовимірний пазл, в якому українські справи становили, хоч і важливу, але лишень дещицю, і неможливо до кінця зрозуміти їх без розуміння усіх підводних течій складної глобальної ситуації. Це один з небагатьох прикладів, коли Україна була так широко втягнута в глобальні світові процеси. А родзинкою власне нашої ситуації стала складність діалогу власне еклезіологічних моделей: зовсім інше розуміння сутності Церкви, її устрою, канонічності територій і т.п. мала Католицька Церква, інше - Візантійський Патріархат (номінальна Церква-мати українського православ'я), і ще інше - власне Київська митрополія (яка зовсім не збиралася, навіть в ситуації пату анатем на лініїРим-Візантія, цілковити розривати сопричастя з Папою, зрештою власне напередодні цих подій татарська навала оживила стосунки галицької Церкви з Апостольським Престолом, а Данило отримав корону, як правовірний католик). Щоб розібратися в цій ситуації, дійсно потрібно б було покликати спільну дослідницьку комісію (історики, каноністи, богослови, культурологи...) з представниками РКЦ і УГКЦ. До того часу, пробачте, науково некоректно намагатися самойстійно розв'язати проблему і диктувати висновки. Я намагався озвучити конструктивну критику як даної статті, так і ситуації, що склалася, в цілому. В мої наміри не входило образити кого-небудь, зрештою, я також можу помилятися. А авторові я ще раз дякую за зроблений крок вперед в осмисленні даної проблеми. На нас чекає ще багато таких кроків, тож - в добру путь! бр. Юрій Блажиєвський СБП\nanatolius | 10 грудня 2011, 13:09\nЯ думаю ця дискусія мала б початись з однієї дуже важливої теми, яку чому ігнорують в цій всій полеміці римо-католики і греко-католики повинні сісти за стіл і розповісти одні одним своє бачення одного простого питання "Що таке УГКЦ?". Без нього ми нікуда не рухнемось у всіх тих парадигмах, які пропонує брат Юрій. Проблема сидить ще глибше.\nNicolaus | 13 грудня 2011, 12:18\nБрате Юрію, історія намагається точно відповісти на питання «Що? Де? Коли? Як?». Щодо питання «Чому?» муза Кліо допускає вольності, надає широкі можливості для висловлювань, дозволяє бавитися в пазли, калейдоскоп, множити до нескінченності причини, колізії, аспекти, рівні, підходи тощо. Надаю перевагу нанизуванню подій, фактів на визначальний стрижень. Інший образ – це падіння каменя у воду, і піднята цим хвиля. Для Львівсько-Галицької митрополії РКЦ таким каменем, точкою відліку був ІУ Латеранський собор 1215 року, зокрема його 9 канон, який підбив підсумок 4-ох хрестових походів щодо розбудови церкви: «Since in many places within the same city and diocese there are people of different languages having one faith but various rites and customs, we strictly command that the bishops of these cities and dioceses provide suitable men who will, according to the different rites and languages, celebrate the divine offices for them, administer the sacraments of the Church and instruct them by word and example. But we absolutely forbid that one and the same city or diocese have more than one bishop, one body, as it were, with several heads, which is a monstrosity» В епоху хрестових походів реалізація принципу, що «в одному тілі не може бути декілька голів, що є страхітливим», привела до відкриття у Греції, Кіпру, Криту, Криму десятків латинських митрополій, яким було підпорядковано сотні східних єпископів. Львівсько-Галицька митрополія РКЦ була того ж поля ягідка. Тулити до її з’яви собори в Констанції та Флоренції, гуситів і «велику схизму» – всі європейські події ad hoc et post hoc можна, але чи треба… На сьогодні вона є таким собі рудиментом ХІУ ст. За словами К. Новікової, «віддаючи енергію старим конфліктам, вона ризикує проґавити виклики постмодерної і постсекулярної сучасності, а відтак опинитись на пустелі.» Після ІІ Ватиканського собору загалом абсолютно/бездоганно правильне 9 правило ІУ Латеранського собору 1215 року отримало нове життя в національних конференціях католицьких єпископів, які об’єднали на одній території/державі католиків різних обрядів. У 99 випадків зі 100 – там, де більшість вірних і єпископів є католиками латинського обряду, принцип «єдність множинності» спрацьовує бездоганно! Є спільні конференції, є окремі митрополії, єпархії для різних церков, обрядів. Там же, де латинники у меншості, чомусь якось щось пробуксовує…Чую – на те й закон, правило, щоб були винятки! Воно би й нічого, але нам вже надоїло чути, що Україна, українці – один суцільний і постійний виняток. У незалежній Україні українські католики, українські православні не хочуть бути винятком, вони хочуть і мають бути правильними католиками, правильними православними, правильними українцями. Брате Юрію, підкажіть, будь ласка, норму канонічного права щодо реституції майна. Можливо, Ви мали на увазі «Codex Iuris canonici: Kan. 1255 - Kościół powszechny oraz Stolica Apostolska, Kościoły partykularne oraz jakakolwiek inna osoba prawna, publiczna lub prywatna, są podmiotami zdolnymi do nabywania, posiadania, zarządzania oraz alienowania dóbr doczesnych, zgodnie z prawem». Якщо набуття і відчуження церковного майна відбувається згідно з нормами права (національного і міжнародного), то й реституція, відповідно, мала би відбуватися за тими ж нормами. Kan. 1290 - To, co prawo państwowe na danym terytorium postanawia odnośnie do umów, zarówno w ogólności, jak i w szczególności, oraz do zobowiązań, ma być zachowywane również mocą prawa kanonicznego w odniesieniu do rzeczy podlegających władzy rządzenia Kościoła, z tymi samymi skutkami, chyba że są przeciwne prawu Bożemu lub co innego zastrzega prawo kanoniczne, i przy zachowaniu przepisu kan. 1547.\njurafdp | 14 грудня 2011, 02:12\nШановний пане Миколо! Спочатку відносно реституції. Власне! Ви добре підмітили, ця процедура не прописана детально в канонічному праві, тому що Церква досить добре усвідомлює реальність і приймає її такою, яка вона є - майнові питання не вийде регулювати без огляду на партикулярне світське право. Тому ці питання Церква намагається нормувати в Конкордатах і інших двосторонніх усталеннях. Відмінність наведених Вами ситуацій - в Польщі питання між іншим реституції нормуються як конкордатом, так і іншими додатковими умовами укладеними Єпископатом Польщі з Урядом цієї держави в рамках угоди про Церковний Фонд, реабілітацію Церкви та ін.; в Україні немає ані конкордату, ані жодної зі згаданих або подібних угод. Це не надає відповідної площини для адекватного порівняння ситуації, хіба що в метафоричному сенсі. А поза тим - запропонований Вами ракурс цього питання акцентує конфлікт інтересів між двома юридичними особами Католицької Церкви (Львівська Митрополія РКЦ і Церква свого права УГКЦ). Для вирішення цього питання не потрібно звертатися кудись назовні, отже слід звернутися до процедур ККП про спірні процеси, які детально прописані. Але навіщо, коли два суб'єкти одної структури (Католицької Церкви) можуть вирішити всі спірні питання полюбовною згодою - тобто шляхом двосторонніх переговорів? Вони мають всі необхідні повноваження до цього. Тому ані РКЦ, ані УГКЦ не є скривдженими без права і можливості змінити цей стан. Як написав у коментарі пан Чорноморець - можна і потрібно домовлятися, чому цього не роблять? Тепер про більш суттєве. Я думаю, Ви погодитесь, що усвідомлення широкого історичного контексту дозволяє зрозуміти вповні мотиви дій і політики. Згадані світові події виявляють загальну динаміку тенденцій Католицької Церкви, яка не могла не вплинути (в тому також суб'єктивно) на ставлення до України. Зауваження лишень позиції ІV Латеранського Собору і проведення прямих аналогій між подіями ХІІІ і ХІV ст. впроваджують необгрунтовану статичність в оцінці подій та їх мотивів. За цей час встигли з'явитись і рунути одні глобальні ідео-політичні комплекси Церкви і назріти інші. Ситуація зі Львовом мала свій інкультураційний підтекст, який годі рівняти з Грецією. Але це лише ілюстрація хибного підходу узагальнення. Еклезіологія ІІ Ватиканського Собору не те, що згаданий Вами канон Латеранського Собору, вона багато чого з Триденту і пост-Триденту фактично звела нанівець. Дух ІІ Ватиканського Собору в площині нашої дискусії найповніше виразила концепція двох легенів Церкви висказана Папою Іваном Павлом ІІ. Тут також спрацьовує принцип єдності у різноманітності, а не уніфікації, як це було до згаданого Собору. Причина - зміна богословського кута погляду на Церкву: з інституції на Нарід Божий, що дало змогу відірватись від казуїстики в сторони універсальності. Тут відсилаю до пособорної догматичної літератури. Цікаво, але часом мені здається, що багато ієрархів УГКЦ в діалозі з Апостольською Столицею ще й досі сприймають її як носія дособорної еклезіології. Парадокс. Але. Саме тому наведена Вами норма одного єпископа на одній території не має сьогодні (і вже від давна) фактичного застосування. Канонічне право нормує це впровадженням категорії Церква свого права, що дозволяє легальне співіснування окремих юрисдикцій на одній території. Саме тому немає ЖОДНИХ підстав чесати всіх під одну гребінку і когось комусь підпорядковувати. І можна навести безліч практичних прикладів. Щоб далеко не ходити: наприклад, архиєпископи Філадельфійські УГКЦ і РКЦ чудово містяться на одній території без юридичного підпорядкування. Їх юрисдикцію окреслює обряд вірян. Чим мала б відрізнятись ситуація у Львові? Що до Єпископської Конференції - перш за все, це поняття загального канонічного права. УГКЦ є Церквою свого права. Як мала би виглядати запропонована вами спільна Єпископська Конференція? Адже а) в світлі канонічного права це саме УГКЦ має особливий канонічний статус, а не РКЦ, яка має звичайний; б) притаманною східній еклезіології формою церковного врядування для УГКЦ на "материнській" території є Синод УГКЦ. Фактично, після утворення нових митрополій, УГКЦ в Україні може замислитись над створенням певного координаційного органу. Але навіщо копіювати приклад західної традиції, коли це становить нагоду до творчого розвою своєї? Тому Україна є скоріше не винятком, а прикладом достосованої регуляції правила. Наївно думати, що Ватикан дозволив би довго існувати самотужним виняткам. І це також є вказівкою до діалогу. УГКЦ і РКЦ є складовими одної Церкви під одним Пастирем, це два легені. Вони не можуть підпорядковувати одне одному, чи дихати поперемінно - це неприродньо. Тому залишається питання: навіщо вважати себе пошкодованим і живити реваншистські настрої, коли ми всі - складові одного організму, розумно розділені, але життєво пов'язані із собою. Це так, якби під час бігу ліва нога почала копати праву, а та віддавала б їй такими ж стусанами. Треба казати, де буде така людина? Напевно не на фініші. Отже кому потрібно боротися? Чи не варто створити всі умови, щоб домовитись, тобто вивчити історію проблем (історію хвороби) і спільно знаходити шляхи для її лікування.\nнанашко | 10 грудня 2011, 12:55\nДуже добра стаття. Лише два зауваження. Польща колись була імперією, як і Росія. Тому імперські атавізми проявляються серед частини населення, представників колись пануючих/окупаційних націй. Щодо поляків Галичини - то через десяток років їх фактично не буде. Старші відійдуть, молодь масово переїжджає до Польщі. Саме цим можна пояснити "моцарський" вискал латинського владики.


Похід студентів у Золочівський районний центр зайнятості населення\nПідготували студентки групи Право-3 Дерех Антоніна та Лисик Людмила\nСеред заходів, які проводяться в рамках тижня правових знань, був запланований похід в Золочівський районний центр зайнятості населення, викладачем юридичних дисциплін Шумляковською Мар’яною Петрівною.\nПраця – це одна з найважливіших здатностей людини, бо лише людина свідомо ставить перед собою мету задоволення особистих та суспільних потреб і отримання доходу. Для заохочення громадян до досягнення цієї мети законодавство України в повній мірі готує гідні умови праці для кожного.\nОсновним органом створеним для реалізації політики зайнятості населення є Державна служба зайнятості. Служба зайнятості діє в багатьох напрямах для надання допомоги із працевлаштуванням різним категоріям населення і робить це безоплатно.\nГромадянам надається можливість проконсультуватись, відвідувати різноманітні семінари по техніці пошуку роботи, тренінги з висококваліфікованими спеціалістами.\nПрофорієнтаційна робота проводиться не лише з дорослим населенням, але й з учнівською молоддю. Всі бажаючі, які не знають яку обрати професію, можуть ознайомитись з інформацією в професійному інформаційному секторі з описом всіх професій чи пройти тестування.\nОтже, зусилля фахівців служби зайнятості населення спрямовані на вирішення питань зайнятості, легалізації трудових відносин та стимулювання роботодавців до створення нових робочих місць.\nІ пам’ятайте, що хороший спеціаліст не шукає роботу, а роботодавці шукають його.\nТематична година спілкування з працівниками правоохоронних органів на тему: «Кримінальна відповідальність та покарання неповнолітніх» →


« Зразки документів для діловодства\nПрофесія менеджера з продажу на перший погляд здається простою і нехитрою »\nПри цьому вона стверджує, що коштів федерального бюджету Росії вистачить і при 2,8 млн безробітних. У квітні МОЗ визначить, скільки ще грошей потрібно на виплату допомоги по безробіттю . Не залишиться без уваги і ситуація з невиплатою зарплат. За місяць борги по зарплаті виросли на 1 млрд рублів.\nМіністр охорони здоров'я і соціального розвитку РФ Тетяна Голікова запевнила, що коштів федерального бюджету вистачить і при самому песимістичному прогнозі щодо чисельності безробітних. Про це вона заявила в середу на розширеному засіданні колегії Роструда.\n«Є у нас відповідні ресурси на це, і перебоїв з виплати допомог і за активними програмами на ринку праці у нас не буде», — запевнила міністр.\nНа початку березня Голікова підвищила прогноз зростання числа безробітних. Тепер, згідно оптимістичному розвитку ситуації на ринку праці, число офіційно зареєстрованих безробітних до кінця року складе 2,2 млн осіб. В гіршому випадку цей показник досягне 2,8 млн осіб.\nМіж тим міністр стверджує, що, навіть якщо число безробітних складе 2,8 млн, перебоїв з виплати їм допомоги не буде, передає ИТАР-ТАСС.\nГолікова не виключає, що виправдається песимістичний сценарій розвитку. Тому доведеться вивчити ситуацію і вирішити, скільки ще коштів потрібно на виплату допомоги по безробіттю. Приймати рішення будуть у квітні, розраховуючи ситуацію на друге півріччя.\n«У квітні нам доведеться провести звірку ситуації на ринку праці для того, щоб розрахувати субвенції на друге півріччя 2009 року», — сказала міністр. При цьому вона нагадала, що вже узгоджена сума в 34 млрд рублів, яка буде виділена регіонам на виплату допомоги по безробіттю, визначена з прогнозованого розрахунку офіційного числа безробітних 2200000 чоловік. На сьогодні кількість стали на облік безробітних складає 2 млн 77 тис.\nДиректор департаменту стратегічного аналізу компанії ФБК Ігор Ніколаєв вважає, що число офіційно зареєстрованих безробітних може укластися в прогноз МОЗ. «Цей показник буде близький оцінці в 2,8 млн безробітних, а якщо й перевищить її, то ненабагато», — сказав він газеті ВЗГЛЯД.\nІ грошей на виплату допомоги по безробіттю, безумовно, вистачить, вважає експерт. «Зараз у нас є Резервний фонд. Однак питання не в тому, що чекає нас в цьому році, а що буде в 2010 році. Ситуація може виявитися набагато складніше », — пояснив Ніколаєв.\nГолікова також дала доручення провести аналіз ситуації щодо необгрунтованих скорочень працівників та невиплати зарплат.\nЗа її словами, заборгованість по зарплаті в Росії за лютий 2009 року зросла більш ніж на 1 млрд рублів. Причому, як зауважила міністр, «по бюджетам суб'єктів РФ заборгованість подвоїлася». Загальна ж сума заборгованості на сьогоднішній день становить 8,1 млрд рублів.\n«Нашої принциповим завданням є правова оцінка порушень трудових прав працівників», — підкреслила міністр.\n7 жовтня 2010 року / / РоботодавцюМосковський ринок праці пережив гостру фазу. Почав, наприклад, розвиватися ринок публічних по ...


Подружні стосунки під час війни: чому люди розходяться\nВікторія Мельник, практикантка сайту 07 Травня 2022, 17:00\nМіцні подружні стосунки зазвичай ґрунтуються на багатьох важливих речах, серед яких — кохання, взаєморозуміння, підтримка та довіра одне до одного.\nПід час війни, коли більшість населення країни вже тривалий час занурене у ненормальні події, які дуже виснажують, стає важче будувати нормальну комунікацію з іншими людьми, проявляти терпимість і розуміння. Це позначається на людських стосунках, зокрема й подружніх, а інколи навіть призводить до їхнього руйнування.\nНе вистачає ресурсу на почуття. Любов — це дієслово! А в стресових умовах стає важко проявляти це почуття, робити маленькі та великі добрі вчинки для своєї половини.\nЗдебільшого наші сили зараз спрямовані на елементарне облаштування життя у набагато важчих, ніж зазвичай, умовах. Ми виснажуємося не від найприємніших речей, тож можемо навіть зганяти злість на найближчих і коханих людях. Це неправильно, але мусимо розуміти, що зараз це варіант норми.\nРозставляються ціннісні пріоритети. Під час війни стає зрозумілим, що є головним, а що другорядним у житті. Починають цінуватися речі, про які ми навіть не замислювалися в мирний час. І може статися так, що це різні речі для подружніх партнерів і точок дотику немає.\nПереживання війни робить усіх максимально чесними, такими, як ми є насправді, й інколи це не та правда, яку ми готові знати про свого партнера. Тому можливим є розлучення і побудова стосунків з тим, хто має схожі переконання та цінності.\nРізне переживання стресу. Це щось подібне до попереднього пункту, коли відсутні точки дотику між партнерами. Зруйнувати стосунки може й різна реакція на стрес. У когось ледь підвищився рівень тривоги, а в іншої людини вже паніка.\nХтось думає, як швидше опинитися в безпечному місці, а хтось готується до захисту. Різна реакція інколи заважає подружжю об’єднатися, згуртуватися, підтримати одне одного, щоб разом пережити складні часи. Кожен залишається наодинці сам із собою, і це закономірно призводить до поступового розриву стосунків.\nВідстань. Не варто забувати про такий важливий фактор впливу, бо не кожен вміє кохати на відстані.\nСаме тоді, коли фізично залишаєшся сам на сам із трагедією державного масштабу, здається, що стосунки не мають сенсу. Варто розуміти, що для когось подружні стосунки — це саме фізична присутність коханої людини поряд.\nМи хочемо, щоб у всьому світі панували мир та любов, а ми — трималися одне одного та перебували у спокої. Якщо ти не знаєш, як заспокоїтися та зібрати думки докупи, читай наш матеріал.