Малина Джоан Джі: характеристика сорту, агротехніка, зберігання, фото - Дачний Діапазон\nСучасні дослідження в галузі селекції дозволяють районувати ремонтантні види малини, які радують щільними ягодами і здоровими кущами. Основні проблеми цієї рослини — хворобливість і велика кількість шипів усунені в новому британському сорті Джоан Джі (Джоан Джей, Joan J, Джуманджі, Джон Джі).\nЦей вид малини виведений в 2008 році в Шотландії відомим селекціонером Дженнінг Дереком. Особливістю даного сорту є той факт, що він спеціально виводився для використання в невеликих дачних або фермерських господарствах. При отриманні Джоан Джі для схрещування використовувалися сорти малини Joan Squire і Terri-Louise. Зараз ця сортова культура є однією з найпродуктивніших не тільки в Європі, але і в Південній Америці.\nВажливо! З огляду на кількість і довжину пагонів, а також урожайність, необхідно подбати про підв’язування гілок, щоб уникнути їх травмування через велику масу ягід.\nДжоан Джі — ремонтантне рослина із середнім терміном дозрівання ягід і високою врожайністю. Плодоношення починається в середині червня і триває до перших заморозків. Кущ має середню висоту (близько 1-1,2 м), товсті стебла без шипів, з 4-5 гілками до 50 см завдовжки.\nЯгоди Joan J великі, темно-червоного кольору. Смак — яскраво виражений, десертний, солодкий, а м’якоть — м’ясиста, середньої щільності. За зовнішнім виглядом ягоди легко визначити її стиглість — якщо кінчик плоду світлий, жовтуватий або взагалі білий, значить знімати її з куща ще рано. А ось якщо плід придбав рівномірну темно-червоне забарвлення — пора збирати його в кошик. Протягом сезону плодоношення урожай з куща становить 5-7 кг.\nПеревагами даного сорту є наступні показники:\nлегкий з’їм ягід;\nхороша размножаемость і безпроблемне вирощування;\nЧи знаєте ви? В російських народних казках малина згадується набагато частіше, ніж будь-яка інша рослина.\nНедоліки у цій малини теж є:\nне всі ягоди встигають визріти в умовах холодного літа або в холодному кліматі;\nшвидке переспеваніе ягід;\nнеобхідність ретельної підв’язки куща.\nВисадка і догляд за представниками даного сорту мало чим відрізняється від опису інших потужних видів малини. Але тут, як і у будь-якого іншого рослини, є свої нюанси.\nЦікаво почитати Малина Карамелька: опис ремонтантної сорти, особливості вирощування, плодоносіння, врожайність, відгуки, фото\nВибирати саджанці слід, керуючись такими моментами:\nкущ середнього розміру — «переростки» будуть тягнутися ще вище, а «малюки» витратять багато сил для зростання, а не для наливання ягід;\nкоренева система — рівномірно розвинена, без заломів і обривів коренів;\nлистя — насиченого кольору, без пожовтіння;\nгілки — середньої довжини, без загущених і переломів.\nДілянка під посадку вибирається на сонячному місці на невеликому підвищенні або на рівнині. В такому випадку можна уникнути заболочування після рясних дощів або застою води від надмірного поливу. Бажано, щоб біля плантації не було стін, парканів чи посадок дерев, які можуть екранувати тепло і затримувати циркуляцію повітря.\nПосадку можна проводити грядками або в лунки в шаховому порядку. Грядки вигідніше тим, що обслуговування рослин набагато простіше — багато городники просто кладуть шланг для поливу в невелику траншею, де ростуть кущі. Лунки потрібно поливати «персонально», що може займати багато часу. Спосіб посадки грядками теж вимагає уваги — надлишок поливу негативно позначається на кореневій системі рослин.\nПри грядочной висадці саджанці розташовуються на відстані близько метра один від одного, так як Джоан Джі досить «лапаті» і займає багато місця. Ямковий посадка передбачає розміщення кущів на відстані «метр на метр», по діагоналі один від одного.\nВажливо! Для даного сорту посадка грядкою має величезну перевагу перед ямковий висадкою, так як це потужна рослина набагато зручніше підв’язувати до загальної шпалері, простягнутою вздовж кущів.\nПри будь-якому способі посадки необхідно підготувати грунт — перекопати з перегноєм, полити і після підсихання розпушити. При посадці кожен кущ потрібно полити 2-3 відрами води.\nНадалі необхідно поливати рослини протягом літа. У посушливі періоди полив проводиться регулярно — 2-3 рази в тиждень, з розрахунку 10-12 літрів під кожну рослину. У дощову пору поливати не потрібно, а ось рихлити ґрунт після утворення на її поверхні скоринки — обов’язково.\nпри перекопуванні грунту вноситься перегній — 4-5 кг на 1 м²;\nранньою весною — селітра або сечовина (40 г на 1 м²);\nвосени повторюють підгодівлю селітрою;\nраз на два роки кущі удобрюють суперфосфатом.\nХвороби і шкідники зазвичай «обходять стороною» Джоан Джі, так як цей сучасний сорт на генетичному рівні «запрограмований» від таких напастей. Якщо якісь комахи проявлять інтерес до культури (наприклад, попелиці), то можна обробити листя і стебла мильним раствором.В випадку більш агресивних нападок на кущ, необхідно обробити його інсектицидом — «Актара», «Каліпсо».\nОбрізати гілки слід або ранньою весною, до початку руху в них соків, або восени, коли рослина вже готове до зимівлі. Санітарна обрізка проводиться навесні — видаляються всохлі, хворобливі, зламані і загущающие кущ гілки. Восени ж проводиться видалення частини отплодоносивших пагонів для того, щоб рослина оновилося в наступному році.\nОбрізка проводиться гострим чистим секатором або садовим ножем. Місця обрізок можна обробити слабким розчином марганцівки.\nПісля осінньої обрізки рослини необхідно підготувати до холодного періоду року. З-під кущів віддаляються опале листя і гілки, земля пухка і поливається. Після цього можна внести органічні добрива і знову розпушити грунт.\nНа зиму прикореневій грунт мульчують соломою, тирсою, агротканини або кущі просто підгортають землею. Для боротьби з гризунами можна оточити плантацію дрібною сіткою або розкласти у підстав кущів хвойний лапник.\nЯгоди даного сорту легко знімаються з плодоніжки, мають щільну структуру і добре переносять транспортування. Збирати цю малину потрібно в певні терміни, не допускаючи перезрівання і осипання плодів. Стиглі ягоди укладають в дерев’яні або пластикові контейнери в кілька шарів. Багато ягід в ємності класти не варто, щоб під масою верхніх шарів НЕ давились нижні.\nМалина лёжкой не буває, тому навіть міцні ягоди довго не збережуться. 1-2 тижні в холодильнику або підвалі — це максимум, на що можна розраховувати. Так що через кілька днів після збору невикористану в їжу частину врожаю краще переробити.\nЧи знаєте ви? З точки зору ботаніки малина не є ягодою. Ця многокостянка складається з великої кількості з’єднаних між собою ягід з кісточкою.\nСорти малини сучасної селекції відмінно протистоять посухи, холодів, шкідників. Джоан Джі є саме таким видом цієї рослини. Незважаючи на недавню селекцію, ці міцні і врожайні кущі стабільно завойовують популярність і позитивні відгуки у російських дачників і фермерів.\nМалинаРемонтантна малина швейцарської селекції Зева (Zeva): опис і характеристики сорту, фото\nМалинаРемонтантна малина Ніжегородец - опис особливостей сорту, зовнішній вигляд, врожайність, фото, відгуки


14 жовтня – День українського козацтва. Свято відзначається в нашій країні з 1999 року.\nВійсько Сагайдачного на Дніпрі і на Чорному морі успішно використовувало швидкі вітрильні човни – козачі чайки, на яких вони допливали до Стамбула. Кількість козаків, які були готові воювати за Січ, наблизилося до 40 тисячам осіб.\nСуддя КС Росії визнав СРСР “незаконною державою”\nВажно (1 260)


Оновлену ялинку у Кропивницькому відкриє Святий Миколай і театр на ходулях — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nОпубліковано Вівторок, 21 листопада 2017, 09:18 . в Культура\nГоловну новорічну ялинку Кіровоградщини запалять 19 грудня, як і по всій країні.\nНа відкриття ялинки завітає Святий Миколай і Янгол, також Київський театр на ходулях.\nТакож містян чекає оновлена ялинка, нова гірлянда, 3D фігури та нова схема освітлення центральної площі.\nЗа словами начальника відділу культури і туризму Анни Назарець, від початку на нову ялинку планували витратити близько 700 тисяч гривень, але ті пропозиції, які подавали українські виробники не здались симпатичними, адже вони більше нагадували конуси.\nДмитро Тоток, керівник «Міськсвітло», розповів, що якість металевої конструкції перевірили, і вона може експлуатуватись ще 10 років, тому вирішили не міняти повністю конструкцію ялинки, а закупити лише нові штучні гілки на 308 тисяч гривень, а на залишок коштів – нову гірлянду.\nСеред різноманіття кольорів для ялинки обрали традиційний, зелений колір. Щоб вандали не зіпсували свято, міську ялинку будуть охороняти.\n- У нас на жаль ж така практика, коли кожен хто підходить хоче собі гілочку чи іграшку з новорічної ялинки. Попереджаємо, що на час свят, буде найнята професійна охорона і за вандалізм чекатиме, - зазначає Назарець.


Уряд затвердив план запобігання та протидії корупції - UATV\nУряд затвердив план запобігання та протидії корупції\nТакож передбачається розробка стратегії антикорупційних комунікацій на 2019 рік\nУряд затвердив план на 2018 рік з реалізації Стратегії комунікацій у сфері запобігання та протидії корупції.\nРозпорядження оприлюднено на Урядовому порталі.\nДокументом передбачено: затвердження стандартів публікації інформації щодо запобігання, виявлення та протидії корупції на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади; проведення регулярних медіа-заходів з антикорупційної тематики у державних органах; сприяння залученню громадськості для напрацювання механізмів вироблення рішення у сфері запобігання та протидії корупції; запровадження системи моніторингу та оцінки ефективності антикорупційних комунікацій; популяризація системи електронних послуг в Україні як таких, що зменшують корупційні ризики.\nТакож передбачається розробка та внесення на розгляд Кабінету міністрів проекту плану реалізації Стратегії антикорупційних комунікацій на 2019 рік і проведення заходів з поширення просвітницької інформації антикорупційного спрямування.


Інтернет-Магазин «Дюралайт» - вигідно і просто, зручно і доступно!\nЛюбителі віртуального шопінгу порадіють величезним можливостям і широкому асортименту нашого магазину. Ми створили максимально комфортні умови, щоб Вам було у нас цікаво і зручно здійснювати покупки. Наш інтернет-магазин «Дюралайт» - пропонує унікальний сервіс, який вигідно відрізняється від аналогічних ресурсів своєю доступністю і комфортними функціональними можливостями.\nКупувати в «Дюралайт» - це вигідно!\n«Дюралайт» пропонує найбільш вигідні умови придбання різноманітних побутових товарів електронної апаратури і різних аксесуарів. Тут Ви зможете знайти будь-які види виробів і продукції, які необхідні для домашнього використання або для бізнесу.\nМи працюємо безпосередньо з різними компаніями-виробниками і надаємо продукцію прямо від них. Завдяки цьому, наша компанія пропонує низькі ціни на широкий спектр різних видів товарів.\nКупувати в «Дюралайт» - це просто!\nЗручна система розширеного пошуку, якісна розбивка товарів за каталогами та підрозділами, комфортні екранні форми і відмінні можливості для ознайомлення з товарами надають нашим відвідувачам прекрасні можливості для віртуального шопінгу.\nКупувати в «Дюралайт» - це цікаво!\nНа сайті «Дюралайт» Ви зможете знайти товари наступних категорій:\nОригінальні подарунки та комп'ютерні аксесуари;\nпідсилювачі звуку і товари для саду та городу;\nIPTV приставки і медіаплеєри;\nмегафони і гучномовці;\nтовари для дому та ТВ-шоп;\nігрові приставки та караоке-системи;\nрупори та ліхтарі;\nблоки живлення і рекламні вивіски;\nавтовишіванкі і навушники;\nодяг, сумки та аксесуари.\nКупувати в «Дюралайт» - це зручно!\nМи прагнемо зробити все, щоб в нашому магазині Вам було максимально комфортно і зручно здійснювати покупки. Кожна позиція товарів, пропонованих в каталогах, забезпечується якісною фотографією, а також докладно описом. Для всіх пропонованих електронних виробів і приладів додаються детальні технічні характеристики, які дозволять оцінити можливості апаратури.\nКупувати в «Дюралайт» - це доступно!\nМи пропонуємо гнучку систему оплати покупок. Кожен придбаний товар може бути оплачений будь-яким зручним способом: післяплатою, банківським перерахуванням або ж через системи електронних платежів. Доставка всієї продукції в будь-яку точку України здійснюється за допомогою надійних кур'єрських служб.\nВам залишається тільки вибрати товар - все інше ми зробимо самі!


ОФІС TEREKH.GROUP - номіновано на премію\nПроект нашого офісу від студії "SHOVK" номіновано на премію ArchDaily Building of the year awards 2022! Бажаємо удачі талановитим архітекторам та голосуємо!\n«Вибір споживача 2021»\nTEREKH.GROUP - «Вибір споживача 2021»\n"Ми дякуємо за визнання нашої праці та продовжуємо свій розвиток в інтересах комфортного міста та задоволених партнерів"\nЗа результатами фінансово-економічної оцінки ТОВ "СІРА РЕЧОВИНА" включена в Реєстр «Кращих постачальників товарів та послуг» та представлена до Національної програми «ВИБІР СПОЖИВАЧА 2021». Експертний аналіз проведено серед 361 підприємств галузі, реєстр включає 3% пріоритетних та рекомендованих компаній.\nЩорічна номінація «Вибір споживача» вже не перший рік видається організаціям, що впроваджують новітні методи ведення підприємницької діяльності, стабільно виготовляють продукцію на високому рівні, надають послуги та мають бездоганну ділову репутацію. Всеукраїнський галузево-аналітичний центр за результатами фінансово-економічного та юридичного аналізу проводить програму з визначення лідерів ринку серед учасників Реєстру кращих постачальників товарів та послуг. До нього можуть увійти організації різної форми власності, що пройшли всі етапи аналітики: чистий дохід, баланс, оборотні активи, дебіторська заборгованість на кінець звітного року; Фінансово-економічний аналіз згідно з офіційною звітністю, що подавало підприємство за попередній період; Репутаційний та юридичний аналіз, під час якого перевіряються виконані та відкриті угоди, відкриті та закриті судові справи, відкриті реєстри та відгуки споживачів.\nНові серійні моделі!\nПропозиція діє до 25.02.2022\nBALD is new black!\nДо нового будівельного сезону готуємо анонс декількох нових серій вуличних меблів у різних цінових категоріях\nСеред них — масивні лави та шезлонги серії BALD. Лави виконані з масивного термодубу січення 100х200мм та важкої металевої основи. Для отримання спеціальних умов для передзамовлення, залиште будь ласка свої контакти.\nНовий проект на Печерську\nблагоустрій внутрішнього двору ЖК "DELMAR".\nВ основу проекту лягли лави-клумби серії TART\nКінець - це новий початок!\nпосилання на проект Громадського Бюджету\nЗона відпочинку у сквері Вітряні Гори\nЗавершено роботи по влаштуванню вуличних меблів згідно Громадського Бюджету №618 у сквері на Вітряних Горах


Вчені вважають повномасштабну війну між Україною і Росією дуже вірогідною\n6 грудня 2018, четвер, 15:31 | Джерело: https://unian.ua/\nВчені зауважують, що українсько-російський конфлікт має надто багато вимірів, і зазвичай такі суперечки призводили до повноцінних війн між сусідніми країнами.\nВчені вважають, що ризик початку масштабної війни між Україною і Росією залишиться високим / фото facebook.com/theministryofdefence.ua\nРосія веде війну проти України на суходолі вже кілька років. Але нещодавно між ними сталася перша сутичка в морі. Наскільки вірогідно, що сутичка у Керченській протоці переросте в щось більш масштабне?\nМорські суперечки відіграють важливу роль у світовій політиці. Китайські морські конфлікти з сусідами за низку островів і рифів стали причиною десятків мілітаризованих сутичок з 1991 року. Конфронтація в Керченській протоці між Росією і Україною 25 листопада, а також запровадження Києвом обмеженого воєнного стану, викликає схожі занепокоєння через вірогідність ескалації ситуації до війни.\nВ російсько-українських відносинах на кін поставлено кілька дипломатичних проблем. І правильне розуміння конфлікту може допомогти при оцінці ризиків, пише на сторінках Washington post професор політології Університету Айови Сара МакЛафлін Мітчелл.\nВона зауважує, що морські диспути, пов’язані з територіальними конфліктами і питаннями ідентичності, становлять більшу загрозу для початку війни. Свої висновки автор пояснює 20-річним досвідом роботи в рамках проекту з вивчення причин війни (ICOW), зокрема, суперечок через острови і лінії кордонів, морські території, прикордонні ріки і проблеми ідентичності. Вчені, які вивчали дипломатичні причини криз і війн, виявили, що найчастіше країни воюють за територію. Однак, в поле зору зазвичай не потрапляли випадки, коли дипломатичний конфлікт починався, але мілітаризації не виникало. На такий тип криз припадає більше половини всіх прикордонних диспутів.\nПроект ICOW помітив ці успішні випадки мирної дипломатії, виявивши потенційні ситуації, в яких країни можуть не погоджуватися у певних питаннях, а потім використовують ЗМІ й історичні джерела для кодування цих випадків. Дві країни, які мають великий спільний кордон, спільний морський простір чи етнічну групу, як наприклад Україна і Росія, часто стають парою країн, які можуть мати проблеми у відносинах.\nВикористовуючи цей підхід, дослідникам вдалося виявити 843 територіальні посягання між парами країн у період з 1816 до 2001 року, а також 270 морських і 143 річкових суперечок (між 1900 і 2001 роками). Також вчені виявили 157 конфліктів ідентичності між сусідніми країнами після 1946 року. Російська спроба впливати на етнічних росіян в Україні підпадає під цю категорію.\nДослідники виявили, що небезпечні посягання все частіше виникають в морі, а не на суходолі. Анексія Криму армією Росії – це цікавий випадок з багатьох точок зору. Це перше успішне загарбання територій з 1970-х років, яке відбулося в еру скорочення територіальних суперечок. Норми територіальної цілісності зміцнилися, а країни перейшли від конфліктів за суходіл в морський простір і сферу ідентичності. Приміром, за межами Криму Росія не використала стратегію силового захоплення території для того, щоб нібито підтримати етнічних росіян, які живуть в Україні. Натомість вона влаштувала сепаратистський конфлікт на українському сході. Однак, після завершення Другої світової війни країни все частіше вступали в сутички за морський простір. Російська атака проти українських кораблів у Керченській протоці ілюструє те, як невирішені суперечки за акваторію підвищують ризики для появи конфліктів ідентичності і територіальних претензій. Все це може призвести до застосування насильства.\nАвтор зауважує, що сутичка в Керченській протоці особливо небезпечна, тому що вона має дуже багато вимірів. І в ній йдеться не лише про морський простір. Між Україною і Росією триває дипломатичний конфлікт з великої кількості питань. Приміром, Київ добивається від Москви демаркації морського кордону в Азовському морі з 1993 року. Чотири роки українська сторона зіштовхнулася з проблемою російської окупації Криму. Крім того, у конфлікті між країнами є й етнічний елемент, тому що Кремль заявляє, що він захищає етнічних росіян в Україні. І ці посягання озвучуються з 1991 року.\nДослідники ICOW виявили, що конфлікти, які містять так багато проблем, дуже часто переходять у воєнну стадію. Хоч Київ і Москва провели демаркацію кордону на суходолі, невирішене питання Азовського моря і Керченської протоки підживлювало територіальні і етнічні посягання. Ризик спалаху війни також високий через те, що морська суперечка між країнами тепер тісно пов’язана ще й посяганнями на суходолі, зокрема в Криму. Страх Росії перед збільшенням присутності НАТО в Чорноморському регіоні посилив її бажання окупувати територію українського півострова.\nАвтор зауважує, що деякі фактори можуть підштовхнути Росію і Україну до мирного вирішення конфлікту. Зокрема, цьому сприяє підтримка України з боку НАТО і країн Євросоюзу. Однак, дослідження ICOW демонструє, що ризик спалаху війни в регіоні лигається високим.\nУ Харкові фанати Путіна влаштували криваву бійню з ультрас: фото\nУ 'Слугу народу' пробрався регіонал-антимайдановець - ЗМІ\n'С чистого листа': Газпром предложил Нафтогазу новый план сотрудничества\nЦерква УПЦ МП на Черкащині зливає нечистоти під пам''ятник полеглим воїнам 93-ї бригади. ВIДЕО\nКатастрофа MH17 на Донбасі: журналісти назвали нових підозрюваних\nЗахоплення інформпростору не менш небезпечне, ніж окупація Донбасу і Криму, - Парубій про купівлю телеканалів представниками проросійських сил\n700 службових автомобілів, розбитих у перші роки роботи патрульної поліції, чекають ремонту, - Жуков\nЗа підсудністю в Антикорупційний суд можуть передати 3,5 тис. справ, це нереально для розгляду, - суддя ВАКС Галабала\nУ Суботові науковці знайшли склеп, який може бути усипальницею Богдана Хмельницького\nТерористи спеціально подовжують процедуру виїзду з окупованих територій, - штаб ООС\nЗеленський обговорив із президентом Німеччини Штайнмаєром звільнення українських моряків. ФОТОрепортаж\nЦВК відмовилася внести Єфремова у список 'Опозиційного блоку'\nУ морях і річках України зеленіє вода: екологи забили на сполох\nОкупанти з гранатомета обстріляли цивільну інфраструктуру в Новолуганську, - українська сторона СЦКК.\nНа Донеччині відбувся фінал змагань на найкращий бойовий розрахунок зенітників ЗУ-23-2 Сил ООС. ФОТОрепортаж\nНа Одещині люди перекрили трасу, щоб припинити рух фур через село. Бояться, що від вібрацій будинки підуть під катакомби\nПочему им плевать на своих пленных и свои потери?\nВід початку доби ворог п''ять разів порушив режим припинення вогню, втрат немає, - прес-центр ОС. ВИДЕО\nУздовж кордону з Україною, в ОРДЛО й окупованому Криму розміщуються близько 82 тисяч військовослужбовців РФ, - Міноборони. ВIДЕО\nОпухають очі, душить кашель: у Криму сталася нова катастрофа\nВетерани АТО та волонтери Чернігівщини висунули у депутати відомого правозахисника\nНБУ скасовує обов'язковий продаж валютної виручки експортерами\n'Перетворюють Крим на концтабір': Порошенко закликав посилити тиск на Росію\nУ Оманській затоці атакували танкери: в США показали нові фото інциденту\nКримський міст: стало відомо, як озолотять друга Путіна\nОдин из крупнейших банков РФ будут от дефолта спасать за счет бюджетников.\nМІНОБОРОНИ ОАЕ ЗАЦІКАВИЛОСЯ БЕЗПІЛОТНИКАМИ ДП «АНТОНОВ»\nНа престижному авіасалоні в Парижі показали нову українську ракету-носій\nУ МОН повідомили, хто може вступити до вишів лише за результатами співбесіди та іспитів


7.4. Типологія особливостей управління сільськогосподарським і несільськогосподарським землекористуванням - Бібліотека BukLib.net\nГоловна Аграрні Управління земельними ресурсами 7. ОСОБЛИВОСТІ УПРАВЛІННЯ ЗЕМЕЛЬНИМИ РЕСУРСАМИ РІЗНОГО ЦІЛЬОВОГО ПРИЗНАЧЕННЯ 7.4. Типологія особливостей управління сільськогосподарським і несільськогосподарським землекористуванням\n7.4. Типологія особливостей управління сільськогосподарським і несільськогосподарським землекористуванням\nУ ст. 14 Конституції України закріплено: «земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави».\nЗемля не є результатом людської праці, а продуктом самої природи. У зв’язку з цим заслуговує на увагу думка про те, що саме цей факт відрізняє землю від інших об’єктів права власності, створених працею людини, його виробничою діяльністю.\nБезпосереднім об’єктом права приватної власності на землі сільськогосподарського призначення виступає певна територія, що є просторовою сферою діяльності земельного власника, на якій він може займатися виробництвом сільськогосподарської продукції й зведенням будинків, споруд та інших виробничих об’єктів, необхідних для обслуговування основної діяльності. Таким чином, для земель сільськогосподарського призначення характерне використання їх не тільки як засобу виробництва (вирощування сільськогосподарської продукції), що є притаманною рисою цієї категорії земель, а і як просторово-операційного базису, що властиво всім категоріям.'\nЗемельний кодекс України вживає як термін «земля», так і термін «земельна ділянка», хоча визначення дається тільки другому.\nЗемельний кодекс України в ст. 79 дає визначення земельної ділянки як частини поверхні землі, що має фіксовану межу, площу, місце розташування, певними щодо нього правами.\nНеобхідно вказати на специфічні ознаки земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які характеризують їх як об’єкт земельних відносин: обмеженість площі земель, локалізація земель за місцем розташування, вони є нерухомим об’єктом, виступають основним способом виробництва в сільському господарстві.\nТаким чином, у приватній власності можуть перебувати тільки індивіду- ально-визначені, виділені в натурі на місцевості земельні ділянки, які мають точні межі й розрізняються за цільовим призначенням. Тобто правовий режим земельної ділянки включає цільове призначення, дозволене використання й зареєстроване у встановленому порядку право власності (або інше право в інших випадках) на цю земельну ділянку.\nЗемельна ділянка як об’єкт права приватної власності має свою специфіку і містить у собі кілька важливих елементів. Насамперед, це Грунтовий покрив, що відіграє важливу роль щодо віднесення землі до відповідної категорії. Але, крім цього, важливо й включення іноді інших об’єктів природи, що перебувають на цій ділянці: ліс, водні об’єкти і т. д.\nБудь-яка діяльність власника на своїй земельній ділянці здійснюється в певному просторі: повітряному або підземному. Усі ці моменти враховує Земельний кодекс. Так, в одних випадках право приватної власності законодавство поширює не тільки на землю, а й у межах земельної ділянки на поверхневий (грунтовий) шар, а також на водні об’єкти, ліси й багаторічні насадження, які на ній розміщені (п. 2 ст. 79 Земельного кодексу України), в інші - визначається порядок використання таких об’єктів природи власником земельної ділянки (п. 2 ст. 56, п. 2 ст. 59 ЗК). Крім того, законодавець закріплює так зване право власника земельної ділянки на простір, що перебуває над і під поверхнею земельної ділянки на висоті й глибині, необхідних для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд (п. 3 ст. 79 ЗК).\nУ новому Цивільному кодексі України земельні ділянки визначені видом нерухомого майна. Згідно зі ст. 182 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) належать земельні ділянки й усе, що розташовано на них і нерозривно пов’язане з ними, тобто об’єкти, переміщення яких без співрозмірного збитку для їхнього призначення неможливе. Таке визначення не вважається новим в історії права. Воно мало місце в дореволюційному цивільному законодавстві, має місце у Цивільному кодексі. Класичним у цьому відношенні є Німецьке цивільне законодавство, де під нерухомістю розуміється земельна ділянка з такими складовими частинами, які: не можуть бути відділені без їхнього руйнування або зміни їхньої суті; жорстко пов’язані із земельною ділянкою, зокрема, будинки та інші речі, пов’язані із землею. Речі, які були пов’язані із земельною ділянкою чи будинком тимчасово - не є складовою частиною нерухомості.\nЗемельні ділянки й права на них, а також тісно пов’язані із земельними ділянками об’єкти (грунт, замкнуті водойми, ліс, багаторічні насадження, будівлі, споруди та ін.), переміщення яких без співрозмірних збитків їхньому призначенню неможливе, перебувають в обігу неподільно, якщо інше не передбачено законом.\nВиходячи із принципів цивільного законодавства, земельна ділянка може бути подільною і неподільною. Подільною можна визнати земельну ділянку, яка без зміни її цільового призначення й дозволеного використання може бути розділена на частини, кожна з яких після поділу може утворити самостійну ділянку, що підлягає державній реєстрації. Неподільною визначено земельну ділянку, яка за своїм цільовим і господарським призначенням й дозволеним використанням не може бути розділеною на самостійні земельні ділянки.\nТаким чином, земельною ділянкою, як об’єктом права власності повинна визнаватися не будь-яка ділянка земної поверхні, а індивідуально відособлена відповідно до певної групи ознак. Межі земельної ділянки фіксують на планах (кресленнях) і виносять у натуру. Площа земельної ділянки визначається після виносу межі в натуру. Цим і визначається специфіка управління.\nВідповідно до Земельного кодексу України об’єктами права приватної власності на землю виступають земельні ділянки для ведення фермерського господарства (ст. 31), особистого селянського господарства (ст. 33), садівництва (ст. 35). Крім того, згідно з п. 3 ст. 22 ЗК землі сільськогосподарського призначення передають у власність громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Основним суб’єктом товарного сільськогосподарського виробництва з правом приватної власності на землю є фермерське господарство, але в цій статті йдеться про надання землі не селянському господарству, а громадянам для здійснення господарської діяльності з метою товарного виробництва (іншими словами, підприємницької діяльності в сфері сільськогосподарського виробництва). Однак у земельному законодавстві не визначені умови й порядок передачі земельних ділянок громадянам, ні розміри земельних ділянок для цілей підприємництва.\nЗгідно зі ст. 22 ЗК землями сільськогосподарського призначення є землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної й навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури або призначені для цих цілей. Чинне земельне законодавство, як і раніше, базується на пріоритеті розвитку правового регулювання земель сільськогосподарського призначення. І це справедливо, з огляду на кількість і якість цих земель. Таким чином, землі сільськогосподарського призначення на сьогоднішній день є основною категорією земельного фонду України, що задіяна проведенням земельної реформи.\nДо земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), тобто з певним господарським використанням; несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісосмуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісового фонду, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо).\nВиходячи з наведеного вище поняття, можна визначити дві основні правові ознаки земель сільськогосподарського призначення - надання для потреб сільського господарства й призначення для використання в сфері сільськогосподарського виробництва.\nЗемля в сільськогосподарському виробництві є незамінним чинником у силу ряду особливостей, серед яких найчастіше виділяють: обмеженість (незмінність кількості), непереміщуваність, невідновність, практична невичерпність продуктивної сили.\nЗемлі сільськогосподарського призначення не випадково займають пріоритетне місце серед виділених у законодавстві дев’яти категорій земельного фонду. На відміну від інших категорій земель, використовуваних в основному як просторово-операційний базис, землі сільськогосподарського призначення виступають як основний засіб виробництва продуктів харчування, кормів для тварин і сировини для різних галузей промисловості. Цей факт є головною особливістю зазначеної категорії земель, для якої встановлений особливий правовий режим, що характеризується таким використанням земель сільськогосподарського призначення, при якому забезпечується охорона земель, підвищення родючості Грунтів, недопущення виведення таких земель із сільськогосподарського обороту.\nЗемлі сільськогосподарського призначення як об’єкт правового режиму мають потрійну правову характеристику:\n• загальний об’єкт (частина земельного фонду), на який поширюється загальний правовий режим використання земель;\n• родовий об’єкт (категорія земельною фонду), на який поширюються правила особливого правового режиму, призначені для земель сільськогосподарського призначення;\n• безпосередній об’єкт (як сільськогосподарське угіддя), на який поширюється дія норм земельного, фінансового, господарського та інших галузей права.\nДля земель сільськогосподарського призначення важливим є їхня ґрунтова характеристика, оскільки значну частину земної поверхні займають Грунти. Тому земля відіграє особливу роль у сільськогосподарському виробництві. Її використання в цій сфері - основне використання Грунту як об’єкта. Поняття Грунту як верхнього шару земної кори дається в агрономічній науці. Ґрунти - це поверхневий пухкий шар землі, що видозмінився й продовжує постійно змінюватися під впливом біологічних і атмосферних факторів, а також цілеспрямованої діяльності людини. В енциклопедичному словнику визначається, що «Грунт - це природне утворення, що складається з генетично пов’язаних горизонтів, що формуються в результаті перетворення поверхневих шарів і атмосфери під впливом води, повітря й живих організмів; має родючість».\nРодючість властива тільки землям сільськогосподарського призначення. У цьому значенні земля й Грунт поняття ідентичні. Різниця полягає в тому, що земля є більш загальним поняттям, а Грунт пов’язують з конкретним уявленням про якість землі й здатністю її використання в сільському господарстві.\nПодання про ґрунти як специфічні природні і господарські об’єкти не знайшло свого відображення в Конституції. Пропонують визначення ґрунту як самостійного об’єкта екологічних правовідносин з властивою йому родючістю, що є основним і незамінним способом виробництва сільськогосподарської продукції.\nЗемлі сільськогосподарського призначення регулюються земельним законодавством як єдиний об’єкт, що означає:\n- не всякі землі підлягають сільськогосподарському використанню, а лише придатні для цих цілей;\n- не всякі придатні для сільськогосподарських потреб землі можуть використовуватися як землі сільськогосподарського призначення.\nТак, у заповідних зонах не може здійснюватись товарна сільськогосподарська діяльність.\nПравове поняття земель сільськогосподарського призначення включає характеристику їхньої юридичної структури або складу. Традиційно прийнято вважати, що в сільському господарстві земля функціонує у двох якостях: як територіальна умова і як основний засіб виробництва. У зв’язку із цим землі сільськогосподарського призначення згідно з юридично закріпленими методами використання розподіляються на два головних види.\nПо-перше, це земельні площі, які відповідно до природних властивостей, розташування і господарських потреб використовуються для посівів сільськогосподарських культур і слугують засобом виробництва в рослинництві.\nПо-друге, це землі, які є тільки територіальним базисом і необхідні для організації сільськогосподарського виробництва й пов’язаних з ним видів діяльності. У цьому випадку мова йде про земельні площі, які не призначені для вирощування рослин, отже, вони є несільськогосподарськими угіддями, що обслуговують сільськогосподарське виробництво.\nІснує також класифікація, згідно з якою до складу земель сільськогосподарського призначення віднесено:\n1) Угіддя - земельні ділянки з певним господарським використанням (тобто ті, що використовуються в сільському господарстві як головний засіб виробництва): рілля, пасовища, луки, сіножаті, земельні ділянки, зайняті багаторічними насадженнями. Ці земельні ділянки являють собою найціннішу частину сільськогосподарських земель.\nПлощі, зайняті сільськогосподарськими об’єктами: фермами, під’їзними шляхами, полезахисними насадженнями, землями тимчасової консервації і т. д. На цих земельних ділянках розташовуються об’єкти, необхідні для ведення виробництва аграрними підприємствами й організаціями, селянськими та фермерськими господарствами.\n2) Неугіддя - яри, балки, болота, на яких необхідно проводити окультурення земельних ділянок з метою залучення їх до складу продуктивних земель.\nНайбільш характерними відмінностями, які повинні застосовуватися при типології земель сільськогосподарського і несільськогосподарського призначення - це їхні споживчі властивості.\nЗа споживчими властивостями землі сільськогосподарського призначення ділять на:\n- сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);\n- несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги, землі під госпдворами).\nЗемлі несільськогосподарського призначення це:\n1. Землі житлової та громадської забудови в межах населених пунктів діляться на:\n• ділянки під житловими будинками;\n• ділянки під громадськими будівлями та спорудами - об’єктами загального користування;\n• ділянки під вулицями, площами, скверами тощо.\n2. Землі природно-заповідного фонду та іншого природо-охоронного призначення ділять на:\n• природні заповідники;\n• національні природні парки;\n• біосферні заповідники;\n• регіональні ландшафтні парки;\n• пам’ятки природи;\n• заповідні урочища;\n• ботанічні сади;\n• дендрологічні парки;\n• зоологічні парки;\n• парки - пам’ятки садово-паркового мистецтва;\n• водно-болотні угіддя;\n• природні об’єкти, що мають особливу наукову цінність.\n3. Землі лісового фонду:\n• укриті лісовою рослинністю;\n• не вкриті лісовою рослинністю, надані для потреб лісового господарства.\n4. Землі водного Фонду:\n• моря, річки, озера, водосховища, болота, острова;\n• прибережні захисні смуги;\n• гідротехнічні споруди;\n• берегові смуги.\n5. Землі промисловості, траспорту, зв’язку, енергетики, оборони та іншого призначення.\nЦільове призначення земель - це встановлені законодавством порядок, умови, межа експлуатації (використання) земель для конкретних цілей відповідно до категорій земель. Правильним буде визначати цільове призначення конкретної земельної ділянки як встановлену компетентним органом при наданні ділянки межу експлуатації (використання) земельної ділянки для конкретного призначення відповідно до правового режиму відповідної категорії земель.\nПоряд із цільовим призначенням земельної ділянки іншою найважливішою рисою можна назвати його дозволене використання. Змістом дозволеного використання земельної ділянки є його використання з урахуванням цільового призначення, установлених обмежень і обтяжень.\nДозволене використання земельної ділянки визначають на основі зонування земель, містобудівної й землевпорядної документації. Воно містить вимоги до:\nа) способів використання земельної ділянки й забороні тих з них, які ведуть до деградації земель і зниженню родючості грунтів або погіршенню навколишнього природного середовища;\nб) щільності, глибині, висоті й архітектурній виразності забудови відповідно до містобудівної документації й будівельних норм і правил;\nв) розміщенню соціально-культурних, комунально-побутових, промислових і інших будинків, будівель та споруд у межах відповідної зони або земельної ділянки;\nг) видів користування, що негативно впливають на здоров’я людини або пов’язані з підвищеною для нього небезпекою;\nд) граничнодопустимих норм навантаження на навколишнє природне середовище;\nе) збереженню зелених насаджень;\nж) іншим вимогам, встановлених законами й іншими нормативно-правовими актами держави, а також нормативно-правовими актами органів місцевого державного управління й органів місцевого самоврядування.\nДозволене використання земельної ділянки визначають органи місцевого державного управління й органи місцевого самоврядування при зонуванні земель, а також при наданні конкретних земельних ділянок і вказують у документах, що засвідчують права на землю, а також документах державного земельного кадастру й державної реєстрації. При цьому самовільна зміна дозволеного використання земельної ділянки не повинна допускатися.\nАналіз вимог, що включають у зміст дозволеного використання земельної ділянки, дозволяє дійти висновку, що вони найменшою мірою належать до регулювання земельних відносин. Зазначені вимоги є частиною інших галузей законодавства, у складі яких вони більш докладно регламентуються. Наприклад, земельним правом не регулюються вимоги до граничноприпус- тимих норм навантаження на навколишнє природне середовище. Ця проблема детально розробляється в рамках екологічного законодавства. При встановленні розмірів земельних ділянок, наданих громадянам у власність органами влади, враховуються природно-економічні, екологічні й соціальні умови на основі рекомендацій науково-дослідних установ про природно-сільськогосподарське районування земель і нормування земель.


Напівкомбінезони для промисловості (спецодяг) оптом та в роздріб - купити в Києві, Запоріжжі, Дніпрі | Інтернет-магазин ProStil\nНапівкомбінезони для промисловості (спецодяг)\n580 грн. Товар в наявності\nЩо необхідно враховувати при моделюванні напівкомбінезонів\nНапівкомбінезони для працівників промисловості шиються з натуральних і змішаних тканин. Вибір матеріалів обумовлений специфічними особливостями виробничих процесів і експлуатації. Сумішеві тканини, що складаються з бавовни і поліестеру, забезпечують підвищену стійкість до витирання та прання. Напівкомбінезони, виготовлені з цих матеріалів, легкі, але міцні та надійні. Бавовняні тканини покращують паропроникність і вентильованість одягу. Залежно від специфіки підприємства і вимог з охорони праці, перевага віддається тим матеріалам, які забезпечать максимальний захист від шкідливих впливів і комфортні умови під час напруженої роботи.\nДержстандартом встановлені технічні вимоги до проектування спецодягу для промислових підприємств. Крій таких виробів повинен бути вільним, щоб ніщо не заважало рухатися в небезпечних зонах. Напівкомбінезони для промисловості мають дві прорізних або накладних кишені в поєднанні з кишенею на грудях. З'єднання спинки з нагрудником передбачає можливість регулювання по довжині. До додаткових вимог належить нанесення світловідбивних смуг на сигнальні варіанти спецодягу.\nКомплексні поставки професійного одягу\nПри виборі спецодягу рекомендуємо замовити індивідуальний пошив, врахувавши вимоги для створення безпечної праці. Адже саме наявність якісною спецодягом допомогає істотно знизити рівень травматизму і профзахворювань. А напівкомбінезони з успіхом застосовуються в найрізноманітніших сферах виробництва, при веденні різних технологічних операцій, пов'язаних з можливістю механічних пошкоджень і промислових забруднень.\nІнтернет-магазин ProStil здійснює якісне пошиття спецодягу, затвердженого діючими нормативними актами в сфері охорони праці. Стандартні вироби виготовляються відповідно до технічних вимог ДСТУ. Наші напівкомбінезони гарно поєднується з іншими елементами захисту, такими, як куртки, халати, фартухи і нарукавники. Ми пропонуємо товари зі складу підприємства, або пошив спецодягу за індивідуальним замовленням за найбільш прийнятними цінами.\nЗвертайтеся, і ми забезпечимо комплексні поставки професійного одягу для промисловості.


КЗ " Дитяча бібліотека"Хмільницької міської ради: травня 2012\nКАЗКИ МИХАЙЛА СТЕЛЬМАХА - ДІТЯМ\nПрацівниками нашої бібліотеки проведено ряд заходів, присвячених 100-літтю від дня народження М.Стельмаха. Для маленьких читачів прихід в бібліотеку особливе свято. у нас вони можуть проявити усі свої таланти. От і сьогодні учні 3-б класу ЗОШ №2 не просто слухачі, а й активні учасники заходу. Діти ознайомилися із казками Михайла Панасовича про веселі пригоди мешканців лісового царства,\nобговорили казку "Непослушно Довгі Вушка і Дзвіночок", ознайомились із переглядом літератури "Сам землю подільську прочитав, щоб розказати світу".\nОпубліковано КЗ " Дитяча бібліотека"Хмільницької міської ради о 15:12 Немає коментарів:\n"День матері - це мить, це - вічність, це - свято" - таку назву мала літературно - музична композиція, присвячена Дню матері, яку провели працівники райбібліотеки для дітей з читачами 4-х класів.\nЛейтмотивом свята була любов матері до дітей, адже мама є найріднішою у світі людиною. Своїй мамі Вірі дякували діти сім'ї Шурман за любов, ласку, доброту, увагу, дякували за те, що їх, 5-ох дітей - Марину, Олену, Ганусю,Настю і Марійку, зростила, привила любов до праці, дякували за турботу та ласку. На святі звучали пісні для мами, а мама читала дітям свої вірші , які приходять до неї в години натхнення і відпочинку.\nПо закінченні свята присутні із захопленням і великою цікавістю ознайомилися з переглядом літератури: "Вклонімось мамі до землі".\nСтельмахові гуси - лебеді летять\n11 травня в райбібліотеці для дітей відбулася призентація книжкової виставки\n"Стельмахові гуси - лебеді летять", присвячена 100-літтю від дня народження М. Стельмаха.\nЗ великою увагою і цікавістю учні 5-6 класів ознайомились з творчістю нашого видатного земляка, письменника, автора творів для дітей, поетичних збірок.\nВиставка користується особливою популярністю серед дітей середнього і старшого шкільного віку.\nОпубліковано КЗ " Дитяча бібліотека"Хмільницької міської ради о 17:43 Немає коментарів:\nДо 67-ої річниці Великої Перемоги працівники райбібліотеки для дітей разом із учнями 8-9 кл. ЗОШ №3. провели годину Мужності.\nНа захід запросили ветеранів Великої Вітчизняної війни:Бурдяківського М. А., Б'ялківського Д.І., Бондаренко Г,В.., які поділилися з присутніми спогадами про ті страшні події.\nДіти дякували ветеранам, дарували їм квіти, співали пісні. Особливо вразило запрошених і гостей пісня "Перемога" у виконанні Ніки Остапчук та Олександри Гічкалової.\nПо закінченні зустрічі бібліотекар Грицишина В.П. ознайомила учнів з книжковою виставкою "Подвигу жити в віках".\nОпубліковано КЗ " Дитяча бібліотека"Хмільницької міської ради о 09:59 Немає коментарів:\nМІЙ ХМІЛЬНИК - МОЯ ІСТОРІЯ ЖИВА\nВ цьому році нашому древньому і вічно молодому місту виповнюється 650 років.\nЗ метою знайомства дітей з славною історією міста та привиття любові до своїх першоджерел працівниками райбібліотеки для дітей та відділом у справах сім'ї, дітей та молоді 27 квітня проведений історичний брейринг "Про мій Хмільник так просто не сказати...".\nЗмагались 4 команди - по одній із кожної школи міста.\nПеремогу одержала команда ЗОШ №3.\nОпубліковано КЗ " Дитяча бібліотека"Хмільницької міської ради о 10:42 Немає коментарів:\nЧОРНОБИЛЬ: ЧОРНА ТРАГЕДІЯ НА КОЛЬОРОВІЙ ЗЕМЛІ\n25 квітня у районній бібліотеці для дітей пройшов урок пам’яті про трагедію Чорнобиля. Учням 5-Б класу ЗОШ № 3 (класний керівник Опаріна Л.А.) розповіли про історію будівництва атомної електростанції і вибух, про героїв ліквідаторів які загинули виконуючи свій обов’язок і який своїми наслідками сколихнув весь світ.\nЦе був незвичайний урок – урок пам’яті Чорнобильської трагедії, на якому була розкрита тема не тільки словами, але і візуально. Дітям представлені слайди про трагедію і фільм «Чорнобиль: події та факти», а також звучали пісні на дану тематику, учні розповідали вірші.\nЗахід закінчився, але діти не поспішали додому вони з цікавістю розглядали книги які були представлені на перегляді літератури: «Чорнобиль – це урок кожному».\nОпубліковано КЗ " Дитяча бібліотека"Хмільницької міської ради о 10:19 Немає коментарів:\nВ ДОЛОНЯХ ВСЕСВІТУ ЗЕМЛЯ\nВ райбібліотеці для дітей 21 квітня пройшов Всесвітній день землі за окремим планом:\n- призентація книжкової виставки: "Наш дім - планета Земля" (5 - 9 кл.)\n- екологічне асорті "Ми всі господарі природи, тож збережемо її вроду (3-4 кл.)\n- еколдогічна мандрівка "Подорож у царство флори і фауни" (5-6 кл.)\n- бесіда "Доля планети у наших руках" (5-6 кл.)\nПід такою назвою в райбібліотеці для дітей організований коментований перегляд літератури для учнів 5-9 класів, присвячений Всесвітньому дню авіації і космонавтики. Ознайомлюючись з матеріалами, представлених на перегляді, читачі дізналися багато цікавого про космос: що таке космос, мету освоєння космічного простору, про запуск перших супутників Землі, про піонерів Всесвіту...\nДіти мали можливість познайомитись із художніми творами про космічні подорожі: роман Ж. Верна "Із землі на Місяць", Г. Уелса "Перші люди на місяці", Е.Берроуза "Марсианские истории", Ходоси С.-Ю. "Плуторановий зашморг" та ін.\nОпубліковано КЗ " Дитяча бібліотека"Хмільницької міської ради о 14:36 Немає коментарів:


Про наслідки нерегулярного харчування розповів генетик - Новости Ю\nСНБО собралось «посигналить» Ахметову? 224\nПро наслідки нерегулярного харчування розповів генетик\n25.11.2021 16:20 183\nГенетик Олександр Коляда розповів, що в кожній клітині нашого організму цокає годинник.\n«Ні, не той, який «пора заміж», і навіть не той, що відраховує прожиті роки. А той, котрий рахує час дня. Якось запустившись, у нас він іде все життя, іноді хронічно відстає, іноді поспішає. Але завжди налаштовується освітленням. В ідеалі від Сонця, насправді — від нього і всіляких гаджетів і ламп», — розповідає Олександр Коляда.\nАле генетик додав, що на хід цього годинника у клітинах також впливає і час вживання їжі.\n«З одного боку клітинний годинник керує роботою всяких там рецепторів і транспортерів поживних речовин, з іншого — самі компоненти харчування теж рухають стрілки цього годинника», — пояснює науковець.\nВін пропонує уявити дві ситуації: перша — «ми їмо щодня за розкладом, у чітко визначений час», і друга — «ми їмо все правильне, але коли завгодно». Генетик розповідає, що у першій ситуації наші клітини звикають до регулярного надходження речовин, «і, мабуть, встигають підготувати свою машинерію до адекватного споживання та використання їжі». У другому ж випадку «поживні речовини надходять до нас у довільний час, і тим самим і самі не потрапляють у відведені для них організмом харчові вікна, і циркадні годинники збивають». Олександр Коляда говорить, що таке харчування є циркадним дизраптором, тобто негативно впливає на цикли у клітинах тіла, і навіть за адекватного раціону штовхає нас у бік ожиріння та діабету.\nЯкщо у мишки генетично поламаний або просто трохи приглушений клітинний годинник, то вона починає страждати від порушень обміну глюкози, ліпідів і в неї змінюється мікробіом, розповідає науковець.\nФахівці пояснили, хто має значно вищий ризик розвитку туберкульозу\nНазвана возможная причина ЧП на шахте в РФ 621\nФахівці з’ясували, що гіпертонія в два рази підвищує ризик розвитку епілепсії 24\nФахівці пояснили, хто має значно вищий ризик розвитку туберкульозу 157\nКлючові фактори здорового та щасливого життя 71\nЛікарка попередила, що молоко дорослими людьми має споживатися з обережністю 409


Компанія Nokia анонсувала два нових недорогих телефони на платформі Series 40 – Nokia C2-05 і X2-05. Обидва гаджета постачаються з браузером Nokia Browser з власною технологією стиснення трафіку і мають доступ до магазину Nokia Store. При цьому новинки називаються найдоступнішими телефонами з вбудованим магазином додатків.\nNokia C2-05 являє собою слайдер для спілкування в соціальних мережах, а Nokia X2-05 – це доступний моноблок з музичним ухилом. При цьому останній комплектується гучним динаміком на 106 фон. Nokia C2-05 оснащений VGA-камерою, 2-дюймовим QVGA-дисплеєм, медіаплеєром, FM радіо, слотом MicroSD (до 32 Гб), 3,5-мм аудіороз’ємом, Bluetooth і MicroUSB. Телефон може працювати в мережах GSM 900/1800 і 850/1900 МГц, а його акумулятора вистачить на 4 години розмов і 20 днів роботи в режимі очікування. Розміри новинки – 99,43 x 47,77 x 16,28 мм, вага – 98,5 р.\nА в Nokia X2-05 передбачені 2,2-дюймовий QVGA-дисплей і можливість роботи в мережах GSM 900/1800 МГц. Його інші можливості нічим не відрізняються від функціоналу попереднього апарату. А акумулятора телефону вистачає на 4 години розмов і 25 днів роботи в режимі очікування. Вага новинки – 87,8 г, її розміри – 113 x 50 x 15 мм. Nokia C2-05 і Nokia X2-05 з’являться на ринку в 4 кварталі і коштуватимуть 50 і 46 євро відповідно.\nДрузі сайту: http://energysea.ru


Тема. 13. Ринок монополістичної конкуренції\nТема. 13. Ринок монополістичної конкуренції\n13.1. Ознаки і поширення монополістичної конкуренції.\n13.2. Модель поведінки підприємства-монополістичного конкурента.\n13.3. Нецінова конкуренція.\n13.4. Ефективність монополістичної конкуренції.\n1. На ринку існує відносно велика кількість продавців, кожен з яких задовольняє невелику частку ринкового попиту;\n2. Товар кожного підприємства є недосконалим замінником товару, що реалізується іншими учасниками даного ринку, тобто товар є диференційованим. Диференціація може бути як за якісними ознаками, так і за розбіжностями в рекламі, іміджі підприємства, що дає змогу продавцеві мати певну міру монопольної влади у своєму ринковому сегменті;\n3. Продавці при встановленні цін і визначенні обсягів продажу своїх товарів не враховують реакцію конкурентів. Малоймовірно, щоб якийсь конкурент зазнав збитків або втратив значну частку ринку при зменшенні будь-яким підприємством продажної ціни, оскільки він виробляє диференційований товар, на який є досить сталий попит;\n4. Ринок має відносно невисокі вхідні та вихідні бар'єри.\nКрива попиту на товар підприємства має від'ємний тангенс кута нахилу (на рис. 13.1 — D2D2).\nПопит на продукцію підприємств не є, як за умов досконалої конкуренції, абсолютно еластичним (D1D1), але його еластичність вища, ніж за умов монополії — (D3D3).\nДля визначення обсягів випуску продукції, що максимізують прибуток або мінімізують збитки (короткостроковий період), підприємство - монополістичний конкурент повинно провести такий самий сукупний або граничний аналіз, як і за умов інших ринкових структур. Обсяг оптимального випуску та відповідна ціна визначаються за правилом: МR = МС. Точка Емк ( Qмк, Рмк ) на лінії попиту ( рис. 13.2 ) відповідає умовам короткострокового періоду, точка В відображає стан довгострокової рівноваги.\nЯкщо монополістично конкурентні підприємства одержують економічний прибуток, то це спонукатиме нові підприємства до вступу в галузь, що зменшить попит на продукцію окремого підприємства й обмежить його граничний виторг. Тому галузь не може знаходитися у стані рівноваги, поки підприємства можуть встановлювати ціни на товар більші за середні загальні витрати при випуску, що максимізує прибуток.\nРис. 13.2. Можливі варіанти становища підприємства за умов монополістичної конкуренції: а – максимізація прибутку; б – мінімізація збитків; в – стан рівноваги у довгостроковому періоді\nЗа довгострокової рівноваги крива попиту на товар будь-якого підприємства в галузі є дотичною до кривої середніх витрат у довгостроковому періоді. Вільний вступ до ринку веде до того, що кожне підприємство одержує тільки нормальний (нульовий економічний) прибуток (рис. 13.2, в).\nЦей процес може відбуватися й у зворотному напрямку, якщо підприємства не можуть відшкодувати свої економічні витрати і зазнають збитків.\nЧи є ринковий механізм монополістичної конкуренції ефективним? Щодо використання ресурсів — ні, оскільки виробництво здійснюється не з мінімальними витратами (рис.13.2, в): обсяг виробництва Qмк не досягає величини Q1 де середні загальні витрати підприємства мінімальні. Але якщо оцінювати ефективність стосовно задоволення потреб споживачів, то різноманітність товарів, яка відповідає потребам людей, є для них більш прийнятною, ніж одноманітна продукція за нижчими цінами і в значному обсязі.\n2.Ознаки та розповсюдження монополістичної конкуренції.\n3. Чим диференційована продукція відрізняється від стандартизованої? Які переваги вбачає в такій продукції споживач?\n5. Що означають дві криві попиту на ринку монополістичної конкуренції?\n1. Порівняльна оцінка ефективності ринків монополістичної та досконалої конкуренції.\n2. Чи завжди підприємство на ринку монополістичної конкуренції має додатний економічний прибуток?\n3. Чи є ринок монополістичної конкуренції ефективним? Які ознаки неефективності притаманні цьому ринку?


Знані земляки | Офіційний сайт міста Звенигородка\nКРИМСЬКИЙ Агатангел Юхимович — укр. сходознавець, мовознавець, славіст, літературознавець, фольклорист, етнограф, педагог, історик, письменник, перекладач, академік УАН з 1918. Закін. 1889 Колегію Павла Ґалаґана в Києві, 1892 — Лазаревський ін-т сх. мов (Москва), 1896 — Моск. ун-т. У 1896 — 98 перебував (наук, відрядження) у Лівані та Сирії, вивчав мови, літератури та історію країн Бл. Сходу. З 1898 — приват-доцент, з 1900 — професор Лазарев. ін-ту сх. мов, водночас працював у Моск. ун-ті. 1900 — 18 — секретар Сх. відділу Моск. археол. т-ва. 1918 переїхав до Києва, де взяв діяльну участь в організації УАН (1918). До 1928 — її неодмінний секретар, керував Істор.-філол. відділом, протягом 1921 — 29 — директор Ін-ту укр. наук, мови (з 1930 — Ін-т мовознавства). Очолював Комісію словника живої укр. мови, Комісію історії укр. мови, Діалектол. комісію, Орфогр. комісію та ін. Від 1918 (з перервами) був професором, зав. кафедри україністики Київ. ун-ту. Незаконно репресований 20. VII 1941, помер в ув’язненні. Реабілітований 1960.\nКримський — відомий поліглот (вільно володів майже 60 мовами), автор бл. 1000 наук, праць. Зробив істотний внесок у вітчизн. сходознавство. Найважливіші дослідження з укр. мови — «Українська мова, звідкіля вона взялася і як розвивалася» (1922), «Хрестоматія з пам’ятників письменської староукраїнщини XI — XVIII вв.» (1922) та ін. Уряді праць К. заперечує шовініст., псевдонаук. «Погодіна-Соболевського теорію» про походження укр. народу та його мови («Філологія іпогодінська гіпотеза…», 1904, рос. мовою; «Деякі непевні критерії для діалектологічної класифікації староруських рукописів», 1906; «Давньокиївський говір», 1906, рос. мовою, та ін.). Чимало К. зробив і в дослідженні сучасних укр. говорів («Програма для збирання особливостей малоруських говорів», 1910, рос. мовою, у співавт. з К. Михальчуком, та ін.). Переважно на підставі морфол. критеріїв укр. говори К. поділяв на два наріччя — західноукр. та східноукраїнське. Приділяв увагу проблемам розвитку і нормалізації укр. літ. мови: «Наша язикова скрута та спосіб зарадити лихові» (1891), «Про нашу літературну мову» (1891), «Про научність фонетичної правописи» (1897), «Нарис історії українського правопису до 1927 р.» (1929) та ін.; відредагував перший декретований укр. правопис «Головніші правила українського правопису» (1919), «Найголовніші правила українського правопису» (1921). К. — автор «Української граматики для учнів вищих класів гімназій і семінарій Придніпров’я» (т. 1 — 2, 1907 — 08; рос. мовою). Вважав, що укр. літ. мова повинна розвиватися на основі нар. мови. Багато зробив у вивченні укр. фольклору, старої та нової укр. л-ри. Дослідження К. з етнографії, фольклору опубл. у кн. «Розвідки, статті та замітки. I-XXVII» (1928). Здійснив велику роботу як науковий редактор численних видань («Російсько-український словник», т. 1 — 3, 1924 — 33; «Український діалектологічний збірник», кн. 1 — 2, 1928 — 29; «Записки Історико-філологічного відділу ВУАН», кн. 2 — 5, 1923-24; кн. 7—10, 1926 — 27; кн. 12 — 17, 1926 — 28; кн. 19, 1928; кн. 21-23, 1929; кн. 25, 1929), багатьох збірників з орієнталістики. К. Належать праці з семітологи, Історії Ісламу, Історії та л-ри арабів, персів і турків, багато посібників з араб, мови та статей із сходознавства.\nГризло Семен Григорович\nУ квітні 1917 року на першому з’їзді Вільного Козацтва Звенигородського повіту обраний Кошовим Звенигородського коша. Одночасно продовжував очолювати й Калниболотський козацький курінь.\nДелегат 2-го Всеукраїнського військового з’їзду від Звенигородщини (Київ, червень 1917).\nОдин з організаторів Першого Всеукраїнського з’їзду Вільного Козацтва, що відбувся 3 жовтня 1917 р. у м. Чигирин. На з’їзді був обраний Генеральним осавулом Вільного козацтва (з 3.10.1917). Отаман Звенигородського коша Вільного козацтва. У кінці 1917 — на початку 1918 рр. під його проводом знаходилось до 20000 козаків.\nУ другій половині лютого 1918 р. козаки Гризла примусили скласти зброю та військове майно гарматні частини 2-го корпусу російської гвардії, а пізніше — 6-й та 7-й драгунські полки російської кавалерійської бригади: 14 лютого за активну підтримку гетьмана Скоропадського на з”їзді в Чигирині та під час виборів до Українських Установчих Зборів отамана Семена Гризла заарештовано, Вільне Козацтво Звенигородщини тимчасово обрало командиром Звенигородського коша Вільного Козацтва Юрка Тютюнника.\nПісля поразки першого більшовицького походу в Україну Гризло намагається нав’язати зв’язки з Павлом Скоропадським, що не знаходить схвалення у частини козацтва.\nНаприкінці 1920 року об’єднався із загонами отаманів Цвітковського (Квітковського) та Петра Дерещука під загальним командуванням отамана Андрія Гулого-Гуленка. Об’єднана частина (3000 багнетів та 600 шабель) вела бої проти 45-ї і 47-ї піших совєтських дивізій, частин Першої кінної армії, бригади Григорія Котовського.\nЗагинув 3 березня 1921 біля с. Новоселиця Звенигород. повіту, потрапивши в оточення, внаслідок проведення підрозділами Червоної армії каральної операції. Похований у Звенигородці на старому цвинтарі.\nБиковський Лев Устимович (Юстимович)\nЛев Устимович (Юстимович) Биковський (23 квітня 1895, Вільховець — 11 січня 1992, Денвер) — український бібліограф, книгознавець, бібліотекознавець, геополітик, історик, журналіст та мемуарист.\nНародився 10 (23 квітня) 1895 року в селі Вільховець Звенигородського повіту Київської губернії (нині Звенигородського району Черкаської області) у сім’ї лісничого.\nВ 1905—1912 роках навчався у Звенигородській комерційній школі; 1912—1914 роках на металургічному факультеті Політехнічного і 1914—1915 роках Лісового інститутів у Санкт-Петербурзі. Брав активну участь у діяльності української студентської громади.\nВ 1915—1916 роках відбував військову службу десятником військово-шляхового відділу МВС, в 1916—1918 роках на Закавказькому російсько-турецькому фронті техніком-інженером. Став одним із організаторів української громади у Трапезунді (нині місто Трабзон, Туреччина), там же надрукував свої перші статті.\nЗ січня 1918 року урядовець МЗС у Києві, книгар у видавничому товаристві «Друкар». В 1920—1921 роках працював у Всенародній Національній) бібліотеці України. Відданий ідеї створення НБУ, присвятив цій темі понад 20 статей (1919—1972). Був першим редактором журналу «Хроніки», що його видавала НБУ. Книгознавча діяльність Биковського була схвально оцінена в працях Ю. Меженка, Д. Балики, М. Ясинського 1920-х років. Наприкінці 1919-го — початку 1920 року навчався в Українському державному Кам’янець-Подільському університеті, працював в університетській бібліотеці. Зиму 1920/1921 провів у селі Лозуватка на Звенигородщині (нині село Шполянського району Черкаської області), видавав Літопис громадської бібліотеки Лозуватського товариства «Просвіта».\nЗ осені 1921 року на еміграції в Польщі, де в 1921—1922 роках навчався на філософському факультеті Варшавського університету і закінчив курси бібліотекознавства при Варшавській публічній бібліотеці. З кінця 1922 року в Чехословаччині, вчився на економічно-кооперативному факультеті Української господарської академії в Подєбрадах, був учнем чеського книгознавця Л. Жівного, розвинув теорію засади бібліології. В 1927 році отримав диплом інженера-економіста. Працював в установах, пов’язаних з книговидавництвом; підготував до друку (як автор і редактор) три збірники Українського книгознавства, видав шість праць з теорії та практики книгознавства. В 1930-ті роки в Україні його ім’я як представника ворожих емігрантських сил було вилучено з обігу, а книжки опинилися в спецфондах.\nПеребування в Польщі (1928 — осінь 1944) стало головним періодом в науково-дослідницькій, бібліологічній праці Биковського. Понад 16 років працював у Варшавській міській публічній бібліотеці, спочатку завідувачем відділом комплектування, в 1942—1944 роках її директором, викладав на Вищих курсах бібліотекознавства. Разом з Юрієм Липою організував Український Чорноморський інститут, а згодом сприяв створенню Суходолового та Океанічного інститутів. З січня 1945 року в Німеччині, у різних таборах для переміщених осіб; пізніше займався журналістською працею, перевидав ряд своїх книгознавчих праць, брав участь у розбудові Української вільної академії наук, в якій очолив книгознавчу комісію.\nВлітку 1949 року емігрував до США. В Нью-Йорку був членом управи УВАН у США, секретарем книгознавчої секції і Чорноморської комісії (пізніше — заступником голови). 1954 року переїхав до Денвера, працював у місцевій публічній бібліотеці, був незмінним секретарем Денверської групи УВАН, відновив разом з Любомиром Винаром діяльність Українського бібліологічного інституту. З 1963 року співробітник журналу «Український Історик», один із членів-засновників Українського історичного товариства. Публікував нові дослідження книгознавчої тематики і численні спогади.\nВ 1971 році Биковському було присвоєно ступінь доцента в галузі книгознавства. Друкувався у виданнях УВАН, Інституту Дослідів Волині, УТГІ та інших, як журналіст — в українській пресі США, Канади і Європи.\nТворчий доробок Биковського містить понад 530 праць з питань книгознавства, бібліотекознавства. В Україні доробок Л. Биковського представлений частково. Найбільші за чисельність колекції його публікацій зберігаються в Державній науковій архівній бібліотеці та Націонаьній бібліотеці України імені В. І. Вернадського (НБУВ).\nБиковський – один з перших бібліотекарів Національної бібліотеки України. Він є автором першої “Бібліотековіани НБУ” та близько 20 публікацій про початок діяльності Бібліотеки. Також брав участь у розбудові наукової бібліотеки Кам’янець-Подільського державного українського університету, заснованого гетьманом П. Скоропадським.\nОдним з перших серед українських науковців почав дослідження діяльності зарубіжних книгознавців. У “Бюлетені Варшавської публічної бібліотеки” друкує біографічні довідки та список основних праць польських, словацьких та чеських бібліографів. Також приймав активну участь в науковому русі України, співпрацював із співробітниками Українського наукового інституту, церковними діячами, політиками: Ю. Липою, І. Огієнком, В. Дорошенком, Є. Пеленським.\nБібліографія залишалася улюбленою справою Биковського до кінця життя. Він є автором низки бібліографій і біографічних матеріалів про діячів української науки та культури: мистецтвознавця К. Широцького, поета Степана Рудницького, письменника Ю. Липу, відомого вченого в галузі сільського господарства М. Ветухова.\nПомер 11 січня 1992 року у Денвері.\n1995 року в Києві з нагоди його 100-річчя відбулася науково-практична коференція, а 5 жовтня в урочищі Привороття Черкаської області встановлено пам’ятний камінь на згадку проо видатного науковця та палкого українського патріота .\nУ 1997 році за фінансової підтримки дружини Л. Биковського було перевидано бібліографію “У службах українській книжці”, яку мали отримати всі наукові, обласні та університетські бібліотеки. В 1999 році завдяки зусиллям Н. Солонської була видана праця “Книгодрукування на Вкраїні”.\nТворчу спадщину Биковського складають понад 450 наукових праць, рецензій та інше. Серед них:\n• Українське книгознавство. 1922;\n• Національна бібліотека Української держави. Берлін, 1922;\n• Український науковий інститут книгознавства. Подєбради, 1925;\n• Книжна справа в Чехословаччині. 1926;\n• Бібліотечна справа в Чехословаччині. 1927;\n• Польське повстання у Варшаві 1944 р.: Спомини очевидця. Лондон, 1963;\n• Ю. І. Липа // Укр. історик. 1964. № 4;\n• Професор Василь Дубровський (1897—1966) // Український історик. – 1966. № 1/2 (9-10);\n• М. О. Міллер, 1883—1968 //Там само. 1968. № 1-4;\n• Від Привороття до Трапезунда. Мюнхен, 1969. (УІТ. Мемуаристика, № 1);\n• Веймарські часи. Денвер, 1970;\n• Книгарні бібліотеки академія: Спомини (1918—1922). Мюнхен;\n• Денвер, 1971. (УІТ. Мемуаристика, № 2);\n• У службах українській книжці. 1972; Те саме: Львів;\n• Н.-Й., 1997;\n• Двадцять літ науково-організаційних зусиль на заході ЗСА (Денверська група УВАН) 1954—1974. Денвер, 1974;\n• Мої зустрічі з Сергієм Єфремовим // Укр.історик. 1976. № 1-4;\n• Українські книгознавчі періодики і збірники І пол. ХХ ст. 1978;\n• Наша співпраця: Риски до портрету Л.Винара // Укр. історик. 1981. № 1-4.\nТютюнник Юрко (Юрій Йосипович)\nЮрко (Юрій Йосипович) Тютюнник (*20 квітня 1891, с. Будище, нині Звенигородський район — †20 жовтня 1930, Москва) — український військовий діяч, генерал-хорунжий армії УНР.\nНародився 20 квітня 1891 року в селі Будище Пединівської волості Звенигородського повіту Київської губернії у селянській родині колишніх кріпаків Йосипа і Марини. За материнською лінією був онуком сестри Тараса Шевченка — Ярини.\nУ сім’ї було 9 дітей, але дорослого віку досягли 5 (4 сини і дочка). Старші брати Юрка належали до партії соціалістів-революціонерів. У травні 1902 поліція арештувала всю родину Тютюнників — брати Юрія есер Іван і Макар розповсюджували між селянами заборонену партійну літературу, матір і малолітніх дітей того ж дня відпустили.\nНавчався у сільській школі, закінчив агрошколу в Умані. 1913 склав іспити у Київській приватній гімназії.\nБув одружений (дружина — Віра Андріївна). Мав двох доньок.\nНа військовій службі з 1913 року. Спочатку служив у 6-му Сибірському полку в Владивостоці.\nЗ 1914 року брав участь у Першій світової війни спочатку в чині унтер-офіцера, потім офіцера.\n11 жовтня 1914 року був тяжко поранений в голову в боях біля Комарова під Лодзем. Після лікування на короткий час отримав відпустку, після чого потрапив в запасний полк в Кременчук, а звідти знову до 6-го Сибірського полку, який тоді бився біля озера Нароч.\nКомандування полку запропонувалю Юрію, який на той час читав багато військової літератури, навчатися в військовому училищі. Після двомісячної підготовки він був скерований до Києва, де успішно склав іспити до 1-ї Київської гімназії. Потім був посланий на Кавказ, де в 2-й половині 1915 року закінчив військову школу в місті Ґорі Тіфліської губернії. Зі школи знову відбув у 6-й Сибірський полк. Був знову поранений — в руку. Після лікування у листопаді 1916 потрапив до Сімферополя в 32-й запасний полк, де прослужив до Лютневої революції.\nПісля утворення Української Центральної Ради взяв активну участь в українізації частин російської армії. У березні-квітні 1917 року — член полкового комітету, обраний заступником голови гарнізонної ради солдатських депутатів. Організатор «Першого Сімферопільського полку імені Гетьмана Дорошенка».\nУ середині травня 1917 року в Крим прибув Олександр Керенський, який запропонував Юрію перехід в Штаб Одеського Воєнного Округу на високу посаду, але Тютюнник тоді не поділяв поглядів Тимчасового Уряду і відмовився. 29 травня 1917 відбулося надзвичайне засідання Севастопольської солдатської української ради, під рукою підполковника Білявського, прапорщика Тютюнника, підпоручика Драченка: «З усіх солдатів-українців Сімферопольського гарнізону в Сімферополі оголосити український полк». 31 травня загальне засідання українського Сімферопольського клубу під головуванням прапорщика Тютюнника: «негайно відтелеграфувати військовому міністру про те, що зорганізувався український запасний полк м. Сімферополя в кількості 5811 солдатів і 36 офіцерів, які просять затвердження».\nРобота серед українських мас не сподобалася сімферопольським меншовикам і вони надіслали донос на Тютюнника Керенському. Той видав наказ про переведення його в місто Катеринослав в 228-й запасний полк. Але на той час Тютюнник вже був обраний делегатом на Другий Всеукраїнський військовий з’їзд, куди і виїхав, не зважаючи на заборону з’їзду Керенським. На з’їзді був обраний членом Центральної Ради, залишився в Києві і почав працювати як член Українського революційного центру і, залишаючись безпартійним, завжди підтримував найрадикальніші течії у Центральній Раді. В цей час сформувався його політичний світогляд. Він починає дивитися на революцію в Україні як на революцію національну.\nВосени 1917 року організував у Звенигородці кіш (батальйон) вільного козацтва, став його командиром (отаманом).\n29 грудня 1917 отримав призначення до Політичної ради при Генеральному Військовому Секретаріаті.\nПісля захоплення Києва більшовиками у лютому 1918 року розгорнув Звенигородський кіш до 20 тисяч повстанців[Джерело?]. 12 лютого золотоніські козаки під рукою Тютюнника розігнали скликаний більшовиком Б. Кацом повітовий з”їзд, вже 13 лютого селянський з”їзд визнав український уряд. У запеклих боях розгромив збільшовичену 8-у армію[Джерело?], зайняв Бірзулу і Вапнярку, роззброїв частину 2-го російського корпусу[Джерело?], кінну бригаду, розгромив у Бобринську 8-тисячну групу Михайла Муравйова[Джерело?].\nДо травня 1918 року контролював великі території Київщини і Херсонщини[Джерело?]. Влітку і восени повстанці під командуванням Тютюнника вели бої з німцями і гетьманцями.\n9 листопада 1918 Тютюнника як учасника підпільника Ревоюційного штабу Києва заарештовано, знаходився в Лук”янівській в”язниці в камерах поруч з отаманом Палієнком та сотником Могилева Андрієм Вовком. В грудні 1918 Тютюнника мали розстріляти за наказом Головнокомандувача військами Гетьманату князя О. Долгорукова. В ніч проти 14 грудня 1918 отаман Палієнко, Андрій Вовк і Юрко Тютюнник підняли повстання у Лук”янівській в”язниці та після звільнення вирушили назустріч військам Директорії.\nВ січні 1919 Тютюнника було вирішено розстріляти в штабі батальйону Правобережної Червоної армії, проте після промови генерала батальйон перейшов до Чорноморської дивізії військ УНР. У лютому 1919 року частини Тютюнника об’єдналися[Джерело?] з загонами Матвія Григор’єва, утворивши могутню військову групу (23 тисяч багнетів і шабель, 52 гармати, 20 бронепоїздів). Командування повстанською армією перебрав на себе М.Григор’єв, начальником штабу став Тютюнник. Повстанці разом з Червоною армією повели бойові дії проти денікінців та військ Антанти, зайняли у березні 1919 року Херсон і 6 квітня Одесу. 7 квітня Юрій Тютюнник призначений комендантом Одеси.\nУ травні 1919 року, зрозумівши суть більшовицької політики в Україні, Тютюнник і Григор’єв повернули зброю проти більшовиків. 25 червня Тютюнник з 1700 козаками боєм рушив на Київщину, згодом на злучення з Армією УНР — вже з 2500 козаками, 4 гарматами та до сотні кулеметів. Після загибелі командувача армії у липні 1919 року Тютюнник на чолі частини Повстанської армії прибув до Жмеринки і приєднався до Армії УНР. 13-14 липня в Копайгороді, Подільської губернії, до армії УНР приєдналась велика повстанська група (3,5 тис. вояків) на чолі з отаманом Ю.Тютюнником, яка пройшла радянськими тилами близько 1 тис. км. На її основі було сформовано 5-ту Селянську (в подальшому Київську) дивізію. Влітку 1919 року очолював групу в запеклих боях на більшовицькому фронті. Спільно із 3-ю Залізною, 2-ю Волинською дивізіями і 2-ю Галицькою бригадою частини під командуванням Тютюнника визволяли Житомир, а потім через Брацлав, Гайсин, Христинівку, Умань вийшли в район Шполи.\nУ кінці серпня 1919 року частини Тютюнника протистояли Південній групі Йона Якіра, а в жовтні-листопаді — денікінському корпусу генерала Якова Слащова. 8 листопада головний отаман Петлюра зняв с посади отамана В.Сальського, що виступав за припинення бойових дій, та призначив командувачем армії УНР В.Тютюнника.\nЗ 6 грудня 1919 року — по 5 травня 1920 року Тютюнник брав участь у Першому зимовому поході як помічник генерала Михайла Омеляновича-Павленка на чолі Київської (Стрілецької) дивізії, з якою воював проти більшовиків до осені 1920 року.\nЗа участь у Першому Зимовому поході генерал Юрко Тютюнник отримав орден «Залізного Хреста» за номером два, а його дружина, Віра Андріївна Тютюнник, яка в часі походу була сестрою-жалібницею нагороджена Залізним Хрестом номер п”ять.\nУ жовтні 1920 Тютюнник підвищений до генеральського звання. 13 листопада 1920 при наступі червоноармійців на Київську дивізію УНР між селами Берлинці-Барок, становище врятував генерал Тютюнник, який з”явився в передніх лавах зі штабною сотнею і зім”яв атакуючих.\nПісля інтернування українських частин у Польщі Тютюнник не склав зброї. 16 лютого 1921 Тютюнника вибрали членом Вищої військової ради з правом вирішального голосу. 23 лютого Петлюра доручив йому сформувати апарат Партизансько-повстанського штабу і розпочати роботу. 22 червня 1921 повстансько-партизанський штаб переїхав до Львова й розмістився в колишньому санаторії «Кисельки», тут же оселилася й родина Тютюнника. Влітку і восени 1921 року підготував план Другого зимового походу на територію України з метою підняти антибільшовицьке повстання. 23 жовтня 1921 з наказу Головного отамана генерал Тютюнник вступив в командування Повстанською армією. Операція була проведена у листопаді 1921 року, але закінчилася трагічно: групу розбили більшовицькі війська, 359 полонених козаків було розстріляно поблизу Базара на Житомирщині.\nВже 22 грудня 1921 року Тютюнник (під прізвищем Крижанівський) із товаришами заснував кооперативне товариство «Схід» для взаємопідтримки ветеранів Другого зимового походу, співзасновниками стали серед інших — Юрій та Олена Отмарштейни, Добротворський Йосип, Пересада-Суходольський, Митрофан Очеретько.\nВлітку 1922-го співробітниками Державного політичного управління було створено фіктивний орган «Вищу військову раду» (ВВР) (операція «Синдикат-4»), неіснуючу повстанську організацію, з метою вербування людей з оточення Тютюнника, дезінформацію та захоплення повстанського генерала. 26 березня 1923-го голова ВВР Михайло Дорошенко закликав Тютюнника очолити революційне повстання в Україні. Тютюнник зволікав з приїздом і 12 травня 1923 року Дорошенко пригрозив розірванням стосунків із генералом і звинуватив його у зраді революційним ідеям.\n16 червня 1923 року після переправи через Дністер генерал-хорунжого Юрка Тютюнника заарештовано. Для широкої публіки повідомлено, що він здався добровільно, мовляв, уряд УСРР запропонував співпрацю, з чим генерал погодився. Перші місяці перебування Тютюнника в Україні були драматичними: Москва наполягала на розстрілі, українське керівництво ж переконало в необхідності збереження авторитетного на Заході генерала, щоб використати його в політичних цілях. Письменник Олекса Варавва стверджував, посилаючись на розмову із Георгієм Заярним, який був однією із ключових фігур у затриманні Тютюнника, що генерал вирішив загинути, але не піти на поступки радвладі. Тоді чекісти влаштували йому побачення в камері з дружиною і малою донькою з ультиматумом: або лист, або усім смерть. 15 серпня Тютюнник оприлюднює звернення «До всіх українських вояків, перебуваючих на еміграції» та пише покаянного листа В. Затонському.\n28 грудня 1923 року Президія ВУЦВК задовольнила клопотання про помилування, обмеживши Тютюнника в правах на один рік. Поселився у Харкові. Спочатку викладав у Харківській школі червоних старшин. З огляду на рішення ВУЦВК сумнівними виглядають твердження про викладання Тютюнником з 1924 року в харківській школі червоних старшин.\nЗа наполяганням ГПУ 1924 року побачили світ одразу дві його книги — памфлет «З поляками проти України» та брошура «Под флагом демократии и национализма (авторизирований перевод с украинской рукописи)». 1926 випущено «Нариси Західної України».\nЮрій Тамарський писав: «На кіностудії довкола Юрка Тютюнника, убраного в форму українського генерала, з тризубами на ковнірі, завжди збирався великий гурт людей, і на чисельні запитання, які йому ставилися, Юрко Тютюнник відповідав різко й лаконічно, відкидаючи „диктатуру пролетаріату“ на Україні. Він підкреслював, що на Україні переважає селянство, права якого урізані совєцькою владою, і що такий стан не є терпимий».\nПрацював у ВУФКУ сценаристом (сценарій фільму «Звенигора», спільно з Майком Йогансеном і Олександром Довженком); прте цього мало на що вистачало — Марко Луцкевич згодом писатиме до заарештованого Тютюнника і з дитячою безпосередністю просить звернутися до керівництва з проханням виплатити авторський гонорар за фільм «Звенигора» дружині Вірі Андріївні Тютюнник, бо вона з дітьми бідує. У художньо-документальному фільмі «П. К. П.» («Пілсудський купив Петлюру») Юрій Тютюнник зіграв самого себе.\nХарківський адвокат Олександр Семененко про «ПКП» писав: «Замість історичної драми, де вони брали участь як воїни, їм довелося на баских конях перед кіноапаратами витанцьовувати образливий для їх гідності водевіль. У цій країні переможені не мають права на честь і минуле. Своє минуле вони мають самі спаплюжити і спотворити.»\nТютюнник відвідував літературні засідання Вільної академії пролетарських мистецтв (ВАПЛІТЕ). Під час роботи на Одеській кінофабриці потоваришував з Юрієм Яновським. Кандидат юридичних наук, полковник Іван Логвиненко: “Блискучий оповідач, Юрко Тютюнник полонив уяву молодого талановитого письменника Юрія Яновського, і той на основі його спогадів створив чудовий роман-думу про буремні дні на Україні- «Чотири шаблі». В описі зовнішності головного героя роману — Шахая — й без тонких алегорій не є важким впізнати самого Юрка Тютюнника. Був іще написаний кіносценарій про селянські заворушення на Лівобережній Україні в ХУІІ столітті, схвалений кінофабрикою, але не пущений до виробництва через арешт Тютюнника.\nПісля роботи на Одеській кінофабриці Тютюнник перейшов до Всеукраїнського фотокіноуправління (ВУФКУ) в Харкові. З колишнім комісаром Центральної Ради Надією Суровцовою працював в одному кабінеті; вона залишила спогади про редактора художніх фільмів та сценариста Тютюнника.\nСекретаря-інспектора ревізійної комісії Всеукраїнського акціонерного товариства торгівлі («Вакот») Тютюнника 12 лютого 1929 року в Харкові викликали на допит і арештували. Слідчим говорив: «Від своїх поглядів не відмовлявся й досі не відмовляюся. Якщо позиції Донцова не змінилися, то я до них ставлюся як і раніше — тобто поділяв і поділяю». У Харкові Тютюнника допитували двічі — 12 і 19 лютого. 4 березня йому зачитали постанову у пред”явленні звинувачень «пропаганди українського фашизму та приховуванні контрреволюційного елементу». Висланий до Москви. «Дорозслідування справи» протяглося до грудня 1929. Чекістів цікавило минуле, особливо підготовка до Дргугого зимового походу; Тютюнник імен не називав і наполягав, що в Україні нині немає «диверсійно-повстанської сітки». 22 травня 1929 Віра Тютюнник звернулась з заявою до керівництва ОГПУ та прокурора Верховного суду СРСР, в якій переконувала, що її чоловік не є загрозою для радянського строю, а її родина приречена на голод.\nСмертний вирок поставила колегія ОГПУ 3 грудня 1929 року, але з приміткою: «вирок не приводити у виконання до особливого розпорядження». Суд дозволив лише листуватися. До серпня Віра Тютюнник отримувала через ГПУ листи від чоловіка і продовжувала добиватися помилування. В серпні 1929 продала піаніно, щоб поїхати в Москву на побачення з чоловіком та прийом до судового керівництва. 21 січня 1930 вчергове звертається до прокуратури Верховного суду СРСР, побачення не дозволили і заборонили на майбутнє. 24 вересня 1930 його перепровадили до комендатури ОГПУ для виконання вироку. Розстріляний 20 жовтня 1930 року.\nВ кінці того ж року дружина Тютюнника вкотре звернулася до владних органів з проханням повідомити про його долю, живий чи ні. Після тривалих звернень Віра Тютюнник-Левицька 1932 року отримала повідомлення про виконання вироку.\nРеабілітований 28 листопада 1997 року постановою Генеральної прокуратури України.\nАгенти ДПУ в оточенні Тютюнника\nНа підставі розсекречених документів Галузевого державного архіву Служби Зовнішньої Розвідки України вчені встановили коло осіб в середовищі генерала Ю. Тютюнника, які співпрацювали з радянськими спецслужбами:\n• Добротворський Йосип\n• Заярний Григорій\n• Очеретько Митрофан\n• Пирогів Юрій\nДружина Ю.Тютюнника з двома дочками до 1932 року проживала на станції Кущевка Північно-Кавказького краю.\nДружина: Тютюнник Віра Андріївна Старша донька: Тютюнник Ольга Юріївна (1918 р.н.)\nЮ.Тютюнник — автор низки спогадів (під псевдонімом Г.Юртик), друкованих у Літературно-науковому віснику і «Заграві»:\n• політико-військовий нарис «Зимовий похід 1919–1920 років», Коломия, 1923\n• політико-військовий нарис «Коломия» 1923\n• політико-військовий нарис «Революційна стихія», Львів 1923.\nа також — * памфлету «З поляками проти Вкраїни», Харків 1924;\nСпівавтор сценарію фільму О.Довженка «Звенигора» (1927). Грав себе у ряді українських фільмів («П. К. П.», у першому варіанті «Звенигори» тощо)


Істина і добро - чи моя примха? | МСІ-Milites Christi Imperatoris\nІстина і добро - чи моя примха?\nБіоетика є порівняно новою галуззю науки. Цей термін з'явився 1970 року, хоча сьогодні невідомо чи його впровадив Ван Ренселер Поттер чи Андре Хеллегерс, засновник Інституту етики Кеннеді у Вашингтоні. Спочатку він охоплював своїм значенням проблематику на стику біології та етики, однак, швидко приділив особливу увагу питанням, пов'язаним з медициною. Одночасно розширилися і джерела цієї нової науки: почали розглядати право, економіку, соціологію, психологію, культурологію, теологію (або, можливо, краще сказати: різні богословські системи, пов'язані з різними релігіями та конфесіями). Отже, біоетикою почали більше цікавитися, але й виникло певне занепокоєння, тому що міждисциплінарний характер проведеного аналізу спричинив безліч запитань щодо їхньої науковості, а, отже, - щодо обґрунтованості розроблених висновків.\nСаме в багатьох аспектах була сила біоетики. Професійна етика медичних працівників виявилася недостатньою. У дуже динамічному світі, коли кожен рік приносив серйозні, а іноді й переломні зміни в техніках та медичних технологіях, спроби застосування загальних етичних норм до конкретних випадків та моральних дилем виявилися недостатніми. З одного боку, не вистачає засобів для адекватного опису етичної ситуації, з іншого - етику іноді розглядають як "гальмо прогресу", що обмежує можливості людського інтелекту.\nРіч у тім, що людина має моральне почуття - совість, що допомагає їй усвідомити наскільки її дії є правильними, а наскільки ні. Звісно, можна спробувати заглушити цей голос, і деяким людям це добре вдається робити, але зазвичай - рано чи пізно - питання моральної оцінки дій випливає назовні. Це питання "кому або чому служитиме вчений - розвиткові науки, власній славі, людству чи людині?"\nДля деяких людей науки є закономірністю, що пріоритет надається науці, а науковий прогрес видаляють через моральні обмеження. Свобода проведення наукових досліджень (також в біології та медицині) має бути необмежена, навіть якщо матиме жертви. А історія показує, що цих жертви аж ніяк не мало. У деяких випадках жертви не є випадковими, але люди від початку присвячені "на благо науки", що триває від початку війни з хворобою і смертю.\nВідповідно до іншої концепції медицина та біоетика мають залишатися в стані служіння щодо хворої людини, що є безпорадною перед своєї слабкістю і наближення смерті. І хоча здається, що більшість людей залучені до світу медицини на користь другої концепції, перша не має наміру здаватися. Тому виникають запитання про людину: "Хто така людина?", "відколи і на яких умовах є людиною?", "чи кожна людина вартує однаково?", "чи кожну людину треба трактувати однаково?" Цих запитань є значно більше, наведені запитання є найбільш фундаментальними: запитання про основні цінності, на яких базується розрізнення добра і зла.\nДрама сучасного світу полягає в тому, що з часів Канта з'явилося переконання, що не існує такого поняття, як одна істина. Не існує такого поняття, як об'єктивне добро. Кожен відкриває свою приватну істину, формулює свої правила для визначення того, що правильно і що неправильно. Що гірше, іноді буває так, що словам, які існують та функціонують вже давно, надають нового значення. Проте дискусії мають щораз менше значення і можливість досягнення порозуміння, обмежуючись щораз меншою кількістю справ. Як добре це нагадує сучасну Вавилонську вежу: тобто, кожен будує свою мову термінології, свою систему цінностей, свої орієнтири ... Світ стає лабіринтом біоетики, в якій важко знайти істину і добро, бо "примхи" мислителів, які хочуть домогтися універсальності своєї системи, призводять до видалення всіх контрастів та рішень судів. Кожне твердження стає рівноправним із законним, але через це - позбавленим будь-якого сенсу.\nЄдиним рішенням є повернення до загубленої основи, де речі називають по імені, де те, що існує, є реальним, де біле є білим, а чорне - чорним, де є чітка межа між життям і смертю, між істиною і брехнею. Де людина завжди є людиною - завжди сприймається з повагою, завжди як та, чий добробут є вищим законом.


2015 Июнь | ЯВІР\nГлавная » Новини » Месячный Архив за: ‘Июнь 20th, 2015’\nЯк врятувати проліски і первоцвіт?\nОпубликовано:Акції| 19.06.2015 Нет комментариев\nЯк врятувати проліски і першоцвіти? Щороку, в березні — квітні по всій Україні проходить акція з охорони квітів «Первоцвіт». Активісти асоціації «Явір» беруть участь у цій акції. Вони друкують та розповсюджують листівки у населених пунктах: — Ільківка, — Горбанівці, — Рівець, — Широка гребля — та інших; — в місцях незаконного продажу первоцвітів і пролісків. Проводять […]\nСпалюєш на весні суху траву? Вдарся головою об стіну!\nСпалюєш на весні суху траву? Вдарся головою об стіну! З такими листівками активісти асоціації «Явір» кожний рік, в квітні проводять акцію Спалювання сухої трави навесні — злочин проти довкілля! Тепер Ви знаєте скільки шкоди можна заподіяти природі спалюючи суху траву весною. Бережіть довкілля, пам»ятайте, що тільки від нас залежить, що ми залишим нашим дітям.


Про магазин - Kolorstar.com\nДоброго дня! Раді вітати Вас на сторінках інтернет магазину професійної фарби для шкіри, тканини, шкірозамінника, замші і нубуку а також інших корисних товарів для Вашого будинку, офісу, авто і господарства.\nУ нашому магазині Ви можете вибрати дійсно корисні і потрібні Вам товари. У категорії "Фарби", Ви можете вибрати будь-який колір фарби для шкіри і шкірозамінника, замші і нубуку, гуми і ПВХ для повної або часткової підфарбовування вироби. А головне, ми працюємо з одним з найпоширеніших в Європі каталогом відтінків Рал К-7, що дозволяє потрапити практично в будь-який колір навіть без зразка! Працюємо також і зі зразками, що дозволить Вам заощадити не мало часу щоб знайти і не помилитися в потрібному відтінку. Адже пофарбувати шкіряну куртку, взуття, сумку, меблеву шкіру або автошкіру завжди дешевше ніж звертатися в спеціалізовані майстерні. Підходить навіть для виробів із замші і нубуку хоч це і дуже делікатний матеріал, гуми і пластизолю, ПВХ матраців, бігбордів і мембра! В наявності також всі додаткові кошти для підготовки і закріплення поверхні. Купуйте фарбу для шкіри і відновите колір Вашого виробу, надайте йому друге життя і воно ще довго вас порадує!\nТут є і фарба для тканини яка прекрасно оновить або перефарбує Вам будь-яку тканинну одяг, взуття, сумки, клатчі. Підходить для нанесення малюнка або трафарету по тканині, оновлює комбіновані речі.\nРозділ "Вибір кольору" зроблений для того щоб Ви могли гарантовано вибрати або підібрати той відтінок який потрібен саме Вам! Працюємо з міжнародним каталогом квітів Рал К-7 містить більше 200 видів відтінків різних кольорів.\nУ категорії "Рідка шкіра-шпаклівка" Ви побачите засіб для ремонту потрісканої або зношеної шкіри - спеціальну шпаклівку (рідка шкіра) для ремонту великих і дрібних дефектів перед фарбуванням. Навіть завдяки їй одній можна уникнути колосальних витрат на реставрацію дорогих виробів наприклад меблів, салонів авто взуття і т.д в майстернях і хімчистках! 100% -й результат і високу якість !!\nТак само в нашому інтернет - магазині Ви можете з легкістю придбати унікальний по своїй міцності двокомпонентний клей для склеювання і пайки різних матеріалів будинку, на дачі, в техніці і в авто. У розділі по сусідству справа всім людям що цінують свій час і фінанси пропонуємо універсальний припій для пайки каструль, радіаторів, кранів тощо без паяльника в домашніх умовах. Купуйте такі речі в своє господарство і Ви будете підготовлені на всі випадки в житті особливо коли виїжджаєте на своєму транспорті на великі відстані!\nКорисні на кожній кухні і в господарстві щітки для чищення металевих виробів, а також каструль, сковорідок, труб від іржі і тд, Ви знайдете в розділі "Щітки для чищення металу"\nАсортимент товарів завжди оновлюється, тому рекомендуємо звернути увагу на інші не перелічені категорії. Можливо саме там Ви знайдете те, що давно шукали і не могли знайти!\nБажаємо Вам комфортних покупок в інтернет-магазині kolorstar.com


5 плюсів оральних ласк: чому чоловіки люблять кунілінгус\n16-01-2018 10:47 : Новини культури\nДізнайтеся причини, за якими чоловіки воліють оральні ласки повноцінному статевого акту.\nСкладно уявити, щоб чоловік відмовився від пропозиції партнерки доставити йому задоволення орально, передає Ukr.Media. І це зрозуміло. Феляция дає зовсім іншу гамму відчуттів, ніж вагінальний секс. При цьому вважається, що пестити жінку орально більшості чоловіків не подобається. Але це не зовсім так. Деякі чоловіки просто не мають можливості проявити себе в такому вигляді інтимної близькості, так як самі жінки проти такого прояву любові з-за попереднього негативного досвіду, комплексів і т. д. І вже точно мало хто з прекрасних дам, сама не посоромиться попросити про кунілінгус. Тому пропоную чоловікам самим проявляти ініціативу в цьому питанні. Адже для того, щоб зайнятися оральним сексом існує як мінімум 5 об'єктивних причин.\nВідмінна ідея для прелюдії. У чоловіків прекрасно розвинене уяву і зазвичай вони готові в бій, ще до того, як жінка встигла розстебнути всі гудзики на блузі. У жінок фізіологія влаштована по-іншому. І для того, щоб дама по-справжньому проявила себе в сексі, розкрила свою справжню сексуальність, їй потрібно гарненько розігрітися. Кунілінгус в цьому сенсі безпрограшний варіант.\nВідкривається прекрасний вид. Можна насолодитися видом жіночих принад у іншому ракурсі. До того ж, вид збудженої до межі жінки не може залишити байдужим жодного чоловіка і примножує його задоволення від сексу в кілька разів.\nЦе чудовий привід для відпочинку. Іноді, особливо якщо ви займаєтеся сексом вже не перший раз за ніч, втома бере своє, при цьому зупинятися на досягнутому не хочеться. Кунілінгус – відмінний привід взяти короткий перепочинок, коли не потрібно ритмічно рухатися і потіти. При цьому у жінки збудження не спадає і вона не втрачає інтерес до подій.\nДовести до оргазму. Як правило жінкам потрібно набагато більше часу, щоб досягти піку задоволення, ніж чоловікам. При цьому чоловікові, щоб зайти «на друге коло» потрібно деякий час на відновлення. Але ні один справжній джентльмен не кине даму на півшляху, і не дозволить собі залишити її незадоволеною. Для того, щоб довести кохану до оргазму можна пестити її орально.\nЕгоїстичний момент. У сексі, чим більше задоволення ти доставляешь, тим більше отримуєш сам. Збуджена жінка набагато охочіше погоджується на експерименти й ті види пестощів, які досі здавалися їй неприйнятними, наприклад, оральний або анальний секс. Любові вам, яскравих вражень та теплих спогадів!\nКультура Жінки Чоловіки Оральний секс 18+\n«Я сиджу на білому»: Зеленський розповів секрет своєї працездатності\nСвято Хрещення: традиції, звичаї, прикмети (фото)\nЖіночі речі, якими користуються і чоловіки


В КООРДИНАТАХ ЛЮБОВІ\nТепер ти часто думаєш, наскільки вони несумісні – весна і війна; бачиш, як скроні твої вкриває паморозь травневих пелюсток, що в одну ніч опали від нежданого морозу; розумієш, що Земля таки увійшла в зону Малої Скорботи, бо ж люди не хочуть засівати й уквітчати її , а воліють заливати кров’ю.\nТи – мати, недремна совість і вічна мука цього світу. Приречена на чекання, ти стоїш поруч з янгольським сонмом і захищаєш цей божевільний світ і синів своїх нездоланною зброєю – Молитвою Матері.\nТи одягнена в шати смутку, зір затуманений печаллю, і в надламаному голосі бринить жура. Ти вже довіку не забудеш фразу свого дорослого сина : так треба, мамо. Він мовив настільки переконливо, що будь-які вмовляння були б даремними; тобі залишалося припасти до його широких грудей , цілувати рішучу складочку між брів і несподівану вперту зморщечку біля губ ; а ту довгу ніч перед розлукою простояти в молитві, благаючи Бога, аби надіслав Він янгольську варту, щоб збувалося сказане в Святому Письмі: «…Бо своїм Янголам Він накаже про тебе, щоб тебе пильнували на всіх дорогах твоїх…» ( Псалом 91:11).\n…Золоте, Тоненьке, Щастя – віднедавна не просто точки на мапі Донбасу, це твоє безсоння і вічно пульсуючий біль, мамо вкраїнського воїна. Зеленопілля , Іловайськ, Дебальцеве – чорна мітка твоєї долі. Ти прокляла найстрашнішим у світі, материнським прокляттям, огидне втілення сатани – кривавого карлика-параноїка, усіх кривослових політиків ( чи ж бувають вони інакші?), тупих генералів і продажних молодухих офіцерів, які стали ганьбою відважного і чесного вкраїнського народу.\nСловами вічної любові ревно твориш молитву за сина, за його побратимів, за лицарство славне, що стоїть в обороні землі рідної; і за тих людей, брехнею окованих і позбавлених даху й вітцівщини.\nМамо вкраїнська, Берегине буття! Ти чекаєш святого, найяснішого дня – перемоги над ворогом. Ти несхибно в це віриш, бо в Писанні пророчому прочитала:\nІ дивилося око моє на занепад\nТих злочинців, що на мене встають, –\nПочують про це мої вуха! ( Псалом 92:12)\nТ.П.Штоюнді і всім матерям, які чекають синів із війни.\nРіка часу закам’яніла,\nНе пливе, не тече, не біжить.\nВід чекання я стала біла,\nУ вікно виглядаю щомить.\nТільки місяць за мною стежить\nЗ високості усеньку ніч.\nЯ сорочку тобі мережу\nБілу-білу, як перший сніг.\nЯ твій голос цілую на відстані,\nОбіймаю очима сліди.\nМій синочку! Ти сильний, ти вистоїш –\nНебо чує мої молитви!\nМамко моя, прилечу з вирію,\nЯк розтане у полі сніг.\nНапечеш пиріжків з калиною,\nПригостиш побратимів моїх.\nЯ не мерзну, матусю, тут тепло,\nНе тривожся, рідна людино,\nГріє душу твоя сорочка\nІ єдина для всіх Україна.\nOne Comment on “В КООРДИНАТАХ ЛЮБОВІ”\nЩо куримо? 🙂