Щастя — Борис Антоненко-Давидович, читати повністю текст твору онлайн. УкрЛіб : Українська Бібліотека\nБібліотека української літератури > А > Антоненко-Давидович Борис > Щастя — повний текст твору\nВорожка наказала Вірі зняти з перетасованої колоди й, випростовуючи руку з напнутої на плечі теплої хустки, широко розкинула на столі замусолені карти навколо чирвової кралі.\nПеред очима Віри, що все ще ніяк не могла оговтатися в незвичній обстановці, мигтіли виновий король, виновий нижник, жирові десятка й туз... Стара насупилася, низько нахилившись над столом, аж підвелася з стільця, придивляючись до кожної карти, немовби дзьобаючи її своїм гачкуватим носом, потім одсунулась назад і спроквола витягнула з колоди ще одну карту. На стіл упав виновий туз...\nВорожка рвучко встала.\n— Сама бачиш: усе чорне, все! — сказала вона сердито, мовби дорікаючи за щось дівчині, й швидко перемішала карти.\n— А що це означає? — несміливо запитала, намагаючись усміхнутись, Віра, яку, поза її волею, почала в душі бентежити містика старої.\n— Не питай, не скажу. Все чорне! Не хочу далі й дивитись у карту. І не треба мені від тебе нічого, нещасна. Йди, йди мерщій! — і стара виставила спантеличену дівчину за двері.\nЯкби це сталося з ким іншим і таке жахливе віщування не випало б у такий день, коли Віра переступала ще один поріг у широке життя, вона поставилась би насмішкувато до слів потворної баби й швидко забула б їх; але тоді, повернувшись до товариства, вона довго не могла позбутися гнітючого враження від кінцевої сцени, коли обличчя старої перекосив не удавано професійний, а справжній-таки страх, і не раз, далеко пізніше, згадувалось Вірі Павлівні як закляття: "Все чорне, все!" А те, що ворожка відмовилася від плати, до якої ласі всі ворожбити світу, здавалося, ще більше стверджувало її тяжке віщування.\nЗвісно, ворожка, відмовившись один раз від гонорару, тим самим набивала собі ціну перед іншою клієнтурою, заспокоювали Віру юнаки, але бабині слова закарбувалися в пам'яті на все життя.\nОсь і тепер, на схилі віку, Віра Павлівна згадала їх і питала саме себе: чи таки ж справді все було чорне в її житті?\nТак, чорного було дуже багато, аж занадто багато, як на одну людську долю!.. Рано покинув її Микола, пішовши до другої; покинув не тільки її, безпорадну тоді студентку останнього курсу, а й сина, малого Сашка, якому не вийшло тоді ще й трьох років... Це була перша страшна втрата, гірша від смерті батька й матері. Мабуть, якби Микола не зрадив, а помер — їй було б легше: журба від смерті батьків давно розвіялася й зникла, а от згадки про ті жахливі дні, коли дитина питала її, чому так довго не приходить татко й не несе ні цукерок, ні цяцьки нової, завдавали їй болю й нині, через кілька десятиріч. Особливо коли згадати, що вона, готуючись до іспитів, ледве могла спромогтись купити малому молока й зварити якусь кашу... Ні, ні, не треба згадувати ті роз-пучливі дні й ятрити ними давно затамований біль!..\nїї любов до малого Сашка ввібрала в себе й не вичерпане до кінця кохання до втраченого так рано чоловіка, і Сашко виріс добрим хлопцем. Не вундеркінд, не через край обдарований різноманітними здібностями юнак, перед яким широко розчиняються всякі двері, а просто розумний хлопчина, гарний собою, а головне — чулий і вдумливий. З нього вийшов би непоганий філолог, бо ще в школі тягнувся до літератури (мабуть, успадкував це від батька), але, коли вчився на першому курсі університету, раптова війна перемішала все й порозкидала всіх урізнобіч.\nУ перші ж дні війни Сашко пішов на фронт, і слід за ним запався. Далі не було ні листів, ні випадкової звістки про нього... Та й куди б могли надходити листи від нього, коли незабаром евакуйована Віра Павлівна опинилась у далекому сибірському селищі, де перед війною був невеликий бальнеологічний курорт, і стала працювати лікарем у військовому шпиталі.\nСторінку згенеровано за 0.052673 сек.


Попільнянська районна державна адміністрація - В області готуються до протидії коронавірусу\nСтан готовності до реагування на випадок поширення коронавірусу. профілактичні та епідемічні заходи на території області обговорили сьогодні, 26 лютого, під час позачергового засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій.\nНа сьогодні, в Україні не зафіксовано жодного лабораторно підтвердженого випадку захворювання на коронавірусну інфекцію. Усі області проводять необхідні заходи щодо недопущення потрапляння на територію кожного регіону та країни в цілому вірусу COVID-19.\n«Ситуація з коронавірусом нестандартна для всього світу, тому необхідно напрацювати заходи щодо недопущення коронавірусу як в Україні, так і в області. Населення має бути проінформовано про методи профілактики цього захворювання. Ми усі повинні спрацювати на випередження, об’єднати зусилля та недопустити захворюваності наших громадян», -наголосив Володимир Федоренко.\nТак, за повідомленням начальника управління охорони здоров’я облдержадміністрації Миколи Суслика, на Житомирщині визначені дві госпітальні бази для госпіталізації осіб з підозрою на захворювання на коронавірус. Для дорослого населення – міська лікарня №1 у Житомирі та для дитячого населення – обласна дитяча клінічна лікарня. Також створені дві бригади медиків, які в разі потреби транспортуватимуть пацієнтів.\nТакож, Микола Суслик повідомив, що працівників китайської організації, яка здійснює дорожню реконструкцію Північного обходу, оглядають медики, підозр та ознак захворюваності не виявлено, проте вони поки перебувають на карантині.\nВін повідомив, що в області є 250 інфекційних ліжок, з яких 78 боксованих палат. Загалом в області працює 16 інфекційних відділень. Медичні заклади забезпечені індивідуальними засобами захисту. Проте є необхідність у безконтактних термометрах та захисних комбінезонах для медичних працівників.


Калушан запрошують на благодійну акцію заради 2-річної Ангеліни - Галицький Кореспондент\nГоловна » Без рубрики » Калушан запрошують на благодійну акцію заради 2-річної Ангеліни\nЦієї суботи, 18 вересня, у Калуші відбудеться благодійна акція “На крилах підтримки”.\nЗбиратимуть кошти на операцію для 2-річної Ангеліни з багатодітної сім’ї. У сім’ї виховується троє дітей, з яких старша дитина також з інвалідністю (епілепсія), повідомила керівниця благодійної організації “БФ “Крила підтримки” Аліна Бігун.\nДіагноз Ангеліни: синдром Ван-дер-Вуда (аутосомний тип успадкування, двобічна розщелина верхньої губи, твердого і м’якого піднебіння), інформують “Вікна”.\nБлагодійний ярмарок та музичний марафон відбудуться біля супермаркету “Гостинний дім” на вул. Дзвонарській. Початок — в суботу, 18 вересня, о 9.00.\nОрганізатором заходу є благодійний Фонд “Крила підтримки” за участі ГО “Чисті серця” та “Коловороту”.\n“Цього дня ви зможете зробити добру справу — допомогти маленькій дитині стати здоровою та красивою”, — зауважує Аліна Бігун.\nАнгелінка вже перенесла чотири операції, залишилось — дві, для яких потрібно зібрати 30 000 гривень.\n“Цього дня благодійний захід лише для Ангелінки. Чудова музика, виступи творчих колективів, смачні, красиві вироби калуських майстринь — все для того, щоб дитина відчула нашу підтримку та любов. Приходьте. Купіть щось! Або пожертвуйте, кинувши у скриньки кілька гривень”, — закликають організатори акції.\nДля благодійної діяльності фонду відкрито рахунок в банку:\nОтримувач: БО “БФ “КРИЛА ПІДТРИМКИ”\nПризначення: Ангеліні на операцію.\nЗібрані кошти Фонд зобов’язується перерахувати на операцію та надати фотозвіт.\nКартковий рахунок матері в Приватбанку — 4148499140860808.\nКатегорії: Без рубрикиПомічено: благодійність, дитина, операція


Громадянське суспільство, яке змогло: досвід, виклики та досягнення федерації польських неурядових організацій «Група Заґраніца» – Громадські ініціативи України\nvinmonp 02.04.2019 02.04.2019 0\nМартина Богачик, Фонд Освіта для Демократії\nЧергове цікаве інтерв’ю з серії «Громадянське суспільство, яке змогло. Корисний досвід для українського «третього сектору». На цей раз своїми роздумами про важливість спільної роботи неурядових організацій ділиться голова Правління Фонду «Освіта для Демократії» та член Правління федерації польських неурядових організацій «Група Заґраніца» – Мартина Боґачик.\nОрганізації, що об’єднані в Групу «Заґраніца» співпрацюють, починаючи з 2001 р. Важливим імпульсом до початку такої співпраці стала конференція «НАТО, Європейський Союз, Центральна та Східна Європа. Неурядові організації в польській закордонній політиці», організатором якої став фонд ім. Стефана Баторого у співпраці з Міністерством Закордонних Справ Польщі. Ця конференція пройшла в грудні 1999 року, і, власне, на ній представники організацій, що брали участь у конференції, обговорили потенційні сфери співпраці.\nПерша зустріч організацій, зацікавлених у створенні об’єднання, відбулася в березні 2001 р. Тоді учасники прийняли документ «Добрі практики в роботі польських неурядових організацій за кордоном», який визначав стандарти діяльності польських НУО, які реалізують міжнародні програми. І лише в липні 2004 року під час установчих зборів було завершено процес створення спілки (федерації) громадських організацій «Група Заґраніца», затверджено Статут, який попередньо напрацювали члени спілки, обрано керівні органи та секретаріат. Завершилося формальне створення спілки у вересні того ж 2004 року реєстрацією в національному судовому реєстрі. Весь процес –від ідеї і до створення та реєстрації спілки – зайняв близько 4 років.\nВід самого початку організації, що входили до спілки, спільно приймали участь у конференціях та зустрічах, опрацьовували програмні документи, які стосувалися польської закордонної допомоги, готували пропозиції для урядових документів, які стосувалися допомоги країнам, що перебувають у процесі трансформації, та країнам, що розвиваються. Також шукали в Європі партнерів, які займалися б близькою їм тематикою, а також зацікавлювали своєю діяльністю інші польські неурядові організації, які пізніше ставали членами Групи Заґраніца.\nНа сьогодні членами Групи є 54 організації, які різняться між собою розміром, профілем та географією діяльності. Група представляє інтереси польських неурядових організацій, що працюють за кордоном (незалежно від країн, в яких працюють) у комунікації з польськими державними інститутами (зокрема Міністерством Закордонних Справ Польщі, фондом Міжнародної Солідарності) та міжнародними організаціями, які передбачають залучення польських неурядових організацій.\nМартина Боґачик , Голова Правління Фонду «Освіта для Демократії», член правління Спілки «Група Заґраніца» про важливість активності окремих організацій та їх представників та представниць роботі федерацій.\nФонд «Освіта для Демократії» є членом щонайменше кількох федерацій, спільнот, форумів та коаліцій. Залежно від того, яка це федерація чи коаліція, хто представляє нашу організацію в ній, та наскільки важливим пріоритетом є та чи інша діяльність, маємо з того більшу чи меншу користь, можемо брати на себе різні завдання і є більш або менш активними. Я зосереджу свою увагу зараз на кількох прикладах таких об’єднань, де ми були в минулому, чому ми увійшли в ці об’єднання та приймали там участь.\nМи були членами коаліції за безвізовий руху для громадян України, Грузії та Молдови. В цій коаліції ми були менш активним членом. Структурно коаліція мала певну специфіку, адже більшість її членів складали мозкові центри (think-thank), які займалися лобіюванням безвізового режиму. В той час як ми були членом, що давав різні кейс-стаді, ми розповідали реальні історії людей, який це має вплив на проекти та що дійсно відбувається на кордоні. Тобто ми були таким більш практичним членом. І хоча в цій коаліції ми не готували жодних звітів чи аналізів, але намагалися донести, що проблема візового режиму стосується не лише статистики, вона стосується живих людей і прямо впливає на сприйняття Польщі іншими країнами такими як Україна, Грузія чи Молдова та міжнародну співпрацю. Коаліція припинила своє існування, коли для громадян Молдови, Грузії та України було введено безвізовий режим в’ізду на територію країн Європейського Союзу.\nЩе одним прикладом коаліції, в якій ми брали участь – це коаліція для розвитку учнівського самоврядування. Ми були членами цього формування в час, коли в своїй організації займалися проектом, спрямованим на розвиток учнівського самоврядування. Участь в цій коаліції – то була певна пригода.\nЩе одним прикладом коаліцій, в яких активно приймала участь наша організація – форум Східне партнерство – ЕС. Ми були членами цього форуму близько 4 років. Представник нашої організації була навіть членом керівного комітету певний час. Але ми не змогли використати потенціал цього об’єднання, який створювався для організацій. Однією з причин цього, думаю, було те, що ця платформа (форум) не була федерацією організацій, де ти можеш бути постійним членом, взяти щось для себе, дати щось іншим організаціям. Тобто це не був звичний для нас режим роботи. Натомість цей форум по факту є величезним тілом (структурою), яка «добре, що є», хоч на мою думку могла б бути більш ефективнішою.\nІ, нарешті, Група Заґраніца. Фонд «Освіта для Демократії» є членом-засновником Групи Заґраніца – федерації польських неурядових організацій, які здійснюють міжнародну співпрацю. Від початку заснування Групи, фонд «Освіта для Демократії» (ФЕД) має дуже активну позицію, як член Групи. Майже завжди Голова Правління ФЕДу був /була членом Правління Групи Заґраніца. Раніше цей орган називався Керівним комітетом, і в цей час його членом був, наприклад, Кшиштоф Становський. Після нього це були інші голови правління ФЕДу (звісно, що Голова ФЕДу не автоматично стає членом правління Групи Заґраніца, а лише вибирається на Загальних Зборах, для цього повинно бути рішення, як правління ФЕДу так і самого Голови). Зараз я, як Голова правління ФЕД, є членом правління Групи. Мене вибрали на загальних зборах Групи в червні 2017 року.\nКрім того, маю можливість подивитись на «Групу Заґраніца» щонайменше з трьох рівнів, адже перед тим, як почати працювати в Фонді «Освіта для Демократії», я працювала в Групі. Тоді в мене було інше ставлення до членів Групи – я їх інакше бачила, модерувала по-іншому дискусії, писала проекти. Пізніше я була членом команди організації, яка є членом Групи Заґраніца, і таким чином спостерігала за їхньою роботою. А зараз я – член Правління Групи, і це ще один ракурс.\nМій досвід каже, що для того, аби отримати користь – маєш займати активну позицію. Незалежно від того, чи це є коаліція, чи федерація, чи інше об’єднання. Також потрібно постійно задавати собі питання: Для чого це мені та моїй організації потрібно, і які результати від цього об’єднання я хочу мати? Ці питання є важливими з огляду на те, що сама Група за час свого існування постійно змінюється. Спочатку Група об’єднувала неурядові організації, які працювали в країнах колишнього Радянського Союзу. Пізніше це змінилося, оскільки Польща, як член ЄС, повинна надавати офіційну допомогу для розвитку різних країн – як наслідок багато польських організацій зараз також працюють в країнах Африки, де надають різну гуманітарну і розвиткову допомогу. Тепер багато з цих організацій також є членами Групи Заґраніца, у зв’язку з чим виявилося, що у членів групи є досить різні інтереси.\nЯкщо ти хочеш мати користь від такої структури, як Група – маєш робити щось таке, щоб твої інтереси враховувалися. А, відповідно, саме ти маєш про це подбати. Можеш, наприклад, ініціювати створення робочої групи щодо питань України – створити цю групу (в середині Групи Заґраніца), визначити пріоритети, розробити порядок денний для неї, щоб вона могла працювати над вирішенням важливих питань, і лише в такому випадку ця робоча група принесе необхідні результати. Якщо нічого не робити, то і результатів не буде.\nДіяльність Групи відбувається на кількох рівнях. По-перше, це представництво інтересів організацій у роботі зі структурами, які надають фінансову підтримку через проведення різних конкурсів для польських організацій, що працюють за кордоном. І для нас це, в першу чергу, МЗС Польщі. І, наприклад, якщо правила конкурсу порушені, чи щось йде не так у конкурсі, можна по-різному на це реагувати. Якщо ФЕД як організація, що подавалася на такий конкурс, висловить свій протест, то, швидше за все, це не матиме якогось важливого значення. Але коли про такі порушення каже федерація з 52 організацій, то це сприймається зовсім по-іншому. В даному випадку Група є представником членських організацій в діалозі з МЗС Польщі.\nПо-друге, до цього року Група здійснювала моніторинг конкурсної комісії, яка займається оцінкою проектів МЗС. І якщо членські організації Групи, які подавалися на конкурс не могли здійснювати моніторинг, то це робила сама федерація, представники якої були присутніми на засіданнях комісії. Але, наприклад, уже в 2018 році, у зв’язку зі змінами певних Законів у Польщі, такий моніторинг став неможливим. Однак, якщо згадати про моніторинг конкурсів, то від членських організацій залежало, які конкурси МЗС були під наглядом, а які ні. Наприклад, якщо якась організація подавалася на певний конкурс МЗС і бачила, що інші конкурси Група моніторить, а цей – ні, то потрібно було повідомити про це секретаріату і наголосити, що цей конкурс може стосуватися не лише однієї організації, але й інших. Якщо організація не активна і не оголосила потреби в моніторингу, то Група може і не знати про цей конкурс – відповідно, не здійснювати моніторинг.\nСпівпраця між організаціями не народжується відразу, як і довіра поміж їх лідерами не створюється помахом руки. Навіть для створення організації необхідний певний час. Відповідно для об’єднання організацій потрібно ще більше часу.\nСтруктура групи Заґраніца.\nСтруктура Групи складається з кількох органів. Найперше це Загальні збори, куди входять всі 52 організації. Зустріч Загальних зборів відбувається щонайменше 1 раз на рік. Загальні збори обирають Правління, яке збирається раз на 2-3 місяці, (завданням його є формування стратегічних напрямків роботи, і т.д.) та Ревізійну комісію, яка перевіряє роботу Правління. Також в структурі є Офіс Групи, який складається з Директора, координатора членів Групи і комунікації та координатора робочої групи Глобальної освіти. І зараз можна побачити певне «викривлення» в структурі, оскільки глобальна освіта не є основним завданням групи, але цей координатор з’явився через те, що члени робочої групи глобальної освіти, завдяки своїй активності, домоглися координування даного напрямку і регулярно та успішно по ньому працюють уже багато років.\nІнші групи, оскільки не були активними, на мають своїх координаторів з боку офісу Групи Заґраніца, і зараз вони фактично не діють. Наприклад, групи Кавказ+, Східне партнерство, Африканська група та група гуманітарної допомоги наразі малодієві.\nВнутрішня комунікація. І Правління, і всі члени групи найчастіше для комунікації використовують e-mail розсилку. Зокрема це важливо через те, що членами групи Заґраніца є організації не лише з Варшави (де знаходиться офіс), але й інших міст – Щецин, Краків, Новий Сонч, Люблін та ін.\nЗв’язок між звичайними членами Групи і Правлінням. Як це працює на практиці?\nВ історії нашої організації був такий момент, коли близько пів року ніхто з нашої організації не входив у Правліня Групи Заґраніца. Тоді в мене був досвід комунікації звичайного члена Групи з офісом. В цей час у нас була потреба в здійсненні моніторингу одного з конкурсів МЗС, який стосувався культурної дипломатії, і яким Група не займалася. Тоді я пишу директору Групи, що, на мою думку, є така проблема, що Група в даний час не моніторить цього конкурсу, хоча є така потреба. На це директор каже, що згідно зі Статутом Група відповідає за такі напрямки, як: демократичний, розвитковий та гуманітарний, а не за питання, які стосуються цього конкурсу. У відповідь я приводжу аргументи, що більшість організацій – членів Групи не займаються виключно демократією, розвитком, а завжди намагаються ці різні напрямки пов’язати – зокрема через те, що в деяких країнах не виходить безперешкодно здійснювати проекти по розвитку суспільства чи демократизації. В таких випадках організації роблять культурні проекти, і трохи суміщають ці напрямки. І аргументацію, що група цим не займається, бо це не записано у Статуті складно сприймати, адже питання безпосередньо стосується організацій членів. Тоді, оскільки директор не може вирішити цього питання самостійно, він просить, щоб організація написала офіційного листа. Директор передасть його Правлінню, після чого Правління приймає рішення про те, що моніторингом цього конкурсу потрібно займатися, а директор має це рішення виконувати.\nБувають і інші ситуації, коли від однієї з членських організацій надходить пропозиція здійснити протест проти певної події чи ситуації, хоча ця ситуація не стосується більшості членів Групи. Група також не має цього напрямку в Статуті. Тоді директор самостійно або разом з Правлінням відповідає, що «перепрошую, але ця тема не стосується наших інтересів».\nВажливі етичні питання, які виникають в роботі Групи Заґраніца.\nОскільки організації мають різні види діяльності і поєднують у своїй роботі діяльність в Африці з, наприклад, таким напрямком, як прозорість та соціальна відповідальність бізнесу; в той же час, якщо інша організація з Групи співпрацює у своїй діяльності з якоюсь бізнес організацією, що, на думку деяких членів, не зовсім прозора чи відповідальна… в таких випадках виникають різні дискусії членів Групи. Різні організації можуть мати різні стандарти.\nЩе один приклад, який стосується організацій, котрі здійснюють проекти в країнах, що розвиваються, та організацій, які займаються питаннями глобальної освіти, що, скажімо, стосується відповідальності під час передачі знань (наприклад, в рамках цього підходу чи цих стандартів йдеться про те, щоб не популяризувати фотографії, які спрощують образ життя людей в Африці чи Індії для іншого світу). Інколи різні стандарти та підходи спонукають організації до активних дискусій всередині Групи (під час загальних Зборів або e-mail розсилки).\nЯкщо одна з організацій має симпатії до представників діючої влади. Водночас більшість організацій виходить з ініціативою організувати той чи інший протест, а «симпатизуюча» організація виступає проти. В такому випадку доводиться приймати таку реальність і таку дискусію всередині Групи.\nУ випадку, якщо Група Заґраніца робить заяву або звернення, і всі члени групи підтримують його, тоді таке звернення підписується як звернення всієї федерації. Якщо принаймні одна організація проти, тоді ухвалення цього рішення передається Правлінню, і у випадку його схвалення звернення підписує Правління Групи Заґраніца.\nІнші важливі дискусії, які підіймалися в останні роки:\nЧи потрібна реакція Групи Заґраніца на політичні виклики для країни, якщо вони безпосередньо не стосуються діяльності Групи, але впливають на демократію в Польщі і роботу громадських організації, а відтак опосередковано все ж впливають на нашу роботу? Тут варто пам’ятати, що у випадку прийняття радикальних рішень щодо протестів або подібної діяльності, частина організацій, яка не схвалює таких дій, вийде з Групи. І тоді Групі потрібно відповісти на важливе питання для себе: чи це того варте?\nЧастина організацій з Групи з часом змінили профіль своєї діяльності – наприклад здійснюють міжнародні проекти в межах ЄС, або ж зовсім не реалізовують міжнародних проектів. В такому випадку тоді виникає питання: чи така міжнародна співпраця (в середині ЄС) є такою , про яку Група Заґраніца повинна дбати, чи ні?\nЗагальні збори Групи. На атмосферу впливає географія знаходження членських організацій.\nЗбори відбуваються досить звично. Відбуваються протягом одного дня. Є зал, приходять люди. Розсадка є типовою у вигляді лекційного залу. На збори обирається голова та секретар. Далі важливим моментом є наявність кворуму (право голосу мають лише ті організації, які сплатили членські внески). Якщо кворуму немає на певну годину, тоді організовується щось на кшталт другого терміну (польське законодавство дозволяє організаціям, які не можуть зібрати кворум на загальних зборах – за умови, що всі члени були завчасно оповіщені, визначати другий термін, і тоді збори відбуваються у будь-якому випадку, навіть якщо кворуму немає. На практиці другий термін часто оголошується на 20-30 хвилин після першого – авт.). Далі виступає Ревізійна комісія, яка представляє свій звіт. Після цього учасники мають прийняти (або відхилити) фінансовий звіт. Рішення приймають шляхом голосування. Що цікаво, члени Групи, які не можуть бути присутніми на зборах, мають право делегувати свій голос комусь із присутніх, і тоді досить часто хтось із учасників може мати не один голос, а 6 чи навіть більше. В середовищі Групи є різні думки з цього приводу, але поки існує саме такий механізм. Далі шляхом голосування приймається рішення щодо базового членського внеску на наступний рік (в Групі є система, коли приймається базовий внесок, а потім, залежно від організації та її фінансових можливостей, сума до сплати збільшується або зменшується). Далі, як правило, відбувається прийом нових членів Групи за посередництвом таємного голосування (запрошені кандидати представляють свою організацію, після чого проходить саме голосування). Весь процес голосування, від створення лічильної комісії до голосування і підрахунку голосів, описаний у польському законодавстві.\nОкрім формальної частини, де, як правило, повинно пройти голосування щодо визначених питань, часто також існує і неформальна частина, де є можливість запланувати діяльність на наступний рік, обмінятися думками стосовно наявної ситуації, зробити оголошення, пропозиції, тощо. На практиці ця частина виглядає наступним чином: є модератор (наприклад, хтось із Правління), який ставить питання, і в цей час є можливість висловити думку, пропозицію чи апелювати до наявних думок. Після завершення таких дебатів щодо кожного з пунктів проводиться голосування.\nЩо цікаво, під час останнього такого обговорення досить багато питань не вдалося обговорити повністю, і було запропоновано створити онлайн опитувальник щодо потреб та напрямків роботи. Окрім того, члени групи висловили потребу більше дізнатися один про одного. Адже з часом організації змінюють профіль діяльності або їхня міжнародна діяльність (про яку члени групи, як правило, знають) займає лише 1/3 від всієї діяльності, і тоді цікаво, чим організація займається ще.\nНайбільші досягнення Групи Заґраніца.\nДумаю, що найперше – це те, що МЗС Польщі оголосив конкурс на власний внесок для організацій, які отримують кошти від Європейської комісії. Також вдалося добитися рішення МЗС про невтручання у розподіл адміністративних витрат по статтях у рамках конкурсів МЗС (тобто існує лише співвідношення адміністративних витрат до програмних, а організація сама вирішує, як їх розподілити; цей розподіл не повинен впливати на рішення конкурсної комісії). Завдяки проведеним моніторингам Група сприяє тому, що конкурсні комісії МЗС більш виважено приймають рішення та відповідальніше ставляться до своєї роботи в комісіях. Оскільки Група є єдиною польською платформою НУО, що займається міжнародною допомогою, відтак вона подала заявку та стала членом CONCORD. Ця конфедерація є своєрідною платформою платформ, яка представляє інтереси неурядових організацій в Брюсселі.\nЗв’язки всередині Групи Заґраніца.\nДля забезпечення безперебійної внутрішньої комунікації Група має окремого координатора з питань членських організацій. Завданням координатора є за рік відвідати щонайменше 5 міст Польщі, де є члени Групи, дізнатися, як вони живуть, які мають потреби, чи може Група посприяти задоволенню цих потреб. За результатами цих візитів координатор готує інформацію для Директора та Правління. Також координатор відповідає за пошук та запрошення нових організацій до Групи.\nЩо стосується горизонтальних зв’язків, то, в першу чергу, це e-mail розсилка, за допомогою якої організації можуть обговорювати різні нагальні теми. Також це різні робочі групи. На жаль, на цей момент активною є лише одна робоча група – глобальна освіта. Проте обсяги проведеної її активістами роботи дійсно вражаючі. Наприклад, ця група розробила рекомендації для Міністерства освіти. Також вона є представником третього сектору в міжсекторальній групі на тему освіти, де іншою стороною є Міністерство освіти Польщі.\nЩо отримує членська організація від федерації Група Заґраніца?\nПредставництво інтересів під час роботи з програмами МЗС Польщі ті іншими міністерствами, які працюють по міжнародній політиці (регрозвитку, середовища тощо.). Також це участь у різних навчальних програмах для членів моєї організації, які проводить Група і які є досить якісними та цікавими. Також актуальну інформацію, з європейського рівня (наприклад різні зміни в законах чи процедурах, що приймаються на загальноєвропейському рівні і які можуть стосуватись діяльності НУО).\nЩо хотілося б отримувати від Групи, але поки не можемо отримати.\nДосить багато таких речей. Це і лобіювання інтересів польських організацій в Єврокомісії, і допомога в пошуку фінансування для організацій, які займаються «Східними» проектами (перш за все маються на увазі проекти в країнах колишнього радянського союзу), і промоція польських організацій, що займаються східними проектами, щоб вони були цікавими партнерами для організацій з Західної Європи. А ще хотілося б, щоб Група швидше реагувала на потреби своїх членів. Швидше ніж, наприклад, є зараз.\nЯк може змінитися Група Заґраніца в майбутньому?\nПерше – заплануємо більш конкретну дискусію щодо членів, яких хочемо мати. Друге – окреслимо коло інтересів, які будемо захищати і представляти (зараз це досить розмито). Третє – розробимо ясну стратегію поведінки у ситуації, коли є конфлікт інтересів, визначившись, чи завжди головною цінністю є те, що ми разом. Четвертий – більш активно спостерігатимемо за Східною політикою, задля чіткого розуміння її безпосереднього впливу на роботу організацій.


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Міграційний тиск Мінська на Варшаву як crash-test для ЄС та НАТО | Korrespondent.net\nLeonid Scheglov\_Belta, Reuters\nВранці 8-го листопада до польського кордону з білоруського боку рушили багатотисячні натовпи близькосхідних біженців. Цей, найпотужніший за останні місяці штурм мігрантами європейського кордону, зрежисований Лукашенком, може стати однією з найсерйозніших перевірок на міцність для всього ЄС, а разом з ним і НАТО.\nПольові випробування нової зброї\nВперше до використання близькосхідних нелегалів, як новомодної біологічної зброї, Лукашенко, за вказівкою Путіна вдався ще влітку. Тоді такий відчайдушний крок білоруського самоназваного президента був продиктований бажанням хоч якось відігратися за введені колективним Заходом санкції проти його репресивного режиму.\nПерші плоди цієї гібридної зовнішньополітичної агресії проти сусідів не змусили себе чекати. Уже в липні-серпні цього року європейці визнали інспіровані Білоруссю атаки мігрантів на кордони Прибалтійських країн та Польщі інструментом гібридної агресії диктатора-самодержця проти своїх європейських партнерів. Нелегітимний господар президентського крісла у Мінську, своєю чергою, віддав наказ про початок процедури виходу привласненої ним країни з угоди про реадмісію нелегалів. Цей договір укладений раніше з ЄС передбачав недопущення утворення незаконного міграційного трафіку через білоруську територію до європейських країн. Ключовим його пунктом було обов’язкове повернення знедолених назад до їхніх материнських країн.\nПрипинивши в односторонньому порядку дію цього документу, білоруський узурпатор ніби натякав, що потоки біженців лише збільшуватимуться з часом. А одного разу прямим текстом сказав, що не захищатиме більше Європи від напливу шукачів кращої долі, більшість з яких, тікає від війни на своїх землях.\nКоли стало зрозуміло, що не вже ніщо не здатне спинити Лукашенка в його прагненні якомога сильніше нашкодити Заходу, навіть обіцянка інвестицій розміром у 3 млрд євро, і прибалтам і Польщі довелося замислитися над тим, аби буквально відгородитися від джерела неприємностей. На перших етапах про повноцінну стіну не йшлося. Спільно з Брюсселем Варшава займалася укріпленням кордону з допомогою додаткової живої сили, патрульних гелікоптерів та загороджень з колючого дроту. Досі все ішло добре. Аж доки Польща не розсварилася з центральною владою Євросоюзу зовсім нещодавно.\nВдало підібраний момент\nНа початку осені між Європейським Союзом та Польщею пролягла тріщина. Спершу вугільна шахта в Турові з її шкідливими для довкілля викидами і подальшим штрафом від ЄС у розмірі 500 тисяч євро за день. Далі був міжнародний юридичний скандал за участі польського Верховного Суду, де рішення останнього польська влада визнала сильнішими з правової точки зору ніж суд Європейського Союзу.\nЗа результатами такого рішення поляків, в рамках запропонованої їхнім урядом судової реформи, вища влада європейського співтовариства у Брюсселі наклала на Республіку Польща чергові штрафні санкції. Цього разу мова йде про поденні стягнення в розмірі одного мільйона у євровалюті. До того ж глава Європейської комісії Урсула фон дер Ляєн згодом заявила про блокування регулярних виплат європейських субсидій Варшаві. Зокрема і 24-ох мільйонів фінансової допомоги призначеної для боротьби зі згубними для європейської економіки наслідками ковідної пандемії. Не кажучи вже про слова тієї ж таки пані Фон дер Ляєн про неприпустимість участі вищої політичної влади євроспільноти у будівництві стіни між об’єднаною Європою та Білоруссю. Мовляв, це буде неприйнятно в контексті політики західного гуманізму та мультикультуралізму.\nЗа таких обставин поляки змушені були розраховувати винятково на самих себе. На тлі нещодавньої провокативної поведінки білоруських прикордонників, які місяць тому стріляли в бік вартових польської межі, та безперервних інцидентів за участі мігрантів, правляча партія «ПІС» закликала збільшити армію з 250-ти до 350-ти тисяч осіб. На додачу до всіх цих заходів планується побудова стіни вартістю 1.6 мільярда злотих на білорусько-польському кордоні з варшавського боку.\nТож Лукашенко як ніколи вдало підібрав момент для атаки на європейські кордони. Найлегше це зробити завдавши удар по країні, чиї стосунки з верховною владою європейської співдружності знаходяться на етапі серйозної кризи.\nДопомоги від ЄС, як від політичного блоку, Варшаві чекати поки точно не варто з огляду на всі суперечності між нею та Брюсселем. Натомість більш слушно було б апелювати до окремих країн, як то ті ж Прибалтійські країни. Аргументів тут навіть не потрібно шукати аж надто ретельно, адже все вже давно лежить на поверхні – Прибалтика так само, як і Польща зараз потерпає від лукашенківського міграційного тиску лише трохи менше ніж їхні польські брати по горю.\nПоки європейський центр прийняття рішень зважиться бодай на якісь адекватні, відповідно до ситуації дії, Польщі буде непереливки. На це вказують, окрім присутності нечуваної раніше кількості мігрантів, ще два факти. По-перше, одразу за спинами нелегалів нині біля польських кордонів стоять білоруські силовики. До них можуть вже невдовзі долучитися і російські. Про таку можливість Лукашенко сам просить Путіна, натякаючи на ніби то неправомірні дії з боку поляків. Він намагається вдати, що ті , які пролунали на палаючому кордоні, аж ніяк не ініціатива його підлеглих.\nА по-друге, бажання головно німців та французів повсякчас шукати шансу на перемовини може завадити консолідації решти країн навколо бажання діяти тут і зараз. І не просто погрозами, стурбованістю та можливим розширенням санкцій, а у випадку необхідності, також і з допомогою військових засобів. Зараз Європі випала нагода показати на ділі чого варті заклики окремих німецьких високопосадовців до демонстрації сили у відповідь на спільну білорусько-російську дестабілізаційну кампанію спрямовану проти західної демократії.\nНині Європейський Союз, як і НАТО, до речі, стоїть на порозі найбільшої за останній час перевірки на стійкість перед авторитарно загрозою зі сходу. І лише своєчасна демонстрація готовності на практиці відстояти демократію зможе вберегти таку цінну, для колективного Заходу, свободу від поразки у битві з озброєним до зубів тоталітаризмом Лукашенка, який під керівництвом Путіна, перетворився у одного з вершників апокаліпсису для вільного світу. Вершником на ім’я Війна. Вершником, про цілком імовірну появу якого, говорять вже не тільки вітчизняні, але й деякі західні експерти.\nЗахідна демократія теж повинна бути з кулаками, якщо вона хоче і надалі залишатися життєздатною формою правління у цьому буремному світі. Забувши на час зростаючої небезпеки про фінансові чи політичні суперечності окремих її представників\nТЕГИ: Россия,НАТО,Лукашенко,Європейський Союз


Чим українські пенсіонери відрізняються від французьких – MagistrUm\nЧим українські пенсіонери відрізняються від французьких\n2 100 1 минута\nОдна моя знайома жінка приблизно 10 років тому виїхала в Францію, там вийшла заміж і приїжджає в гості всього 1-2 рази в рік, щоб побачити дітей та внуків. І ось нещодавно я зустрілась з цією знайомою. Звати її Оксана. Вона розповіла мені про те, чим відрізняються українські пенсіонери від французьких.\nУ Франції зовсім інші відносини між внуками та їх бабусями та дідусями. Українські родини намагаються забезпечити своїх внуків та дітей до своїх останніх років, в нас так прийнято. І це недолік. Бо молодь звикає, що їй не дуже то й потрібно працювати, бо хтось з родини та й поможе. А ось у Франції, коли виповнюється 18 років – це вже незалежне життя. І на батьків, а тим більше, на бабусь чи дідусів ніхто вже не розраховує.\nТому, коли дитина стає повнолітньою, батьки мають можливість пожити для себе. Тобто, якщо в нас після 50-ти років деякі жінки схожі на бабусь, які дбають тільки про господарство та сидять з внуками, то у Франції після 50-ти починається друга молодість. За плечима великий досвід тепер багато часу, щоб жити для себе.\nФранцуженки починають фарбуватись, ходять до стилістів, модно одягаються, регулярно відвідують салони краси. Француженки з віком стають як дороге вино. Такі доглянуті, виглядають дорого, стають цікавими і з насиченим смаком. А ще уже часто саме після 50-ти знаходять своє кохання, або ж просто спалахує нова любов до свого чоловіка. І там ніхто ніколи не звертає увагу на вік.\nПенсіонери у Франції зайняти своїм життям, а для внуків є дитячі садки або няні. Їм з головою вистачає 2-3 рази в місяць побачити дітей та внуків.\nУ Франції є дуже багато розваг для пенсіонерів. Вони ведуть дуже активний спосіб життя і в них немає часу просто сидіти без діла. Подорожі – це одне із найулюбленіших занять всіх пенсіонерів. У Франції живуть насиченим життям, а не просто старіють.\nДля французів діти – це результат любові, але це зовсім незалежні люди. В них є одне правило: якщо хочеш бути щасливим, будь незалежним. Після 50-ти років французи не вважають себе старими людьми. Вони повільно і дуже красиво старіють. Вони доглядають за собою, ведуть активний спосіб життя та насолоджуються.\nЯк ви вважаєте, правильно вони живуть?


І коли ми вже врятували устаткування, почався виклик з того приміщення, де працював Шашенок. Іде постійний виклик. Ми за трубку — ніхто не відповідає. Як потім виявилося, відповісти він не міг, його розчавило, у нього були зламані ребра, хребет пом'ятий. Я все-таки зробив спробу прорватися до нього, думаю, може, людині потрібна допомога. Та його вже винесли. Я бачив, як його несуть на ношах".\nБула тепла квітнева ніч, одна з найкращих ночей року, коли листя зеленим туманом враз проступає на деревах.\nСпало місто Прип'ять, спала Україна, уся країна спала, ще не відаючи про величезне нещастя, що прийшло на нашу землю.\n"УВЕСЬ КАРАУЛ ПІШОВ ЗА ПРАВИКОМ"\nПершими сигнали тривоги почули пожежники.\nЛеонід Петрович Телятников, Герой Радянського Союзу, 36 років, начальник військово-пожежної частини № 2 Чорнобильської атомної станції, майор внутрішньої служби:\n"У караулі лейтенанта Правика було сімнадцять чоловік, Тієї ночі він чергував. Якщо говорити про цей караул в цілому — на відміну від того, що пишуть у газетах, третій караул не був такий ідеальний. І якби не цей випадок, ніколи, звичайно, про нього не писали б. Це був дуже своєрідний караул. Це був караул особистостей, сказати б. Тому що кожний був сам по собі. Дуже багато було там ветеранів, багато своєрідних хлопців.\nВолодя Правик, здається, був наймолодший — йому 24 роки. Вдачею дуже добрий, м'який, ну й вони його інколи підводили. Він ніколи нікому не відмовляв на будь-яке прохання. Він вважав, що має йти на поступки. У цьому, можливо, була якась слабкість з його боку — траплялися й сутички, а він залишався винним, тому що в караулі були й порушення... але він додержувався своєї лінії.\nВін дуже захоплювався, Володя Правик. Любив радіосправу, фотографію. Він був активний у нас працівник, начальник штабу комсомольського прожектора. Прожектор був, мабуть, найбільш діючою формою боротьби з вадами, різко шмагав по найменших навіть похибках. Він і вірші писав, і малював, виконував цю роботу із задоволенням. Йому багато допомагала дружина. Вони дуже пасували одне одному. Дружина його закінчила музичне училище і викладала музику у дитячому садку. Вони зовні навіть схожі були одне на одного, обоє лагідні, їхні погляди на життя, ставлення до роботи — дуже тісно все переплелося, було єдине. За місяць до аварії у них народилася донька. Останнім часом він просив, щоб його перевели інспектором, усі згоджувалися, але йому просто не було заміни...\nМабуть, найстаршим у варті за віком та строком служби був Іван Олексійович Бутрименко. Йому 42 роки. Це один з тих, на кому все тримається. На нього всі рівнялися. І начальник караулу, і секретарі партійної та комсомольської організації. Іван Олексійович був депутатом міської Ради, виконував велику депутатську роботу...\nПрацювали у нашій частині ще три брати Шавреї, білоруси. Наймолодший — Петро, він працював інспектором частини, а Леонід — найстарший — та Іван — середульший — працювали у третьому караулі. Леонідові 35 років, Іван років на два-три молодший, а Петрові 30 років. Працювали вони так: треба,— значить, зробили.\nУ житті як буває? Поки не тицьнеш пальцем — ніхто навіть не зворухнеться. Це не лише у нас, так скрізь. На заняттях, на навчаннях — хтось намагається відійти вбік, відпочити, взяти легшу роботу... Тут цього не було. Коли сталася аварія, незважаючи на якісь незгоди у караулі, незважаючи ні на що, весь караул пішов за Правиком, пішов, не озираючись... Там бітум горів. Машинний зал — горюче покриття, і головна вартість, якщо перевести на карбованці,— це машинний зал.\nУсі відчували напругу, відчували відповідальність. Тільки-но назву, одразу ж підбігає: "Зрозумів". І навіть не слухав до кінця, бо розумів, що треба робити. Чекав лише команди.\nІ жоден не схитнувся. Відчували небезпеку, але всі зрозуміли: треба. Лише сказав — треба негайно змінити. Бігцем. Як бувало до аварії? "Чого я йду? Ну, чому?" А тут ані слова, ані півслова, і справді усе виконувалося бігцем. Це, власне, було найголовніше. Інакше пожежа гасилася б дуже довго, і наслідки могли бути набагато гірші.\nЯ, коли сталася пожежа, був у відпустці. У мене відпустка тридцять вісім днів. Мені подзвонили по телефону, уночі подзвонив диспетчер. Ну, транспорту нема, усі машини виїхали. Я подзвонив черговому міськвідділу міліції, пояснив ситуацію, мовляв, так і так, у них машини завжди є. Кажу: "На станції пожежа, покрівля машинного залу, будь ласка, допоможіть дістатися". Він перепитав мою адресу, каже: "Машина зараз буде".\nДах горів в одному місці, другому, третьому. Я, коли вибрався нагору, побачив, що горить у п'яти місцях на третьому блоці. Я тоді ще не знав, що третій блок працює, та якщо горить покрівля,— треба гасити. Великих зусиль з погляду пожежної справи це не потребувало. У машинному залі подивився — слідів пожежі нема. Добре. В "етажерці", на десятій позначці, де центральний блоковий щит управління, пожежі нема. А який стан у кабельних приміщеннях? Для нас це найважливіше. Треба було все обійти, оглянути. Тому я весь час бігав — п'яту, восьму позначку оглянув, на десяту подивився, водночас у заступника головного інженера з оперативним персоналом коригував — що важливіше, що і як... Вони сказали: "Так, справді, треба гасити дах, бо у нас там третій блок ще працює, а якщо станеться обвал, хоча б одна плита впаде на діючий реактор,— значить, може бути додаткова розгерметизація". Мені треба було знати усі ці питання, місць багато, станція дуже велика, і скрізь треба було побувати.\nЗ Правиком я тоді так і не встиг поговорити, Тільки коли відправляв у лікарню, тільки вже в цю мить буквально кілька слів… О 2 годині 25 хвилин він уже був відправлений у лікарню. Нагорі вони хвилин 15–20 перебували...\nДесь о пів на четверту мені стало погано. Я закурив сигарету, задихався, як і раніш, був постійний кашель. Слабкість у ногах, хотілося посидіти... Сидіти було ніколи. Ми поїхали оглянути пости, я показав, де ставити машини. Поїхали до директора, власне, мені потрібен був телефон — доповісти обстановку. А на станції не було звідки подзвонити. Багато приміщень було зачинено, нікого там не було, а в директора кілька телефонів, та вони були зайняті. Говорив директор. В той час він аж розривався по телефонах. Ми звідти не могли подзвонити. Тому виїхали в частину".\nА тривога зростала.\nТут треба пояснити одну важливу деталь. Крім караулу лейтенанта Правика ВПЧ-2, по бойовій тривозі було негайно піднято і караул лейтенанта В. Кібенка СВПЧ-6. Далеко не всі знають, що караул Кібенка належав зовсім до іншого підрозділу пожежної охорони — до пожежної частини №6, розміщеної у Прип'яті. Вона й зараз стоїть — ця невелика будівля СВПЧ-6 на околиці Прип'яті, за скляними дверима в безгомінні назавжди завмерла потужна пожежна машина — як пам'ятник подвигу караулові Кібенка.\nЛ. Телятников: "Наша частина номер два — а в її складі караул В. Правика — охороняла атомну станцію. Це була об'єктова частина. А міська частина, в якій працював Кібенок, вартувала у місті. Вони одразу ж дізналися про пожежу. У нас під час пожеж автоматично дається підвищений номер, одразу повідомляється на центральний пункт пожежного зв'язку. Повідомляється по радіостанції чи телефоном через міську частину. Міська частина щодо нас вважається головною. Тому, одержавши повідомлення, що виникла пожежа, вони автоматично знають, що повинні виїхати.\nЯк я вже казав, караул Правика спершу перебував на машинному залі. Там погасили, і відділення залишили на чергування під його керівництвом, тому що машинному залу загрожувала небезпека. А міська частина, оскільки вона приїхала трохи пізніше, була направлена на реакторне відділення. Спочатку машинний зал був головний, а потім — реакторне відділення. Отож Правик потім навіть лишив свій караул, подався на допомогу міській частині. З нашого караулу загинув лише Правик. Решта п'ять чоловік, що загинули,— це були хлопці з шостої міської частини. Так вийшло, що вони перші почали гасити на реакторі. Там було найнебезпечніше. З погляду радіоактивної небезпеки, звичайно. А з погляду пожежної — на машинному залі, тому там наш караул і діяв у початковий момент аварії".\nЗ самого початку аварії Правик дав сигнал тривоги усім пожежним частинам Київської області. За цим сигналом у бік АЕС висилалися пожежні підрозділи сусідніх населених пунктів. Терміново готувався резерв.\nГригорій Матвійович Хмель, 50 років, водій пожежного автомобіля Чорнобильської районної пожежної частини:\n"Я люблю грати в шахи. Тієї ночі чергував. Грав з шофером. Кажу йому: "Не те, Мишко, робиш, помилки робиш". Він програвав. Десь до дванадцятої години ночі тяглася наша розмова, потім я кажу: "Мишко, я піду, мабуть, спати". А він каже: "А я буду ще з Борисом гуляти".— "Ну, гуляй".\nУ нас там лежаки, я поклав лежак, матрац поклав, ковдру взяв чисту, ковдру у шафці, то я під голову поклав і ліг. Не знаю, довго я дрімав чи ні, потім чую щось: "Так, так, поїхали, поїхали!" Я розплющую очі і бачу: Мишко стоїть, Борис, Гриць. "Поїхали".— "Куди?" — "Зараз Володя візьме зведення". Потім він тільки-но прийняв зведення — ву! ву! — загула сирена. Тривогу зробили. Я запитую; "Куди?" — "На Чорнобильську АЕС".


Краще б такому було, коли б жорно млинове на шию йому почепити та й кинути в море, аніж щоб спокусив він одного з малих цих!\nУважайте на себе! Коли провиниться твій брат, докори йому, а коли він покається, то вибач йому.\nІ хоча б сім раз денно він провинивсь проти тебе, і сім раз звернувся до тебе, говорячи: Каюся, вибач йому!\nІ сказали апостоли Господу: Додай Ти нам віри!\nХто ж із вас, мавши раба, що оре чи пасе, скаже йому, як він вернеться з поля: Негайно йди та сідай до столу?\nТак і ви, коли зробите все вам наказане, то кажіть: Ми нікчемні раби, бо зробили лиш те, що повинні зробити були!\nІ сталось, коли Він ішов до Єрусалиму, то проходив поміж Самарією та Галілеєю.\nІ, коли входив до одного села, перестріли Його десять мужів, слабих на проказу, що стали здалека.\nІ голос піднесли вони та й казали: Ісусе, Наставнику, змилуйсь над нами!\nІ, побачивши їх, Він промовив до них: Підіть і покажіться священикам! І сталось, коли вони йшли, то очистились...\nІ припав він обличчям до ніг Його, складаючи дяку Йому. А то самарянин був...\nІсус же промовив у відповідь: Чи не десять очистилось, а дев'ять же де?\nЧому не вернулись вони хвалу Богові віддати, крім цього чужинця?\nІ сказав Він йому: Підведися й іди: твоя віра спасла тебе!\nА як фарисеї спитали Його, коли Царство Божеє прийде, то Він їм відповів і сказав: Царство Боже не прийде помітно,\nі не скажуть: Ось тут, або: Там. Бо Божеє Царство всередині вас!\nІ сказав Він до учнів: Прийдуть дні, коли побажаєте бачити один з днів Сина Людського, та не побачите...\nІ скажуть до вас: Ось тут, чи: Ось там, не йдіть, і за ним не біжіть!\nБо як блискавка, блиснувши, світить із одного краю під небом до другого краю під небом, так буде Свого дня й Син Людський.\nА перше належить багато страждати Йому, і відцурається рід цей від Нього...\nІ, як було за днів Ноєвих, то буде так само й за днів Сина Людського:\nїли, пили, женилися, заміж виходили, аж до того дня, коли Ной увійшов до ковчегу; прийшов же потоп, і всіх вигубив.\nТак само, як було за днів Лотових: їли, пили, купували, продавали, садили, будували;\nтого ж дня, як Лот вийшов із Содому, огонь із сіркою з неба линув, і всіх погубив.\nТак буде й того дня, як Син Людський з'явиться!\nХто буде того дня на домі, а речі його будуть у домі, нехай їх забрати не злазить. Хто ж на полі, так само нехай назад не вертається,\nпам'ятайте про Лотову дружину!\nХто дбатиме зберегти свою душу, той погубить її, а коли хто погубить, той оживить її.\nКажу вам: удвох будуть ночі тієї на одному ліжкові: один візьметься, а другий полишиться.\nДві молотимуть разом, одна візьметься, а друга полишиться.\nДвоє будуть на полі, один візьметься, а другий полишиться!\nІ казали вони Йому в відповідь: Де, Господи? А Він відказав їм: Де труп, там зберуться й орли...


Гаррі Поттер – Детский день Рождения Киев, организация детских праздников в Киеве от Mystery Play Kids\nГра розрахована для дітей віком від 6 до 12 років;\nКількість учасників 10-60 осіб;\nЗагальна тривалість гри — 80-120 хвилин;\nВраховуючи формат і сюжет гри, доцільним доповненням стане грим зона та костюмерна.\nЗавдання спрямовані на розвиток нових навичок і фантазії.\nГру завершує танцювальний флешмоб і дискотека.\nНі для кого не секрет що Гоґвардс є найкращою школою магії у Великобританії та Ірландії. Стати учнем школи чародійства мріє кожна дитина, яка досягла 11 років і володіє магічними здібностями. На церемонії початку навчання, розподільний капелюх, що належав Ґодрику Ґрифіндору, визначить на який з факультетів відправиться юний чарівник — Ґрифіндор, Гафелпаф, Когтевран або ж Слизерин.\nДля кожного факультету складено свій розклад і завдання. Сценарій гри складається з декількох етапів - Церемонія розподілу на факультети, навчання в школі магів за 4-ма спеціальностями, Турнір «Трьох Чарівників» і Випускний бал.\n1Юні чарівники навчатимуться у найвідоміших випускників — Гаррі Поттера, Рубеуса Геґріда, Северуса Снейпа, професора Дамблдора, Герміони Ґрейнджер, Рона Візлі, Мінерви Макгонагалл;\n2Діти проходять навчання з таких предметів: пошук снітча або гра в квідич, Полювання на магічних істот, Трансфігурація, Левітація, Захист від темних сил, Урок зіллєваріння, Орієнтування в лабіринтах, Патронус.\n3Кожен учень отримує мантію і чарівну паличку. В кінці кожна дитина нагороджується «Сертифікатом Мага».


Японської радіації на Буковині нема » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nЯпонської радіації на Буковині нема\nРівень радіації на Буковині не перевищує норму. Як розповіла начальник Чернівецького обласного гідрометцентру Тетяна Негадайлова, на сьогодні рівень радіації в області становить 12 мікрорентген, що відповідає природному рівню радіації (норма радіації - 20 мікрорентген). Більше того, небезпеки радіаційного забруднення синоптики наразі не бачать, зауваживши, що хмари з радіонуклідами далеко від Буковини.\nВ свою чергу санепідеміологи Буковини проводять радіаційний контроль продуктів харчування та питної води. Кажуть, вміст радіонуклідів у продуктах та воді також не перевищує допустиму норму, а радіаційна ситуація на Буковині стабільна.\nНе панікують і мешканці області. У аптеках та магазинах достатньо йоду та сухого вина, вживання яких допомагають зменшити рівень радіації в організмі.\n- Рідкий природний йод або ж "Йодомарин" купують у тих самих дозах, що й до аварії на АЕС в Японії, - каже продавець аптеки на вулиці Університетській. – Паніки серед людей немає. Проте вважаю, що від радіації і йод не врятує.\nНе збільшився попит і на сухе червоне вино. В магазинах та супермаркетах напитку вдосталь. Як каже продавщиця одного з магазинів міста, попит на червоне вино відчутно збільшується лише перед святами. Зараз його купують рідше.\nТеги - новини Чернівців, Буковина, радіація, йод


Киян «трупами» закликали не купувати російські товари. ФОТО\nУ суботу, 15 березня, активісти Громадянського руху «Відсіч» провели флешмоби у двох київських супермаркетах біля станції метро «Дарниця».\nМолоді люди у визначений час «замертво» падали на підлогу та лежали протягом 5-ти хвилин нерухомо. На «трупах» були наклеєні наліпки та листівки із закликами не купувати російські товари. Поруч або у руках – продукція російських виробників.\nДекілька людей тримали в руках плакати з написами: «Російське купив – війну оплатив», «Ні копійки окупантам! 460…469», «Щоб у зайд скінчились кулі, скрутимо Росії дулі».\nПересічні покупці спочатку переважно не розуміли, що відбувається. Однак, швидко розібравшись, схвально реагували на флешмоб та висловлювали підтримку. У супермаркеті «Billa» люди пропонували захист від охорони, що намагалась завадити фотографувати активістам.\n«Ідея акції — донести до української громадськості, що купувати російські товари — означає фінансувати окупантів. Учасники акції переконані, що усі громадяни України мають не допустити, щоб їхні ж гроші Кремль використав проти України: на зброю та платню для своїх зелених чоловічків і засланих російських кримінальників-провокаторів, а також на утримання путінських ЗМІ, що безсоромно оббріхують Україну. Кожна копійка, витрачена на російський товар, може повернутися до українців кулею з російського автомата або вбивчою брехнею про Україну з екрана телевізора», - зазначили активісти у прес-релізі.\nЯк розповіла організатор флешмобу Любов Галан, активісти обрали супермаркети, в яких продають товари, вироблені в Росії. Наразі об’єктами уваги стали магазини «Перекресток» та «Billa».\nАктивістка також зауважила, що мережа супермаркетів «Перекресток», до того ж, перебуває у власності росіян.\nВодночас, дівчина висловила вдячність тим супермаркетам, які докладають зусиль принаймні для ідентифікації походження своїх товарів серед покупців.\nФото: ГР «Відсіч».


В 10 областях України введуть воєнний стан - Наш вибір — інформаційний портал для українців у Польщі\nВи знаходитесь на:Home»Події»Вісті з України»В 10 областях України введуть воєнний стан\nВ 10 областях України введуть воєнний стан\nBy Oksana Kuzmenko on\t 26 Листопада 2018 Вісті з України, Події\nВерховна Рада затвердила указ президента Петра Порошенка про введення воєнного стану з 28 листопада. За відповідний законопроект проголосували 276 депутатів.\nВерховна рада затвердила рішення, згідно з яким воєнний стан впроваджується з 9 години 28 листопада та триватиме 30 днів.\nВоєнний стан запроваджується не по всій території України, а лише в окремих областях. Йдеться про області, розташовані вздовж російського кордону, придністровської ділянки молдавського кордону та на узбережжі Чорного та Азовського морів, а саме: Одеська, Миколаївська, Херсонська, Запорізька, Луганська, Донецька, Сумська, Харківська, Чернігівська, Вінницька області.\nЗа словами президента, обмежувати права громадян влада буде лише у випадку наземної російської воєнної агресії.\nНагадаємо, вчора російський спецназ в Азовському морі захопив кораблі українських Військово-Морських сил Збройних сил України, застосувавши зброю. Відомо про шістьох поранених військових моряків. Було терміново скликано воєнний кабінет та засідання Ради національної безпеки і оборони України, на якому ухвалили рішення щодо запровадження в Україні воєнного стану. Сьогодні Верховна Рада України зібралась на позачергове засідання, на якому розглянула це питання.\nМЗС Польщі рішуче засудило дії Росії.\nУ містах Польщі проходять протести проти російської агресії.\nПопередня статтяУ Польщі протестуватимуть проти ескалації конфлікту на Азовському морі [ОНОВЛЮЄТЬСЯ]\nНаступна стаття Куртки на деревах? Незвичайна громадська акція


Чи працюють над лічильником добавки для схуднення?\nСписок безрецептурних дієтичних добавок та добавок для схуднення є вичерпним, і більшість з них…\nНавіть здорові коліна видають ці тріскучі, хрусткі звуки\n"Це трохи схоже на те, що відбувається на Хелловін", - каже Омер Інан. «Ти слухаєш…\nЗображення на rjdesignworld\nНавіть якщо ми цього свідомо не усвідомлюємо, ми живемо в царині стихійних істот. Скрізь, і постійно, вони проникають у наші душі і ковзають у наші серця. Весь світ навколо нас овіяний елементарними істотами. Елементальні істоти беруть участь у всьому, що відбувається в природі навколо нас.\nНаш внутрішній світ, світ наших думок і почуттів, складається з елементалів. Майже у всіх сферах життя ми маємо справу з елементарними істотами. Елементальні істоти ближчі до нас, ніж ми думаємо!\nЛаскаво просимо до мого досвіду\nНе існує абстрактного або загального досвіду стихійних істот; існують лише конкретні людські істоти, які зв’язуються з конкретними елементарними істотами. Вони носять цих елементарних істот із собою як частину своєї конституції. Ось чому я завжди описую конкретні обставини і якомога точніше свої шляхи та методи переживання наших стихійних друзів.\nМої описи, звичайно, дуже обмежені. Я знаю лише декількох елементалів глибше.\nМені було цікаво отримати безпосередній досвід духовного світу з юних років. Я вивчав велику кількість духовної літератури і пішов антропософським медитативним шляхом шкільного навчання, сформульованим Рудольфом Штайнером, але ніяк не просунувся у своїй здатності сприймати елементарні істоти.\nЯк спілкуватися зі своїм вихованцем\nЯ отримав практичну допомогу у розвитку своїх факультетів у 2003 році через серію практикумів з геомантії, вивчення надчуттєвого рівня ландшафтів, садів та середовищ існування. З тих пір я маю можливість регулярно свідомо спілкуватися з елементарними істотами.\nСпираючись на власний досвід, я вважаю, що в людських істотах прихований великий скарб можливостей сприйняття стихійних істот. Це було не так 20 років тому, але наші можливості для свідомого сприйняття з тих пір зросли.\nКороткий вступ до сприйняття елементарних істот\nЩороку я проводжу приблизно 30 курсів медитації, які включають короткий вступ до сприйняття елементарних істот. Щоразу мене дивує, наскільки це вдається після відповідної медитативної підготовки.\nУчасники мають досить очевидний досвід, який взаємно підкріплює один одного; отже, я знаю не просто, що стихійні істоти набагато ближчі до нас, ніж ми віримо, але ми також маємо набагато більше можливостей сприйняти їх, ніж ми думаємо. Однак ці можливості можуть розкритися лише за умови їх розвитку та представлення чітких і практичних концепцій елементарних істот та чітких методів сприйняття.\nЯ опитав більше 30 людей, які сприймають елементали. Я поговорив з ними про те, як вони їх переживають, на що вони звертають особливу увагу, як вони готуються до цієї взаємодії, як ця здатність розвинулась у них і які особливі зустрічі вони мали. Кожен має індивідуальний підхід.\nЦе незабутній ранок восени 2004 року. Я щойно закінчив медитацію слова, і зараз я намагаюся залишатися в повній свідомості. Це стан свідомості до того, як виникають думки, почуття та сприйняття, житло в духовній площині.\nЯ вражений. Щось дме мені на шляху, наближаючись. Перед моїм внутрішнім оком утворюються фігури - чотири схематичні фігури, більше продумані, ніж малюнки. У той же час я відчуваю, що розширююся по всьому світу, пов’язаний з цим любов’ю та відповідальністю.\nЯ охоплюю всю землю. Під цим я не маю на увазі фізичну землю; Я маю на увазі рівень, що лежить в основі землі - світ стихійних істот. Я відчуваю любов’ю відповідальність за стихійних істот цього космосу.\nЦі почуття походять не від мене, а походять від цих чотирьох істот і наповнюють мене зсередини. Як образи в моїй уяві, вони виглядають досить маленькими і непомітними. З мого досвіду, однак, вони великі - глибоко великі.\nЧотири фігури починають диференціюватись, і це стає зрозумілим. Одна фігура відчуває відповідальність за земних істот нашого космосу, інша - за водних, третя - за вогняних істот, а четверта - за повітряні та світлові істоти. Потім фігури знову накладаються.\nЯ запитую: "Хто ти?"\nВідповідь тут блискавично швидка, не як слово, а як безсловесна думка. Я знаю це з розмов із духовними істотами.\nЯ намагаюся сформулювати цей безсловесний думковий порив словами.\nМи є істотами природних елементалів. Ми охоплюємо та представляємо їх. Ми звертаємось до вас із проханням. Людство забуло стихійних істот. Ми живемо у вашій підсвідомості, ми - велика частина вашого життя, але ви нічого про нас не знаєте. Це було необхідно. Але зараз настав час, щоб ми, стихійні істоти, знову вели свідоме життя разом з вами. Ми пропонуємо вам, використовуйте свої сили та здібності, щоб відкрити шлях до переживання стихій. Над цим працює також багато інших людей. Кожен на своєму місці. Якщо ви візьметеся за це завдання, то отримаєте наші повноваження та керівництво.\nФігури знову зникають.\nДуховний світ - це мій роботодавець\nПід час підготовчого етапу будь-якого більшого починання я маю звичку звертати увагу на те, чи підтримується ця діяльність духовним світом.\nОглянувшись назад, зусилля, які мали підтримку духовного світу, були ефективними та повними впливу, хоча успіх, якого я очікував спочатку, не завжди виявлявся. Якщо не було чіткої підтримки, тоді ходіння часто було грубим.\nЯ продовжую концентруватися на настрої: мій роботодавець - це духовний світ, і цей роботодавець дає мені місії та відправляє мене в земне робоче середовище тимчасовим працівником.\nЧерез це я дізнався, що дуже високі істоти люблять контактувати з нами. Духовний світ у цьому плані відрізняється від земного. Керівник великої компанії не встигає поговорити з кожним працівником; з іншого боку, високоангельські істоти, високорозвинені померлі люди або Христова істота можуть одночасно контактувати з багатьма людьми.\nЇх усвідомлення поширюється, як фонтан, з усіх боків. Їх потужність не обмежена; отже, ти завжди можеш звертатися до найвищих істот на найвищих рівнях і розраховувати на їх допомогу, не маючи поганої совісті щодо того, щоб не забирати час. Тож я не дуже здивований, що ці царі елементалів зараз зв’язались зі мною, але я все ще зворушений і натхненний.\nУ цей момент я вирішую. Це все цілком зрозуміло в одну мить. Я доручу їх. На першому кроці я зосереджуся на викладанні курсів медитації, і наступні кроки розвиватимуться звідти. На курсах я можу потренуватися у сприйнятті стихійних істот разом із учасниками та зібрати багато власного досвіду.\nМедитація є основою для сприйняття стихійних істот, для сприйняття чогось духовного. Тільки тоді, коли медитація стає настільки ж звичною в нашому суспільстві, як їжа та пиття, свідома співпраця з елементалами може стати повсякденною справою.\n©2021 (англійська); © 2008 (німецька). Всі права захищені.\nFindhorn Press, відбиток Внутрішні традиції Міжнародний\nВідповідь на поклик елементалів: практики зв’язку з духами природи\nМи всі живемо в царині стихійних істот. Вони пронизують наші душі, наші думки, наші почуття і вони створюють світ навколо нас, але ми часто про них зовсім не підозрюємо. Однак вони прагнуть бути сприйнятими та визнаними нами, оскільки їхнє майбутнє та наше є фундаментально пов’язаними.\nЕлементали виступають носіями емоційного рівня світу. Розповідаючи про свої зустрічі з феями, гномами, гігантами та іншими, автор розкриває їх нагальний заклик про допомогу, благання знову закріпити елементарних істот в усвідомленні людства через визнання, визнання та свідомий зв'язок. Давайте підтримаємо елементалів у їх вирішальній життєтворчій діяльності, завдяки якій вони, в свою чергу, підтримують нас у збереженні Землі, на якій ми живемо.\nДе знайти любов свого життя\nПісля багатьох років тренерської роботи та проведення семінарів я відкрив дві сфери, які запитують більшість людей ...\nЖовтень 2016: Різко-гостра правда та милосердна благодать\nДруга половина жовтня характеризується динамічною, відвертою енергією, яка вимагає обережного…\nЯк ми створили подвійність та розділеність, і що з цим робити\nЗамість того, щоб сприймати зміни та унікальність, ми виховуємо страх і того, і іншого. Наше обумовлене его запитує ...


Він запевнив мешканців Косово і насамперед іноземних спостерігачів, що результати виборів показують "намір косоварів будувати незалежну демократичну державу". "Це великий день на шляху визнання незалежності Косово, що стане частиною ЄС, НАТО і дружитиме зі США", -- заявив Ібрагім Ругова.\nПредставники миротворчого контингенту KFOR і місії ООН у Косово (UNMІ) вже назвали заяви Ругови спробою загострити міжнаціональні відносини у краї, -- передає АР. Серби Косово практично в повному складі бойкотували вибори. Вони побоюються, що ці вибори стануть ще одним кроком на шляху визнання міжнародним співтовариством незалежності Косово


Рисунок карандашом-техника и секреты » Blog Archive » Ретба — рожеве озеро, кормящее і яке губить місцеве населення\nРетба — рожеве озеро, кормящее і яке губить місцеве населення\nОзеро Ретба, або як його часто називають — просто Рожеве озеро — перебуває в Сенегалі всього в 20 км від півострова Зелений мис. Це єдине в своєму роді озеро у всій Африці — більше ніде на континенті побачити справжню рожеву воду не можна. Воно одночасно є райським курортом і адовым місцем щоденної роботи.\nРожеве озеро в Сенегалі.\nМісцеві мешканці ходять по озеру на дерев’яних каное.Озеро знаходиться менш ніж в годині їзди від Дакара, і раніше навіть було кінцевим пунктом гонки Париж-Дакар. Зараз воно служить залученням туристів, а також відмінним джерелом солі — вміст солі у воді досягає 40%. При цьому поряд з озером немає ніякої промисловості, яку можна було б звинуватити в зміну кольору води.\nРожеві води озера Ретба.Насправді все набагато простіше. З-за високого вмісту солі у воді тут створилися ідеальні умови для життя бактерії Dunaliella Salina. Бактерія виробляє червоний пігмент, який допомагає їй поглинати сонячне світло. Саме тому колір води змінюється — у посушливі сезони (з січня по березень) рожевий колір озера стає більш насиченим. Хоча іноді озеро кардинально змінює колір навіть протягом одного дня: від блідо-рожевого до насиченого, від світло-рожевого до майже шоколадно-коричневого.\nВидобуток солі є основним джерелом доходу місцевих жителів.Щоб туристи вже точно затрималися біля озера, поруч з ним обладнали курорти, які виглядають, як справжні райські куточки. І це при тому, що в самому озері не можна перебувати більше 10 хвилин — це загрожує сильними опіками на шкірі. І при цьому можна побачити, що такі обмеження абсолютно не бентежать місцеве населення, яке проводить у воді годинами, добуваючи сіль.\nРожевий колір обумовлений наявністю особливої бактерії у воді.Вважається, що кожен день в озері працює близько тисячі людей. За рік вони збирають приблизно 24 000 тонн солі, велика частина якої експортується в інші країни Західної Африки, особливо в республіку Кот-Д’івуар. Саме цей промисел, поряд з туризмом, є джерелом доходу для місцевого населення.\nВидобуток солі в Сенегалі.\nСіль з озера Ретба.Так як же це можливо, що місцеві жителі можуть перебувати з дуже солоній воді і не отримувати опіки? Весь секрет полягає в тому, що вони рясно наносять на шкіру масло ши — саме воно оберігає від згубного впливу рожевої води. Це ж масло, звичайно, пропонується і туристам — вони теж можуть спробувати купуватися і поплавати в солоному озері і зробити пару десятків відмінних фотографій. А ось місцевим працівникам без цього масла зовсім нікуди — крім того, що воно рятує їх від сольових опіків, вона також оберігає їх і від сонячних опіків. У Сенегалі нерідко буває спека вище +36С, і працювати в таких умовах мало приємного.\nКейта, один з видобувачів солі на озері Ретба.За тиждень один працівник у озері у середньому збирає близько тонни солі. Місцеве населення працює не на фірму, а самостійно, їдучи у Дакар, щоб продати свою здобич. Там вони продають цю сіль за 35 доларів за тонну. «Тут дуже гарно і спокійно, — каже Кейта, один з таких працівників. — Але робота дуже важка». Без освіти та кваліфікацій отримати тут яку-небудь роботу майже неможливо. Тому він продовжує изо дня в день проводити час за роботою в солоному озері. — «Якщо б у мене була можливість, я б поїхав. Я тут на межі виживання».\nТуристичний рай на березі Ретбы.\nОзеро Ретба.У нашій статті «Жахливі сторінки історії» ми розповідали про інший пам’ятки Сенегалу — острові Горі, який свого часу був центром работоргівлі.\n« Кібертехнології дозволять врятувати древнє спадщину від Ісламської Держави\nЯк стати щасливою, якщо не складаються ні особисте життя, ні кар’єра: «Всеросійська бабуся» Галина Стаханова »


Один з учасників презентує напрацювання групи (10 хв.).Тренер підсумовує думки і судження учасників. - EducationUA\nОдин з учасників презентує напрацювання групи (10 хв.).\nТренер підсумовує думки і судження учасників.\nРесурси: бланки з незакінченими реченнями (див. Додаток 25).\nТренер роздає кожному учаснику бланк із незакінченими реченнями (див. Додаток 25) і просить написати „Вірш про себе”, продовжуючи перші його рядки.\nПо завершенні роботи учасники за бажанням читають свої вірші та обмінюються враженнями щодо почуттів, думок стосовно виконання даного завдання.\nТренер розповідає історію для натхнення: „Якось один чоловік повернувся пізно додому з роботи, як завжди втомлений і знервований та побачив, що на порозі його чекає п’ятирічний син.\nТату, - син подивився на нього знизу вверх дуже серйозними очима. - Тату, ти можеш мені позичити 300?\nТи запитував лише для того, щоб я дав тобі грошей на якусь дурну іграшку? – закричав той. - Негайно йди до себе в кімнату і лягай спати! Не можна ж бути таким егоїстом! Я працюю цілий день, страшенно втомлююсь, а ти себе так поводиш.\nМалюк тихо пішов до себе в кімнату і закрив за собою двері. А його батько продовжував стояти на порозі та обурюватися проханням сина: „Та як він сміє питати мене про зарплатню, щоб потім попросити грошей?”\nОй, тату, дякую! – радісно вигукнув він. Потім хлопчик заліз під подушку і дістав декілька зім’ятих банкнот. Його батько, побачивши, що в дитини вже є гроші, знову обурився. А малюк склав всі гроші разом, ретельно перерахував купюри і подивився на батька.\nМета: підвести підсумки освітньої програми.\nРесурси: сертифікати про участь у тренінгу, підсумкові анкети (див. Додаток 26).\nТренер пропонує усім учасникам висловитися, окремо зупинившись на тих моментах освітньої програми, які справили особливе враження і які спонукають до практичних дій. Особливо важливо звернути увагу на тих конкретних кроках, які планує кожен зробити у відповідності до набутих знань, умінь і навичок.\nПісля цього учасники заповнюють підсумкові анкети, а потім тренери урочисто вручають їм сертифікати.\nРобочий 8( _)\nДомашній 8( _)\nМобільний 8( _)\nПовна назва організації, яку Ви представляєте, Ваша посада\nЗ якими цільовими групами Ви переважно працюєте?\nНа яких семінарах, курсах, тренінгах, в яких Ви брали участь, розглядалися питання батьківства?\nБланк до вправи на знайомство „інтерв’ю”\nВідомості про сім’ю\nТри речі, які Ви найбільше любите в житті\nНайцікавіший спогад з дитинства


На Білогірщині чоловік “підзаробляв” крадіжками | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\nНа Білогірщині чоловік “підзаробляв” крадіжками\n11 Серпня, 2016521КриміналНаталя ГАРМАТЮК\nЗагрожує зловмиснику від 5 до 8 років позбавлення волі. Фото: www.hm.npu.gov.ua/uk/ Зловмисник викрав два міні-трактори, мотоблок та електроінструменти.На території одного із приватних господарств в селі Данилівка Білогірського району поліцейські виявили викрадене майно. Правоохоронці кажуть, що З гаража 34-річного місцевого жителя вилучили міні-трактор «DONGFENG DF-244», зварювальний апарат «Sturm Professional», частини та механізми від міні-трактора «XINGTAIL XT24B», частини та механізми від мотоблоку «Заря».\n“Сам підозрюваний ніде не працював і вирішив «підзаробити» крадіжками. Спочатку він не знав, що робити з викраденою технікою і просто зберігав усе в гаражі. Згодом до чоловіка прийшла ідея розібрати викрадене і здати на металобрухт. Цим він і почав займатися, а гроші витрачав на прожиття. Чоловік повністю визнав свою провину”, - повідомляють у Нацполіції.\nЗловмисник відповідатиме перед законом за частиною 2 статті 289 «Незаконне заволодіння транспортним засобом» та частиною 3 статті 185 «Крадіжка» Кримінального кодексу України. Загрожує йому від 5 до 8 років позбавлення волі. Теги новини: Білогірський район, крадіжка, трактори, гараж


Путінська пропагандистка підтримала оскандалившихся з-за Криму фіналісток українського Нацвідбору на «Євробачення-2019» - Новости Запорожья\nПутінська пропагандистка підтримала оскандалившихся з-за Криму фіналісток українського Нацвідбору на «Євробачення-2019»\nОльга Скабеева, відома кремлівська пропагандистка, підтримала фавориток Національного відбору України на пісенний конкурс «Євробачення-2019», які зовсім відмовилися визнавати окупацію Кримського півострова. Про це вона написала у своєму блозі в Twitter.\n«Не просто не визнали «агресію» Росії, — крутейшим чином трималися під час хамського антиросійського інтерв’ю. Молодці!», — пише Скабеева. Нагадаємо, Ганна і Марія Опанасенко, учасниці колективу ANNA MARIA, який вийшов у фінал Нацвідбору, дали інтерв’ю журналісту Роману Скрипину, яке отримало політичний підтекст. Телеведучий поставив дівчатам питання про те, чий Крим. Однак, ні Анна, ні Марія на стали відповідати на дане питання до самого кінця інтерв’ю. «Крим наш, бо це наш дім. Наш з сестрою, ми там народилися, ми там почали співати», «А чий же Крим, якщо ми їдемо через два кордони?», «Крим залишився Кримом, бо там ті ж самі гори, ті ж саме море», — намагалися піти від відповіді учасниці групи. Але, коли вони зрозуміли, що відповісти на питання все-таки доведеться, він був таким: «Україна втратила Крим – це наша думка».\nСлід також зазначити, що В’ячеслав Кириленко, віце-прем’єр України, заявив, що, якщо на «Євробачення-2019» поїде учасник, який активно гастролював в Російській Федерації, це буде загрожувати національній безпеці країни.


Ніж мисливський Скіннер 2 ручної роботи, з шкіряним чохлом в комплекті, солідний подарунок чоловікові: продаж, ціна у Харкові. Ножі для полювання, риболовлі та туризму від "Интернет-магазин «Ножеман»" - 451266324\nНіж мисливський Скіннер 2 ручної роботи, з шкіряним чохлом в комплекті, солідний подарунок чоловікові\nМатеріал рукоятки: дерево, латунь\nМисливський ніж Скіннер-2, в першу чергу, є спеціалізованим інструментом, що дозволяє із зручністю білувати і обробляти мисливські трофеї і знімати шкуру. З іншого боку – це зручний і красиво оформлений ніж, який є не тільки хорошим трудягою в похідно-польових умовах, але і вдалим подарунком навіть для людини, не захоплюється полюванням і активним відпочинком. Ніж дійсно гарний – дзеркально відполірована лезо, рукоять з світлого дуба з цікавою фактурою, латунні проставки. Больстер і навершя ножа (тыльник) – теж латунні, приємне для ока, художнє литво з візерунками та орнаментами.\nДобре оброблена сталь 65x13, традиційно вживана при виготовленні різних інструментів, надає Скіннера-2 відмінні ріжучі якості і загальну міцність. У комплекті з ножем йдуть шкіряні піхви-чохол, вберігають клинок від пошкоджень і корозії, і допомагають кріпити ніж на вашому спорядженні.\nМатеріал леза 65x13


"Ви - нечесна людина, закони для вас неписані": Сніжана Єгорова знову звернулась до Зеленського (відео)\nпонеділок, 28 вересень 2020, 21:49\nТакож телеведуча зазначила, що за останній рік у президента сталася активна зовнішня трансформація.\nСкандальна українська телеведуча Сніжана Єгорова заявила, що Володимир Зеленський не виконує свої обіцянки, і для нього "закони не писані". Знаменитість опублікувала відеозвернення до президента на своєму YouTube-каналі. За її словами, освічені люди давно зрозуміли, що Зеленський не до кінця чесний з українцями, передають Патріоти України.\n"Швидше за все, ви отримали фінансові преференції від попередньої влади. А ми, українці, думали, що буде здійснюватися правосуддя. Замість цього ми спостерігаємо, як ви, Володимире Олександровичу, проводите свою передвиборчу кампанію. Згідно з законом, вона ще не розпочалася для інших кандидатів. Попри те, що ви не чесна людина, для вас закони не писані", – наголосила Єгорова.\nТакож телеведуча зазначила, що за останній рік у Зеленського відбулася активна зовнішня трансформація. На її думку, вигляд президента з кожним днем стає все гірше. "Це говорить нам про те, що ви перебуваєте в ситуації постійного стресу, який ви компенсуєте, можливо, за допомогою допінгів", – додала Єгорова.


На Вінниччині з Південного Бугу дістали потопельника\nТрагедія сталася в Бершадському районі\n31 липня 2018 13:19\nУ селі Лугова Бершадського району, що на Вінниччині, під час купання в річці Південний Буг в втопився 53-річний місцевий житель. Про це повідомляє Depo.Вінниця з посиланням на прес-службу ГУ ДСНС у Вінницькій області.\nРятувальники одразу прибули на виклик і розпочали пошуки потопельника. Тіло чоловіка знайшли на відстані близько 10 м від берега на глибині 2,5 м. З допомогою спецобладнання загиблого підняли на поверхню води.\n14:51 На Вінниччині поліція розшукує вандалів, які пошкодили бювет ФОТО\n13:17 На Вінниччині посадять за парти представників новостворених ОТГ


Модернізація чи перезавантаження? – Matrix-info\nГоловна - Тематичні підбірки - Глобалізація - Модернізація чи перезавантаження?\n“В умовах неоколоніалізму\nми маємо справу не з\nдержавним управлінням, а\nз адмініструванням України” – автор\nТеоретично можна припустити, що весь 25-річний “спурт” у державному будівництві України, якщо його змоделювати у певну матрицю, потребує реалізації одного з гіпотетичних варіантів розвитку України:\nформування нової матриці державного управління;\nреконструкція старої матриці державного управління з певними елементами оновлення складових її частин;\nмодернізація окремих складових частин державного управління, не зачіпаючи принципово фундаментальних її основ.\nАналіз наукових і науково-публіцистичних досліджень останніх десятиліть свідчить, що тема історичного взаємозв’язку глобалізації і державного націоналізму в якості спеціального предмета соціально-філософського чи економічного дослідження в українській та зарубіжній літературі не розглядалася. А відтак, проблема колоніального стану, неоколоніалізму поза контекстом глобалізації (уніфікації) і націоналізму позбавлена об’єктивності.\nУ сучасних умовах глобалізованих систем, щоб говорити про національну природу того чи іншого явища, потрібно мати неабиякий науковий авантюризм, або ж належну аргументаційну, доказову базу. Тим паче, коли мова йде про таке явище як держава чи державне управління, яких щоразу, як і самих людей, прагнуть підвести під певні шаблони, загнати в “прокрустове ложе”.\nДосить побіжно зробити оцінку стану державного управління, пов’язаного з дефіцитом економічного, інформаційного суверенітету, аби переконатися, що національні особливості державного управління, як і науки “державне управління”, проявляються не через презентативність сильних інститутів державної влади, а через їх слабкість, через розмежування (майже розірваність) державних і національних інтересів. Що власне є свідченням задавненої хвороби, яку можна представити як сучасний неоколоніалізм.\nНапевно, ще одним із аргументів на користь ствердження неоколоніалізму в Україні і його активного поширення у всіх сферах буття українців буде відсутність (замовчування під різними приводами) національної, історичної, соціальної справедливості.\nЯк засвідчує історичний досвід, лише для тих країн, в яких позитивно вирішили національне питання, автоматично вирішується й низка інших (економічних, соціальних, гуманітарних, екологічних тощо) проблем. Що це означає для українців – вирішення національного питання? Насамперед це означає, щоб приблизно 80 відсотків українців в Україні були представлені у відповідних пропорціях на всіх посадових місцях у Верховній Раді, Кабінеті міністрів, судовій гілці влади тощо.\nЯкщо такого квотування не відбувається, то це означає що нехтуються усі принципи і права корінного народу. Ніхто не хоче бути українцем, бо його ніхто не призначає на керівні посади. У такій примітивній формі можна було б охарактеризувати кількісно-якісні процеси українського наповнення державотворення.\nЛише після реалізації такого принципу, принципу національної справедливості вирішуються питання історичної і соціальної справедливості.\nНаше державне управління, у кращому розмінні цього слова, – це система школярства і різноманітного плачу на всі політичні голоси. Український автономіст ХУІІІ століття князь О.Безбородько, коли говорив про Україну своїх часів, мав звичку повторювати: “Знаєте, чому Україна пропадає? Бо замість відважного козацтва, намножилось у нас всяке школярство. І тепер українець у полі не Вояк і вдома не Господар”1.\nДля підтвердження цього твердження досить подивитися на перманентні зміни в у владних структурах (Кабінет Міністрів України, Рада національної безпеки і оборони України) і перманентну незмінюваність курсу щодо неутвердження української нації в Україні. За державою, яка не може забезпечити нормальне функціонування власної нації, принаймні у відведених територіальних межах вже не згадуючи про українські розсипи по всьому світу, не має майбутнього, як і уряду, що не виробляє стратегії розвитку нації. Як правило, такий уряд і така держава реалізують чужу політичну волю, перетворюючись несвідомо (хочеться сподіватися) в інструмент інших (антиукраїнських) політичних сил і їхньої геополітичної доктрини та стратегії її реалізації.\nОстаннім часом термін “модернізація” став синонімом всього позитивного, що було й могло бути здійснене владою протягом останніх років. Відтак “криза” здебільшого виступає як елемент заперечення (призупинення) модернізації. І по-друге, розглядається як процес зміни, переорієнтації цінностей і ціннісних орієнтирів.\nЗдійснення модернізації, під якою на практиці розуміють елементарні зміни, які супроводжуються благими намірами покращити певний стан і особливо, життя людей через споживання, зробити суспільство “заможним”.\nТа все ж… Насправді ми маємо справу не з “модернізацією”, а з “мудернізацією” і відповідно з “мудаками”, які здійснюють ці процеси. Слово “муда” – одне з японських слів, яке означає втрати, відходи, тобто будь-яку діяльність, яка споживає ресурси, але не створює цінності.\nМодернізація держави і системи державного управління в сучасному баченні і виконанні – процес, який вважається позитивним, якщо він веде до “стабільності” і зростаючої затратності в окремих, силових структурах, у “приватизованому” олігархами економічному сегменті, з одного боку, та загальносуспільної втратності, з іншого і в цілому.\nДля чого потрібна модернізація, або ж для кого, кому вона служить як в теорії питання, так і в практичному руйнуванні (прискоренні, оновленні без потреби)?\nЗапитання риторичне. Відповідь може бути такою: імітація й імітатори.\nПовертаючись до проблеми збереження і витворення цінностей, слід сказати, що вони (цінності) постійно вступатимуть у конфлікт із “продирявленими міхами”, не триматимуться старих форм. Нова енергія сталих і новітніх цінностей порве старі форми.\nФілософи щоразу застерігають, нагадуючи практикуючим політикам про необхідність зміни форм для ефективного розвитку.\nВиходячи з цієї методологічної посилки, що маємо робити з державою: продовжувати процеси “вдосконалення”, “модернізації” чи спробувати перезавантажити її, оновивши основні інститути (Верховну Раду, Кабінет Міністрів, Адміністрацію Президента, судову владу тощо), змінивши акценти з централізації на децентралізацію, надавши таким чином можливість реалізуватися місцевому самоврядування, як це було за полково-сотенного устрою часів Гетьманату.\nПерезавантаження влади – це процеси деколонізації, кадрової люстрації, декриміналізації (корупція), антитоталітаризації, демократизації.\nПерезавантаження влади – це процес наповнення інститутів держави національними цінностями, українськими традиціями, українською історією, українською мовою, процес оптимізації (затрати/результати) державної політики, процес відповідності моральних цінностей і цілей держави.\nЧи відповідає Ідеалу нинішній стан суспільства і держави?\nЧи задоволені ми нинішнім станом самореалізації?\nЧи задоволені ми станом реалізації України як держави в сучасних геополітичних і геоекономічних координатах?\nМожна чути, що українцям потрібно зберегти українську державу, уникнути загроз українському суверенітету. То ж чи можемо втішатися “українським суверенітетом”, якщо останнього нема?\nдуховного, церковно-релігійного суверенітету.\nУкраїна, на жаль, так і не набула суб’єктності у сфері міжнародних відносин, залишаючись і надалі об’єктом активних експериментів. Ми маємо справу із Адміністрацією України. Так правильно слід називати цю владу, як владу, що поставлена, з огляду на ментальність і “законність”, виконувати державне управління.\nА це управління зводиться не до нарощування виробництва, а до контролю над функціями розподілу і перерозподілу виробленого не ними (а вкраденого ними через систему так званої приватизації) національного продукту.\nМи маємо справу із системним явищем фізичного, матеріального, морального, духовного винищення української нації. Системний неоколоніалізм, як “м’яка” (непомітна) форма, досить ефективно реалізується через систему фінансово-економічних, інституційно-організаційних, політико-ідеологічних механізмів, впроваджуючи (можливо й не свідомо?) стратегію Москви щодо України.\nВідтак, для боротьби із системним явищем потрібне системне бачення і відповідна система противаг, яку на сьогодні не здатна запропонувати нинішня Адміністрація України.\nУкраїна чекає на нову державу, на нову систему державного управління, і чим швидше Україна дочекається свого Вашингтона з “новим і праведним законом” (Тарас Шевченко), тим швидше для неї і українців розпочнеться новий цивілізаційний відлік.\nУ кожного українця, як самодостатньої особистості з оригінальним баченням і тлумаченням своєї ролі у цьому житті, своя під ногами стежка, яку він пройде своїми ногами. Головне, щоб ця стежка вела до наближення, освоєння, окультурення Ідеалу національної самостійності. Форми, методи, механізми, з допомогою яких буде пройдена ця стежка, мають значення, але не першочергове.\nДоречно влучними будуть слова Івана Франка: “Все, що йде поза рами нації, се або фарисейство людей, що інтернаціональними ідеалами раді би прикрити свої змагання до панування однієї нації над другою, або хоробливий сентименталізм фантастів, що раді би широкими “вселюдськими фразами покрити своє духовне відчуження від рідної нації”2.\n“…Національно-економічні питання самі собою, з залізною консеквенцією пруть усяку націю до виборювання для себе політичної самостійності, а в противнім разі розкривають перед нею неминучу перспективу економічного невільництва, за нидіння павперизації, культурного застою і упадку.”3\nНевирішеність питань, пов’язаних із соціо-гуманітарним та економічним конвентом національного розвитку України, спонукає до певної ревізії, переосмислення, оцінки того, що ми звикли озвучувати як “державний суверенітет”.\nХочеться нам цього, або ж не хочеться, але так чи інакше питання державного суверенітету пов’язане з повноцінністю змісту, суті самої нації, держави-нації, державної влади, державного управління, соборності земель і українців.\nТо ж чи має український народ українську націю?\nЧи ж можна назвати нинішню державу українською, поставивши в основу визначення принцип слугування, лідерства щодо українського народу?\n1 Безбородько Олександр Андрійович (14.ІІІ. 1747, Глухів — 17 ІУ. 1799) — козацький полковник, член Російської Академії, почесний член Академії Мистецтв, царський сенатор, світліший князь Російської імперії, канцлер уряду Катерини II, мав значний вплив на царя Павла І, добився відновлення Генерального суду і деяких інших установ Гетьманщини, скасованих за Катерини II.\n2 Франко І. Поза межами можливого. Повн.зібр.тв. у 50-ти тт., т.45, с.284.\n3 Там само, с.280.


Динамо взяло реванш у Шахтаря - ЗНАЙ ЮА\nДинамо взяло реванш у Шахтаря\nГероєм матчу став форвард Біло-синіх Дьємерсі Мбокані\n22 липня 2017, 21:37\nУ суботу, 22 липня, відбувся центральний матч першого кола української Прем'єр-ліги, в якому Шахтар в Харкові приймав Динамо.\nЗовсім недавно команди зустрічалися між собою в поєдинку за Суперкубок України, де Гірники відсвяткували заслужену перемогу. Матч в чемпіонаті мав показати, чи зміг тренерський штаб Динамо що-небудь придумати в короткі терміни, щоб зупинити атакуючий потенціал донецької команди.\nПоєдинок на ОСК Металіст краще почали гості: динамівці активно йшли в атаку і високо пресингували суперника в разі втрати м'яча на чужій половині поля. До 20-ї хвилини команда Олександра Хацкевича грала першим номером, після чого Шахтар поступово почав вирівнювати гру. Перший небезпечний момент біля воріт однієї з команд виник на 25-й хвилині, коли Бернард прорвався в штрафну Динамо і пробив, а Максим Коваль впевнено парирував цей удар.\nБлижче до свистка на перерву Шахтар почав тиснути і на 41-й хвилині мав хорошу можливість повести в рахунку. Ісмаїлі навісив з лівого флангу, Срна виграв верхову боротьбу у Гонсалеса, а Феррейра в дотик пробив. Добре, що Коваль опинився прямо на траєкторії удару, а то постріл у аргентинця вийшов дуже непоганим.\nАле, варто зазначити, що і Динамо кілька разів загрожувало воротам Андрія П'ятова в першому таймі. Кияни навіть двічі забили... Однак обидва рази зробили це з офсайду. Непоганий момент був у середині тайму у Гармаша, однак Денис забарився з ударом, перебуваючи у відмінній позиції перед воротам суперника. В цілому, було відчуття, що команди можуть "розкатати" нульову нічию і в другому таймі...\nОднак не минуло й хвилини після свистка арбітра на другий тайм, як кияни зуміли вийти вперед. Гармаш отримав передачу на правому фланзі атаки, після чого вирішив подати в штрафну на Мбокані, а африканський форвард красивим ударом головою вразив ворота Шахтаря. 1:0.\nТакий хід подій явно став несподіваним для гравців і тренерського штабу донецької команди. Гірники "прокинулися" і відразу ж спробували придавити опонента. Однак динамівці впевнено оборонялися і навіть були ближчими до того, щоб подвоїти рахунок. Відмінний шанс був у Дерліса Гонсалеса, гарматний постріл якого прийняла на себе поперечина. Шахтар через кілька хвилин відповів тим же - Тайсон прорвався через кількох гравців суперника і "пульнув" в каркас воріт.\nБлижче до кінця матчу підопічні Хацкевича трохи притиснулися до своїх воріт і стали потроху тягнути час. Шахтар тиснув, але ніяк не міг забити такий потрібний для команди гол. Моменти були у Марлоса, Тайсона, Феррейри, а за кілька хвилин до кінця зустрічі врятувати Помаранчево-чорних міг Дентіньо. Однак десь київську команду рятував Коваль, а десь гравцям Шахтаря просто не вистачало удачі.\nУ підсумку, Динамо втримало потрібний рахунок і здобути важливу перемогу. Кияни зуміли провести роботу над помилками після поразки тижневої давності і домогтися позитивного результату. Хацкевич придумав протидію атакуючої міці донецької команди, а Дьємерсі Мбокані нарешті зумів продемонструвати те, за що його колись купували в київський клуб. Хоча, може бути, що це просто нова виїзна форма виявилася фартовою...\nШахтар: П'ятов - Срна, Кривцов, Ракицький, Ісмаїлі - Алан Патрік (Бланко-Лещук, 86), Степаненко (Коваленко, 65) - Марлос, Бернард (Дентіньо, 78), Тайсон - Феррейра.\nДинамо: Коваль - Морозюк, Віда, Хачеріді, Кадар - Ярмоленко, Сидорчук, Шепелєв, Гонсалес (Циганков, 71) - Гармаш (Корзун, 80) - Мбокані (Бесєдін, 77).\nПопередження: Марлос - Гонсалес, Коваль, Хачеріді, Сидорчук, Корзун.\nНагадаємо, інформаційний портал Знай.Спорт повідомляв, що Сталь обіграла Чорноморець, а Верес зіграв внічию з Олександрією.\nВибори у Франції: опитування показало нищівну поразку Ле Пен


Кім Таїл — Вікіпедія\nКім Таїл (англ. Kim Thayil; 4 вересня 1960, Сієтл) - американський музикант, гітарист і композитор. Найбільш відомий як один із засновників американської групи Soundgarden в 1984—1997 і з 2010 року. Він має вчений ступінь з філософії.\nангл. Kim Thayil\n4 вересня 1960(1960-09-04) (60 років)\nВашингтонський університет і Rich East High Schoold\nНародився в Сієтлі, в сім'ї індуїстських іммігрантів. Він жив там до п'яти років, коли він переїхав до Forest Park штат Іллінойс 40 миль на північний захід від Чикаго. Він провів велику частину свого дитинства, хоча протягом певного періоду він також жив в Індії. Таїл виріс, слухаючи MC5, Dolls, Stooges i Velvet Underground, але все почалося з Kiss. Саме ця група, ще в середині 70-х стала одною з найпопулярніших рок-груп Америки. Alive Це був другий альбом, який я купив в моєму житті, і перше, що я зрозумів, що все могло б бути набагато голосніше і більш жорстокими, ніж The Beatles акцент був зроблений на обсяг і гармонії над гітарою, мелодії і лірики все, що я ніколи не чув сказав Марк Арм з Mudhoney. Його перша групу була створена ним у часи середньої школи Zippy and His Vast Army of Pinheads, грати свої власні пісні (написаної Таїлом, натхненний його захопленням панком) (в основному Sex Pistols і Ramones). Приблизно в той же час він купив гітару Guild S-100, яка з тих пір і досі супроводжувала його на сцені і в студії, і стала його візитною карткою.\nЗакінчив з Ямамото і Брюсом Павітом, альтернативні навчальні програми для Rich East High School в 1981 році. Він і Ямамото вирішив переїхати в Олімпія штат Вашингтон, щоб вчитися до Державного коледж Evergreen, але не міг знайти роботу, тому вони вирушили в Сієтл. Там Таїл вступив до Університет штату Вашингтон, де він тоді отримав ступінь у галузі Філософія і зароблені гроші, працюючи як DJ для KCMU.\nТаїл приземлився в Shemps. Команда заснована його другом з кімнати, Ямамото як басист після молодого барабанщика Кріса Корнелла приєднався до групи.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Кім_Таїл&oldid=28789538\nОстаннє редагування: 26 червня 2020, 20:08\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 20:08, 26 червня 2020.


Конгрес культури відкриється у Львові у вересні - ZAXID.NET\nКонгрес культури відкриється у Львові у вересні\nКультура — Катерина Сліпченко, 20:18, 18 серпня 2015 0 0\nУ Львові відбудеться «Фестиваль переселенців і львів'ян» ZAXID.NET\nУ вересні у Львові відбудеться V міжнародний фестиваль ArtMeetings ZAXID.NET\nУ Львові 3 вересня стартують мистецькі заходи програми Конгресу Східного партнерства.\nПротягом літа до участі у ІІІ Конгресі культури зголосилися понад 600 учасників з більш як 20-ти країн світу. Вперше цей міжнародний форум відбудеться у одній з країн Східного партнерства.\n26 серпня буде оголошно повну програму конгресу, а урочисте відкриття відбудеться 4 вересня у Львівського національного університету імені Івана Франка.\nСеред учасників дискусій та обговорень ІІІ Конгресу культури Східного Партнерства буде чимало митців, філософів та культурних менеджерів. Про культуру та кризу говоритимуть Аудроне Нугарайте, Єжи Онух, Джеймі Маккартні, Тамар Рабан, Міхаіл Гнєдовський, Адам Поморський, Рагнар Сііл, Френк Фуреді, Террі Санделл, Марат Гельман, Тіберій Сільваші, Мирослав Маринович, Вацлав Бєлоградський та багато інших. Детальна програма дискусійних панелей вже доступна на сайті українською, російською та англійською мовами.\nАртистичну програму Конгресу складають не менш визначні імена. Біля Оссолінеуму, на перетині вулиць Стефаника та Коперніка, височітиме унікальна «Градирня мистецтва» Роберта Кушміровського – інсталяція артефактів культури, збираних художником протягом 12 років.\nУ галереях «IconArt», «Дзиґа» та «Музей Ідей» демонструватимуть роботи проекту «Версія Українська» від Трієнале Молодих з Оронська. У підвалах Ратуші спільний українсько-німецький проект «Terra Cognita» (Львів – Мюнхен – Мостиська) розповість про те, як наново відкрити вже відомі місця.\nІнсталяція Влодка Кауфмана\nУ Львівському палаці мистецтв Конгрес культури збирає майданчик міських культурних проектів з України і не тільки. Відібрані на відкритому конкурсі, до експозиції потрапили 22 міста і 2 села, які привезуть на Конгрес свої арт-проекти та презентації.\nТут також відбудеться кілька важливих дискусій Конгресу, та концерт Trans-Fuzja від фестивалю Art Meetings, презентують свої проекти у Ярмарку добрих практик інтелектуальні партнери Конгресу. Також у просторі міста будуть представлені театральні, музичні та інші проекти.\nНайбільшими відкритими просторами для музики та спілкування стануть IQ сцена перед Університетом та сцена Фестивалю партнерства і проекту «Мистецтво толерантності» у внутрішньому дворику Ратуші. Тут виступлять Місько Барбара та «Ойра», «Акустік Квартет» та Ельвіра Сарахаліл, «Тельнюк: Сестри», Мар’яна Садовська з Марком Токарем та «Курбасами», Marinita, Кирило Стеценко, «Ensemble Nostri Temporis», Олеся Здоровецька, покажуть медіавиставу «il Caprese» та багато іншого. Щовечора глядачів чекає нічна кінопрограма від мистецької формації Wiz-Art.\nВодночас з Конгресом культури Східного партнерства у Львові триватиме також Фестиваль переселенців та львів’ян, покликаний познайомити містян з культурою кримських татар та жителів Сходу України. Основною локацією цього фестивалю стане вулиця Лесі Українки, а окремі події фестивалю відбуваються спільно з арт-програмою Конгресу.\nОсоблива традиція початку вересня – Дні мистецтва перфоманс у Львові. Вже увосьме відбудеться цей унікальний фестиваль, і з 2 до 6 вересня щодня триватимуть заняття Школи перфомансу та демонстрації перфомансів за участі учнів і викладачів Школи.