Pionihulluutta ja puutarhaunelmia. Peonies and garden dreams.: Skotlanti, Falkirk\nIrene 19. maaliskuuta 2017 klo 20.52\nMetsät näyttävät viehättäviltä. Tosin eksyksissä ollessa niistä ei ehkä nauti samalla tavalla.\nMinä pidän noista skottien puutarhoista kanervoineen ja varpuineen. Kyllä he käyttävät paljon jouluruusujakin. Miksi meiltä ei oikein saa noita varpuja ja kanervakasveja - sitä olen ihmetellyt.\nSaila 2. huhtikuuta 2017 klo 16.50\nOlipahan kertomus ja tuli mieleen yksi jos toinenkin rämpiminen "tästä varmaan pääsee" -tyyliin :-D Takuulla he siellä muistelevat ihanalla paksulla skottiaksentillaan wee dramien ääressä hulluja suomalaisia - vaikka skotit ovat itsekin tunnettuja hullusta sitkeydestään ;-) Ehkä he eivät edes ihmettele, vaan muistelevat omia vastaavia retkiään...\nKelpiet ovat vaikuttavia! Heidät täytyy päästä näkemään.


Lähettänyt Krypta klo 09:00 Ei kommentteja:\nLuen paljon netistä erilaisia lehtiä ja olen hämmästynyt, kun liki jokaisessa on jonkinlainen julkimo kertomassa omasta elämästään. Luen näitä ihan uteliaisuudesta, sillä monenkaan nimi ei minulle sano mitään. Julkimot ovat lehdissä pääsääntöisesti entisiä missejä, tosi-TV realityyn osallistuneita, fitnesstyyppejä, personal treinereitä, youtube esiintyjiä, instagramissa henkilökohtaista brändiä edustavat ja laulajat ja näyttelijät. Muutama asia heitä yhdistää.\nEnsimmäinen ilmiö, joka lähes jokaisella on vuodesta toiseen ja se esiintyy vuoden alussa eli kuinka rankka viime vuosi oli ollut. Kukaan ei luonnollisesti kerro, mikä siitä vuodesta teki rankan. Nyt on sitten uusi vuosi koittanut ja kuinka tulevaisuuteen suhtaudutaan positiivisesti, kun salatut vaikeudet on voitettu. Uusi vuosi on niin voimaannuttava ja joulun ja uuden vuoden juhlissa on tavattu perheitä, jotka niin tukevat heitä ja antavat voimaa.\nToinen ilmiö on rankka kausi, josta siitäkään ei kerrota mitään. Poikkeuksen tekevät laulajat ja näyttelijät sekä urheilijat, jotka ovat panneet korkin kiinni. No rankka kausi on ollut kova ja sen jälkeen on tutkiskeltu itseä ja opittu vaikeista ajoista. Kaikki on luonnollisesti voimaannuttavaa ja itsetutkiskelu parantanut itsetuntoa.\nLuonnollisesti joka artikkelissa on netin julma puoli ja arvostelut, jotka satuttavat. Useinmiten kyseessä on ulkonäön arvostelu, joka menee ihon alle. Sitten aletaan puhumaan kehopositiivisuudesta, rankoista kokemuksista ja lopulta päädytään siihen, kuinka paljon saa positiivista palautetta ja se antaa voimia.\nSitten sanomiset on tulkittu väärin. Tässä kunnostautuvat erityisesti politikot, mutta myös erilaisissa ohjelmissa esiintyneet sanovat samaa ja varsinkin he korostavat sitä, kuinka on leikattu ohjelma siten, ettei se näyttänyt totuutta omasta itsestä. Sitten on vuorossa kootut selitykset ja kuinka rankkaa on ollut.\nWoke-kulttuuri on myös hyvin esillä ja anteeksipyyntöjä satelee. Erityisesti kulttuurinen omiminen on anteeksipyynnön paikka vaikka tapahtuneesta on vuosikymmeniä aikaa. Tämä koskee erityisesti näyttelijöitä ja laulajia. Instagramissa lentelee tekstiä tarinoissa joka suuntaan ja sitten selitellään tai pyydetään anteeksi. Sitten on niin helpottunut olo, kun on pyydetty anteeksi ja taas on voimaannuttu rankan kokemuksen jälkeen.\nSeksuaalisuus ei ole tabu ja kaapistakin on tultu. Tästä ilmeisesti johtuu se, että moni julkimo on seksuaaliterapeutti. Ulkomailta on tullut, juttuja, joissa näyttelijä on saanut potkut, kun on siirtynyt OnlyFan sivuston tekijäksi, jossa paljasta pintaa voi esitellä mielin määrin iästä riippumatta ja taas on kehopositiivisuus voimissaan.\nTästä tietenkin päästään näppärästi seksuaaliseen ahdisteluun, jota liki jokainen naispuolinen julkimo on kokenut. Siitä täytyy tietysti laittaa mediaan tekstiä. Tosin sillä ei ole väliä onko ko. tapaus tapahtunut asken vai vuosikymmeniä sitten. Tästä alkaa medialynkkaus, jossa nimet tuodaan julki. Tämä on tyypillistä varsinkin rapakon takana. Myös elokuvaohjaajat ovat ohjaustyyliensä vuoksi lynkattu. Mutta uhriutuminen kannattaa, sillä se antaa supervoimat.\nAlan vaihtaminen on myös muotia ja suurimmasta osasta tuleekin personal treineri. Vanhassa ammatissa ei voinut toteuttaa itseään ja arvojenkin vastaista se oli. On pitkään tutkiskeltu itseään ja tarvittaessa käyty vielä terapiassa kokoamassa itseään ja arvojaan. Sitten on sattuma puuttunut peliin ja uusi ura auennut ja nyt on niin helpottunut olo.\nTerapiasta luonnollisesti päästään mielenterveysongelmiin, joita julkimoilla tuntuu olevan. Sekään ei luonnollisesti ole tabu, että käy terapiassa ja sitä voi sitten suositella kaikille.\nKyllä on julkimon elämä vaikeaa.\nTunnisteet: julkkis, seksuaalinen ahdistelu, TV reality, uhrautuminen, voimaantuminen\nLähettänyt Krypta klo 18:43 2 kommenttia:\nKahdenkymmenen yhden päivän päästä on aluevaalit ja kovin on ollut hiljaista mediassa aiheesta. Puolueet julkisiva kyllä ohjelmansa, mutta ne olivat kovin ympäri pyöreitä, kuten hoidon tavoitettavuus, hoitajien riittävyys, hoitajien palkka, jne. Mitään selkeää toimenpideohjelmaa ei ole esitetty missään.\nItse ainakin olen pihalla kuin lumiukko. Mediassa kyllä kerrottiin, että suurin osa ehdokkaista asuu suurissa kuntakeskuksissa. Pienet kunnat siten saattavat jäädä päätöksenteossa lapsipuolen asemaan. Tulevatko palvelut säilymään koko Suomessa vai käykö kuten poliisilaitosten sulkemisen jälkeen, että pienissä kunnissa joutuu odottelemaan poliisia tunteja. Tuleeko myös samanlainen tilanne kuin synnytyssairaaloiden alasajossa eli matkat synnyttämään pitenivät ja yhä useampi lapsi syntyi matkan aikana. Kuinka moni ehtii menehtyä ennen hoitoon pääsyä.\nVaalien tarkoituksena on valita edustajat hyvinvointialueille, joita tulee 21, Helsinki tulee pysymään omana alueena eikä siellä äänestetä. He päättävä miten valtiolta saadut varat jaetaan alueiden sisällä. On myös keskusteltu hyvinvointialueiden verotusoikeudesta, mutta se ei oikein ole saanut tuulta purjeiden alle. Valtiolla on siten rahoittajana sananvaltaa rahan käytöön. Monilla isoilla hyvinvointialuella, kuten omallanikin, on valtion osuus jäämässä pieneksi. Riittääkö rahat kaikkien palveluiden hoitamiseen. Suurin osa hyvinvointialueen budjetista menee palkkoihin ja niitä myös harmonisoidaan siten, että palkat ovat yhteneväiset koko alueella. Tämä tarkoittaa joillekin alueen sisällä palkankorotusta.\nAluevaltuustojen tulee huolehtia terveyden- ja sosiaalihuollon sekä pelastustoimen sujuvuudesta. Viime aikoina on ollut puhetta paljon mielenterveyden palvelujen saatavuudesta ja etenkin lapsien ja nuorten osastojen ruuhkaisuudesta. Puhetta on ollut myös paljon resursseista ja hoitajapulasta. Ruuhkien on sanottu johtuvan kasvavista potilasmääristä ja riittämättömästä henkilökuntamäärästä. Miten tämä saadaan ratkaistua? Yhdenkään puolueen ohjelmassa ei ollut mitään konkreettista esitystä mihinkään.\nPieniltä paikkakunnilta on jo viety päivystystoiminta kokonaan tai pelkästään yöaikainen päivystys. Kotikunnassani on käytössä jälkimmäinen. Kolmen kilometrin matka vaihtui kahdenkymmenen viiden kilometrin matkaksi ja leppoisa kiireetön päivystys vaihtui ruuhkaiseksi jonottamikseksi, jolloin kuuden tunnin odotus oli vielä pientä. Tuleeko soten myötä palvelut säilymään edes tällä tasolla. Aikaa lääkärille on joutunut odottamaan kolmesta viikosta viiteen viikkoon. Nyt hallitus on päättänyt, että seitsemän päivää on takaraja. Mistä lääkärinaikoja saadaan lisää? Yksityiselle pääsee nopeammin, mutta kaikilla ei siihen ole varaa. On myös paljon ihmisiä, jotka ovat työterveyshuollon ulkopuolella.\nTässä on suuret asia kysymyksessä, mutta ainakaan minä en tiedä, mitä tulevaisuus lupaa. Säilyvätkö palvelut ylipäätään koko valtakunnassa vai supistetaanko niitä.\nLähettänyt Krypta klo 15:24 2 kommenttia:\nTunnisteet: aluevaalit, hyvinvointialueet, sote, sote-uudistus


Oivalluksia: "Kokemus päivässä"\nOivan saapuminen on herättänyt mut miettimään paljon Siirin jo niin kaukaista pentuvuotta. Vaikka Siiristä kasvoi loppujen lopuksi aivan mahtavan helppo ja tasainen koira tavalliseen arkeen, jota ei kertakaikkiaan mikään ole lähemmäs kymmeneen vuoteen saanut vähääkään hätkähtämään, unohtamatta erinomaisia harrastuskoiran ominaisuuksia, niin alkuvuodet eivät olleet aivan niin seesteisiä. Uskon että monikin aikaa ja vuosia vaatinut juttu, kuten kaupunkiympäristöön sopeutuminen ja sosiaalisuuden hidas "kypsyminen", juontavat pentuajan kokemuksiin. Tuolloin asuin käytännössä aivan eristyksissä maalla, keskellä peltoja vailla ajokorttia. Vanhemmat toki paljon kuskailivat koiraharrastuksiin, mutta kun kotikaupungissa oikein pyörinyt mitään sopivia juttuja pennuille tai nuorisolle (ja aika vähän lähikaupungeissakaan), koiratuttuja tavattiin lähinnä näyttelyissä ja ihmishälinääkin sai melkeinpä lähteä 40 kilometrin päähän hakemaan, niin sosiaalistamismahdollisuudet olivat kertakaikkiaan rajalliset. Muistan joskus ruinanneeni reissua Forssaan tai Saloon ihan jonkun Prisman parkkipaikan ihmettelyn takia. :D\nHykerryttää ihan, että Oivan kanssa tilanne on luonnollisestikin aivan toinen. Jo rauhallinen taajamaympäristö on ihan eri juttu kuin lapsuudenkotini maaseutu, jossa lenkkeillessä vastaantulijat olivat laskettavissa yhden käden sormilla vuoden ajalta. Muutaman kilometrin päässä on jonkinkokoisen kaupungin keskusta juna-asemineen ja Prismoineen ;-), ja täällä, kuten kaikkialla pk-seudulla ja ympäryskunnissa, pyörii taukoamatta kaikkea mahdollista koirakurssia pikkupennuista vanhuksiin.\nYmpäröivään maailmaan totuttamiseen liittyen luin hauskan idean Salme Mujusen pentukirjasta. Kuten sanoin, luen noita opuksia vahvasti suolalla ja suodatellen, ja tästäkin saisi vain stressin ja harmaita hiuksia jos sen kovin kirjaimellisesti ottaisi, mutta inspiraationlähteenä ihan kiva. Ideana on siis listata kaikki asiat ja tilanteet, joihin toivoo koiran aikuisena suhtautuvan luontevasti ja rauhallisesti, ja sitten noin vuoden aikana joka päivä hankkia näistä asioista kokemuksia, listan pituudesta riippuen joko tasaisesti uusia tai samoja kokemuksia useaan kertaan toistettuna. Mä en todellakaan ala mitään konkreettisia listoja tekemään tällaisista, mutta ihan hyvä pitää siellä takaraivossa jonkin aikaa mielessä ajatus, että pyrkisi tasaisesti tarjoamaan Oivalle jonkun ihan perusrutiineista poikkeavan kokemuksen, edes pienen. Tulee samalla otettua sitä mukaan eri paikkoihin, ja samalla voi oman asioinnin yhteydessä pyörähtää sen kanssa jossain, joskus ihan pikapikaa, joskus inspiraation yllättäessä vähän pidemmän kaavan mukaan.\nToistaiseksi lähiympäristössäkin on riittänyt ihan mukavasti ihmeteltävää, ja olen antanut Oivan tutustua sitä ihastelleisiin lukuisiin ihmisiin ja muutamiin naapuruston koiriin. Vastoin kaikkia kasvatusopusten neuvoja, mutta mielestäni pentu ei ole mikään särkyvä lasiesine ja lisäksi koira on sen verran viisas eläin, että se oppii kyllä erottamaan ne kohtaamiset joissa saa sosialisoida niistä, joissa kuljetaan kauniisti ohi. En jaksaisi, että pidetään kynsin hampain kiinni tästä perisuomalaisesta sulkeutuneisuudesta ventovieraita kohtaan, vaikka on näin loistava, uusia kontakteja janoava "jäänrikkoja" matkassa. Sitten onkin tässä parin viikon aikana ollut useita reissupäiviä, ja lisäksi on käyty keskustassa pariin otteeseen eläinkaupassa shoppailemassa ja juna-aseman hälinässä pyörähtämässä. Kohta käynnistyvätkin pentukurssi ja leikkikerhot (joihin voi mennä silloin kun ehtii), niin tulee tuota muiden koirien kanssa sosialisointiakin paremmin. Koiratuttuja meillä on heikosti lähiympäristössä, sillä en Siirin kanssa koskaan ole tässä kylässä asuessani harrastanut mitään tai yrittänytkään hakea sille lenkkiseuraa vanhoille päiville, kun ei se sellaisesta ole juuri piitannut.\nOiva on ollut todella täpäkkä ja rohkea menijä kaikkialla, ja nyt toisen viikon aikana on ruvennut hakemaan myös aivan mahtavan upeasti kontaktia vaikka minkälaisessa hälinässä, kuten juna-aseman vilskeessä. Se sulaa ilosta saadessaan tutustua uusiin ihmisiin, mutta ei poukkoile yhtään sitä huomioimattomien ihmisten suuntaan. Hihnassa kävelykin sujuu koko ajan paremmin ja paremmin. Välillä lyödään toki yhä jarrut pohjaan kun kokeillaan saisiko sittenkin valita reittinsä itse, mikä ilmeisesti ulkopuolisista vaikuttaa pelokkuudelta. Hyvin harvoin se muista eleistä päätellen kuitenkaan on millään tavoin pelkoon liittyvää vaan ihan silkkaa itsepäisyyttä. Kaikista eniten jarruja käytetään ihan kotioven ympäristössä, josta Oiva aina haluaisi pinkaista lähimetsikön suuntaan ilman hihnaa kirmailemaan.\nJaahas, kylläpä tätä juttua nyt riittääkin enemmän kuin vuosikausiin, mutta kerrankos sitä ihminen ensimmäisen pentunsa aikuisiällä hankkii! Ja nuorenahan olin äärimmäisen innokas kirjoittelija ja nettisivujen ylläpitäjä, joten jotain sisäistä kipinää siihen varmasti on tuolla aina ollut piilossa.\nTunnisteet: pennun kasvatus ja koulutus


YAMK-opinnäyte: Viestinnän vuosikellosta apua vapaaehtoistyön johtamiseen - Laurea-ammattikorkeakoulu\nYAMK-opinnäyte: Viestinnän vuosikellosta apua vapaaehtoistyön johtamiseen\nYAMK-opiskelija Heidi Tiainen kehitettiin urheiluseuran työyhteisöviestintää.\nViime vuosikymmenten aikana suomalainen seuratoiminta ja siihen kohdistuvat odotukset ovat kasvaneet merkittävästi. Liikuntaseurojen toiminta on tullut monimuotoisemmaksi ja ammattimaisemmaksi, mutta suuri osa valmennus- ja ohjaustoiminnasta tehdään kuitenkin yhä vapaaehtoisvoimin.\nVapaaehtoistyöntekijöiden kasvava lukumäärä asettaa korkeat vaatimukset työyhteisöviestinnälle, jonka päätavoitteena on hyvä ja avoin tiedonkulku yhteisön sisällä. Onnistuneella työyhteisöviestinnällä taataan töiden sujuminen ja tuetaan vapaaehtoistyössä viihtymistä. Yksi tehokas työyhteisöviestinnän väline on sähköinen viestinnän vuosikello, jota voidaan hyödyntää syklisesti toistuvien tehtävien hallitsemiseen seuroissa.\nLaurea-ammattikorkeakoulussa laaditussa opinnäytetyössä on tutkittu Harjun Kiekko ry:n sisäisen viestinnän nykytilaa ja pohdittu, miten työyhteisöviestintää voitaisiin kehittää vastaamaan paremmin vapaaehtoistentarpeita.\nTehdyn kyselytutkimuksen tuloksista ilmeni, että seuran aktiivisimmat vapaaehtoistyöntekijät käyttivät vapaaehtoistyöhön aikaa jopa yli 12 tuntia kuukaudessa. Vapaaehtoistyötä tekevät joukkueenjohtajat, valmentajat, rahastonhoitajat ja muut toimijat kokivat tarvitsevansa tehtäviinsä selkeät ja helposti löydettävät ohjeet. Lisäksi parannusta toivottiin seuran ja joukkueiden väliseen vuorovaikutukseen ja ajantasaiseen tiedottamiseen.\nOpinnäytetyössä selvitettiin haastattelujen, kyselytutkimuksen ja nykyohjeistukseen perehtymisen kautta, mitä ongelmia työyhteisöviestinnässä koetaan olevan. Ihmisten toimintaa ohjaavat usein myös tiedostamattomat valinnat, joista opinnäytetyö esittelee tutkimuksen kannalta keskeisimmät päätöksenteon ilmiöt.\nOpinnäytetyön kehittämisehdotuksessa esiteltiin viestinnän kehittämisen työpaja ja viestinnän vuosikello. Työpajan tarkoituksena on osallistaa seuratoimijat pohtimaan mitä asioita tulisi kehittää vapaaehtoistyöntekijöille viestittäessä ja millaisia puutteita nykyohjeistuksessa havaitaan. Vuosikellolla esiteltiin edullinen ratkaisu seuran viestinnän tehostamiseksi ja automatisoimiseksi.\nPlandisc -vuosikellotyökalulla laadittiin viestinnän vuosikello, jonka voi helposti jakaa yhdistyksen intranetissä. Vuosikelloon voidaan linkittää toimintaohjeita tai tiedostoja ja sen avulla käyttäjille voidaan lähettää automaattisia sähköpostimuistutuksia. Päätöksenteon ilmiöiden epäsuotuisia vaikutuksia voidaan myös minimoida vuosikellon avulla. Vuosikelloa hyödyntämällä faktapohjainen tieto voidaan jakaa kaikille saman sisältöisenä ja oikea-aikaisesti. Lisäksi se tarjoaa visuaalisesti miellyttävän tavan linkittää ohjeistus vapaaehtoisten saataville.\nKun vapaaehtoistyö on mielekästä ja hyvin johdettua, saadaan toimintaan osallistuvien motivaatiota ja sitoutumista kasvatettua ja uusia vapaaehtoisia houkuteltua mukaan toimintaa. Tutkimuksessa tehtyjä havaintoja ja kehittämisehdotusta voidaan soveltaa käytettäväksi myös muissa vapaaehtoistyöllä toimivissa organisaatioissa.\nHeidi Tiainen, opinnäytetyön tekijä\nheidillepostia@gmail.com, puh. 045 678 9167\nEtusivuAjankohtaista YAMK-opinnäyte: Viestinnän vuosikellosta apua vapaaehtoistyön johtamiseen


Ήταν melkein tasan vuosi sitten, kun HMD Global sanoi harkitsevansa käynnistyslataimen lukituksen avaamista osoitteessa Nokia 8 . Yrityksen käytäntö ei salli käyttäjien avata käynnistyslatainten lukitusta turvallisuussyistä. Tämä on kuitenkin muuttumassa, koska nyt on mahdollista avata Nokia 8:n käynnistyslatain.\nUutinen on peräisin HMD Globalin tuotejohtajan Juho Sarvikan twiitistä. Hän sanoi viime vuonna harkitsevansa tätä mahdollisuutta. Joten näyttää siltä, että Bootloader voidaan nyt avata. Joten jos menet johonkin uusi sivu Nokian verkkosivuilla, voit kirjautua sisään tilillesi ja aloittaa käynnistyslataimen lukituksen avausprosessin.\nTämä on tietysti erittäin hyvä uutinen Android-yhteisölle. Nokialla on monia Android One -laitteet erittäin edulliseen hintaan laitteet, kuten Android Go . Niissä on kunnolliset ominaisuudet ja puhdas ohjelmisto. Valitettavasti käynnistyslataimen tila esti innokkaita käyttäjiä käyttämästä sitä TWRP , Magisk , SuperSU , Xposed Framework , mukautettu ROM ja paljon muuta vastaavaa Mod. Nokia 8 -käyttäjät voivat nyt vihdoin nauttia kaikista näistä eduista avaamalla käynnistyslataimen.\nNokianokia 8Älypuhelimetkäynnistyslataimen lukituksen avaaminen\nViime maaliskuussa tehdyn testauksen jälkeen Google näyttää nyt siirtyvän…


POP: The Century Of Self\nTehokkaaseen matemaattiseen voimarokkiin keskittyvä texasilaisorkesteri on tullut 15 vuoden ikään, kuutosalbumi juhlistakoon sitä puolitasalukua. Yhtyeelle tuttujen elementtien, särkevien kitaramassojen juoksuttaminen ja tukkoon ahdettujen suvanto-osuuksien vuorottelu melodisten laulujen tuhoksi tehdään, jos mahdollista, entistäkin jykevämmin. Ensimmäinen, näinä aikoina tuskin viimeinen, omalle Richter Scale -levymerkille tehty (ystäväfirma Justicen kautta maailmalle julkaistava) teos on alkupuoliskonsa osalta eeppistä tulkintaa ja toteutusta, joka todistaa albumikeskeisen musiikin olevan voimissaan – ainakin määrätyissä tyylilajeissa ja tiettyyn minuuttilukuun asti.\nJo The Far Pavillions todeksi osoittaa punkrockin ja heavyn oppikirjojen tiukkaa lueskelun. Isis Unveiled lainaa pelottavasti jopa skandinaavisen jylhästä äänimaisemasta, äänen määrää ei mitata enää desibeleissä. Patarumpua jäljittelevä c-osa luo intiimin tunnelman. Nyanssien kanssa pelailu tuo arvoa ainaisen metelin seassa. Halcyon Days tunnelmoi melodisesti irkkupubfolkmaastoissa, rumputyöskentely on toisella tavalla väkivaltaista. Osuuksien vuorottelu on progressiivisen heavyn oppaan mukaankin rönsyilevää.\nToisella puoliskolla alun energia haihtuu kuin kellonlyömällä. Neljäsosapianojohtoinen Bells of Creation etenee hittitasoisen kertosäkeen kautta. Solistin vaihtuessa Conrad Keely tuo mukaan raskaassa musiikissa usein unohdettuja popsävyjä. Modernien MTV-angstaajien ranteenviiltoharjoitteet voisivat sujua jatkossa tämäntasoisen kitararockin soidessa taustalla. Fields of Coal pettää sävelkynän puolesta, juomalaulumainen rallatus ei toimi vakavan albumin keskivaiheilla, vaikkakin sahakitaroiden peittelemänä.\nErään stadionluokan brittirockyhtyeen melodioita lainaileva Inland Sea sekä …And You Will -mittakaavassa lähes haukotuttavan tylsä flyygelivetoinen Luna Park jatkavat täytepalojen tulvaa. Mielenkiinnon kadottua, sen takaisinpalauttaminen osoittautuu vaikeaksi. Ascending hämmentää, joskaan ei pelasta, soittaessaan kahta kappaletta päällekkäin. Insatiable-valssit kuulostavat siltä mitä ovatkin, hevimuusikoilta soittamassa humppaa. Helvetillisen tykityksen muututtua tyhjänpäiväiseksi vetistelyksi, usko tunninmittaisten taidealbumien aikakauden uuteen tulemiseen on kadonnut.\n« The Eternal Folk Songs »


Asuntosijoittaminen kaverin kanssa – mitä otettava huomioon? – Sijoittaja-Tursas\n8 toukokuun, 2019 Sijoittaja-Tursas\nOmistan tämän jutun kirjoitushetkellä viisi sijoitusasunnonpuolikasta. Yksi näistä tosin on vasta rakenteilla ja loputkin enemmän tai vähemmän lainoittavien pankkien taseessa, mutta ei anneta sen häiritä. Tämän jutun pihvi on asuntosijoittaminen kaverin tai puolison kanssa. Mitä kaikkea siihen liittyy ja mitä tulisi ottaa huomioon? Ja ennen kaikkea, kannattaako se?\nKättä päälle ja sijoitusasunnon ostoon! Kuva: Remax Kenya.\nOmalla kohdallani yhteissijoitustaival lähti liikkeelle yksinkertaisesta ongelmasta. Minulla oli sijoitusasuntoon tarvittava omavastuuosuus kasassa, mutta asuin tuolloin puolisoni omistamassa asunnossa, enkä vielä ollut ehtinyt ostaa omaa asuntoa. ASP-tili kuitenkin oli säästetty täyteen ja sijoitusasunnon ostaminen olisi torpedoinut ensiasunnon ostajan edut varainsiirtoverovapautta myöten. Näitä juttuja kun tuumailin koulukaverini kanssa eräällä Lapinreissulla, niin päätimme yhdistää voimat ja ostaa sijoitusasunnon taktisesti 49 % (minä) – 51 % (kaveri) omistusosuuksin. Veroedut kun menettää vasta, kun omistusosuus on 50 % tai enemmän. Lisää tästä seikkailusta voit lukea postauksesta Ensimmäisen sijoitusasunnon metsästys.\nSittemmin olemme ostaneet samalla taktiikalla kolme uusikohdetta ja neljännen mokoman nappasin vaimon kanssa. Viimeisin ostos laitettiin osuuksin 55 % (minä) – 45 % (kaveri), koska olin ehtinyt tässä välissä jo ostaa oman asunnon ja käyttää ASP-säästöt & lainat siihen. Näiden vajaan 4 vuoden aikana olen huomannut paljon muitakin hyötyjä yhteissijoittamisessa kuin em. vero-optimoinnin.\nSijoitusasunto tuo monia velvoitteita, jotka voi onneksi jakaa. Kuva: Lawyer.ie\nEnsinnäkin, kaksi päätä ajattelee fiksummin kuin yksi. On paljon helpompi löytää sijoituskohteista sudenkuoppia tai bongata helmiä, jos on toinen jonka kanssa pallotella ajatuksia. Usein asuntojen kanssa voi käydä niin, että itse tykästyy syystä tai toisesta johonkin kohteeseen, mutta kaveri osaakin analysoida objektiivisemmin. Asuntosijoituksissa kun yksittäinen kohde on aina merkittävä, niin huteja ei saisi tulla, ainakaan kovin montaa.\nToinen merkittävä etu on se, että kaksi käsiparia ehtii paremmin tekemään sopimuksia, luovuttamaan avaimia, tarkastamaan asuntoja ja laskemaan vero-exceleitä kun yksin ehtisi. Kaveri on oikeasti iso apu, jos vuokralainen vaikka päättää lähteä kesken ulkomailla vietetyn kesäloman, etkä pääse itse tekemään lopputarkastusta. Tässä toki piilee ensimmäinen sudenkuoppa, eli sijoituksiin liittyvät velvollisuudet pitäisi tietty pyrkiä jakamaan tasapuolisesti (olettaen että omistukset menevät kutakuinkin fifty-fifty).\nKolmas oleellinen etu on hajautus. Samoin kuin osakesijoittamisessa, asuntosalkunkin riski laskee, kun yksittäisten kohteiden määrä nousee. On turvallisempaa omistaa neljä asunnonpuolikasta kuin kaksi kokonaista.\nMillainen sitten on hyvä asuntosijoituskumppani?\nLuotettava. Tästä ei voi tinkiä yhtään. Yhteisen asuntosalkun arvo on tyypillisesti kuusinumeroinen, joten kumppanin temppuilu johtaa nopeasti ongelmiin. Hauskin kaljakaveri ei välttämättä ole paras sijoitustoveri.\nSama sijoitushorisontti. Sijoitusstrategiasta riippuen horisontti on lyhimmillään muutama vuosi (osta-remontoi-myy -taktiikka), yleensä 10-20 vuotta, joskus pidempikin. Jos kaveri kyllästyy Bauhausissa ravaamiseen ja vuokralaisten etsintään muutaman vuoden jälkeen, ei ole kiva lähteä myymään asuntoja kesken projektin.\nYhteiset tavoitteet. Aluksi ei välttämättä kumpikaan tiedä, kuinka monta asuntoa tavoitellaan. Usein nälkä kasvaa syödessä, mutta joku valistunut arvaus olisi hyvä olla, riittääkö 1-2 asuntoa vai tavoitteletteko kymmeniä kämppiä.\nTalous kunnossa. Asuntosijoittaminen ei ole persaukisten puuhaa. Käteispuskuria olisi hyvä löytyä kummaltakin useamman kuukauden vuokrien määrä tyhjien kuukausien ja yllättävien korjausten varalta.\nNämä seikat kun kääntää ylösalaisin, niin osaa varmasti kuvitella, mitä ongelmia yhteissijoittamisessa voi tulla vastaan. Omissa kuvioissani on tullut pohdittua mm. seuraavia seikkoja:\nKuinka tarkka vuokralaisen valinnassa tulee olla? Luottotiedot kannattaa aina tarkastaa ja mieluusti soitella nykyiselle / entiselle vuokranantajalle. Jonkun verran kuitenkin aina on intuitiota pelissä ja kaveri voi pitää jotain itselle sopivalta tuntuvaa tyyppiä epäluotettavana.\nVuokratason määritys. Jos kämppä meinaa jäädä tyhjilleen vuokralaisen vaihtuessa, voi tulla painetta vuokrata asunto edullisemmin. Liikekumppanisi sattaa kuitenkin haluta pysyä alkuperäisessä vuokrassa tai sitten toisin päin.\nRemonttihalukkuus. Jos toiselle riittää seinien maalaus, mutta toinen haluaisi pistää lisäksi keittiön uusiksi, niin kompromissia on joskus vaikea löytää.\nMiten rahoitus hoidetaan? Jäädäänkö uudiskohteessa yhtiölainan varaan, vai otetaanko henkilökohtaiset pankkilainat? Tässä usein vaakakupissa veroedut ja korkosuojaukset ja muut pankkikohtaiset edut.\nRahoituksesta vielä muutama sana. Vuokria varten avataan yhteinen pankkitili, josta myös vastikkeet ja muut kulut maksetaan. Tiliotteet talteen paitsi verottajaa, niin myös mahdollisia erimielisyyksiä varten. Pankkilainat kannattaa sen sijaan pitää erillisinä, sillä taloudelliset & työllisyystilanteet eroavat usein sen verran, että pankki tuskin myöntäisi lainaa identtisin ehdoin. Oma laina mahdollistaa myös joustavan lyhennysaikataulun.\nYhteinen pankkitli tarvitaan, mutta pankkikortteja ei. Kuva: Pixabay.\nEntä sitten vakuudet? Sijoitusasunnon voi helposti pantata ns. ristiin, eli kummatkin velalliset antavat toiselle panttausoikeuden siihen puoliskoon asunnosta, jota ei itse omista. Kuulostaa vähän kimurantilta, mutta tämä on normikuvio pariskuntienkin yhteisissä asunnoissa ja pankeilla on valmiit kuviot tähän. Ainoa käytännön vaatimus on se, että lainat otetaan samasta pankista, joka tosin yleensä on valittu jo yhteisen pankkitilin myötä.\nHaastavinta yhteissijoitustoiminnassa on pitkä horisontti. On todella vaikea tietää, miten kaveri muuttuu parinkymmenen vuoden aikana – saati sitten, että tietäisi itsekään, millaista elämää viettää vuonna 2040. Kannattaa siis miettiä asiaa huolella, mutta sijoittamiseen kuuluu aina tietty epävarmuus. Edellä mainitut seikat kuuluvat oikeastaan kaikkeen yhteisomistamiseen, joka ei koskaan ole täysin ongelmatonta.\nJos kuitenkin asuntosijoittaminen tuntuu omalta jutulta, etkä sitä itseksesi halua tai pysty aloittamaan, käy ihmeessä kaverisi läpi ja selvitä olisiko jostain heistä liikekumppaniksi. Onhan se hauskaa, kun on joku jonka kanssa kilistellä uusia asuntodiilejä matkalla kohti vaurastumista 🙂\nPS: Kiitokset nimimerkille Mauri (Taustaa-sivun kommenteissa), jolta sain idean tähän postaukseen!\nEdellinen artikkeli Megatrendin äärellä: Beyond Meat IPO\nSeuraava artikkeli Kevätdipin ostot: Neste, Kamux ja BNB!\n4 vastausta artikkeliin “Asuntosijoittaminen kaverin kanssa – mitä otettava huomioon?”\n8 toukokuun, 2019 4:26 pm\nHyvä kirjoitus! Olen itsekin keskustellut mm. parhaan kaverini ja veljeni kanssa yhteisen rantamökin ostamisesta. Tarkoitus olisi siis käyttää itse ja myös vuokrata mökkiä aina, kun se ei ole käytössä. Parhaan kaverini kanssa varmasti suostuisinkin lähtemään mökin ostoon, mutta veljeäni en välttämättä ottaisi mukaan, kun hän haluaisi mökkiä käyttää aina estäen sen vuokraamisen käytännössä kokonaan. Itse taas en halua ostaa mökkiä vain omaan käyttöön, kun ei luo sitten lainkaan kassavirtaa kattamaan kuluja. Vaikeaa siis löytää kompromissia tällä triolla 😀\n8 toukokuun, 2019 4:28 pm\nKesämökkien yhteisomistuksessa on usein ongelmia, kun meillä on kaikilla omat lomailutavat ja -aikataulut. Sanoisin melkein, että sijoitusasunto on helpompi yhteisomistaa kuin mökki 🙂\n9 toukokuun, 2019 12:03 pm\nSuosittelen vahvasti tekemään myös jonkinlaisen exit-sopimuksen eli miten tarkalleen ottaen toimitaan siinä tilanteessa, että esim. sukset menee ristiin syystä tai toisesta. Näitä asioita ei koskaan kannata jättää sen varaan että nyt ollaan frendejä/sukulaisia. Kaikki sopimukset mustaa valkoisella ja tosiaan niin pitkälle mietittynä kuin mahdollista, ettei kriisitilanteissa tarvitse alkaa tappelemaan, vaan kaikille on selvää miten toimitaan.\n9 toukokuun, 2019 11:13 am\nViisas neuvo. Mekin olemme keskustelleet nämä asiat läpi, mutta olisi varmasti hyvä muotoilla ihan kirjalliseksi sopimukseksi.\nAsuntosijoitustoiminta kun on liiketoimintaa, vaikkei yritysmuotoista olisikaan, jossa taas yleensä tehdään osakassopimukset exit-tilanteita varten.\nVaihdoin Verkkokaupan NoHoon


Mikä onkaan kiistelty valinnanvapaus-malli? — Laura Räty\nTyöelämän ulkopuolella olevilla ja vähävaraisilla valinnan mahdollisuudet ovat rajallisemmat. Heitä palvelee vain julkinen perusterveydenhuolto. Laadultaan suomalainen terveydenhuolto, sekä julkinen että yksityinen, on maailman huipputasoa. Järjestelmämme epätasa-arvo liittyykin siihen, miten palveluiden piiriin pääsee. Yksityisiin palveluihin pääsee melko helposti jo samana tai seuraavana päivänä, kun taas julkisiin palveluihin voi kunnasta riippuen olla viikkojen jonot.\nRuotsissa on perusterveydenhuollossa käytössä niin kutsuttu valinnanvapaus-malli, jossa kaikilla on samanlainen oikeus valita palvelunsa. Julkinen sektori määrittää julkisille palveluille laatuvaatimukset, joita tuottajien on noudatettava. Tuottajat voivat olla julkisia, järjestöjä tai yksityisiä. Ihmiset valitsevat itse, mitä terveysasemaa käyttävät ja julkinen rahoitus seuraa ihmistä palveluntuottajalle. Joku voi valita terveysaseman, joka on lähimpänä kotia tai työpaikkaa. Joku toinen voi käyttää valintakriteerinä aukioloaikoja, tuttua lääkäriä tai lyhyitä jonoja.\nRuotsalaiset eivät halua luopua valinnanvapaus-mallistaan. Ihmisten tyytyväisyys perusterveydenhuoltoon on valinnanvapauden myötä parantunut tai säilynyt ennallaan. Eikä suotta. Palveluihin pääsee nyt jonottamatta.\nTulevalla vaalikaudella meillä Suomessa uudistetaan sosiaali- ja terveydenhuollon rahoitus. Silloin päätetään, seuraako raha jatkossa potilasta vai jatkammeko nykyisellä eriarvoistavalla mallilla, jossa todellinen valinnanvapaus kuuluu vain hyväosaisille.\nKokoomus on ainoa puolue, joka kannattaa valinnanvapauden lisäämistä sosiaali- ja terveyspalveluissa.\nMikko Olkkonen 9.4.2015 10:34\nOletteko huomanneet, että vajaat puolet kansasta on jo käytännössä siirtynyt uuteen Sote maailmaan. Parin viimevuosikymmenen aikana terveyskeskusten lääkärimäärät ovat jopa laskeneet kun taas yksityisellä puolella on ollut kova kasvu. Yksityiselle menevät varaavat ajan valitsemalleen lääkäriasemalle eli "kilpailuttavat tuotannon", "raha seuraa" asiakasta valitulle lääkäriasemalle, koska asiakas maksaa suuren osan itse ja saa loppuun kelakorvausta. Palvelu on huipputasoa: ajan saa useimmiten tälle päivälle.\nTuota Sote uudistusta voi ajatella "elämää suurempana" uudistuksena, jossa pitää saada sata sote lakia kirjoitettua uusiksi. Vaihtoehtoisesti uudistusta voi ajatella tuon yllämainitun käynnissäolevan kehityksen kiihdyttämisenä, jossa loputkin kansalaiset vain siirtyvät tähän jo olemassaolevaan uuteen sote järjestelmään. Tärkeimmät työkalut tämän kehityksen loppuunsaattamiseksi ovat kansanterveyslain kunnille asettamien palvelutasovaatimusten keventäminen ja "omavastuun" pienentäminen (eli kelakorvausten suurentaminen). Näin loputkin kansalaiset siirtyvät luontevasti nauttimaan näistä tehokkaammin tuotetuista palveluista. Muutamia poikkeuksia lukuunottamatta kunnat saavat sitten itse valita, kilpailevatko tuotantobisneksessä muiden toimijoiden kanssa vai eivät.\nJanne Koiranen 9.4.2015 14:40\nPerusesimerkkinä Tanskan malli. Täällä jo muuttoilmoituksessa kysytään lääkärin tiedot, jotka siis itse saa valita. Kööpenhaminassa voi jopa kartasta katsoa eri paikkojen sijainnit ja valita haluamallaan kriteerillä. Peruslääkärinvastaanotot ovat yleensä pienehköjä yksityisiä praktiikoita, jatkotutkimukset sitten hoidetaan kunnallisissa sairaaloissa.


Unikouluttomuus, yö 1 (osa: noNYTsesitnukkuu) | Puutalobaby\nEilisen unikoulutotaaliepäonnistumisen päätin, että nyt menen takaisin omaan sänkyyn ja piste. Ja että itkua siinä sängyssä ei seuraavana yönä suvaita, mutta kitinät/pyöriskelyt yritetään hiljentää silittelemällä.\nKoko puutaloperhe painui pehuihin yhdeksältä. Isi ja napero nukahtivat saman tien, ja äitikin odotteli omaa nukkumattiaan vain yhteentoista – mikä on tältä äidiltä suht vähän.\nPuolen yön jälkeen alkoivat esimmäiset pyörimiset, mutta ne vaimenivat suht helposti silittelemällä. Ja sitten – seuraavan kerran herättiin puoli neljä akuuttiin maidontarpeeseen.\nJa sen jälkeen sekä napero että isi ovat nukkuneet aamuyön tyytyväisenä ja rauhallisena.\nNo, itse en tietenkään saanut enää sen jälkeen unta, mutta se nyt ei sitten ole mitään uutta. Eikä kenenkään muun syy kuin oman typerän unettomuuteni.\nJa johtopäätökset ovat, että…?\nHa. Mistä noista tietää.\nEhkä äidin saaminen viereen toi taas hyvät ja rauhalliset unet naperolle.\nEhkä se epätoivoinen epäuskoinen epäonnistunut epä-mitävaan unikoulu kuitenkin toimi sen verran, että se pysäytti ”ylimääräiset” yöheräilyt ja nyt pärjätään vain tuolla yhdellä (ja juuri tuohon aikaan, jolloin unikoulussakin tuli se isoin itku).\nEhkä nyt ollaan palaamassa siihen onnelliseen yhden yösyötön aikakauteen.\nEhkä tämä kaikki oli vain sattumaa.\nSeuraavaksi tarvitaan sitten unikoulu äidille. MIKSI mä en nuku? KOSKA mä nukun? Aaaaaaa! Okei kahvia.\nPS. Lupasin eilen, että en kirjoita tsiljoonatta osaa unikoulusta. Mutta huom., tää olikin unikouluttomuudesta. Ehkä unitarkkiksesta seuraavaksi. Ehdoista? Jälki-istunnoista? Tekee ihan hyvää tälle ex-kympin tytölle. Ha.\nJee, näähän on hyviä uutisia! Ehkä hiljaa hyvä tulee, tässäkin asiassa. Etkös jossain päivärytmipostauksessa puhunutkin vauvantahtisuuden puolesta? (Okei, ja sit sen jälkeen löytyikin yhtäkkiä päiväunirytmi… No mut kuitenkin!)\nTsemppiä ensi yölle, toivottavasti äitikin saa nukuttua :)\nPS. Sain vihdoin tehtyä nää tunnukset tänne, ja vahingossa perustin jo bloginkin. Oon siis se yks vierailija-lumikettu jostain syksyltä, joka luki koko blogin lähes kerta heitolla alusta loppuun :) Täällä seuraillaan edelleen!\n19.2.2013 at 07:58\nMahtavaa, jeeee!!!! En kykene enempään tuulettamiseen koska meidän kahvinkeitin hajosi ja mä koitan tältä hyperventiloimiseltani nyt vaan selvitä. Tekis mieli ryömiä vaan nurkkaan nyhjöttämään sikiöasennossa.\n19.2.2013 at 08:07\n:-) Omalle unettomuudelle kannattaa tehdä kyllä jotain ettei tilanne ”kroonistu”. Rentoutusharjoituksia tms.\nKiitos! Itsellänikin on kiva fiilis, vaikka tämä kooma onkin päällä. Mutta eihän tässä onneksi mitään rakettitiedettä tarvitse tehdä :)\nKukkavarvas: Yksi sana: pikakahvi!!!! :) Mun täytyy lisätä siihen ruoka &co:n kotiintoimitusideaan myös kahvin kotiinkuljetus just tuollaisia hätätilanteita varten :)\nLumikettu: Jee, tervetuloa tunnuksilla. Ja muistankin kyllä sut, kun tuo hyvä nimimerkki jäi heti eka kerrasta mieleen :)\nVierailija: Huokaus, harmi kyllä on myöhäistä tuon kroonisuuden kanssa – oon siis ollut ns. huono nukkuja jo jostain teini-iästä asti. Välillä on hyviä kausia ja välillä just näitä… Tuossapa voiskin olla kokonainen aihe uudelle postaukselle jossain vaiheessa! Paitsi ehkä nää uniaiheet alkaa jo kohta kyllästyttää joitain lukijoita, täytyy varmaan kirjoittaa jostain muusta siinä välissä :)\nVirpi+u (Ei varmistettu)\n19.2.2013 at 08:56\nTiesitkö että prolaktiini joka liittyy imetykseen on myös ns. Unettava hormooni.\n19.2.2013 at 09:09\nVoi ei, mun kaverilla oli kans kroonistunut uniongelma ja sillä auttoi mindfulness-kurssi. Mä väitän et saman saa aikaan itse keskittymällä ihan rentoutukseen , mut se vaatii aikaa ja jonkun kerran ennen kuin homman löytää (=ei päästä muita ajatuksia kun rentoutumisen päähänsä). Astangajoogakin on aika hyvä siinä keskittymishommassa. Unipostaus voisi olla mielenkiintoinen. Niin monella on unen kanssa ongelmia :-)\n19.2.2013 at 09:45\nValittaminen auttaa aina ; )…siinä syy hyviin yöuniin!!! Siis huomattiin rakkaan ystäväni kanssa, sillon ku lapset oli vielä vauvoja, että aina kun hirveesti toiselle valitti jostain asiasta niin se kuin taikaiskusta parani miltei välittömästi. Valittamaan siis vaan aina ku on tarvetta!\n19.2.2013 at 09:56\nVoi myös olla, että lyhyemmät päiväunet vaikuttivat asiaan. Mä huomasin jo hyvin aikaisin omassa lapsessani sen melko vakion vuorokausiunimäärän, jonka hän nukkuu.\nMutta eipä sitä oikeastaan voi tietää mikä vaikuttaa. Monesti nämä ovat monen pienen asian kokonaisuuksia: sopivat päiväunet (ei liikaa eikä liian vähän), sopivasti aktiviteettia päivällä (ei liikaa eikä liian vähän), sopivasti ruokaa (ei liikaa eikä liian vähän) jne. jne.\nJo vauvoissa/pienissä lapsissa näkyy heidän oma persoonallinen tyylinsä nukkua, osa nukkuu paremmin, osa huonommin. Mutta kyllä siihen kannattaa tietenkin yrittää vaikuttaa sen verran kuin pystyy. Säännölliset iltarituaalit ja nukkumaanmenoajat, johdonmukaisuus ja niin edelleen….\nHienoa, että olette tyytyväisiä, se on pääasia!\n19.2.2013 at 10:04\nHienoa,että unikouluttomuus toimi jotenkuten,kun itse unikoulu ei!;) Nyt vain litra vahvaa kahvia naamariin,niin pienet koomat katoaa.\n19.2.2013 at 10:15\nHirveästi tsemppiä ja voimia teille koko perheelle! Tätä se vanhemmuus on, välillä onnistutaan omissa kasvatuspyrkimyksissä (siis vaikka perheen auttamisessa nukkumaan paremmin), välillä taas ei. Mutta te yritätte parhaanne ja välitätte pienestä lapsestanne, se on se tärkein asia. Äidin jaksamisesta on usein kiinni koko perheen hyvinvointi. Toivottavasti kahvi auttaa tämän aamun <3 ja koita saada ensi yönä nukuttua! Itsekin olen aina ollut ”uniongelmainen”, ja valvonut iltaisin, öisin ja aamuyöllä, vaihtelevasti. Joskus melatoniini auttaa, joskus ei :-)\n19.2.2013 at 10:27\nLoistavaa! Siis toi Silvan nukkuminen ei sun unettomuus! :) Hassua, että meillä oli melkein samanlainen yö. Poika nukahti erityisen hyvin ja nukkui ihmeellisen rauhassa. Ensimmäiset hyörinät rauhottui tutilla noin yhden aikaa ja imetin vasta ekan kerran puoli neljältä ja seuraavan kerran seitsemältä, jonka jälkeen noustiin ylös. Jee! Minä tosin en nukkunut yön aikana kuin muutaman tunnin. Kuuntelin vain, kun mies ja poika nukkui ja odotin, et koska poika herää syömään!!! Pöljä, pöljä minä! ;)\n19.2.2013 at 10:52\nVoi mä niin ymmärrän tuota unettomuustuskaa!!! Oon itse ihan samanlainen, oon aina ollut huono nukkuja ja opiskelustressi yms. (melkein mikä tahansa muutos, vaikkapa reissu johonkin) on aiheuttanut unettomuutta, myös tämä vauvavuosi tähän asti (vauva 8 kk) on ollut unettomuuden juhlaa ja mua ärsyttää, kun mun nukahtamattomuus on aina ongelma. Täytyy nukkua aina korvatulpat korvissa jne. Kesällä jos mun mies lähti ajelemaan vauvan kanssa, että mä saisin nukuttua edes muutaman tunnin pätkän, mulla oli aina kauheat paineet nukahtaa ja monesti kävi niin etten sitten saanut nukuttua, koska olisi pitänyt ja siihen oli oikein pedattu mahdollisuus. Päiväunille en pysty nukahtamaan ikinä. Viikko sitten flunssan takia yritin nukkua eri sängyssä kuin vauva, ei tullut mitään, pyörin sydän hakaten sohvalla tuntikaupalla. Mitä väsyneempi olen, sitä huonommin nukun. Mä vaan pyörin ja pyörin vaikka aamuun asti…turhauttavinta ikinä!!! Meillä ois miehen isäkuukauden alkaessa nyt viikonvaihteessa tarkoitus ryhtyä lempeistä lempeimpään unikouluun, saas nähdä miten meillä sitten nukutaan…vauva on nukkunut nyt suht kohtuullisesti mun vieressä (ei ole vielä koskaan nukkunut yötä pinnasängyssä) mutta turvallisuussyistä se pitäisi saada nukahtamaan pinnasänkyyn. Ja ehkä mun mieskin haluaisi monen kuukauden sohvaelämän jälkeen palata omaan sänkyyn…nyt meillä on sellaista, että vauva kyllä nukahtaa suht helposti yöpuulle, ei siis yksin mutta nukuttamalla, nukkuu vajaan tunnin, alkaa armoton parku ja mun on pakko mennä itsekin nukkumaan/makaamaan sänkyyn, muuten vauva herää koko ajan, koska se kokeilee kädellänsä vähän väliä, että oonko mä siinä (kokeilee käsivarret yms. ja tarvittaessa havahtuu tarkistamaan)…isä on muuten pop mutta yölohduttajaksi kelpaan vain minä. Oho mikä vuodatus tuli flunssan ja väsyn yhdistämänä. Sulla on ihan paras blogi! Niin positiivinen ja iloinen ja hauska!\n19.2.2013 at 10:55\nHyvä Silva! Suunta on varmasti parempaan.\nJa minun puolestani uniaiheisia postauksia saa tulla vaikka sata peräkkäin. Se on aina vauvaperheissä päivänpolttava puheenaihe. :)\n19.2.2013 at 11:05\nMe päästiin juuri 6kk:n iässä pikku-unikoululla (joka tavallaan epäonnistui) kun ei viety loppuun saakka, imetän kaksi kertaa yössä määrään. Heräilyä oli sitten kyllä enemmänkin ja tutitusta senkin edestä. Mutta osa johtui kyllä ihan vain siitä tutista, ei imetyksestä, ehkä.\nNyt unikoulua viikon verran takana. En imetä enää öisin, mutta aamu alkaa kuudelta. Onko tää nyt sen arvoista? :D Väsyttää ainakin.. Jatkan vielä viikon tätä ja sitten teen päätelmät. Tekis mieli imettää kyllä, että kaikki saatais nukkua ja selkeesti vauvalla nälkä kuudelta, muuten varmaan nukkuisi. Mutta toisaalta, jos nyt on päästy yöimetyksestä irti, ei kannata varmaan palata.\nEwa (Ei varmistettu)\n19.2.2013 at 11:15\nUnikouluissa ja ystävien neuvoissakin usein kehoitetaan äitiä menemään muualle nukkumaan, mutta meillä se pisti jo ajatustasolla vastaan, koska vauva oli nimenomaan tottunut hakemaan yöllä turvaa äidistä. Olemme nukkuneet aina puolet yöstä perhepedissä. Vauva nukahtanut rinnalle meidän sänkyyn ja siitä siirretty omaan sänkyyn kunnes herää rinnalle ja loppu yön vierellä.\nMe muutettiin meidän unikoulu, eli nimenomaan yörinnasta vierottaminen, niin että vedin tiukasti peiton rintojen eteen, jotta en vahingossakaan tarjoisi yön tunteita. Meillä se toimi niin, että alkuun imetin ekan kerran neljän viiden aikaan ihan kellosta katsoen, että sitä aiemmin vain silitellään ja pidetään kainalossa. Varauduimme kolmen tunnin huuton ekana yönä, mutta ihmetykseksi vauva vähän aikaa, noin vartin protestoi ja lopulta nukahti äidin päälle. Kolmantena yönä oli eka syöttö seitsemältä ja sen jälkeen nukuttiin jo lähes joka yö ilman imetystä yhdeksään asti. Vauvat voi aina välillä yllättää :)\n19.2.2013 at 12:01\nTämmönen kirja tehty unettomuuden lääkkeettömästä hoidosta.\nTää kylläkin kirjoitettu työ näkökulmasta, mutta vois tosta jotain hyötyä olla. Siis sulle itellesi.\nKotihirviö (Ei varmistettu)\n19.2.2013 at 13:15\nIhan ekaksi iso kiitos loistavasta blogista! Oon jo piiitkään seurannut, mutta ikinä ei ole tullut kommentoitua mitään, nyt siis muutos siihen! :)\nMeidän ”pikkuneiti” on nyt jo 1½-vuotias ja yöt ovat aina olleet huonoja (allergiat & refluksi vaivanneet). Ja myös meillä ollaan nukuttu pääsääntöisesti perhepedissä. Neidillä on kyllä oma ”isojen tyttöjen sänky” meidän sängyn vieressä ja halutessaan (eli voidessaan hyvin) nukkuu siellä.\nTissi on ollut aina neidille suuri lohtu ja todella tärkeä, joten öisinkin söi usein! Ja mä imetin, koska niin oli kaikille helpompaa.\nNeidin voidessa hyvin yritimme myös muutamia kertoja lempeitä ”unikouluja”, mutta ei ne vaan meille nukuttuja öitä tuoneet. MUTTA se hyöty meillekin niistä oli, että ne ”turhat” yösyömiset jäi pois! Sekin helpotti huimasti, kun edes osan heräämisistä pystyikin hoitamaan ilman tissiä ja sen myötä pikkuhiljaa heräämiset vähenivät (vaikka ei siis edelleenkään täysiä öitä nukuttu/nukuta edelleenkään). Imettämisen lopetin noin kuukausi sitten, joten enää ei onneksi tarvitse sen kanssakaan puljata. Meillä muuten loppui yösyömiset vasta kun koko imettäminenkin loppui…\nJa täällä myöskin painiskellaan äidin uniongelmien kanssa! Nykyään neiti nukkuu jo ihan ok, heräilee toki edelleen, mutta myös nukkuu. Joten mäkin VOISIN nukkua, vaan en nuku…pyöriskelen ja heräilen! Jospa kroppa on jo jotenkin niin tottunut siihen jatkuvaan heräilyyn..plääh!\nMulle on ollut myöskin tosi tärkeetä tehdä asiat siinä tahdissa ja sillä tavalla, joka itsestä tuntuu hyvältä ja luontevalta ja tietysti lasta kuunnellen. Ihan sama mitä muut vanhemmat tekee tai mitä neuvolasta sanotaan. Äidinvaisto rokkaa! :)\n19.2.2013 at 14:59\nParemmalle yölle peukut!\nUnikouluttamiseen en osaa vinkata, meillä omaan sänkyyn nukutus opeteltiin 2kk iässä (perhepetissä ei osannut nukkua äiti eikä lapsi, mutta silti siihen ajauduttiin kun oli helpompaa olla liikuttamatta imetykseen nukahtanutta lasta). Yösyötöt (1-2kpl vain) oli messissä noin 6kk ikään asti, mutta ne oli perseestä kun lapsi saattoi valvoa tunninkin syötön jälkeen. Kun iltapuuro tuli kuvioihin, tankattiin lapsi tukevasti ja päätettiin että klo 4 saa maitoa aikaisintaan. Kas, pelkillä silittelyillä nukuttiin aamuun asti (se yö kun heräsin klo 7 nukuttuani 8h putkeen oli järkytys, olin varma että lapsi ei ole kunnossa ;)). Näin lapsi itse asiassa itse luopui yömaidosta osin, kun alkoi nukkua sen klo 4 ohi. No joo, sit tuli hampaat, konttaus, seisominen, you name it ja yöt meni uudestaan silpuksi (maito ei palannut öihin, mutta heräilyt juu, pahimmillaan 30 minsan välein). Kun lapsi oli 9kk laitettiin se nukkumaan omaan huoneeseen (kun se heräsi meidän kääntyilyihin selkeästi) ja nyt hyvinä öinä unta riittää klo 20-07 ilman itkuja, keskivertoyönä tulee yksi itku johon riittää hyssytys, huonona yönä en edes viitsi laskea kertoja). No joo, mutta periaatteessa meillä on kivuttomasti siirrytty tilanteeseen että lapsi nukkuu hyvin yöt omassa huoneessaan.\nEntäs äiti sitten…no, unettomuus on vähän jäänyt päälle. Pahimmillaan oon valvonut klo 5 asti ennen kun oon saanut unta. Tuntuu naurettavalta kun tosiaan saisin nukkua suurella todennäköisyydellä ilman herätyksi useamman tunnin pätkiä. Univelka on kaverina jatkuvasti. Voi kökkö siis…eli vaikka unikouluttamiseen en niin osaa samaistua, niin tuohon yöllä valvomiseen osaan (nimimerkillä nukkumaan klo 22, uni tuli joskus klo 1.30, lapsi herätti klo 5.50 ja sen jälkeen en enää saanutkaan unta, tralalaa).\nVierailija May (Ei varmistettu)\n19.2.2013 at 16:21\nMelatoniinivalmiste voi olla sun juttu, oletko kokeillut? Melatoniinihan on luonnostaan kropasta löytyvä ”hämärähormoni”, joka säätelee uni-valverytmiä. Monilla melatoniinin eritys on niin vähäistä, että pitää napsia purkista (etenkin kesäaikaan, jolloin selkeää vuorokauden valon ja pimeän vaihtelua ei oikeastaan ole). Jos melatoniinia on kehossa liikaa, esim. talvisaikaan joillakin näin käy, johtaa se alakuloisuuteen. Kaipa se ”kaamosmasennus” on sitä sitten…?\nLöydät melatoniinin apteekeistä ja luontaistuotekaupoista, jopa markettien itsehoitohyllyistä -kyse ei siis ole unilääkkeestä kuten jo kävikin ilmi :)\nHelpottaa tosiaan vuorokausirytmin luomisessa, aikaerorasituksessa ja nukahtamisessa. Omalla kohdalla helpottaa uniongelmiani.\n19.2.2013 at 16:27\nTsihihii samassa kommenttiketjussa ”valittaminen kannattaa aina” ja kiitokset ”positiivisesta, iloisesta ja hauskasta” blogista :D Hehee – ehkä mä sit onnistun jotenkin valittamaan positiivisesti :)\nMut joo, tässä tapauksessa ääneen valittaminen auttaa paitsi ongelman poistajana (samoin toisin päin: jos vaikka kehuu, että ”meillä on niin hyväntuulinen vauva”, niin seuraavaksi saapuu megalomaaninen kitinäpäivä) myös tälleen vertaistukimielessä niin kuin on moneen kertaan mainittukin. Niin kummalliselta kun se kuulostaakin, tekee hyvää lukea myös muista epäonnistuneista unikouluista. Ja tietysti myös onnistuneista. Mutta näistä epäonnistumisten kuulemisesta saa kyllä aina sellaista lohtua, että ei se aina niin yksiselitteistä ole se unikouluilukaan…\nOon nyt pyöritellyt edelleen mielessäni tätä koko unikouluhommaa. On varmaan jotenkin niin, että me nykyajan vanhemmat jotenkin koko ajan etsitäänkin jonkunlaista ”vauvan käyttöohjetta” – mitä tietenkään ei voi olla olemassa. Kaikkeen halutaan syy, ja ratkaisu. Ja sitten halutaan jotkut mahdollisimman selkeät ohjeet, joilla ongelma ratkaistaan…. Ja ohjeethan ovat hyväksi, jos edes joku (ja näistä unikouluohjeista selkeästi jopa moni!) niistä avun saa! Mutta sitten on tosiaan niitä, jotka ovat sitkeästi yrittäneet ohjeen mukaan – mutta ei. Ja sitten esim. me, jotka ”olosuhteiden” (lue: oman jaksamisen raja) pakosta luopuu ohjeiden noudattamisesta.\nJotenkin haluaisin ajatella, että ei me olla sen huonompia kuin ne ”onnistujatkaan”. Vauvat ovat erilaisia ja olosuhteet erilaisia. Ja aika moni meistä tekee kuitenkin parhaansa.\nVoi trallallaa, mm. Vierailija 14.59 loppulause ja Tiia82:n unettomuuskertomus – niiii-iii-iin tuttua!\nOmasta unettomuudestani olen onneksi päässyt yli siitä, että hermostuisin/hätääntyisin yöllä, jos uni ei tule. Makaan vaan hiljaa paikoillani ja yritän ajatella kivoja ajatuksia ja maailmanmenoa niin kuin Ruusukin sanoo, ja ajatella että kyllä tässä nyt lepää ja rentoutuu joka tapauksessa, vaikka ei nukkuisikaan. Joskus nuorempana hermostuin ja sitten se uni ei ainakaan tullut. Joel on antanut mulle muutamia sellaisia ”ajatustekniikoita”, joilla saa hyvin itsensä ajattelemaan mukavia asioita – itselläni ainakin kun yön pimeinä tunteina saattavat alkaa jotkut tyhmätkin ikävämmät asiat pyöriä päässä (tyyliin joku-sanoi-jotain-josta-mulle-tuli-paha-mieli). Joskus nuo ajatustekniikat ihan toimiikin, voin jakaa niitä jos kiinnostaa :)\nKiitos Tiitulainen kirjavinkistä, tsekkailen!\nIIK Silva heräsi, palataan!


Yhtiöiden toimintaa EU:n alueella pyritään helpottamaan\nValtioneuvoston lähetti tänään eduskunnalle tiedoksi kirjelmän komission direktiiviehdotuksesta, joka koskee rajat ylittäviä yhtiömuodon muutoksia, sulautumisia ja jakautumisia. Tavoitteena on helpottaa sijoittautumisvapauden käyttämistä EU:ssa säätämällä osakeyhtiön kotipaikan siirrosta ja rajat ylittävästä jakautumisesta sekä muuttamalla ja täydentämällä rajat ylittäviä sulautumisia koskevaa EU-sääntelyä.\nEhdotus liittyy sarjaan komission aloitteita, joiden tarkoituksena on parantaa yhteismarkkinoiden toimintaa ja edistää digitalisaatiota EU:ssa. Ehdotuksen antamista on vuonna 2017 edeltänyt komission laajamittainen konsultaatio yhtiöoikeuden toimintaohjelmasta.\nYhtiön kotipaikan siirrosta ja rajat ylittävistä jakautumisista ei toistaiseksi ole EU-sääntelyä. Vuodelta 2005 oleva rajat ylittävät sulautumiset -direktiivi on Suomessa saatettu voimaan osakeyhtiölaissa.\nTehokkaat ja toimivat rajat ylittäviä yritysjärjestelyjä koskevat säännöt ovat omiaan parantamaan suomalaisten yhtiöiden mahdollisuuksia järjestää toimintojansa EU-alueella. Lisäksi tällaiset säännöt helpottavan toisessa EU-jäsenvaltiossa perustetun yhtiön toiminnan siirtämistä Suomeen. Nykyisin eri jäsenvaltioiden toisistaan poikkeavat säännökset ja menettelyt aiheuttavat tarpeettomia kustannuksia ja voivat estää tarkoituksenmukaisten järjestelyjen toteuttamisen.\nValtioneuvosto suhtautuukin myönteisesti toimiin, joilla tehostetaan yritysten sijoittautumisen helpottamista ja pitää tärkeänä, että rajat ylittäviä yritysjärjestelyjä koskevassa sääntelyssä otetaan huomioon erilaisten yhtiöiden ja niiden sidosryhmien tarpeet. Jatkovalmistelussa tulisi kuitenkin pyrkiä mm. siihen, että järjestelyjen edellytykset määriteltäisiin tarkkarajaisesti ja oikeasuhtaisesti niin, että ne eivät tarpeettomasti rajoittaisi sijoittautumisvapauden käyttöä.\nEhdotuksen käsittely on alkanut neuvoston yhtiöoikeustyöryhmässä toukokuussa.\nLisätietoja: lainsäädäntöneuvos Markus Tervonen, puh. 02951 50558, [email protected]\nEU oikeus päätökset yhtiöoikeus yhtiöt


Rapatun Talon Elämää: Vappu 2017\nHip Hei blogihiljaisuudesta, tarkoituksenani ei ollut hiljentyä blogin puolella, mutta menneen viikon arki vei minua kovassa otteessaan ja tietokone oli useamman päivän kiinni, kun iltaisin lasten mentyä nukkumaan en yksinkertaisesti itsekään ole jaksanut muuta kuin ummistaa silmäni. Instagramissa olen ollut hieman aktiivisempi ja viikko sitten otin ensikosketuksen instagramin stories ominaisuuteen joka sitten sai minusta aika napakan otteen. @rapattutalo onkin menneellä viikolla jakanut useamman pienen tarinan päivien varrelta. Jopa hieman koukuttava toiminto, nyt kun sen maailmaan on päässyt. Josko blogi on välistä hiljainen, niin instagramissa pääset menoomme paremmin mukaan.\nTäällä mennyt viikko oli jokseenkin tahmea ja minusta tuntui, että viime viikolla kaikki "kökkö" kaadettiin kannusta tipotellen niskaan. Tiedättekö, kun toisinaan negatiiviset jutut tuntuvat tapahtuvan kuin ketjussa ja mieli ei meinaa millään nousta, saadakseen siitä positiivisesta ajatuksesta kiinni? Mutta onneksi viikon pelastuksena saimme nauttia pidennetystä viikonlopusta ja vapusta, ennen kaikkea yhdessä olosta ja ystävistä. Lasten viikonloppuun on mahtunut vappujuhlien lisäksi syntymäpäiviä ja heidän juhlahumunsa on ajoittain ollut ihan käsin kosketeltavissa. Itselläni taas meni yksi vuorokausi ihan vauvanhuuruisissa tunnelmissa, kun pääsin tekemään tuttavuutta kolme päivää vanhan pienen herran kanssa. Kyllä siinä arki ja pienet vastoinkäymiset unohtuivat aivan kokonaan.\nVapuksi saimme ystävät, nämä Downshiftaajat, luoksemme kylään ja vappu vierähti tukevasti syöpötellen ja seurustellen. Juurihan tässä pääsiäispöydästä noustiin ja nyt jo poltiin vappukattauksella ;) On tämä elämä yhtä syömistä ja sen todistaa myös lantiolta hiukkasen kiristelevät vaatteet. Pieni ruoka- ja kuntoremontti ei tälle kirjoittelijalle olisi yhtään pahitteeksi.\nMaukas ja rennon pirskahteleva vappu 2017 kääntyy jo pian toukokuun toisen puolelle eikä aikaakaan kun kirmaillaan jo kesälomille. Tänään paistoi kauniisti aurinko ja käppäilimme tuohon lähirantaan, väistämättä mieleen tuli jo lähenevä kesä ja rantapäivät hieman kevyemmällä vaatetuksella.\nVapusta alkakoon kesän odotus!\nLähettänyt Minttu - Rapattutalo klo 1.5.17\nTunnisteet: brunssi, foodlover, Juhlat, kattaus, Koti, Lapset, lifie, my life, Olohuone, Ruoka, vappu, Ystävät\nMinne kuluvat päivät?\nMitä kuuluu remontille? Osa WC


Palkkatyöläinen 15.12.2010 nro 10/10 työelämässä työelämäasiat EU:n asialistalla\nTyöelämäasiat EU:n asialistalla\nLähiaikoina on tulossa Euroopan parlamentin käsittelyyn useita työelämään liittyviä direktiivejä. Työaikadirektiivi on tulossa uudelleen parlamentin käsittelyyn, ja lähetettyjä työntekijöitä koskeva direktiivi odottaa korjaamista. Lisäksi koko ajan käydään keskustelua EU 2020 -ohjelmasta. Asioiden hoitamista ei helpota sekään, että Euroopassa on korkea työttömyys, huolestuttava nuorisotyöttömyys ja talouskriisi.\nEuroparlamentaarikko Liisa Jaakonsaari on huolissaan siitä, että suomalainen palkansaajapuoli on vähentänyt läsnäoloaan Brysselissä, vaikka käsiteltävien työelämäasioiden määrä edellyttäisi hänen mukaansa pikemminkin eurooppalaisen edunvalvonnan tehostamista.\n– EU-asioiden tulisi olla myös ay-liikkeen toimijoiden työlistan kärjessä. Markkinoiden vapaus edellyttää toimivia pelisääntöjä ja työntekijöiden suojelua. Vahva ay-liike on voimavara EU-asioidenkin edistämisessä.\n– Lisäksi ay-liikkeen asiantuntemus on arvokasta parlamentaarikolle. Arvostankin keskusjärjestöjen ja liittojen asiantuntemusta, Jaakonsaari toteaa.\nJaakonsaari seuraa läheltä työelämäasioiden käsittelyä Euroopan parlamentissa, sillä hän on Työllisyys- ja sosiaaliasioiden valiokunnan jäsen. Lisäksi hän on väliaikaisessa ns. kriisivaliokunnassa käsittelemässä talouskriisiin liittyviä asioita. Jaakonsaari on raportöörinä eli muodostaa parlamentin kannan yrityksen sisäisiä siirtoja edistävässä direktiiviluonnoksessa. Lähiviikkoina Jaakonsaari aikookin paneutua huolellisesti tähän asiaan, jossa ay-liike näkee uhkia ja pulmia.\nAy-liikkeen käsityksen mukaan direktiiviehdotus ei paranna kolmannen maailman maiden työntekijöiden asemaa eikä sillä estetä kahdenkerroksen työväen muodostumista. Direktiiviehdotuksessa on muitakin tulkinnanvaraisia asioita.\nErityisen ongelmallisena ay-liike pitää sitä, että yrityksen sisäisin siirroin maahan tuleviin sovellettaisiin lähetettyjen työntekijöiden oikeuksia. Tämä tarkoittaisi sitä, että jäsenmaissa voitaisiin tietyillä aloilla työskennellä jopa kolme vuotta eri työehdoilla ja palkalla kuin maassa pysyvästi asuvat työntekijät. Käytännössä palkansaajajärjestöt pelkäävät, että yritykset tuovat EU-maihin esimerkiksi intialaista asiantuntijatyövoimaa intialaisilla palkoilla.\nAy-liikkeelle oma EU-asialista\nAkavaa, STTK:ta ja SAK:ta Brysselissä edustavan FinUnionsin johtaja Risto Kousa kaipaa laajaa keskustelua palkansaajaliikkeen EU edunvalvonnan tavoitteista, minkä pohjalta voitaisiin tehdä oma ay-agenda.\nFinUnionsin toimisto on jäävuoren huippu, perustyö EU-vaikuttamisessa tehdään Suomessa. Kousa odottelee työaikadirektiivistä toista paperia komissiolta. EU 2020 prosessi etenee ja siinä tulee koko ajan asioita, joihin pitää vaikuttaa. Joustoturva on hankala asia. Siitä on puhuttu pitkää ja edistyttykin, mutta nyt talouskriisi on Kousan mukaan vienyt pohjaa myönteisiltä asioilta.\nSuomalaisen palkansaajan ääni kuuluu Kousan mukaan myös EAY:n (Euroopan Ammatillisen Yhteisjärjestön) päätöksenteossa. Sinne välitetään suomalaiskantoja ja EAY on myös vienyt niitä eteenpäin. Palkansaajapuolen pohjoismainen yhteistyö toimii, mutta kenties sitäkin voisi viedä pidemmälle. Kuitenkin Kousan mukaan kaikkein tärkein FinUnionsinkin resurssi ovat keskusjärjestöjen asiantuntijat.\n– Myös yhteistyötä Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n Brysselin toimiston kanssa on viritelty, on tavattu yhdessä joitakin ryhmiä ja yhdessä oltiin liikkeellä myös laivojen rikkipäästödirektiiviasiassa, jossa yhteistyö laajentui Pohjoismaiseksi Itämeriverkostoksi. Melko tiiviisti vaihdetaan myös tietoja ja näkemyksiä EK:n toimiston kanssa. Nyt siihen on taas hyvä sauma, kun molemmissa toimistoissa väki on vaihtunut tämän vuoden aikana, Kousa arvioi.\nPalkkatyöläinen 15.12.2010 nro 10/10\nPt nro 10/2010\nSydän kallellaan köyhille\nAsu tuo auktoriteettia\nSenioriohjelma kannustaa jatkamaan työuraa\nSuomalaiset työntekijät EU:n joustavimpia\nYt nojaa luottamukseen


Maantietä? Maastoa? – Spinning Around\nPyöräilyn osalta pääni sisällä toistuu vuosittain sama kuvio. Joka kevät odotan innosta lähes täristen sitä hetkeä, kun hiihtokauden jälkeen saa viedä maantiepyörän ekoja kertoja ulos. Kesällä maantiellä ajaminen on ihan parasta niinä päivinä, kun ei edes tarvitse miettiä irtohihojen perään ja sadepilviä ei ole näkyvissä seuraavaan viikkoon. Viimeistään elokuun puolivälissä maantiepyörä alkaa kuitenkin aiheuttaa jo parvekkeella nähtynä vastenmielisiä tuntemuksia ja syyskuussa edes aurinkoiset päivät eivät enää houkuttele maantielle, vaikka keväällä ajaisi vastaavina päivinä ihan intona pitkin maantienlaitaa.\nTänä vuonna moinen on näkynyt selvemmin kuin pitkään aikaan – olenhan toki tässä vaiheessa vuotta jo ajanutkin pyörällä enemmän kuin neljänä edellisenä vuonna yhteensä. Malliksella ja Suomen keväässä ajoin innolla maantietä. Pelkäsin ja kunnioitin sen verran kesäkuun puolivälin Styrkeprovenin sataysikymppistä, että ei tarvinnut hirveästi muistuttaa itseään 100+km lenkkien viikottaisesta ajamisesta. Samalla höyryllä ajoin vielä pari viikkoa Norjan reissun jälkeen SM-maantien, mutta sen jälkeen en ole ajanut yhtään pitkää lenkkiä maantiellä ja pienemmillekin ajeluille on tullut lähdettyä varsin pitkin hampain.\nToinen syyskuun maantielenkeistä, työmatka, sujui rattoisammin, kun matkan varrelta löytyi jotain omituista porukkaa.\nTänä vuonna maantiekyllästyminen iski siis jo heinäkuun alussa, aiemmin kuin koskaan, mutta syyllinen löytyy tällä kertaa metsästä. Norjan ja SM-maantien jälkeen annoin itselleni luvan ajaa maastossa niin paljon kuin huvittaa. Ja onhan se huvittanut – enemmän kuin mikään muu vuosiin. Vuoden 2013 totaalimontun jälkeen kaikki urheileminen on tuntunut harmaalta massalta ja kilpaileminen tai edes itsensä puolisystemaattinen kehittäminen ei oikein ole huvittanut missään lajissa. Mielessä on päällimmäisenä ollut vain tuolloin 2013 itselleni antamani lupaus. Lupasin, että kunhan nousen montusta ns. elävien kirjoihin, en enää ota liikkumisesta itselleni pakkopullaa ja väkisintekemistä, vaan teen vain sellaisia asioita, joista oikeasti nautin ja jotka tuovat elämään sitä iloa, mitä kai harrastusten on tarkoituskin tuoda.\nOsittain samasta “teen vain kivoja asioita” – ajatuksesta koko maastopyörähommakin alkukesästä lähti liikkeelle. Päätin opetella ajamaan ilman, että tarvitsisi itkeä jokaista vastaantulevaa kiveä tai juurta. Kun homma lähti etenemään muutaman kaverin avustuksella, muuttui se lenkki lenkiltä hauskemmaksi erityisesti siksi, että aloin päästä metsässä eteenpäin jo enemmän ajamalla kuin pyörää kantamalla.\nEpicin kanssa syyskuun auringosta nauttimassa Mustavuoren päällä.\nAuringonnousua kotirannassa. Ihan kohtuullinen syksy.\nOlen perinteisesti kuulunut ryhmään sokerista tehdyt hienohelmaprinsessat enkä todella ole ajanut pyörällä märässä, kylmässä, pimeässä tai muuten vain ikävässä olosuhteessa. Nyt olen tullut hymy korvissa asti kuraisesta metsästä kotiin ja jopa pessyt pyörää lähes irvistelemättä. Ja päätellen siitä arsenaalista varusteita, mikä kotiin on ilmestynyt viime viikkoina, aion myös märän lisäksi ilmeisesti alistua ajamaan kylmässä ja pimeässä tänä vuonna.\nVarusteista puheenollen, yleensä en ole juurikaan ollut kiinnostunut siitä, millä pyörällä ajan, kunhan se suurinpiirtein toimii. Olen antanut muiden säätää ja keskittynyt itse vain ajamaan sillä pyörällä, minkä joku muu on valinnut ja laittanut ajokuntoon. Siksi yllätyin aika suuresti, millaisen reaktion viime viikolla hankkimani pikkuinen Spessun Epic sai aikaan. Työkaverin mukaan olin kuin juuri toivomansa (Frozen) nuken saanut pikkutyttö päivänä, jolloin tiesin pyörän odottavan kotona illalla töistä saapujaa. Ja ekat viisi päivää istuin töiden ohessa Epicin satulassa niin pitkiä kilometrejä, että innosta loistavien silmien alle alkoi ilmestyä kohtuullisen tyylikästä tummaa rinkulaa, mikä on varma merkki siitä, että rasitusta on ollut vähintäänkin riittävästi.\nVähän isompien tyttöjen Frozen -nuken korvike.\nTäällä viikolla Epic on saanut vähän sentään lepoa ja maltoin itsekin pitää ihan täyden lepopäivän perjantaina, kun aamuvuoron jälkeen ilmaantuikin yhtäkkiä muuta tekemistä. Lisäksi, katseltuani Stravasta “kaikkien” muiden syyskuun auringossa tehtyjä maantielenkkejä, yritin vielä eilen antaa itsekin maantielle mahdollisuuden. Vartin jälkeen olin jo täysin tylsistynyt, tunnin kohdalla aivan jäässä melkein talvikamoilla varustautumisesta huolimatta ja vajaan parin tunnin kohdalla kotiinpalatessani päätin laittaa maantiekauden suosiolla pakettiin.\nTänään, itseasiassa ihan kohta, onkin luvassa sitten maastossa ajamista koko päivän tarpeiksi. Jossain mielenhäiriössä menin reilu viikko sitten lupaamaan, että lähden mukaan Roineen kiertoon muutaman kaverin kanssa. En tarkkaan tiedä, mihin oikein olen lähdössä, mutta ainakin syyskuun aurinko paistaa taas iloisesti ja voisi kai sitä sunnuntaipäivää viettää huonomminkin 🙂


Kahavilla – Wine Cafe Olavi – Dare to be lightneer\n29.6.2019 28.6.2019 julkaissut Tuizek\nLahteen putkahteli viime vuonna uusia kahviloita kuin sieniä sateella ja koin tuolloin itse jopa pienoisen kahvilakyllästymisen. Uusista kahviloista aika moni osoittautui pettymykseksi, muiden muassa nykyinen lempparikahvilani Olavi.\nOlavista on sittemmin tullut tosiaan yksi lempikahviloistani, joskin kakkupaikka se ei edelleenkään ole ja toisinaan istumapaikoista on yhä pulaa, koska se on niin suosittu.\nSuosio ei ole ihme, sillä sijainti on aivan optimaalinen ja henkilökunta pääsääntöisesti kymppiplus!\nWine Cafe Olavi edustaa Lahden urbaanikahviloita\nKesällä ja pitkälle syksyyn käytössä on sisätilojen lisäksi lämpölampuilla varustettu terassialue Aleksanterinkadun ja Lanunaukion suuntaisesti, mikä antaa mukavasti lisää istumatilaa.\nOlavi on pikemminkin urbaani olohuone, ei perinteinen kahvila. Sinne voi mennä istumaan iltaa viinilasillisen ääreen, nauttia pientä hiukopalaa kuten talon flättejä tai viikonloppuisin vohveleita – mutta myös erikoiskahveja on kiitettävästi tarjolla, sekä smoothieita ja niin, aivan loistava aamiainen.\nOlavi kuuluu Teerenpelin ravintolaketjuun, joten siellä on luonnollisesti tarjolla talon oman panimon tuotteita ja ilahduttava valikoima luomuviinejä.\nOlut- ja siideritarjonnasta huolimatta Olaviin voi mennä iltaisinkin nauttimaan hyvillä mielin myös kahvia. Paikka on siisti ja vaikka musiikin volyymit saattavat iltaa kohden nousta korkeammalle, lähikuppilaa siitä ei saa tekemälläkään.\nItselleni Olavi edustaa Lahden kahviloiden parhaimmistoa, kiitos Kahiwan kahvin, jota saa ostaa myös kotiin. Ja hei, nyt Lahdessa on vihdoin kahvila, josta saa kunnon kahvia myös iltaisin ja sunnuntaisin! Sitä on kaivattu.\nMuutama nuorempi henkilö tiskin takana on osoittautunut loistavaksi baristaksi ja melkein tykkäänkin kytätä, että joku heistä on paikalla, jotta saan sitä Lahden parasta kahvia, jota Olaviin menen nauttimaankin. Tiedättehän sen cappuccinon, jonka vaahto on tuhtia ja reunaan piirtyy paahteisen kahvin äärirajat…\nMainitsemani baristat ovat todella paneutuneet asiaansa ja olimme Jyrinäparran kanssa otettuja, kun eräälläkin kerralla papuja ulos ostaessamme eräs heistä teki testijauhatuksia ja konsultoi puhelimitse Kahiwan Joonas Reinikaista, jotta saadaan varmasti juuri oikea jauhatusaste.\nJos cappuccinona tarjotaan mautonta lirua, jota tuppaa kuppiin valumaan ilman asiaan paneutumista, harmittaa ihan vietävästi. Tästä voisikin vinkata ihan kaikille tarjoilijoille, sillä kahvin laatu on kiinni ihan siitä, kuka tiskin takana tuppaa olemaan, myös Olavissa.\nOlavin ihanan kurkumalatte\nPaitsi cappuccinoa, nautin Olavissa myös erikoisemmista lattevaihtoehdoista – joita pyynnöstä on löytynyt punajuurilattesta lähtien. Useimmiten kahvin vaihtoehtona olen kuitenkin nauttinut kurkumalattea, joka Olavissa on erinomainen! Kiitos sille tytölle, joka siihen antaumuksella paneutui.\nTäytyy vielä lopuksi mainita, että laskiaisen erikoisuus laskiaispullavohveli oli kevään paras laskiaispulla, mitä Lahdesta löytyi. Toivottavasti sitä saa taas seuraavana laskiaisena. Minä ainakin odotan jo kieli pitkällä.\nTässä taisi nyt tulla muutamia ylisanoja, mutta toistaiseksi, muutamaa laihaa cappuccinoa lukuunottamatta, Olavi on ne ansainnut.\nKahvi Keho Kurkuma Lempikahviloita Mieli Nautinto