Helsinki nostaa vanhuksiin kohdistuvan väkivallan puheeksi. Kampanja käynnistyy vanhusten viikon alla 3.10. – Suvanto ry\nHelsinki nostaa vanhuksiin kohdistuvan väkivallan puheeksi. Kampanja käynnistyy vanhusten viikon alla 3.10.\nOtetaan ikääntyneisiin kohdistuva väkivalta puheeksi. Kampanja alkaa vanhusten viikon alla 3.10.2014 ja jatkuu 18.10. asti. Tärkeä asia nostetaan esiin perjantaina 3.10. järjestetyllä tiedotustilaisuudella, julistekampanjalla ja elokuvaohjaaja Klaus Härön ohjaamalla tietoiskulla. Katso tietoisku tästä.\nJulisteet näkyvät Helsingin sosiaali- ja terveydenhuollon toimipisteissä, kaupungin katukuvassa ja aikakauslehdissä. Tietoiskua esitetään muun muassa Helsingin elokuvateattereissa. Tietoa kampanjasta sekä viranomaisten ja muiden lähisuhdeväkivaltatilanteissa auttavien tahojen yhteystietoja löytyy 3.10. alkaen kaupungin nettisivustolta www.kotiväkivalta.fi.\nOsin vaiettu aihe\nHelsingin sosiaali- ja kriisipäivystyksen päällikkö Olli Salin, miksi vanhuuksiin kohdistuva väkivalta tulee nostaa esille? ”Ikäihmisiin kohdistuva lähisuhdeväkivalta on useissa tutkimuksissa todettu varsin laajaksi mutta piilossa olevaksi ja hävettäväksi asiaksi. Tämä ilmenee esimerkiksi THL:n ja Optulan tuoreissa tutkimuksissa ja kansainvälisissä selvityksissä.”\n”Maan hallituksen ohjelmissa ja kaupungin omissa strategioissa pyritään ihmisten arjen turvallisuus varmistamaan. Tässä on valtion ja kuntien toimijoilla sekä kansalaisjärjestöillä paljon tekemistä, että kissa nostettaisiin pöydälle. Ryhdytään yhdessä toimintaan, jotta vanhusten ei tarvitsisi elää jatkuvassa pelossa ja kokea uhkaa läheistensä taholta.” ”Yksikään ihminen ei saa joutua kaltoin kohtelun, heitteillejätön, pahoinpitelyn tai seksuaalisen hyväksikäytön kohteeksi, oli sitten kyseessä lapsi, aikuinen, vammainen tai ikääntynyt ihminen.”\n”Kampanja voi herättää sekä kansalaisia että työntekijöitä havaitsemaan, ottamaan puheeksi, tarttumaan asiaan ja auttamaan väkivallan uhan alla eläviä henkilöitä pois kierteestä. Samalla voivat eri alojen ammattilaiset oppia ymmärtämään uhrien ja tekijöiden kokemuksia, tulemaan yhteiseen pöytään hakemaan ratkaisuja vaikeiksi koettuihin ongelmiin ja saamaan rohkeutta puuttua tilanteisiin.”\n”Totta kai pyrimme vaikuttamaan yleiseen mielipiteeseen, kuten edellisissäkin kampanjoissa, joiden teemoja ovat olleet pieniin lapsiin kohdistuva väkivalta, nuorten seurusteluväkivalta ja aikuisten välinen väkivalta”, Olli Salin kertoo. Kampanjan järjestää Helsingin lähisuhdeväkivallan ehkäisytyöryhmä, jonka puheenjohtajana Olli Salin toimii. Tärkeitä yhteistyökumppaneita syksyn kampanjassa ovat Helsingin poliisilaitos ja Turvallisen vanhuuden puolesta – Suvanto Ry.\nLähde: Helsingin kaupungin tiedottaja Markus Snellman\n« Suvanto ry ja Juuri-hanke Hyvä Ikä 2014 -messuilla Tampereella Auttava puhelin Suvanto-linja 0800-06776 päivystää joka päivä klo 8-18 kotiväkivalta -kampanjan ajan »


Damn good coffee: toukokuuta 2012\nTietylle osalle ihmisistä ei varmasti ole vaikeaa löytää edellisen postauksen tarkoitusperiä, nimenomaan tämän kuun puolenvälin jälkeisenä aikana. Assosiatiivinen muistelo tutustumisesta ja yhteisestä matkasta suositun pelisarjan kanssa toimi alustuksena tälle jutulle.\nKaksitoista vuotta on kulunut Diablon toisesta osasta, joka on käytännössä elinikä pelimarkkinoilla. Voiko kolmas osa mitenkään vastata odotuksia, kyetä muuntautumaan ja kehittymään aiemmasta, menettämättä piiruakaan viihdyttävyydestään, sulavasta pelattavuudestaan ja koukuttavuudestaan?\nNiille, jotka eivät jaa läheistä tuttavuutta pelisarjan kanssa, kyse ei ole kovinkaan vakavahenkisestä roolipelistä, lähinnä huolettomasta hutkimisesta ja hahmonkehittämisestä. Pelimaailma on laajahko, muttei lainkaan sokkeloinen ja peli pitää kyllä huolen siitä, ettei koskaan voi pudota kärryiltä. Kynnys aloittaa ja oppia on sen verran alhaalla, että mukaan on helppo hypätä. Ei ihme, että peli rikkoi heti ennätyksiä, sekä ennakko-, että avajaispäivän myynneissä.\nDiablot sijoittuvat synkähköön, muttei kurttuotsaiseen, keskiaikaa muistuttavaan fantasiamaailmaan, jossa välejä selvitellään miekoin ja loitsuin. Verrattain realistisessa ympäristössä, etenkin itse toiminta on varsin piirrosmaista. Tottakai kuolinparahdukset ja muut korahdukset on toteutettu asiaankuuluvalla tavalla tyylitellyn aidoiksi, mutta itse silppuaminen on graafisen nättiä.\nToisinaan, aloittaessani uuden pelin pelaamista tai vaikka uuden levyn kuuntelua, etenkin sen ollessa erityisen odotettu, koen sen jollain tapaa huvittavana tai ehkä jopa hölmönä. Esimerkiksi juuri tässä tapauksessa. Vuosia on odotettu ja oikeastaan mitä?\nPääsen valitsemaan hahmon, jolla haluan pelata. Valitsen velhon. Otan vastaan kylänmiesten huolia ja murheita, tehtäviä ja neuvoja. Nappaan jonkun kepin mukaan, jolla menen sohimaan lähistöllä mellastavia örkkejä.. ehkä jopa availen muutaman kirstun. Kerään varallisuutta materian muodossa, jota pystyy heijastamaan numeroin pelihahmoni tehokkuuteen eri osa-alueilla. Toisinaan käyn kylillä vaihtamassa materiaa tai silkkaa latia erinäisiin hyödykkeisiin tahi palveluihin. Tämä jatkuu tehtävästä toiseen, kylästä toiseen, näytöksestä toiseen ja lopulta vaikeusasteesta toiseen.\nTämä lajityypinsä ikuinen sykli on verhottu keskivertotarinaan, ironiseen huumoriin, näyttäviin ja elokuvamaisiin välianimaatioihin, jotka tuskin kuitenkaan ovat syy pelien pelaamiseen. Koukuttavuus syntyy nimenomaan hahmonsa kehittämisestä ja uuden oppimisesta. Vielä yksi leveli, vielä yksi taito, vielä yksi uusi varuste, vielä yksi kätyrijoukko tai vihollishirmu joka lahdata. Sivullisen silmin ihan oikeasti todella typerän näköistä puuhaa. Verrattain vastaavaa peliä avovaimoni kuvaili joskus peliksi, jossa puhutaan paljon ja keräillään hanskoja. Siinähän se lyhyesti.\nPeli on tietenkin teknisesti edellistä osaa kehittyneempi, se on myös aavistuksen verran piirrosmaisempi ja eläväisempi. Hahmoluokat ovat uudistuneet barbaaria lukuunottamatta, mutta silti valitsemani pelihahmo wizard tuntuisi muistuttavan aika paljon edellisen sorceressia. Suurin muutos on pienet käytännön asiat, joita löytyy yllättävän paljon. Muutoksen on käynyt läpi potionien käyttö, mana, loitsut, town portal, identifioiminen, checkpointit, mapit, kuoleminen, tavaroiden ja hahmojen ominaisuudet, jalokivet, joukossa pelaaminen jne. jne. Osa helpottaakseen, osa rajoittaakseen, omasta mielestäni muutokset ovat lähes poikkeuksetta parempaan päin.\nHuolestuttavin muutos on pelin riippuvuus serveristä ja nettiyhteydestä yleensäkin. Pelin julkaisupäivänä en päässyt sitä kokeilemaankaan, koska serverit olivat tukossa. Miljoonia ihmisiä samanaikaisesti samassa paikassa voi aiheuttaa sellaista. Blizzardille tämä tuli täytenä yllätyksenä, vaikka nettipelaaminen on pelitalon ykkösprioriteetti. Varsin outoa. Parin päivän päästä avajaisjuhlallisuuksista seurasi jo huoltokatko, joka ei jääne viimeiseksi.\nOngelmista huolimatta olen päässyt jopa pelaamaan peliä välillä. Tyytyväisin mielin vielä kaiken lisäksi. Peli maksimoi pelaajan viihtyvyyden ja sulavan pelattavuuden kokonaisuudessaan. Ylimääräistä tehtävää ja yksityiskohtaa löytyy ihan mukavasti, vaihtelevuutta ja sopivissa määrin myös haastetta. Uudelleenpelattavuus vaikuttaisi olevan jälleen erittäin korkealla. Koluten melko pitkälti jokaisen sopen pelimaailmasta normaalitasolla, päädyin kiskaisemaan nirrin itseltään Diablolta, noin kahdenkymmenen pelitunnin jälkeen. Uskoakseni olen onnistunut siinä aina ensiyrittämällä pelatessani ensikertaa peliä ja näinhän siinä kävi taas. Pitkä ja antoisa vääntö toki, mutta suhteellisuus tuntuu hauskalta, joskus kun sitä ottaa auttamattomasti turpaansa parilta hassulta kätyriltäkin.\nNeljän näytöksen urakka lähtee Diablon tipahdettua uudestaan käyntiin, seuraavalla vaikeusasteella. Kaikki muuttuu riittävän paljon pitääkseen touhuamisen vähintään yhtä kiinnostavana kuin ensikierroksella. Olin varma etten malttaisi olla aloittamatta heti uutta hahmoa, kovin kiinnostuneena niiden ominaisuuksista, mutta toisin kävi toistaiseksi. Uusi vaikeusaste tuo paljon aivan uusia puolia moneen asiaan. Mielenkiintoa ruokitaan onnistuneesti taukoamatta.\nEn ole ikinä pitänyt erityisemmin netissä pelaamisesta. Tämä toimikoon poikkeuksena sääntöön. Kera kelpo comraden, vaikeuksien taittaminen ja hyödykkeiden päikseen vaihtaminen on ihan mukavaa. Toisen peliin saa hyväksytty kaveri hypätä koska vain ja löytämänsä tavaran saa pitää. Lootit ovat kummallakin omat, mutta niitä saa vaihtaa. En yhtään ihmettele, että jotkut jäävät vastaaviin peleihin vakavastikin koukkuun. Kaikki on vain niin miellyttävästi toteutettu, kuluttajan etua ajatellen.\nOnko pelistä nyt sitten sen kakkososan haastajaksi tai jopa päihittäjäksi? Peli ei ole tällä kertaa niin käänteentekevä, vaikka aikaa on kulunut monta kertaa kauemmin, kuin kahden ensimmäisen osan välillä. Ollessaan hyvin samanrunkoinen, lähinnä päivitetty ja johdonmukaistettu, monipuolistettu versio samasta vanhasta, kyllä Diablo III taisi sysätä edeltäjänsä hyllyn koristeeksi. Erittäin viihdyttävä ja pitkäikäinen tuote. Erinomainen etappi myös aloittaa matkansa lajityypin parissa.\nLähettänyt JugendZ klo 21.03 Ei kommentteja:\neli kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan kahvia.\nJoin ensimmäisen kupilliseni kahvia Kasakkamäen koulun ala-asteen kevätmyyjäisissä. Uskoakseni se oli Presidenttiä, join sen maidolla, vaikka muuten en siitä välittänyt. Talouteemme kahvinkeitin oli hankittu vasta vuotta tai paria aiemmin, äitini opetellessa juomaan sitä väkisin. Toivoi piristyvän. Itse toimin aluksi vain keittäjämestarina ja kuriirina, vähän suuta korkeintaan kostuttaen itse juomaan. Avatun paketin tuoksusta pidin. Myyjäisissä otin sitten ensiaskeleen kohti kokonaisen kupin tyhjentämistä kitusiini. Tein sen koska kaverikin otti, tottuneena kuluttajana.\nVietin saman kaverin kanssa paljon aikaa tulevana kesänä. Silloin kun emme viettäneet aikaa ulkona, saatoimme penkoa tämän perheen videoarkistoja, josta löytyikin mielenkiintoista tarjontaa, kuten esimerkiksi Dyyni tai Freaks. Hänen siskonsa oli juuri löytänyt rap-musiikin, kaveri kuunteli tuolloin Apulantaa ja Metallican Loadia. Loadia, joka oli ensimmäinen levyltä c-kasetille nauhoitettu albumini. Myyjäisistä lähtien aloin juomaan iltapäiväkahvit kaverin luona. Siinä oli oma taikansa, uusi asia ja sen tuomat rituaalit. Saatoin jopa tykätä mausta, varma en ole.\nKerran meidät pestattii keräämään litra mustikoita perheen mustikkapiirakkaa varten, palkkiona kymmenen markkaa. Kyseisiä veijareita ei meinannut löytyä millään riittävästi, joten puuttuva osa täytettiin takapihalla sijaitsevasta mustaviinimarjapensaasta. Itse en piirasta maistanut, joten en tiedä puskiko maku läpi, kokonaista viisi markkaa tuli silti tienattua. Moraalisesta puolesta ei sen enempää, kaveri ideoi ja toteutti keikan, kävi minulle. Päästiinpähän takaisin koodailemaan.\nKoodailu tässä tapauksessa tarkoittaa vanhaa kunnon ohjelmointia. QBasic-ohjelmointikielellä. Koodasimme pelejä, eikä ne huonoimmasta päästä ollutkaan. Suurin osa peleistä on tosin enää rantu vanhoilla, pölyisillä disketinrähjillä. Disketeillä, jotka suoltaisivat yhtä dataerroria tänä päivänä. Silloin asema kuitenkin hurautteli hyväksyviä ujelluksiaan levykkeen työnnyttyä sisään ja esittelin uuden projektini, ASCII-koodein varusteltua roolipeliseikkailua, jostain NetHackin ja SpurguXin väliltä. Yleensä pelimme olivat varsin graafisia, mutta tämä oli poikkeus, koska merkein liikkumisen olin em. peleistä todennut ihan päteväksi ratkaisuksi.\nPerus asetelma: kylä josta sankari ostaa varusteita, ympärillä metsää, vuoristoa ym. johon mennään haastamaan riitaa peikkojen kanssa. Kaverini totesi, että olen ottanut vaikutteita Diablosta. Kylässä kylän vanhin, viisauksia ja siunausta jakamassa, toivomuskaivon tms. äärellä. Kyseinen hahmo tuntui lähinnä selviöltä tähän kuvioon, Diablosta en ollut kuullutkaan. Pian olin.\nEnsimmäisen Diablon pelasi pikaisesti läpi ja Hellfire lisäosan päälle. En palannut niiden pariin enää koskaan. Diablo II ilmestyi ollessani yläasteella. Ostin sen, aloin pelaamaan. Valitsin Sorceressin, valitsin skillsini typerästi, en pärjännyt kovinkaan pitkälle enää vaikeimmilla tasoilla. Hiljalleen, vuosien varrella pelistä on tullut yksi pelatuimpia pelejäni. Ei määrä lähentele Civilizationille uhrattua aikaa, eikä edes Tony Hawk Pro Skater 2:lle, mutta jossain kärkipäässähän se on.\nSen pituinen se. Sellainen oli tarina siitä, kuinka tutustuin ensikertaa Diabloon... d'oh.\nLähettänyt JugendZ klo 19.00 2 kommenttia:\nRoman Polanski: The Pianist (suom. Pianisti, 2002)\nWładysław Szpilman soittaa pianoa varsovalaisella radiokanavalla. Rakennusta aletaan pommittaa - sota on alkanut. Pianisti ei meinaa jättää musiikkiaan, hän on epäuskoinen. Pian natsivallan noustessa valtaan, juutalaisia aletaan sullomaan yhä ahtaammalle ja ahtaammalle, ihmisarvo riistetään ja väistämätön kohtalo häämöttää.\nRoman Polanski filmasi Szpilmanin muistelmat vain reilu vuosi tämän kuoleman jälkeen. Vaikka elokuva perustuukin kotimaassaan suositun pianistin tarinaan, on hyvin ilmeistä, että näemme elokuvassa vahvasti Polanskin itsensä. Kummatkin menettivät keskitysleirillä vanhempansa ja kokivat Krakovan ghetton kauheudet. Muistelmat ja toisen nimissä tarinan kertominen antaa syyn kuvata tapahtumia. Se antaa myös mahdollisuuden tutkia ja käsitellä tapahtunutta, sekä kuvata se jollain tapaa ulkopuolisena.\nPolanski on aina kuvannut kauhua, ei hirviöitä tai kummituksia, korkeintaan ihmishirviöitä ja mielen kummituksia. Ihminen on lähes poikkeuksetta ollut ohjaajan elokuvien pahuus ja kauhu. Joko itse itselleen, mielensä ja pelkojensa armoilla tai toisen ihmisen, rosvojen, raiskaajien ja ties minkä kätyrien. On selvää, että historialla on osuutensa asiaan, elokuvien teemoihin ja ihmisen pahuuteen. Pianistin voi katsoa syynä, Polanskin tuotannon seurauksena.\nKeskitysleirin varjo näkyy Polanskin elokuvien suljettuina tiloina, päähenkilön avuttomuutena, ahdistuneisuutena, vainoharhoina, pelkona ja inhona. Ohjaaja on antanut kaikkensa hyvin rehellisesti, liiankin, sillä elokuvia tutkittiin myöhemmin ja käytettiin käytännössä häntä vastaan oikeudessa. Polanskin elokuvat antavat hyvin paljon tutkittavaa ja käsiteltävää psykologisella tasolla, mutta eiköhän elokuva tulisi aina jättää omien analyysien ja tulkintojen tasolle. Mitä ajattelee, ei ole mitä tekee. Syyllinenhän Polanski silti oli, rikoksensa tunnustanut ja rikoksistaan tuomittu.\nPolanski tuomittiin alaikäisen seksuaalisesta hyväksikäytöstä Yhdysvalloissa asuessaan. Hän pakeni maasta, asui vapaudessa vuoteen 2009 asti, jolloin hänet napattiin Sveitsissä. Polanskia ei kuitenkaan luovutettu takaisin lusimaan, hän vapautui jatkamaan elokuviensa tekoa.\nSattuneesta syystä Polanski ei siis päässyt lunastamaan Pianistin tuomaa Oscar-palkintoa parhaasta ohjauksesta itse. Sen hän kuitenkin sai, useiden muiden palkintojen ohella. Pianisti on Polanskin elokuvista historiallisesti ja kultturellisesti tärkein teos. Elokuva kertoo viime vuosisadan merkittävimmistä tapahtumista ja muutoksesta sisäpiiriläisenä, kaiken sen itse kokeneena. Voi olla varma elokuvaa katsoessa, että tapahtumat kuvaavat todellisia tapahtumia, juuri niin kuin ne on tapahtunut, juuri niin kuin ne on koettu. Sen toteuttaminen ei olisikaan enää liian kauaa ollut mahdollista.\nOlisihan se ollut outoa, jos juuri tästä ei olisi tullut sitä Polanskin uran suurta elokuvaa. Ohjaajan tyylistä se kertoo tavallaan kaiken ja tavallaan ei mitään. Elokuvan ajaksi vakavoidutaan, poissa on se kiehtova kierous, musta huumori ja surrealistiset hahmot, jotka ovat tehneet Polanskin klassikoista niin ikimuistoisia. Läsnä on kaikki mitä löytyy niiden takaa. Menetyksen tunne on käsinkosketeltavaa. Vaikuttavan elokuvan kruunaa ehdottomasti Adrien Brody, joka on täydellinen Szpilman ja tekee yhden vuosikymmenen parhaista roolisuorituksista.\nPianistin jälkeen Polanski jatkoi oikeutetusti huomattavasti kevyemmällä Oliver Twistilla. Vaikka ohjaajalla onkin oma tunnistettava tyylinsä ja toistuvat teemansa, hänen tuotantonsa on todella rikas ja monipuolinen. Viimeisin elokuva, Carnage, oli jälleen yksi esimerkki tästä. Polanskin uralta ei löydä vastaavaa ja silti tekijän tunnistaa selvästi koko ajan.\nLähettänyt JugendZ klo 20.08 Ei kommentteja:\nChan-wook Park: Oldeuboi (Oldboy, 2003)\nOh Dae-Su kidnapataan ja vangitaan pieneen huoneeseen 15 vuoden ajaksi, tämän tietämättä syytä. Yhtä äkillisesti mies vapautetaan. Katkeruuden vallassa on syy kaikkeen löydyttävä, kaiken lisäksi tietyn aikarajan puitteissa.\nPaljastusten ja katkeruuden labyrintissa seikkailevaa miestä seurataan vaikuttavin kuvin ja kääntein. Varsinainen väkivalta tai toiminta ei ole pääosassa. Silti elokuva sisältää yhden taidokkaimmin järjestetyistä tappelukohtauksista, mitä äkkiseltään tulee mieleen. Se ei sinänsä edistä tarinaa, mutta on elokuvaa parhaimmillaan. Sivulta kohtisuoraan kuvattu käytävätaistelu on liikkeen ja kuvan taidetta, jotain mihin kaikki eivät pääse koskaan sisälle.\nVaikka käytäväkohtaus voisi tuntua tekosyyltä lisätä elokuvaan näyttävää väkivaltaa ja vaikeuksia sankarin tielle, se on kaikkea muuta. Se jatkaa elokuvan tapaa siirtää tapahtumat aavistuksen verran maanpinnan yläpuolelle, samankaltaiseen maailmaan piirrettyjen tai sarjakuvien kanssa. Se on alusta loppuun viimeisteltyä ja näyttää kaiken rehellisesti. Kohtaus on kuvattu yhdellä otolla, se kestää useita minuutteja, se ei luo mitään yli-ihmiskuvaa hahmosta, mikään ei ole kaunisteltua. Hahmo hengästyy ja meinaa ottaa turpaansa, efekteillä, kuvakulmilla tai leikkauksilla ei tehdä siitä vetävää tai romantisoitua. Kohtaus on myös esimerkki elokuvan jokseenkin kieroutuneesta huumorintajusta.\nMangaan perustuva elokuva jakaa aistillisuuttaan mustavalkosarjakuvan kanssa, muttei tee tyylistään mitään numeroa. Asetelma on jo alkujaan yliampuva ja absurdi. Teoreettisesti kaikki olisi täysin mahdollista ja Oldboy pyrkii esittämään hypoteesin ihmisen kyvystä rakennella ja järjestellä järjenvastaisiin mittasuhteisiin nousevia asetelmia. Pohjimmiltaan kyseessä on aivan sama kuvio kuin supersankaritarinoissa tai missä tahansa aikamme hyvä versus paha taistossa. Nyt se on vain siirretty filmille sellaisena, kuin se vielä olisi maailmassamme oikeasti mahdollista, vaikka epätodennäköistä.\nKorealainen Chan-wook Park on taas yksi todellinen elokuvamaailman outolintu. Aivan kuten niin useat Aasian virkaveljensä, Takashi Miike tietysti ensimmäisenä, tyyli, ohjauksen- ja elokuvan jälki ei ole millään muotoa johdonmukaista. On joka kerta täysi yllätys, onko uusi elokuva lapsellista, genrejä sekoittelevaa farssia, sekavien henkilöhahmojen täyttämää rikos- tai kauhuelokuvaa, vaiko kenties vuosikymmenen täydellisimpiä elokuvia.\nOldboy on ohjaajan kosto-trilogian keskimmäinen osa ja jokaiselta osa-alueeltaan huikeaa elokuvaa. Vuosikymmenen sitä yhtä parasta elokuvaa on mahdoton nimetä, elokuvia kun on niin monenlaisia, mutta tämä olisi hyvin potentiaalinen ehdokas.\nLähettänyt JugendZ klo 20.00 Ei kommentteja:\nPascal Laugier: Martyrs (suom. Marttyyrit, 2008)\nNuori ja pahasti traumatisoitunut tyttö pakenee teurastamosta. Hänet sijoitetaan uuteen kotiin, jossa hän ystävystyy ikäisensä tytön kanssa. Vuosia kuluu ja menneisyyden haamu vaanii, laihan ja kalpean naisen muodossa. Kaikella on syynsä ja tarkoituksensa, mutta kuinka karmeat, sen elokuva kertoo. Niiden pahamaineisten herkempien katsojien kannattaa miettiä tarkkaan, onko valmis ottamaan selvää.\nOn aina hankala sijoitella ja vertailla puhtaita genrehelmiä ja aidosti parhaita elokuvia. Lyhyesti kuvailtuna ranskalainen Marttyyrit on kidutuskauhua, täysin vertaansa vailla oleva kauhukokemus, inhottava ja kaikilla tasoillaan viihdyttävyyden ja elokuvanautinnon kyseenalaistava, mutta armottomuudessaan todella vangitseva.\nShokeeraamaan elokuvat yltää melko harvoin. Kauhuelokuvat - jopa kidutuskauhu on pääosin liian itsetarkoituksellista mässäilyä shokeeratakseen. Harkittu järkyttäminen kauhuelokuvissa jää usein joko hetkelliseksi pelotteluksi tai sen noloksi yritykseksi. Äkillinen säikyttelykin toimisi harvoin ilman korvia halkovaa ääniefektiä. Esimerkiksi aiemmin listauksessa mainitut Von Trier ja Haneke ovat nykyohjaajista kyenneet järkyttämään jollain tasolla. He tekevät sitä välittömän kauhugenren ulkopuolella.\nTämän sortimentin kauhun alalaji on kaikkiaan melko kyseenalainen. Se on silti yleistynyt myös valtavirrassa. Saw ja Hostel muodostuivat hiteiksi, mutta edustavatkin hyvin viihteellistettyä osastoa sarjassaan. Pascal Laugierin Marttyyrit saa välillä lähes kyseenalaistamaan halun katsoa elokuvaa. Kyse ei ole pelkästä raakuuden asteesta, vaan nimenomaan siitä miten se on saatu tuotua katsojalle asti.\nGenre-elokuvat eivät ole eläneet parhaita päiviään uudella vuosituhannella. Sci-fi, fantasia ja kauhu ovat haaleita haamuja ja kierrätettyjä kopioita 1970-80 -lukujen vastaavista. Kantaaottavuus ja kapina ovat kadonneet, mielikuvitus ja omaperäisyys surkastuneet, sekä aito halu luoda ajattomia teoksia on murto-osa entisestä. Tämä siis menevän elokuvan parissa. Tuoreita, omaperäisiä ja perinnetietoisia genre-elokuvia tehdään toki vielä, mutta vain pienemmissä piireissä.\nKauhuharrastajat ovat löytäneet Marttyyrit ja vastaanotto on ollut suhteellisen hyvä. Onhan se vaikea asettaa linjalle kaiken elokuvan kesken. Se pystyy vaikuttamaan suuresti katsojan tunteisiin, se pystyy aiheuttamaan voimakkaitakin reaktioita. Se on siis erittäin hyvin tehty. Tavoitteessa on onnistuttu. Toinen asia onkin, olisiko sen halunnut olevan ihan niin hyvin tehty. Pysyy kieltämättä mielessä kauan.\n2000-luvun parhaat elokuvat: Män som hatar kvinnor (2009)\nNiels Arden Oplev: Män som hatar kvinnor (suom. Miehet jotka vihaavat naisia, 2009)\nYhteiskuntaa kritisoivaan lehteen kirjoittava tukholmalaistoimittaja saa herjaussyytteen, eikä koe kaupungin olevan enää paras paikka viettää aikaa. Hänet palkataan kirjoittamaan vaikutusvaltaisen suvun sukukronikka, etäällä pääkaupunkiseudulta. Todellisuudessa kyse on suvun 1960-luvulla kadonneesta tytöstä, mysteeri, jonka jutun tilaaja haluaa vihdoin selvittää. Jossain, kyberpunkninja ja mestarihakkeri Lisbeth Salander seurailee tilannetta ja lyöttäytyy kutsumatta toimittaja Mikael Blomkvistin avuksi.\nMiehet jotka vihaavat naisia on ruotsalaisdekkari, joka ei ole voinut jäädä moneta huomaamatta, tavalla tai toisella. Rumba kirjailijan kuoleman, perinnön ja kirjasarjan neljännen osan kanssa on elokuvan veroinen ulkoelokuvallinen seikka. Ensimmäisen osan filmatisointi ja Noomi Rapacen suoritus Lisbeth Salanderina, paljon puhetta herättänyt ja unohtumaton sarjassaan. Rapacen ura, joka on sittemmin jatkunut suuressa maailmassa. David Fincherin törkeän viihdyttävä jenkkiversio, jolle on jo jatkoa luvassa. Millenium-trilogia on ilmiö, joka vetää turisteja kiertokävelyille Ruotsiin, joka kiehtoo ja puhuttaa.\nTämä kaikki asettaa uusille katsojille paljon ennakkoasetelmia. Stieg Larssonin dekkarit olivat itselleni hädin tuskin nimenä tuttuja, kun menin katsomaan elokuvan teatteriin sen ilmestyttyä. Ruotsalaisdekkarit olivat televisiosta tuttuja synkkyydestään ja laadustaan, mutta tätä elokuvaa katsoessa tiesi, että rima on nyt nostettu kerta heitolla. Elokuvaelämys oli vangitseva. Jatko-osat eivät yltäneet samaan, mutta tekivät kelpo trilogian.\nKoin elokuvan olevan vaikuttava, koska jännite pysyi kokoajan kireällä, uuden asian tuleminen ja johtolankojen oivallus oli riittävän hyvin jaksoiteltua, henkilöhahmot erittäin vahvoja ja tarina oli kerrottu periskandinaaviseen synkkään makuun sopivasti, kaunistelematta ja turhaan inhoa säästelemättä. Lisbeth Salander on ilman muuta suurin kantava voima, upeasti avautuvien paljastusten ja juonikäänteiden lomassa. Henkilökemia Mikaelin kanssa on kiehtova ja siitä ei meinaa saada tarpeekseen. Elokuvaan on kuitenkin annosteltu juuri sopiva määrä kaikkea. Tietty nälkä säilyy, vaikka onkin jo kylläinen.\nKaikki elokuvan tunnelmasta sen viehättävyyteen kärsi televisiokierroksella, sekä jatkamisen, että mainostaukojen takia. Koko trilogia näytettiin pidennettyinä versioina, ajettuna aina kymmenen minuuttia kerrallaan mainostaukojen välissä, täten ei samaan hurmokseen päässyt käsiksi. Dynaamisuus katosi, oli lisätty materiaali täyttä asiaa tai ei.\nMyös Fincherin ohjaama versio häviää lopulta alkuperäiselle, häiriötekijöidensä ja harhauttavien yksityiskohtien vuoksi. Pidin Rooney Maran esittämästä Lisbethistä kovasti, mutta muista henkilöhahmoista en välttämättä voi olla samaa mieltä. Eniten jenkkiversiossa häiritsi väkisin ripoteltu aksentti ja ruosinkieliset välisanat englanninkielen keskellä, sekä räikeät tuotemainokset. Niistä huolimatta sekin varsin katsomisen arvoinen ja onnistunut.\nJames Marsh: Man on Wire (2008)\nPhilippe Petitin käveltyä nuoralla World Trade Centerin tornien välissä vuonna 1974, ihmiset kaduilla pysähtyivät katsomaan esitystä, jota myöhemmin kutsuttiin vuosisadan taiteelliseksi rikokseksi. Sikäli kun tempaus uhmasi kuoleman lisäksi lakia, Petit joutui suunnittelemaan iskun tarkoin, aivan kuten raskaan sarjan konnat ikään.\nTämä dokumentti tahdosta ja uhkarohkeudesta on täysiverinen rikoskeikkakuvaus ja jännitystrilleri, aivan kuten se itseään mainosti. Näin sen aikoinaan televisiosta jonain arki-iltana, sohvan perukoilta, en niin kovin kiinnostuneena nuoralla kävelystä. Pikku hiljaa dokkarista paljastui vuosikymmenen yllättäjä, oikeasti kutkuttavan jännä ja aidosti palkitseva. Tyyliltään poikkeuksellinen ja edelleen melko uniikki dokumenttielokuvan maailmassa.\nValinnoissani on ollut jo komediallinen viihdedokumentti ja yhteiskuntaa kritisoiva dokumentti. Nyt on aika tämän viihteellisen, taiteellisen ja toivoa valavan jännitysdokkarin. Katsoessa kun Petit kävelee pitkin korkeuksia, on todella pidäteltävä hengitystä. Hänen suunnitellessa suurta keikkaansa, on vaikea pyyhkiä tyytyväistä virnettä naamaltaan. Kuunnellessa haastatteluja, on vaikea uskoa niitä todeksi. Välillä vain havahtuu siihen, että tapahtumat ovat totta, eikä pelkkää elokuvaa.\nPienen turvavälin päässä kaksoistornien iskusta, dokumentti ei mainitse sanallakaan tapahtunutta. Tulee toki mieleen stunttia katsellessa, että tuota väliäpä ei enää rikollisinkaan keinoin ylitetä. Sen mainitseminen sanoin olisi täysin turhaa ja se pilaisi koko teoksen kauneuden. Kaunis se nimittäin on. Erittäin.\nMan on Wire on huikea esimerkki dokumenttielokuvasta, jossa toteutus määrää täysin sen, mitä mieltä siitä voi olla. Erittäin elokuvallinen, jännitys- ja rikosteemainen, osittain mustavalkoinen tahdon riemuvoitto. Lapsenomainen into suunnittella keikkaa, onnistumisen riemu, kaikki tapahtumat pitävät emotionaalisesti herkällä. Kannustava ja ennen kaikkea hyvän mielen pieni kertomus.\nNuorallakävelyn mieltää showksi. Äkkiseltään ajattelisi, että miehen on pakko esittää ja näyttää muille, olla muiden yläpuolella, suurempi, mahtavampi, parempi. Petitin tekoa ajaa kuitenkin kaikki muu kuin se. Tunne kun olet kaikkien yläpuolella, kävelet käytännössä ilmassa, taivaissa, sen on oltava itsessään jotain täysin sanoinkuvailematonta. Sama mitä muut ajattelevat. Joskin moisen unohtumattoman sirkusaktin tarjoaminen satunnaisille katsojille, täysin ilmaiseksi, on sinänsä varsin epäitsekästä.\nPetitillä ei ollut mitään järkevää selitystä teolleen. Tietysti hän valloitti pienempiä kuiluja ympäri maailman ja nykin monumentit houkuttelivat pitkään. Ennemminkin tässä tapauksessa voisi kysyä, miksi hän ei olisi sitä tehnyt, jos kerran siihen kykeni? Dokumentti on kaikilla tasoillaan ikimuistoinenja palaan ajattelemaan sitä valehtelematta hyvinkin usein.\nOles Sanin: Мамай (Mamay, 2003)\nIdän ja lännen rajamailla, skenaariossa, joka sijoittuu satojen vuosien taa, kultaisessa kehdossa uinuu lapsi. Taianomainen laulu kantaa läpi maan, mutta kehtoa etsivä toisensa jälkeen kuolee sairauteen tai menettää järkensä. Kehdon voi löytää vain sielultaan puhdas. Jos se joutuu vieraisiin käsiin, kansakunta menettää voimansa ja pyyhkiytyy olemattomiin. Tarun mukaan kehto on heidän äitinsä, sivistyksensä ja kulttuurinsa. Kolme veljestä pakenee orjuudesta, kolmen tataarin jahtaamana läpi erämaan. Nuorin veli jää muista jälkeen heidän löydettyä vain kaksi pakohevosta. Nuorimmainen löytää aavikon syövereistä tataarikaunottaren, johon rakastuu, uhmaten rotujen välistä vihanpitoa.\nMamay on kokoelma ukrainalaisia kansantarinoita ja taruja, sekä Krimin tataarien legendoja. Keskushenkilö Cossack Mamay on tärkein osa ukrainalaista tarumustoa ja taidetta. Kuvattu yleensä kobzan ja hevosen kanssa. Kobza, luuttua muistuttava soitin kuvastaa ukrainalaisen sielua, hevonen vapautta. Ukraina on nykypäivänä uskon, kulttuurin ja perimän osalta hieman jakautunut, mutta ylpeitä he ovat juuristaan, rodustaan ja kansanperinteestään. Tarinat eivät avaudu kovinkaan helposti ulkomaalaisille ja tarinoita tuntemattomille.\nKuten ovat ihmiskunnat kehittyneet verrattain samalla tavalla eri puolilla maailmaa, keksineet työkalut, aseet, metsästyksen, kielen jne. jotka toiminnoiltaan muistuttavat toisiaan, mutta ovat kulttuurillisia variaatioita, muistuttavat myös kansantarut rungollisesti eri maiden vastaavia. Azovin kolmen veljeksen tarina on pakotarina, mutta keskittyy käsittelemään uskollisuutta ja veriveljeyttä. Hyvin yleinen teema monien kulttuurien tarustoissa. Tuhoontuomittu ja kielletty rotujen välinen rakkaustarina vasta klassinen aihepiiri onkin.\nUkrainalaiset duumat, kuten Azovin kolmen veljeksen tarina, ovat perinteisesti kobzan säestyksellä kerrottuja runoeepoksia, sankaritarinoita, jotka kertovat taisteluista turkkilaisia ja tataareja vastaan. Pääsääntöisesti kasakat pakenevat niissä turkkilaisia, kokevat sankarikuoleman tai vapauttavat veljiään orjuudesta. Vahvasti omaan kulttuuriin sidonnaisia siis, mutta sinänsä suomalainen kansantarusto ja taide kaikessa melankolisuudessaan muistuttaa paljon ukrainalaisten vastaavia.\nElokuva on hyvin luonnonläheinen, kaikki on kuvattu ulkona, juurien ja maaperän äärellä. Tulen loimutessa alati taustalla. Rätistessä. Eläinten äännellessä. Kohtauksia viedään hidastuksin, äänin, puheenparsin, suurimmalta osalta täysin dialogitta. Toteutukseltaan elokuva muistuttaa ennemminkin leirinuotion äärellä kerrottua tarinaa, jonka visualisoi mielessään samalla, kun kylänmies sitä kertoo. Tarinat ovat säilyneet sillä tavoin alunperinkin ja traditiosta pidetään kiinni.\nMamayn kuvat ovat aistikkaita, jokainen otos on otettu sydämellä ja tarkoituksella. Peruselementit, maa, ilma, tuli ja vesi ovat vahvasti läsnä. Tärkeimmät käänteet, merkittävimmät tapahtumat jäävät näyttämättä, täten katsojan on keskityttävä katsomaan niitä kuvia, joita ei näytetä. Kuunneltava niitä lauseita, joita ei sanota.\nMinimaalisesta budjetistaan huolimatta, kaikki näyttää ja kuulostaa vaikuttavammalta, kuin osa tuhatkertaisella rahamäärällä kuvatuista. Samana vuonna ilmestyi elokuva Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu, joka keräsi elokuvahistorian suurimman Oscar-saaliin. Kaksi täysin päinvastaista lähestymistapaa tarujen kuvastamiseen, kaksi täysin erilaista mestariteosta.\nKaikki elokuvassa on toteutettu täysin luonnollisesti ja puhtaana. Ei yhden yhtä koneellista korjausta, trikkiä tai digitalisoitua efektiä. Muovin ja bittien sijasta kuvat, äänet ja musiikki ovat lämpöä ja ikiaikaista mystiikkaa. Ääni ja musiikki ovatkin hyvin merkittävässä asemassa, se on kaunista, piinaavaa ja vie tarinaa tunnelmallisesti eteenpäin. Antaa kobzan soida ja viiksien viuhua.\nBarnabas Collins on 1700-luvun ylimielisiä hurmuripoikia, johon katkeralla noidalla menee hermot. Noita taikoo miehen vampyyriksi ja haudatuttaa vuosisadoiksi maan alle. Baranabas nostetaan sattumalta maan tasalle 1970-luvun diskohuuman keskelle, aikakausishokkia kokemaan ja kartanonsa kuntoa tarkastamaan.\nDark Shadows on legendaarisen Burton-Elfman-Depp yhtälön uusin tulokas, elokuvasovitus samannimisestä tv-sarjasta, joka pyöri ainakin jenkkilässä, kuusarin lopusta seisarin alkuun. Luultavasti on vain etuoikeus nähdä elokuva tietämättä sarjasta nimeä enempää. Täten ei tarvitse verrata verrattomaan alkuperäiseen, voi vain tarkastella sitä Burtonin laskusuhdanteiseen uraan nähden.\nTunnelma on tuttua, koomisen kieroa goottirallia. On tosin mielenkiintoista nähdä sitä Bruno Delbonnelin kuvaamana. Delbonnel noudatti Jeunetin visuaalista filosofiaa Amélien ja Pitkien kihlajaisten merkeissä, mutta tällä kertaa, Burtonin ohjauksessa, mies toistaa enemminkin Harry Potter ja puoliverinen prinssi -elokuvasta tuttua tyyliä. Metallinhohtoiset, palaneen tummakontrastiset kuvat ovat kieltämättä harkittuja ja näyttäviä Delbonnelin otteissa.\nEd Woodiin saakka Burtonin ura oli tahraton, mielettömän kiintoisa ja mukaansatempaava. Mars hyökkää! ja Päätön ratsumies petaili jo rutinoitumista ja tulevaa laskua, Apinoiden planeetan kanssa Burton oli jo täysin hukassa. Kyseessä on ohjaaja, jolla on oma, vahva, esteettinen tyylinsä, johon hän poimii aineistonsa klassikoista. Uusia versioita ja mukaelmia. Noin sata ja yksi kertaa on jo pelkkään Frankensteiniin viitattu.\nMyöhemmin tänä vuonna on tuleva ensi-iltaan toinenkin uusi Burton-tuotos, em. klassikosta ammentava Frankenweenie, joka on uusi versio ohjaajan varhaisesta lyhäristä. Toistuva kierrätys ei sinänsä ole pahasta, Dark Shadowsinkin muutamat viitteet viihdyttivät hetkellisesti. Yllättäen osa jopa aavistuksen tuoreemmista elokuvista.\nHuumorin on tarkoituskin olla campia, mutta aina se ei oikein toimi. Mites sitten se 1970-luvun yhdistäminen goottiromantiikkaan? Kyseisen vuosikymmenen ystävänä se toki kiehtoo ja yhdistelmä toimii ihan ok. Ei mainittavia epäkohtia tai suurempia häiriötekijöitä. Ei myöskään mainittavaa hyödyntämistä. Pari köykäistä vitsiä ja yleistetty kuva ajan hippinuorista. Tyylishokkia haetaan alussa leikkaamalla Elfmanin mahtipontinen teema äkisti aikaansa sopivaksi trippailumusaksi. Ei maailman originellein lähestymistapa. Toki kyseessä on tarkoituksellinen, klassisen teinikauhuelokuvan klisee, mutta olisin kaivannut vähän enemmän ambitiota tyylien tasapainotteluun.\nDark Shadows on jälleen yksi välipala Burtonin todellista paluuta odotellessa. Hauska katsella, viihdyttävä seurata, hyvinkin näyttävä, typeryydessään jopa hieman hauska. Olisikohan kuitenkaan Burtonin ja Deppin intohimon tuote? Kööri on kaikin puolin nimekästä ja taitoa sinänsä löytyy, mutta puolitoistamiljoonaa taalaa olisi ansainnut tunnetta ja aitoa halua nättien kuvien täytteeksi.\nDepp on tietysti ilmeinen valinta rooliin, eikä sitä ihan huonosti hoidakaan, Helena Bonham Carter on aina mainio ja Eva Green pahiksena toimiva. Hugosta tuttu Chloë Grace Moretz on kasvanut lapsensukistaan elokuvan teinihörhöksi, muttei todista vielä omistavansa varsinaisia kykyjä. Burtonin kissanainen, Michelle Pfeiffer ei anna juuri mitään. Erikoisvieraat on vähän siinä ja siinä. Christopher Lee menee hukkaan ja Alice Cooper on lähinnä korni pikku lisä kaiken keskelle.\nAlhaisin odotuksin elokuvan katsoneena se yllätti hyvinkin positiivisesti. Ehkei varsinaisesti hyvä, mutta oikein katsottava, näyttävä ja unohdettava. Teatterikierros kannattaa ilman muuta hyödyntää mahdollisuuksien mukaan, jos aikoo ylipäätään elokuvan nähdä.\nLähettänyt JugendZ klo 14.29 2 kommenttia:\n2000-luvun parhaat elokuvat: The Last King of Scotland (2006)\nKevin MacDonald: The Last King of Scotland (2006)\nNuori skottimies ottaa 1970-luvun Ugandassa vastahakoisesti ja pahaa aavistamatta lääkärin pestin vastaan. Kyse on presidentin henkilökohtaisesta lekurin paikasta. Presidentti Idi Aminin, joka tullaan myöhemmin tuntemaan yhtenä historian julmimmista diktaattoreista. Skotlannin viimeiseksi kuninkaaksi itseään tituleeraavan johtajan valtakautta kuvataan lähietäisyydellä, skottimiehen näkökulmasta.\nItse kun satun olemaan erityisen kiinnostunut historiamme hirmuvaltiaista, olen joutunut usein pettymään niistä tehtyihin elokuviin. Aiempia Idi Amin kuvauksia en ole nähnyt, tästä kuulin niin paljon pelkkää hyvää, että rohkenin ottaa katseluun. Miksikö olen kiinnostunut aiheesta? Voiko sellainen hahmo olla muuta kuin mielenkiintoinen, joka kruunaa itsensä virallisesti kutsuttavan nimellä Hänen korkeutensa, elinikäinen presidentti, sotamarsalkka Al Hadji Tri. Idi Amin, VC, DSO, MC, Kaikkien maan eläinten ja merten kalojen herra sekä Brittiläisen imperiumin valloittaja Afrikassa yleisesti ja etenkin Ugandassa. Elokuvan otsakkeeksi oli ihan fiksua valita yksi niistä lyhyemmistä nimikkeistä.\nAfrikasta löytyy rankkoja esimerkkejä täysin suuruudenhulluista ja mielenvikaisista sortajista. Sellaisista, joilla todellisuuden taju on jo aikaa sitten hälvennyt. He ihailevat entisaikojen suuruuksia ja johtajia, teettävät taivaita tavoittelevia linnoja, valtaistuimia jotka mukailevat idolejensa vastaavia, antavat itselleen mitä mielivaltaisimpia titteleitä, antavat kansan elää kurjuudessa, tapattavat ja törsäävät. Keski-Afrikan Bokassa on sarjassaan vähintään Idi Aminin veroinen. Legendojen mukaan olivat vielä kannibaaleja kumpainenkin.\nEn siis ihaile näitä henkilöitä millään tavoin, ne vain sattuvat olemaan mielenkiintoisia esimerkkejä ihmisen käyttäytymisestä, vallan ja mahdollisuuksien turmeltamina. Syitä moisiin tekoihin on monia, tuomittavuus tai vaarallisuus ei silti määräydy siitä. Nämä Afrikan esimerkit eivät toimi minkään aatteen tai unelman ajamana, silkan mielenvikaisuuden. Aate, pakkomielle tai suoranainen hulluus, kaikki yhtälailla oikeita uhkia koko maailmalle.\nHistoriankirjoista kevennettyyn elokuvaan on toki harppaus, eikä The Last King of Scotlandilla ole tarkoitus mässäillä. Hyväntahtoisen lääkärismiehen ja ihmishirviön välisen yhteistyön käänteet on toteutettu hyvin kiehtovasti, osittain myös huumorilla ja lämmöllä. Kriittistä brutaaliutta näytetään järkevästi vain hieman, sekin tyylillä toteutettuna. Tarina tai kuvaus ei siitä kärsi, kiitos Forest Whitakerin mielettömän suorituksen. Kuvaus tukee näyttelijää ja päinvastoin, se on paikoittain levotonta ja äkkiväärää, kuten keskushahmonsa. Myös Afrikkaa kuvataan koukuttavalla tavalla ja monipuolisesti\nForest Whitaker rohmusi suorituksestaan palkinnon toisensa jälkeen ja se onkin vuosikymmenen perustelluimpia valintoja parhaan miespääosan voittajaksi. Miehiltä olen tosin heikommin niitä unohtumattomia rooleja nähnytkään. Täytyy sanoa, että naiset ovat hallinneet jopa ylivoimaisesti sitä osastoa omissa kirjoissani. Naisista puheenollen, Gillian Anderson tekee pikaisen näyttäytymisen elokuvassa, joskin jää ikävä kyllä hieman tarpeettomaksi sivuseikaksi. Vaikuttavampi ja tarpeellisempi naisrooli nähdään Kerry Washingtonilta, joka esittää yhtä lukuisista Idi Aminin vaimoista.\nLähettänyt JugendZ klo 20.18 Ei kommentteja:\n2000-luvun parhaat elokuvat: El Laberinto del Fauno (2006)\nGuillermo del Toro: El Laberinto del Fauno (Pan's Labyrinth, 2006)\nPieni Ofelia tyttö elää sisällisodan jälkeisessä Espanjassa. Äiti on raskaana ja sairas, uusi isäpuoli pelottava ja julma. Ympäröivä metsä alkaa kiehtoa tyttöä, kun tämä kohtaa mielenkiintoisen ja oudon hyönteisen. Syvemmälle astuessa paljastuu aina vain kiehovampi piilotettu maailma.\nPan's Labyrinth on eskapismikuvaus. Saduista ja mytologiasta vaikutteensa ottanut elokuva lokeroituu tavallaan samaan joukkoon Hayao Miyazakin muutaman elokuvan kanssa. Esimerkiksi Totorossa ja Henkien kätkemässä käsitellään lapsen maailmaa ja mielikuvitusta samalla tapaa ajatuksella ja kunnioituksella. Pan's Labyrinthissa kauhuelementit ovat vahvempia, mutta maailma ja hahmot yhtä rikkaita. Animemestarin elokuvissa paetaan tosin lähinnä tylsyyttä, kun faunin labyrintti houkuttelee vaaran vuoksi. Roomalaisen mytologian faunista on tosiaan kyse, eikä käännöksen Panista, joka sijoittuu kreikkalaiseen tarustoon.\nVähän aikaa sitten totesin, että Ranskasta on saatu erinomaista psykologisen tason fantasiaa lähivuosikymmeninä. Siitä ei ole saatu varsinaista brändiä, toisin kuin espanjalaisesta kauhufantasiasta. Guillermo del Toro ei Pan's Labyrinthilla sitä aloittanut, mutta viimeistään sen jälkeen suosio lähti räjähdysmäiseen nousuun. Halvat kopiot ja liukuhihna päästettiin surutta irti. Abre los Ojos, The Others, Devil's Backbone, Nimetön ja Orpokoti edustavat erinomaista elokuvaa genressä, mutta Pan's Labyrinth on se kaiken huipentuma. Sen tarunhohtoinen kuvaus ja monitasoinen tarina jättää paljon varaa myös katsojan mielikuvitukselle.\nPan's Labyrinth on vuotta myöhemmin ilmestyneen Orpokodin ohella lajityyppinsä viimeisin etappi ja virstanpylväs. Molempia yhdistää tahto ja usko. Orpokoti on lähempänä kummitustarinaa, kun tämä on tehty keijukaisista ja elämää suuremmista taruolennoista, jotka avautuvat vain harvoille ja valituille. Kun ihminen pystyy kuvittelemaan kuin lapsi, on paikkoja johon paeta, uniikkeja maailmoja joita kokea. Oli kyse yksinäisyydestä tai pelosta, mielikuvitusmaailmassa voi olla paremminkin kuin oikeassa. Paremmin tai huonommin, siitä tekee erityisen hienoja elokuvia. Pan's Labyrinth on niiden joukossa hyvin korkealla.\nPuolassa tehtiin muinoin elokuvaa, jonka kuvaaminen päättyi tragediaan. Tämä selviää näyttelijättärelle, joka saa pääroolin kyseisen elokuvan uudelleenfilmatisoinnissa. Pian neidin oma elämä alkaa muistuttaa kuvattavaa elokuvaa, enemmän ja enemmän. Alkaa surrealistinen matka, moniulotteinen painajainen, jossa nainen on itse pääosassa.\nDavid Lynchin kaikkien aikojen outo-outouden-vuoksi elokuva. Elokuvan runko on selkeämpi, se on elokuva elokuvanteosta, Lynchin oma Sunset Blvd tai 8½. Mystiikan ja kryptisyyden tasoja on monia. Elokuvassa on huomattava määrä pieniä vihjeitä, vitsejä, sanaleikkejä ja viittauksia, osalla tekee jotain suhteessa toiseen asiaan, osalla ei välttämättä tee mitään. Aika ja paikka ovat häilyviä käsitteitä. Jos jo aiemmat Lynchin elokuvat elävät himmeissä lääneissä, paikan sijasta mielentiloissa, tällä kertaa ajan ja paikan olemus on vedetty vielä mielenkiintoisimmille tasoille.\nOutous. Se on niin kokonaisvaltaista ja itsetarkoituksellista, että sen hyväksyy pian kerronnan muodoksi. Loppujen lopuksi ainoa kohta, jossa varsinainen outouden tavoittelu enää pistää silmille, on erään hemmon rillit. Ne ovat hyvin vinossa.\nElokuvassa leikataan välillä kaninpäisten ihmisten sitcomiin, jossa valmiiksi nauretut äänet hörähtävät aina kun ei pitäisi nauraa. Rabbits! oli Lynchin nettiprojekti ennen tämän elokuvan tekoa ja vasta jälkikäteen liitetty mukaan. Sillä ei ole ehkä merkitystä, ehkä on, ainakin se sopii sekaan kuin tötterö naamaan.\nINLAND EMPIRE on selkeästi ohjaajan henkilökohtaisin teos sitten debyyttiohjauksen (tarvitseeko vielä mainita - oman suosikkielokuvani) Eraserheadin, joka vietti tämän elokuvan suomijulkaisun aikoihin jo nelikymppisiään. Lynch maalaili ensimmäisen elokuvansa äänimaisemat synkäksi ja painostavaksi industrial ambientiksi, jonka jälkeen hänellä on ollut pitkä ja antoisa työsuhde säveltäjä, Angelo Badalamentin kanssa. INLAND EMPIRE:ssa Lynch palaa juurilleen ja työstää samanlaisia tunnelmia läpi elokuvan, jonka lisäksi käyttää värikkäästi ja mielenkiintoisesti klassista, pop- ja jazz-musiikkia.\nEn ihmettele yhtään miksi monet vihaavat, toiset vain kohauttavat olkiaan David Lynchin tyylille kertoa tarina. Elokuva ei vaadi katsojaa tajuamaan, mitä tämä tuolla tai tämä tässä tarkoittaa, se pyrkii itseasiassa juuri päinvastaiseen. Se luo mielikuvia ja tunnelmia, laajalti haaroittuvasta rungosta on pidettävä vain kiinni ja nautittava matkasta. Juuri se tekee elokuvasta niin hienon, kokonaisuus kootaan palikoista jotka on haalittu muista laatikoista kuin pitäisi, mutta lopputuloksen tunnistaa, vaikkei se näyttäisi samalta kuin kansi antaa ymmärtää.\nOnko elokuva sitten mysteeri? Se on sitäkin, mutta eniten se on elokuvakokemus. Tunnelma on kokoajan säädettynä vaikuttavaksi ja elokuvalla on tarjota jopa kauhunhetkiä, sekä yksi pirun pelottava kohtaus. Laura Dern tekee kaikkiaan hienon suorituksen ja venyy pidemmälle kuin olisi uskonut. Kuvaus on etenkin olosuhteisiin nähden vaikuttavaa. Rahoitusongelmista kun kärsii, Lynch kuvasi koko elokuvan digikameralla ja julisti sen tulevaisuudekseen. Heikompi kuvan jälki näkyy etenkin lähikuvissa, mutta omalla tavalla sekin luo vain lisää kiehtovuutta.\nYksi hienoista ulkoelokuvallisista hetkistä, katsoessani tätä elokuvateatterissa, oli kun lähellä istuva mies tuli takaisin vessasta ja kysyi kaveriltaan "mitä sillä aikaa oli tapahtunut?" Kaveri ei kertonut, enkä ihmettele miksi!\nKyllä, elokuvan nimi tulee kirjoittaa isoilla kirjaimilla.\nLähettänyt JugendZ klo 20.00 2 kommenttia:


Korjaushuopakynä Liberon | bauhaus.fi\nAlk. 16 90\nLiberon Korjaushuopakynä soveltuu pienten naarmujen ja kulumien peittämiseen huonekaluissa, listoissa, kehyksissä ja lattiapinnoilla. Soveltuu lakatulle, vahatulle ja öljytylle puulle sekä laminaatti- ja melamiinipintojen korjauksiin. Pienten naarmujen ja...\nLiberon Korjaushuopakynä soveltuu pienten naarmujen ja kulumien peittämiseen huonekaluissa, listoissa, kehyksissä ja lattiapinnoilla. Soveltuu lakatulle, vahatulle ja öljytylle puulle sekä laminaatti- ja melamiinipintojen korjauksiin.\nPienten naarmujen ja kulumien peittämiseen kaluste- ja lattiapinnoille.\nSoveltuu lakatulle, vahatulle ja öljytylle puulle.\nVoidaan käyttää myös laminaatti- ja melamiinipintojen korjauksiin.\nEi vaadi pintakäsittelyä, mutta voidaan pintakäsitellä öljyllä, vahalla tai lakalla.\nSamassa pakkauksessa 3 eri sävyä.


Tottenham-Antshi Mahatshkala: 10 tilastoa | Veikkaa.Unibet\nTottenham-Antshi Mahatshkala: 10 tilastoa\n10. Tottenham voitti Antshin 2-0 joukkueiden ensimmäisessä kohtaamisessa lokakuussa. Spurs on tehnyt kaksi maalia jokaisessa neljässä edellisessä Eurooppa-liigan ottelussaan. 2-0-kotivoiton kerroin on 6,25.\n9. Andre Villas-Boasin suojatit ovat neljän ottelun tappiottomassa putkessa (kolme voittoa, yksi tasapeli). Spurs on lisäksi jo varmistanut jatkopaikkansa Eurooppa-liigassa. Kotivoiton kerroin on 1,21.\n8. Antshin viikonloppuna pelaama 0-0-tasapeli Kuban Krasnodaria vastaan venytti joukkueen voitottoman putken jo viiteen otteluun (kolme tasapeliä, kaksi tappiota). Joukkue on voittanut vain kahdesti sitten heinäkuun. Vierasvoiton kerroin on 11,00.\n7. Jermain Defoe on Eurooppa-liigan jaetusti paras maalintekijä viidellä osumallaan. Torstaina kerroin Defoen kahden maalin illalle on 4,00.\nKohokohdat Antshin ja Tottenhamin ensimmäisestä kohtaamisesta:\n6. Venäjällä pelatussa ottelussa Spurs syötti omille 679 kertaa, Antshi 287 kertaa. Silti laukaukset olivat lontoolaisten eduksi vain niukasti 8-6. 1-0-kotivotion kerroin on 6,75.\n5. Antshi on laukonut maalia kohti neljänneksi vähiten (15 kertaa) tämän kauden Eurooppa-liigassa. Viidessä ottelussaan venäläisjoukkue on tehnyt vain kolme maalia. Spursin voitto nollapelillä antaa kertoimen 1,70.\n4. Kumpikin joukkue on Eurooppa-liigan neljän vähiten rikkoneen joukkueen joukossa (Tottenham 49, Antshi 45 rikettä). Kerroin sille, että torstaina nähdään punainen kortti, on 4,00.\n3. Nikita Burmistrov on yrittänyt maalintekoa kahdeksasti (viidesti maalia kohti) ja osunut kerran tämän kauden europeleissä. Kenen tahansa Antshi-pelaajan onnistuminen maalinteossa antaa kertoimen 1,83.\n2. Eurooppa-liigassa Tottenhamin hyökkäyksistä 40 prosenttia tulee vasemman laidan kautta. Keskikenttäpelaaja Nacer Chadlin maalikerroin on 2,60.\n1. Spurs sallii vastustajilleen Eurooppa-liigassa vähemmän laukauksia per ottelu (6,8) kuin mikään muu joukkue. Spursin voitto kahden maalin takamatkalta on tarjolla kertoimella 2,75.\nRubin Kazan-Chelsea: Venäläisillä vielä jatkomahdollisuudet\nEurooppa-liiga: torstain vihjeet\nChelsea-Steaua Bukarest: 10 tilastoa\nFC Basel-Tottenham: 10 tilastoa


Viiden vuoden jälkeen Rauhalahdessa soittamassa: oujee, hubaa\nsok_admin 20.9.2010 0 Yleinen\nNiinpä niin, ristiriitaisuuksien tanssiorkesteri RA otti kompassista suuntimen kohti Rauhalahden roudaus-aluetta ja niinpä sitä oltiinkin taasen vuosien jälkeen lavalla pystyttämässä "kattausta". Niinsanotusti mielenkiintoiseksi tilanteen/pystyttämisen teki se että illan eka orkesteri Mira & Brainless käyttäisi meidän kamoja, lähinnä PA-ta/rumpuja/bassokamoja. Noh, eipä siinä nyt paljoa auta, eikun vaan omat sydeemit kuntoon ja sit kattelemaan miten mennään siitä etiäpäin.\nBrainlessit tulivat sovittuna ajankohtana (pointsit täsmällisyydestä, säästää kaikkien hermoja…) ja sitpä vaan pohtimaan kuka menee minnekin ja montako kanavaa tarviivat ja miksi ja miksi ei jne. Noh, oli tämäkin bändi sen verta kiertäneen oloinen etteihän siinä nyt sit kuitenkaan kauaa menny, kaikki vaan tsekkas että kamat toimii ja tasot suunnilleen siellä päin ja eiköhän pistetä piste hosumiselle, eikähän se oo siinä? Kyllä!\nSitpä vaan henkilökohtaisen huollon kautta odottelemaan että oma veto alkaa, onneks antoivat hostellihuoneen käyttöön ja vieläpä Brainlessin lähdettyä niiden huoneen, ei ollu pitkä matka lavalta lepuuttamaan/heiluttamaan jalkoja. Rok!\nNoh, sit itse asiaan ja lavalle! Ei siinä sen erikoisempaa, polkaisimma rytmikoneen käyntiin ja niinhän se jengi tanssia polskutteli kuin Alfred J. Kwak omalla lammellaan. Kyllä soittopaikoilla on eroja soundiltaan ja tunnelmaltaan, Peacelahti ei todellakaan sieltä huonoimmasta päästä ole!\nJa kauempaa näyttäis ihan kuin ois jossain todellakin isommassa paikassa veivaamassa, mutta eihän toi kyl mikään pieni paikka ookkaan. Kyl se vaan aika nastaa on tommosella lavalla, niinkin isolle porukalle ja niinkin isossa tilassa soittaa. Ei pauka kyynärpäät seinään hela tiden!


Asiantuntevaa apteekkipalvelua | Lielahden apteekki\nAvoinna tänään maanantaina\nHyvien tarjousten lisäksi Lielahden apteekista saa S-Bonusta, ei kuitenkaan lääkkeistä. S-Bonusta ei ole mahdollista antaa verkon kautta tehtyihin maksutapahtumiin. Kaikki asiakkaat ovat meille yhtä tärkeitä, joten tarjouksien lunastamiseen ei vaadita mitään korttia tai kanta-asiakkuutta.\nJoillakin lääkkeillä voi olla riski vakavaan yhteisvaikutukseen käyttämäsi muiden lääkkeiden kanssa. Lielahden Apteekki neuvoo sinua lääkkeiden yhteisvaikutuksista. Kun apteekissa havaitaan vakavan yhteisvaikutuksen mahdollisuus, keskustelemme, onko aikaisemmin ostettu lääkkeesi edelleen käytössä ja oliko lääkäri tietoinen toisesta lääkkeestä. Keskittämällä lääkeostoksesi Lielahden Apteekkiin varmistat lääkkeiden turvallisen yhteiskäytön.\nLääkejätteen kerääminen ja hävittäminen\nLielahden apteekki vastaanottaa lääkejätteitä. Apteekista jätteet toimitetaan edelleen ongelmajätelaitokseen hävitettäväksi.\nElohopea, jodi ja bromi erillään muista\nJatkokäsittelyn onnistumiseksi on elohopeakuumemittarit ja jodia sekä bromia sisältävät lääkevalmisteet palautettava erillään muusta lääkejätteestä, sillä ne käsitellään eri tavoin (esim. joditabletit, Betadine, Medipekt, Bisolvon, Mucovin). Särkynyt elohopeamittari tulee pakata tiiviisti, ettei helposti höyrystyvä elohopea aiheuta ongelmia.\nIrralliset tabletit palautetaan esimerkiksi läpinäkyvässä muovipussissa tai purkissa. Voiteet, aerosolit ja nestemäiset lääkkeet omissa pakkauksissaan. Ruiskut ja neulat erillään.\nPahvikotelot ja pakkaussetelit tulee eritellä suoraan omiin keräysastioihinsa kartonkiin ja paperijätteeseen.\nApteekkiin ei palauteta\nApteekista ostetut elintarvikkeet, lisäravinteet, vitamiinit tai kosmeettiset tuotteet eivät ole lääkejätettä vaan ne voi hävittää sekajätteen/kotitalousjätteiden mukana. Apteekki ei ota vastaan paristoja, kemikaaleja, liuottimia tai muita kotitalouksien ongelmajätteitä, koska niitä ei käsitellä lääkejätteiden hävitysprosessissa. Nämä ongelmajätteet voi viedä niille tarkotettuihin keräyspisteisiin.


Sipilä hallituksen kannatuksesta Ylellä: Vaikeat päätökset syövät suosiota - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nJulkaistu 20.12.2015 15:49\n(Päivitetty 20.12.2015 17:51)\nPääministeri Juha Sipilä (kesk.) ei hätkähdä alhaisista gallup-kyselyjen luvuista. Helsingin Sanomien kyselyssä hallitukseen tyytymättömien määrä on kaksinkertaistunut puolessa vuodessa. Viime kesänä lähes 40 prosenttia katsoi, että Sipilän hallitus oli onnistunut työssään erittäin tai melko hyvin. Nyt samaa mieltä oli enää 24 prosenttia vastaajista. – Nämä luvut ovat yllättävänkin hyvät siihen nähden, että nyt on monien vuosien työt olleet tekemättä, kun puhutaan uudistuksista ja niistä välttämättömistä toimista, mitä Suomella on edessään, pääministeri Sipilä totesi Ylen pääministerin haastattelutunnilla.\nPääministerin mukaan tiedossa oli, että syksystä tulee vaikea, koska hankalia päätöksiä joudutaan tekemään paljon.– Mitään muuta vaihtoehtoa meillä ei ole kuin tehdä hankalia päätöksiä ja muuttaa Suomen suunta, pääministeri Sipilä sanoi.– En minä gallupeiden mukaan ole koskaan elänyt, enkä suosion tavoittelun. Jos suosiota tavoiteltaisiin, niin jatkettaisiin velaksi elämistä. Kyllä tämä on tiedossa, että nämä vaikeat päätökset tulevat syömään suosiota, Sipilä jatkoi.Sipilän mukaan hallitusohjelmaa ei ole tarvetta päivittää, vaan toimenpiteitä tehdään tilanteen mukaan. Näin on tehty esimerkiksi turvapaikkatilanteen vuoksi. Sipilä: "Ei-linja" vallitseeSipilä toivoi yhteiskunnalliseen keskusteluun vaihtoehtoja ja ratkaisuja "ei-linjan" sijaan. Sipilä vetosi kansalaisiin jo syyskuussa suorassa tv-puheessa, jossa hän kertoi Suomen tilanteen olevan poikkeuksellisen vakava. – Meillä on vallalla tällainen "ei-linja", eli kun vaihtoehtoja kysytään, niin "ei" riittää ja kenenkään ei tarvitse esittää vaihtoehtoja, Sipilä sanoi. Sipilän mukaan työttömyyskehitys pitäisi saada taittumaan ja talkoisiin tarvitaan kaikkia suomalaisia, myös työssäkäyviä.Pääministeri sanoo odottavansa yhä työmarkkinajärjestöiltä korvaavaa ehdotusta hallituksen kilpailukykypaketille. – Päämäärä on tärkein, keinot ovat avoinna, pääministeri Sipilä sanoi. Sipilä: Lakiesitykset eivät ole olleet hutiloituja 20.12.2015\nPääministerin uudenvuodenlupaus: "Pidän yhden vapaapäivän viikossa" 20.12.2015\nSipilä huolissaan nuorten koulumenestyksestä –"Vanhempien asema näkyy ensimmäistä kertaa Pisa-tuloksissa" 08:15\nSipilä: Valinnanvapauslain toteutuksen aikatauluun odotettavissa viilauksia 07:38\nHistoriallista menoa Suomen "talvessa": Tänäänkin pelattiin golf-kilpailu\nJoulun sääennuste: Valkoinen joulu etelässä pelkkä haave, tapaninpäivästä kylmenee


Kaislatuuli: Ruisrockia kymmenen vuoden takaa\nTänä viikonloppuna juhlitaan Suomen ja Euroopan vanhinta yhtäjaksoisesti toiminutta rokkifestivaalia Ruisrockia Turun Ruissalon Kansanpuistossa. Kyseessä 49. kerta, kun tapahtuma järjestetään.\nRuisrockin nykylinja on herättänyt kovasti arvostelua. Kun lavalla nähdään ranskalaisia tiskijukkia soittamassa kappaleita muistitikuilta, eikä perinteisiä rokkibändejä heilumassa kitarat munien korkeudella, on syytäkin ruveta kitisemään.\nViime päivinä Facebookin uutissyöttö on täyttynyt Ruisrock-aiheisista postauksista. Keski-ikäiset rutisevat niin helvetisti ja nuorempi polvi painelee festareille onnesta soikeana.\nTöissä tekemäni pikku gallupin perusteella kävi ilmi, ettei ainakaan nuorilla mimmeillä ole mitään väliä kuka lavalla kiekuu, kunhan vaan yleisfiilis on hyvä. Kaltaiselleni vanhan liiton rokkimiehelle puolestaan on paljonkin merkitystä kuka estradilla nähdään, toki unohtamatta mukavaa atmosfääriä. Usein on kyllä riittänyt kun musiikin on kuullut anniskelualueelle, eikä ole tarvinnut toljottaa koko keikkaa lavan edustalla.\nVanhoja fotoja katselleni oikein ihmetytti kuinka Ruisrockin taso on kymmenessä vuodessa laskenut kuin lehmän häntä. Jos jo vuonna 2008 haikailtiin festarin "vanhoja hyviä aikoja", niin huh huh tätä nykymeininkiä! Esimerkiksi tämän vuoden esiintyjälistassa ei ole kuin muutama tuttu nimi, nekin kotimaisia. Ulkolaiset ovat täyttä hepreaa.\nVuonna 2008 Ruisrockissa oli ainakin näin jälkikäteen ajateltuna yllättävän kova kattaus. Olin tuolloin juhlistamassa järjestyksessään 39. Ruisrockia musiikkilehti Suen reportterina. Silloisia mietteitäni festivaalista luettavissa linkistä http://www.sue.fi/2008/08/ruisrock-2008-anti-flag-hanoi-rocks-nightwish/\nJulkaisin eilen illalla Facebookissa uudelleen kuvia vuoden 2008 Ruisrockista. Kansion on saanut tähän mennessä 48 tykkäystä ja kahdeksan kommenttia. Tässä osa kuvista.\nTunnisteet: Hanoi Rocks, Kari Peitsamon Skootteri, musiikkifestivaali, musiikkijournalismi, Ruisrock, Ruissalo, Sue, The 69 Eyes, Turku, valokuvaus


Bortsusävytteistä kelpie huumoria: Mörköjä ja menninkäisiä\nNiitä on ilmestynyt Harmin elämään. Varsinkin iltaisin pitää haukkua kaikki epäilyttävät puistonpenkit, jotka eivät vielä eilen olleet siinä. Saati sitten liikennemerkit! Niitä on nyt ilmestynyt Harmin mielestä mitä eriskummallisimpiin paikkoihin, kun kevään työmiehet ovat purkaneet kadun reunuksia auki. Ne hurjan pelottavat liikennemerkit voivat vaikka hyökätä kimppuun illan pimeydessä, joten Harmi on tehnyt johtopäätöksen, että hyökkäys on paras puollustus. . . . ainakin nuoren kelpie-koiran kohdalla.\nLumet alkoivat sulaa täällä etelässä hyvää vauhtia ja kutina maastoihin alkoi olla melkoinen. Viime viikolla päästiin nauttimaan ihanasta keväisestä metsälenkistä ja maisemat näyttivät tällaisilta:\nHarmi ja Brixi keväisessä metsässä\nHarmi "mr Muscle"\nViikko sitten oltiin Tervakoskella Sanna H:n vieraina. Treenattiin pienimuotoisesti tottista ja tehtiin kevään ensimmäinen esineruutu. Brixille kolme esinettä: yksi oma ja kaksi vierasta. Brixi siis tietenkin toi sen oman vaikka ruutuun lähetys tapahtui vasemmasta reunasta ja oma oli oikeassa takakulmassa. Kävi pikkukoira haistamassa ainakin yhden vieraan ja totesi, ettei sitä kannata ottaa. Nyt siis ohjelmaan runsaasti vieraita esineitä!\nHakutreenit ovat jatkuneet vaihtelevalla aikataululla koko talven, eilen viimeksi. Binka on ollut "pentukoirana" tallaamassa rataa ja kerjäämässä herkkuja treenikavereilta. Nyt kun aktiivitreenaus on Binkan kohdalla historiaa, niin treenikaverit sitten syöttelevät sikapossua, joka osaa kerjäämisen jalon taidon. Siinä jos jaettaisi palkintoja, niin Binka olisi moninkertainen multivalio. Harmi on jo oppinut etsimään valmiita ja irtoaakin mukavasti syvälle metsän uumeniin. . . ja ennen kaikkea palaa sieltä myös kutsusta ohjaajan luokse. Harmihan siirrettiin patukkapalkalle talven aikana. Nyt tuli jo kaikki patukat ohjaajalle asti. Välillä niitä on sitten etsitty muiden koirien myötävaikutuksella. Brixi toimi tosi hyvällä moodilla. Keskilinjalla neiti osaa istua melko välinpitämättömän näköisenä - ohjaajalle tuli lähetyksessä tunne, että mihinhän tuo mahtaa mennä. Lyhyt käsky ja neito-ruskea uppoaa joka lähetyksellä suorassa linjassa maastoon. Ilmaisustakin tuli maalimiehiltä kehuja.\nTänä aamuna sitten tuli takaisku ja taivaan täydeltä lunta. Päivän aikana maa on muuttunut valkoiseksi ja lunta on ainakin 10cm.\nHarmi ja Brixi ottavat ilon irti takatalvesta.\nKolme kelpietä lumessa.


Pikkupojat kärhämöivät pihalla, hurjistunut isä pakotti kurmottajan autoonsa ja nimitteli rasistisesti – tuomio tuli\nHelsinkiläisisän karskit otteet pikkupoikien välienselvittelyssä johtivat rikostuomioon.\nKaverinsa isän haukkujen kohteeksi joutunut poika otti 10-vuotiaasta kiinni ja painoi hänet maahan yhden pojista alkaessa potkia uhria. Kuvituskuva. MOSTPHOTOS\n11.03.2020 klo 12:24\n55-vuotias helsinkiläisisä on tuomittu vapaudenriistosta ja kahdesta kunnianloukkauksesta. Rikosten taustalla oli pikkupoikien välienselvittelyt, joihin mies puuttui rikollisin ottein.\nIsän motiivina epäillään olleen se, ettei hän voinut hyväksyä 10-vuotiaan poikansa oleilua tummaihoisten lasten kanssa, vaikka lapsi itse olisi niin halunnut.\nVapaudenriiston taustalla oli Helsingissä sijaitsevan Alepan pihalla aiemmin sattunut pikkupoikien välinen kärhämöinti. 10-vuotiaan isä oli tullut paikalle ja ryhtynyt kovin sanoin haukkumaan kahta toisella kymmenellä ollutta veljestä.\nIsä raivosi pojille ja huusi kovaan ääneen, että jos hän vielä kerran näkee heidät hakkaamassa hänen lastaan, hän ”saatana pilkkoo heidät palasiksi”. Mies käski poikia ”menemään takaisin Afrikkaan” ja käytti heistä toistuvasti rasistista nimitystä.\nVapaudenriisto tapahtui joitakin viikkoja myöhemmin, kun 10-vuotias poika tapasi läheisellä pihalla toisen veljeksistä sekä muutaman tämän kaverin. Sana levisi, että 10-vuotias oli haukkunut yhtä poikaa WhatsAppissa muun muassa rotuun liittyvillä nimityksillä.\nKaverinsa isän haukkujen kohteeksi joutunut poika otti tässä tilanteessa 10-vuotiaasta kiinni ja painoi hänet maahan yhden pojista alkaessa potkia uhria. Poika sai kuitenkin soitettua äidilleen, joka puolestaan soitti miehelleen saaden tämän kurvaamaan autollaan paikalle.\nMies nousi autosta ja näki saman pojan, jota hän oli aiemmin ”ojentanut”. Mies tarttui poikaan kiinni, työnsi tämän väkisin autoon ja poistui paikalta. Mies kysyi, missä poika asui. Hän vei tämän kotiin ja talutti väkisiin ovelle keskustellakseen asiasta pojan vanhempien kanssa.\nMiehen edesottamukset johtivat rikostutkintaan ja rikossyytteisiin. Helsingin käräjäoikeus katsoi miehen käyttäneen oikeudettomasti fyysisiä voimakeinoja lasta kohtaan. Kyse oli sen mukaan erityisen moitittavasta, vaikkakin sinällään lyhytaikaisesta vapaudenriistosta.\nOikeus huomautti, että kunnianloukkauksiin oli liittynyt halventaminen ihonvärin tai etnisen alkuperän johdosta. Tästä syystä tekojen rangaistus oli mitattava koventamisperustetta soveltaen.\nHelsingin käräjäoikeus tuomitsi miehen 40 päivän ehdolliseen rangaistukseen, minkä lisäksi 40 päiväsakon oheisrangaistukseen.\nHovioikeus kuitenkin katsoi, että vapaudenriisto oli tapahtunut hetken mielijohteesta, eikä sen vaikuttimena ollut ollut mikään rotuseikka, vaan tuomitun miehen pojan ja toisen pojan riitatilanne.\nVaikka teot olivat moitittavia, hovioikeus piti sakkotuomiota riittävänä seuraamuksena. Se lievensi tuomion vasta antamallaan päätöksellä 60 päiväsakoksi, mikä miehen tuloilla merkitsi 360 euron sakkoa.\nRikokset tapahtuivat vuoden 2015 joulukuussa.


Liike- ja toimitilojen sähkötyöt\nUudenaikaista sähkötyötä ammattitaidolla\nJT-Sähkötekniikka on erikoistunut liiketilojen ja teollisuuden sähköasennuksiin. Palveluihimme kuuluu myös sähkönvalvontatehtävät. Olemme tottuneet toimimaan haastavissa projekteissa. Yrityksen kautta onnistuu lähes kaikki sähköön liittyvät työt laajan yhteistyöverkoston kautta. Meillä on rajoittamaton sähkötöidenpätevyys S1. JT-Sähkötekniikka on perustettu vuonna 2009. Olemme sähköalan edelläkävijä ja hyödynnämme alan viimeisimpiä teknologiaratkaisuja työssämme. Koulutamme työntekijöitä, näin ollen palveluksessamme on vain alan parhaita huippuosaajia. Toimipisteemme sijaitsevat Helsingissä ja Porvoossa ja meillä työskentelee vakituisesti 20 henkeä, sekä suuremmissa projekteissa käytämme luotettavia yhteistyökumppaneita. Toiminta-alueenamme on koko Suomi.\nSähkövalvonta ja koestus\nAmmattitaitoinen sähkövalvonta vaatii laaja-alaista osaamista, kokonaisuuksien hallintaa sekä ratkaisukeskeistä työotetta. Me valvomme puolestasi, että urakka suoritetaan laadukkaasti, ajallaan ja tilaajan edun mukaisesti. Valvonnassamme takaamme, että urakka suoritetaan aina alan vaatimuksia noudattaen. Koestus vaatii äärimmäistä ammattitaitoa ja tietämystä järjestelmistä, laitteista ja erilaisista sähköasennusratkaisuista. Me olemme koestuksen asiantuntijoita ja voimme taata kokonaisvaltaisen ja kattavan koestuksen kohteeseen kuin kohteeseen.\nSähkö- ja hybridiajoneuvojen yleistyessä olemme ensimmäisten joukossa palvelemassa tarvetta latauspisteiden asennukseen. Suoritamme niin henkilöautojen kuin bussien latausjärjestelmien asennuksia. Asennamme latauspiteitä taloyhtiöihin, liikekiinteistöjen ja kauppahallien parkkihalleihin. Ennen latausjärjestelmän asennusta on tehtävä kartoitus sen soveltuvuudesta kohteeseen. Asiantuntijamme tekevät kattavat kartoitukset ja suunnitelmat, jotta lopputuloksena on kohteeseen sopiva ja tehokas latausjärjestelmä. Teemme yhteistyötä markkinoiden parhaimman sähköajoneuvojen latausjärjestelmätoimittaja Plugit Finland Oy:n kanssa.\nTeollisuustilojen sähköasennuksia suunnitellessa on otettava huomioon tilan käyttötarkoitus, jotta lopputulos on pitkäaikainen ja toimiva ratkaisu. Pitkän kokemuksen ja laajan osaamisverkoston ansiosta voimme taata asiantuntevan ja räätälöidyn suunnitelman kustannustehokkaasti ja turvallisesti. Ammattitaitoiset työntekijämme hoitavat kaikki sähkötyöt tarkasti turvallisuus- ja laatuvaatimuksia noudattaen.\nLiiketilojen sähkösuunnittelussa kuuntelemme asiakasta, jotta lopputuloksena on räätälöity ja tilan tarkoituksen mukainen kustannustehokas lopputulos. Kokemuksemme ja verkostomme ansiosta voimme tarjota asiakkaillemme toimivia sähköasennusratkaisuja haastaviinkin kohteisiin. Meiltä löytyy osaamista ja tietotaitoa monipuolisiin sähköratkaisuihin. Teemme näyttäviä sähköasennusratkaisuja mm. ravintoloihin, edustustiloihin, toimistotiloihin. Tuo liike- tai toimitilojesi sähköratkaisut tähän päivään ja haasta meidät ideoillasi!\nOlemme osa QMG Partners palveluverkostoa\nQMG Partners on kiinteistön teknisiä palveluita tarjoava yritysverkosto. Tuotamme huolto-, korjaus-, modernisointi- ja asiantuntijapalveluita kiinteistön koko elinkaaren aikana. Verkosto toimii kaikilla talotekniikan palvelualueilla, kuten: sähkö, lämpö, ilmanvaihto, jäähdytys, rakennusautomaatio, energiatehokkuus ja turvatekniikka. Keskeisinä kilpailutekijöinä ovat palveluiden laatu, kustannustehokkuus ja asiakastyytyväisyys. Verkoston yritykset hyödyntävät laajan yhteistyöverkoston tuomat mahdollisuudet ja ne jakavat yhteiset arvot ja päämäärät. Tavoitteena on olla alan halutuin kumppani Tällä hetkellä toimimme Etelä-Suomessa yli 200 talotekniikka-ammattilaisen voimin. Tytär- ja osakkuusyritystemme verkostoon kuuluvat: Sähkösalpa Oy, JT-Sähkötekniikka Oy, JRA-Sähkö Oy, Vesijohtoliike J. Laitinen Oy, Puhdas Ilma K&V Oy, Ilmastointi-Mikenti Oy, Palokatkot Vänskä Oy, Calto Oy, AMP-Yhtiöt Oy, AET-Automaatio Oy, SW-Sähkö Oy ja verkoston laajentamista jatketaan.\nQMG Partners Oy kuuluu Quattro Mikenti Groupiin, joka on Suomen suurimpia talotekniikkaurakoitsijoita.\nLaajempi palveluvalikoima ja lisää voimaa kasvun jatkamiseen\nKuuluminen QMG Partners- verkostoon tarkoittaa sitä, että voimme tarjota asiakkaillemme laajempia taloteknisiä palveluita. Samalla henkilöstömme ammatilliset kehitysmahdollisuudet paranevat. Kasvu ja osaamisen kehittäminen on tärkeää, sillä kiinteistökanta kasvaa ja tekniikka monipuolistuu. Talotekniikan merkitys korostuu, koska olosuhdevaatimukset lisääntyvät, kiinteistöautomaatio yleistyy ja energiatehokkuuden vaatimukset tiukkenevat. Osana QMG Partners-verkostoa voimme keskittyä erikoisosaamiseemme ja samalla tarjota asiakkaillemme talotekniikan kokonaispalveluita yhdessä muiden QMG Partners-verkostoyritysten kanssa. JT-Sähkötekniikka Oy Tapani Lempinen – toimitusjohtaja +358 40 75 25 330 tapani.lempinen@jt-sahkotekniikka.fi QMG Partners Oy Matti Ranne – toimitusjohtaja +358 400 317110 matti.ranne@qmg.fi\nEtsimme jatkuvasti uusia osaajia! Oletko sähkötekniikan konkari vai alaa aloittava opiskelija? Me haluamme kuulla sinusta! Tule mukaan rakentamaan uudenaikaisia sähköratkaisuja alan parhaalla teknologialla. Perehdytämme sinut työtehtäviin ja liityt samalla huippuosaajiemme joukkoon. JT-Sähkötekniikka on työnantajana avoin, palkitseva ja ennen kaikkea motivoiva. Haluamme pitää huolen siitä, että töissä viihdytään ja että jokainen saa näyttää osaamisensa ja kehittyä alalla. Jos tahdot liittyä joukkoomme, lähetä avoin hakemus osoitteeseen tapani.lempinen@jt-sahkotekniikka.fi\nEskolantie 1 00720 Helsinki Y-tunnus: 2292933-9 posti@jt-sahkotekniikka.fi\nTyöntekijöiden sähköpostit: etunimi.sukunimi@jt-sahkotekniikka.fi\nYritys: JT-Sähkötekniikka Oy\nJos verkkolaskujenne välittäjä on pankki, tällöin Maventan välittäjätunnus on DABAFIHH.\nOstolaskuihin liittyvät tiedustelut voi lähettää osoitteella: ostolaskut@qmg.fi\nToimitusjohtaja Tapani Lempinen 040 752 5330\nTyöpäällikkö Rauno Juvonen 040 080 1868\nTyönjohto Harri Kuosmanen 050 354 3343\nProjektipäällikkö Arttu Salminen 044 242 0717\n040 546 7487\nTyönjohto, Kilpilahden alue Elmo Koskiniemi 044 982 5507\nTaloushallinto Emmi Härkönen 044 974 7451\nOlemme ylpeä osa QMG Partners:ia\nJT-Sähkötekniikka Oy | 2022 | Toteutus: Digina Solutions Oy | Tietosuojaseloste


Hdthunder kaukosäädin koodi – Keittiö toimiva ja kodikas tila\nTänään tuli kuitenkin ensimmäisen kerran ongelmia kaukosäätimen kanssa. Ongelmat on samanlaiset kun kuiskiva . STB-valo painikkeita painettaessa, check – virrat katkaistu useaan otteeseen sekä tv:stä että digiboksista, check. Kaukosäätimen painikkeiden merkit himmeitä. Huonot :confused: Ohjekirja oli keskeneräinen (puolet puuttui). Talennusjuuren grafiikka on huono.\nEli ne merkit, joista selviää mikä on tallennuksessa, katsomatta ja katsottu. Tallennusjuuren syntyy pitkä . Watson-telkkarin kuvanlaatu ja käytettävyys ei vastaa digiboxin laatua. Wifini nopeus tosin on vain n. Opt-näppäimellä pääsee valikkoon.\nTai ehkä kukaan ei enää osta SD-bokseja:-) Mutta minä ostin, kun oli. Ei auta harmonyt eikä mitkään kun on KAON kyseessä,ei löydy mistään kaon digiboxille ir- koodeja , edes androidille joka osaa tuhansia kaukosäätimiä , itsellä on . Toimitusaika-arvio: 2-työpäivää. Digiboksin mukana saat helppokäyttöisen monimerkki- kaukosäätimen , jonka painikkeet ovat naksahtamattomat. HDThunder SR-mallisarjan kaukosäädin , musta. Laite käynnistyy nopeasti ja kanavan vaihto onnistuu hetkessä.\nLisäksi voit selata ohjelmatietoja . Vapaa keskustelu › Vapaa keskustelu Välimuistissa Samankaltaisia 13. Vanha kunnon division alkaa tehdä kuolemaa. Nauhottaminen onnistuu kyllä, mutta kuvaa ei tule ulos välillä ollenkaan.\nPari kertaa kaukosäädin on lopettanut toimintansa, mikään nappi ei ole tehnyt mitään, vaikka säätimen merkkiLED vilkkui nappeja painettaessa.\nHdthunder ei käynnisty\nHdthunder 5000 käyttöohje\n« Herkku ja pippuri\nRohtosarviapila testosteroni »


Toimintaohjelma Suomen tasavallan ja Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton rajan lähellä olevilta alueilta tulevien ilman epäpuhtauksien vuon ja niiden haitallisten vaikutusten rajoittamisesta ja vähentämisestä - FINLEX ®\nOlet tässä: Finlex › Valtiosopimukset › Valtiosopimukset › 1990 › 35/1990 › Sopimus tms.\nToimintaohjelma Suomen tasavallan ja Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton rajan lähellä olevilta alueilta tulevien ilman epäpuhtauksien vuon ja niiden haitallisten vaikutusten rajoittamisesta ja vähentämisestä\njotka pitävät lähtökohtana molempien maiden välisiä ystävällisiä naapuruussuhteita, jotka ovat saaneet vahvistuksensa Suomen tasavallan ja Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton välillä ystävyydestä, yhteistoiminnasta ja keskinäisestä avunannosta 6 päivän huhtikuuta 1948 tehdyssä sopimuksessa,\njotka ovat päättäneet panna täytäntöön valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan 13 päivänä marraskuuta 1979 tehdyn yleissopimuksen ja tähän liittyvän rikkipäästöjen tai niiden valtion rajat ylittävän vuon vähentämistä vähintään 30 % koskevan 8 päivänä heinäkuuta 1985 tehdyn pöytäkirjan sekä samaan yleissopimukseen liittyvän typen yhdisteiden päästöjen tai niiden valtion rajat ylittävän vuon rajoittamista koskevan 31 päivänä lokakuuta 1988 tehdyn pöytäkirjan,\njotka pyrkivät kehittämään ja laajentamaan yhteistyötä ympäristönsuojelun alalla tasavertaisuuden ja keskinäisen hyödyn pohjalta ja ottamalla huomioon molempien maiden edut siten kuin Suomen tasavallan hallituksen ja Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton hallituksen välillä 5 päivänä heinäkuuta 1985 tehdyssä sopimuksessa yhteistyöstä ympäristönsuojelun alalla on sovittu,\njotka yllämainitun sopimuksen 3 artiklaan perustuen ovat yhteistyössä myötävaikuttaakseen siihen, että ryhdytään toimenpiteisiin molempien maiden välillä kulkeutuvien ilman epäpuhtauksien vähentämiseksi ja niiden haitallisten vaikutusten torjumiseksi,\njotka ovat vakuuttuneita siitä, että molempien maiden on tärkeätä olla tiiviissä yhteistyössä vähentääkseen yhteisen rajan lähellä olevilta alueilta tulevia ilman epäpuhtauksia ja niiden haitallisia vaikutuksia,\n1. Osapuolet pyrkivät vähentämään molempien maiden välillä kulkeutuvia ilman epäpuhtauksia siten, että laskeumat muiden Euroopan maiden osuus mukaan luettuna yhteisen rajan lähellä olevilla alueilla eivät ylitä kriittisiä kuormia. Tällaisia alueita ovat Suomen tasavallassa koko maan alue ja Sosialististen neuvostotasavaltojen liitossa pääasiassa Eestin sosialistinen neuvostotasavalta, Karjalan autonomien sosialistinen neuvostotasavalta sekä Leningradin ja Murmanskin alueet.\n2. Osapuolet vähentävät kohdassa 1 mainittujen alueiden vuosittaisia rikin kokonaispäästöjä 50% niin pian kuin mahdollista, mutta viimeistään vuoden 1995 loppuun mennessä. Vähennysten laskentaperusteena käytetään vuoden 1980 tasoa.\n3. Osapuolet rajoittavat typen yhdisteiden päästöjä niin, etteivät ne ylitä vuoden 1987 tasoa vuoden 1994 jälkeen.\n4. Osapuolet vähentävät raskasmetallipäästöjä ottamalla käyttöön parasta taloudellisesti käyttökelpoista teknologiaa ja tekniikkaa.\n5. Osapuolet sopivat vuonna 1992 tieteellisesti perustelluista kriittisten kuormien suuruuksista ja niiden pohjalta hyväksyvät vuonna 1993 suunnitelman rikkidioksidin ja typen yhdisteiden päästöjen edelleen vähentämisestä. Tavoitteena on, ettei kriittisiä kuormia ylitetä.\n6. Edellä mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi:\na) Neuvostoliiton osapuoli lisää tämän toimintaohjelman 1 kohdassa mainituilla alueilla maakaasun käyttöä voimalaitoksissa, ryhtyy tehokkaisiin rikin- ja typenpoistotoimenpiteisiin Baltian ja Eestin voimalaitoksissa, toteuttaa värimetallurgian yrityksissä voimataloudellisten yksiköiden ja kaasunpuhdistusjärjestelmien uudistustöitä, jotka vähentävät merkittävästi rikin yhdisteiden ja raskasmetallien päästöjä. Vastaavanlaisia uudistustöitä suoritetaan useissa mustan metallurgian, öljynjalostus-, selluloosa- ja paperiteollisuuden yrityksissä sekä mineraalilannoitteiden ja rakennusmateriaalien tuotannossa.\nb) Suomen osapuoli jatkaa rikki- ja typpipäästöjä vähentäviä uudistustöitä voimalaitoksissa, selluloosatehtaissa ja muissa prosessiteollisuuden laitoksissa. Suomen osapuoli asettaa rajoituksia maahantuotavien ja maassa jalostettavien polttoaineiden rikkipitoisuuksille, ryhtyy tehokkaisiin rikinpoistotoimenpiteisiin kaikissa yli 200 megawatin hiilivoimalaitoksissa sekä ottaa kolmitoimikatalysaattorit käyttöön uusissa henkilöautoissa. Toimenpiteiden tarkoituksena on vähentää Suomen alueelle tuleva rikkilaskeuma tasolle, joka on enintään 0.5 g/m2.\n7. Osapuolet tehostavat ilmansuojelua koskevaa tutkimusyhteistyötä yhteisesti hyväksyttävien perustietojen kokoamiseksi ja ilmansuojeluongelmien selvittämiseksi sekä molempia maita tyydyttävien ratkaisujen löytämiseksi.\n8. Osapuolet edistävät tieteellis-teknillistä tietojen ja asiantuntijoiden vaihtoa sekä teknis-taloudellista yhteistyötä parhaan taloudellisesti käyttökelpoisen teknologian käyttöön ottamiseksi.\n9. Osapuolet pitävät tärkeänä jatkaa aktiivista osallistumista kansainväliseen yhteistyöhön, erityisesti YK:n Euroopan talouskomission yhteydessä toimivassa valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen toimielimessä ja ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevassa mittaus- ja arviointiohjelmassa EMEP:ssä.


Suomessa jo yli 600 000 lämpöpumppua - Suomela - Jotta asuminen olisi mukavampaa\nSuomessa jo yli 600 000 lämpöpumppua\nLämpöpumput ottavat 4 TWh/a lähilämpöä, uusiutuvaa energiaa, talojen ympäriltä, kalliosta, maasta tai ilmasta. Lämpöpumppusijoituksen tuotto on useimmiten yli 10 % / vuosi. Lue lisää!\nLämpöpumppuala kasvoi vaikka uusien talojen sekä saneerausrakentaminen laski voimakkaasti, ilmenee Suomen Lämpöpumppuyhdistys SULPUn vuoden 2013 tilastoista. Suomalaiset sijoittivat vuonna 2012 lämpöpumppuihin noin 400 miljoonaa euroa ja erittäin kannattavasti. Sijoituksen tuotto on useimmiten yli 10 % /vuosi.\nLämpöpumppujen vuosittaiset kokonaismyyntimäärät kuluttajahinnoin.\nOmakotirakentajista yli puolet valitsee maa- tai poistoilmalämpöpumppuratkaisun\nToimitetut ja laskutetut lämpöpumput Suomessa.\nOmakotitalojen rakentamismäärät laskivat voimakkaasti viime vuonna. Maalämpöpumppujen ja poistoilmalämpöpumppujen myyntimäärät kärsivät tästä kuitenkin varsin maltillisesti. Rakentajistahan jo yli puolet valitsee taloonsa maa- tai poistoilmalämpöpumppuratkaisun.\nVaikka rakennusvolyymin laskemisen vuoksi noin 1500 lämpöpumpun potentiaali katosi, näkyi se poistoilmalämpöpumppumyynnissä vain 2 %:n ja maalämpöpumpuissa vajaan 5 % laskuna. Lämpöpumppujen markkinaosuus pientalorakentajien lämmitystapavalinnoissa siis kasvoi selvästi.\nLämpöpumppujen kokonaismäärän kehitys 1996-2013\n– Suomalaiset sijoittavat lämpöpumppuihin vuosittain jo 400 miljoonaa euroa. Syy on selvä. Sijoituksen tuotto on useimmiten yli 10 % /vuosi. Nykyisillä korkokannoilla ja energian hinnoilla lämpöpumppuinvestointipäätöksen tekemättä jättäminen olosuhteissamme on käytännössä vain tiedon puutetta, toteaa SULPUn toiminnanjohtaja Jussi Hirvonen.\nTutkimus lämpöpumppujen kokonaisvaikutuksista talouteen ja päästöihin\nSäästyneen polttoaineen vaikutus Suomen kauppataseeseen on jo nyt merkittävä. Suurin potentiaali kuitenkin on vasta avautumassa. Erinomaisesta investoinnin kannattavuudesta huolimatta 220 000 öljylämmittäjästä, yli 100 000 vesikiertoisen sähkölämmityksen käyttäjästä vasta 8 000 vaihtoi viime vuonna lämmityksensä lämpöpumppuun.\nSULPU teetti riippumattoman tutkimuksen kokonaisvaikutuksista kauppataseeseen, yksityiseen, valtion ja kunnan talouteen, työllisyyteen sekä CO2-päästöihin, mikäli nämä kaikki öljy- ja vesikiertoiset sähkölämmitykset vaihdettaisiin lämpöpumppuihin. Saavutettavissa olevat 3 miljardin säästöt, 260 miljoonan vaikutus kauppataseeseen ja muut tutkimuksen tulokset ovat luettavissa osoitteessa www.sulpu.fi .\nLämpöpumput paikallista lähienergiaan\nLämpöpumput ovat erittäin kilpailukykyisiä tulevassa lähes 0-energiarakentamisessa ja lämmitysjärjestelmien saneerauksissa. Lämpöpumput ovat paikallista lähienergiaa. Lämpöpumput tarjoavat samoilla laitteistoilla myös jäähdytyksen rakennuksiin ja leikkaavat CO2-päästöjä.\n– Alalle on helppo ennustaa voimakkaan kasvun vuosia. Vuonna 2020 meillä tulee olemaan miljoona lämpöpumppua, jotka tuottavat uusiutuvaa energiaa noin 8 TWh/a, mikä tulee vastaamaan 15 % Suomen EU uusiutuvan energian velvoitteista. Lämpöpumppujen lisääntyminen tulee näkymään luonnollisesti öljyn käytön vähenemisenä. Mutta maamme runsaan sähkölämmityskannan saneerauksen vuoksi myös lämmitykseen käytetyn sähkön kulutus alenee, visioi Jussi Hirvonen SULPUsta.\nenergian säästö lähilämpö maalämpö poistoilmalämpöpumppu


Vt 6 melusuojaustarpeet Oritlammen kohdalla - Väylä\nValtatie 6 meluntorjunta Oritlammen kohdalla, hankekortti (188 kt)\nKuulutus tiesuunnitelman ja maastotöiden päivityksestä 24.9.2018 (113 kt)\nVt 6 melunsuojaustarpeet Oritlammen kohdalla, Ruokolahti\nKaakkois-Suomen ELY-keskus on laatinut vuonna 2013 tie- ja rakennussuunnitelman "Valtatien 6 meluntorjunta Oritlammen kohdalla, Ruokolahti". Valtatien 6 meluhaittojen vähentämiseksi alueelle on suunniteltu 5 meluvallia ja 3 meluaitaa. Suunnitteluosuuden pituus on 980 m. Varsinaisella melualueella on 20 omakotitaloa. Alueen välittömässä läheisyydessä olevalla muulla taajama-alueella on 63 omakotitaloa ja 20 rivitalohuoneistoa.\nHankkeen tavoitteena on vähentää valtatieliikenteen asutukselle aiheutuvia meluhaittoja rakentamalla 1. toteutusvaiheessa meluvallit nrot 1-5 Ruokolahden kunnan lähialueiden maarakennushankkeilta saatavista maa-aineksista. Meluvallien materiaalikustannuksia ei tällöin synny.\nTiesuunnitelma-aineisto on päivitetty vuoden 2018 lopussa. Traficom on antanut tiesuunnitelman hyväksymispäätöksen 25.10.2019. Päätöksen myötä on mahdollista käynnistää Ruokolahden kunnan toimesta tapahtuva I rakennusvaiheen toteutus aikaisintaan syksyllä 2019, siten että meluvallit valmistuvat vuoden 2020 loppuun mennessä.\nHankekohteen II rakennusvaiheen meluaitarakenteet eivät tällä hetkellä sisälly Kaakkois-Suomen ELY-keskuksen ohjelmoituihin alueellisiin perustienpidon investointikohteisiin.\nVuonna 2018 päivitetty tiesuunnitelma-aineisto


Digitaalisella alustalla ratkaisu puunhankinnan kausiluonteisuuteen | Tarvaalan tarinoita\nPuunhankinnan ongelmana on sen kausiluonteisuus. Puiden hakkuun ja metsäkuljetuksen huippukuukaudet ovat talvisaikaan. Vastaavasti kesällä, tehtaiden lomaseisokkien aikana on hiljaisempaa, koska puuta ei voida hakata lämpimien kelien aikana pilaantumaan. Omat rajoitteensa puun korjuuseen ja kuljetukseen aiheuttavat myös kevät- ja syyskelirikko. Korjuu- ja kuljetuskalusto on jakautunut yli tuhanteen urakointiyritykseen. Vastaavasti konekapasiteetin tarve on jakautunut eri puunjalostusyrityksiin ja niiden puunhankintaorganisaatioihin. Näiden syiden takia samalla maantieteellisellä alueella voi olla yhtä aikaa puunhankintakapasiteetin yli- ja alitarjontaa, jotka eivät kuitenkaan tasaa toisiaan. Tällä hetkellä ei ole toimivaa mekanismia ja toimintamallia kapasiteetin tasaamiseen yli organisaatiorajojen.\nTähän ongelmaan lähdettiin hakemaan ratkaisua Keski-Suomen ELY-keskuksen rahoittamassa ”Puunhankinnan digitaalinen yhteistyöalusta” –esiselvityshankkeessa. Talven ja kevään 2019 aikana Martti Kettunen Forbicon Oy:stä ja Antti Häkkinen JAMK:sta haastattelivat yrittäjiä ja muiden puuraaka-aineen hankintaketjuun liittyvien sidosryhmien edustajia. Näiden keskustelujen pohjalta on laadittu alustava malli digitaalisesta yhteistyöalustasta ja siihen liittyvästä toimintamallista. Suunniteltua mallia on esitelty eri koneyrittäjätilaisuuksissa. Myös palautetta on kerätty samaisissa tilaisuuksissa.\nSuunnitellun alustan avulla pyritään parantamaan resurssien liikkuvuutta yli organisaatiorajojen siten, että resurssien kysyntä ja tarjonta saadaan kohtaamaan paremmin. Saatu yrittäjäpalaute on ollut niin positiivista, että digitaalista yhteistyöalustaa ollaan viemässä seuraavaan, maantieteellisesti rajattuun ns. Pilot –vaiheeseen. Myös itse alustapalveluja tarjoavien yritysten kanssa on käyty aktiivisia keskusteluja. Kiinnostusta alustan rakentamiseen on löytymässä. Tavoitteena heillä on saada alustasta uutta liiketoimintaa entisten palveluittensa rinnalle. Joten tilanne näyttää erittäin hyvältä!\nLoppuun täytyy mainita, että aihealue ja siitä käytävä keskustelu ei suinkaan ole uutta. Biotalousinstituutin nykyinen johtaja Minna Lappalainen oli johtamassa vuonna 2009 ”Kotimaisen puunhankinnan tulevaisuuden liiketoimintamallit” –tutkimushanketta, jossa tavoiteltiin samoja asioita. Aika ei ollut kypsä tuolloin, jospa se nyt olisi?\nTapani Sauranen, Puunhankinnan digitaalinen yhteistyöalusta –hankkeen projektipäällikkö, Jyväskylän ammattikorkeakoulu, Biotalousinstituutti\n22.11.2019 klo 12:20 | Kirjoittaja: Toimittaja | Luokka: Hanketyö, Yleinen | Aiheet: digitaalisuus, puunhankinta, yhteistyö\n← Ohjausryhmällä vaikuttavuutta hankkeeseen\nPolulla biotalouden asiantuntijaksi, osa 1/4 →


#mielihenkilö: Katri Laine, psykologi, psykoterapeutti - Nyyti ry\nEtusivu > Mielellä on väliä! -blogi > #mielihenkilö: Katri Laine, psykologi, psykoterapeutti\nIhmissuhteet, Mielihenkilö, Myötätunto, Tunteet, Yleinen\nTällä kertaa mielihenkilö-juttusarjassa tutustutaan psykoterapeutti ja psykologi Katri Laineeseen sekä itsemyötätunnon teemaan. Keskustelimme Katrin kanssa siitä, mikä ihmismielessä ja psykoterapeutin työssä häntä oikein kiehtoo, millainen merkitys itsemyötätunnolla on mielen hyvinvoinnille ja miksi se tärkeydestään huolimatta on monille meistä niin kovin haastavaa.\nKatri Laineen vastaanottohuoneesta löytyy pitkä sohva, joka tuo mieleen klassisen terapia-asetelman sohvalla makoilevasta asiakkaasta. Alkaessamme keskustella Katrin koulutuksesta ja työhistoriasta selviää nopeasti, että sohva on kuin onkin eräänlainen työväline psykoanalyytikon työssä.\n”Psykoanalyysissa perusajatuksena on se, että asiakas puhuisi mahdollisimman vapaasti kaikesta mitä mielessä sillä hetkellä on. Tutkimuksissakin on todettu, että ihmiset puhuvat vapaammin silloin, kun ei ole suoraa katsekontaktia. Tällöin ei heti pysty heti päättelemään mitä omat sanat toisessa herättävät. Sohvalla ollaan myös lepoasennossa, ja sitä kautta koitetaan päästä mahdollisimman avonaiseen tilaan. Sellaiseen, missä mieltä voidaan avoimesti tutkia.”\nIhmismielen tutkiminen on kiinnostanut Katria jo lukioikäisestä asti, ja hän päätyikin opiskelemaan psykologiaa Turun yliopistoon ja suorittamaan myöhemmin myös psykoterapeutin opinnot. Uransa aikana Katri on ehtinyt työskennellä myös kahdeksan vuoden ajan YTHS:llä, joten opiskelijat ovat hänelle tuttu kohderyhmä. Tällä hetkellä hän tekee eripituisia terapioita vastaanotollaan. Mutta mikä tässä työssä Katria niin kovasti kiehtoo?\n”Se perusajatus tässä työssä eli se, että puhumalla ja kuuntelemalla voi auttaa ja voi toipua, on aina tuntunut täysin maagiselta. Ja se on edelleen vaikuttavaa, että miten ihan vaan puhumalla ihminen voi päästä elämässään eteenpäin isolla tavalla. Psykoterapeutin työssä parasta on myös tietynlainen vilpittömyys – se että ihmiset tulee tosissaan sen kanssa, että he haluavat työskennellä oman mielensä kanssa ja saada apua. Se vuorovaikutus ja yhteys, joka silloin on mahdollista muodostaa, on aika vilpitöntä. Silloin ei puhuta niitä näitä vaan ollaan asioiden ytimessä, siitä kovasti tykkään. Ja ihan vaan sen näkeminen, että miten omien tunteiden ymmärtäminen ja oivallusten tekeminen avaa ihmisiä. Sitä on hienoa seurata.”\n”Psykoterapeutin työssä parasta on tietynlainen vilpittömyys – se että ihmiset tulee tosissaan sen kanssa, että he haluavat työskennellä oman mielensä kanssa ja saada apua. Se vuorovaikutus ja yhteys, joka silloin on mahdollista muodostaa, on aika vilpitöntä.”\nYksi psykoterapeutin työn keskiössä olevista asioista on asiakkaan itsemyötätunnon tukeminen. Termistä on viime vuosina tullut koko ajan suositumpi, mutta Katrin mukaan sen ydinsanoma on ollut aina yksi keskeisimmistä ajatuksista psykoterapiassa. Miten itsemyötätunto sitten oikein määritellään?\n”Itsemyötätunto tarkoittaa lempeää suhtautumista itseen, sellaista lämmintä empatiaa itseä kohtaan. Ajattelen, että siitä saa parhaiten kiinni, kun miettii itselleen läheistä ihmistä ja sitä, miten häneen suhtautuu. Sitten voi pohtia, että pystyykö tätä kääntämään itseen – voisinko suhtautua itseeni samalla tavalla? Ja aika nopeasti tämän kysymyksen kautta huomaa, että se ei todellakaan ole mikään itsestäänselvyys, että suhtautuu yhtä lempeästi ja myötätuntoisesti itseensä.”\nKatrin mukaan itsemyötätuntoisuus onkin tärkeydestään huolimatta monille haastavaa. Varsinkin ahdistuneena ja masentuneena moni ajautuu helposti hyvin ahtaalle oman mielensä kanssa, ja ajatuksissa lähtee kiertämään syyttävä kehä. Kuva itsestä voi tällöin värjäytyä arvottomaksi, huonoksi ja epäonnistuneeksi. Mikäli näissä hetkissä pystyy säilyttämään itsemyötätunnon ja puhumaan itselleen lempeämmin, on mahdollista nähdä enemmän vaihtoehtoja omassa tilanteessaan. Tällaisina hetkinä itsemyötätunto voikin toimia hyvänä, hoivaavana äänenä omassa mielessä ja näin ollen auttaa kantamaan vaikeuksien läpi.\nSuurimalle osalle ihmisiä itsemyötätuntoinen suhtautuminen ei tule kuitenkaan selkärangasta, vaan siihen vaaditaan tietoista työskentelyä. Mitä esteitä on itsemyötätunnon tiellä?\n”Ajattelen sen liittyvän vahvasti siihen, että minkälaista sosiaalista perintöä kukin kantaa mukanaan. Siellä taustalla voi olla todella syvän tason kokemus siitä, että onko täysin rakastettu vai ei. Aika usein ihmiset pukevatkin sitä sanoiksi, että heillä ei ole tunneyhteyttä siihen, että he ovat arvokkaita ihan vaan omina itsenään, ilman vaikkapa hyviä suorituksia. Monen ajatuksissa ihan selkeästi kulkee mukana oma arvon lunastaminen jollain tavalla. Joko menestymällä tai tekemällä hulluna töitä tai pistämällä aina muiden tarpeet omien edelle – minkä muodon se ikinä ottaakin. Jotain siihen sen oman käsityksen mukaan tarvitaan, että se että vain olla möllötän ei todellakaan riitä.”\n”Aika usein ihmiset pukevatkin sitä sanoiksi, että heillä ei ole tunneyhteyttä siihen, että he ovat arvokkaita ihan vaan omina itsenään, ilman vaikkapa hyviä suorituksia. Monen ajatuksissa ihan selkeästi kulkee mukana oma arvon lunastaminen jollain tavalla.”\nKatrin mukaan itsemyötätunnossa on taustalla kuitenkin keskeisenä ajatus juuri siitä, että itseensä suhtautumiseen myötätuntoisesti ei tarvita mitään. Tällöin voi ajatella, ettei tarvitse olla mitään erityistä tai saavuttaa jotain, jotta voisin olla myötätuntoinen itseään kohtaan. Itsemyötätunnon ydinajatuksena onkin oman inhimillisyyden ymmärtäminen. Tämä tarkoittaa myös sen näkemistä, että oma elämä voi olla välillä aika keskenerästä, sekavaa, sotkuista ja rumaakin. Katrin mukaan näiden puolien hyväksyminen osaksi itseä ei ole aina kovin helppoa, ja myös se voi asettua esteeksi itsemyötätuntoisuudelle.\nItsemyötätunto ymmärretään usein myös väärin. Monen mielessä se saattaa kääntyä ajatukseksi siitä, että sen kautta voi mennä itsensä kanssa liian pitkälle – esimerkiksi välttelemällä omaa vastuuta toimiessaan väärin. Katrin mukaan moni pelkää myös, ettei saa enää mitään aikaan, jos on liian myötätuntoinen itseään kohtaan.\n”Itsemyötätunnosta puhuttaessa ihmisille tulee herkästi mieleen, että jos lopettaa kurinpidon mielensä sisällä, niin sitten on ihan täysin levällään. Kuitenkaan esimerkiksi opiskelijan elämässä itsemyötätunto ei tarkoita sitä, että jos ei jaksa lukea tenttiin niin sitten ei lue siihen ikinä. Ennemminkin siinä tilanteessa voi sanoa itselleen, että okei, tämä tuntuu vähän hankalalta, mutta ehkä voin silti yrittää.”\nMyös silloin, jos kokee toimineensa väärin tai mokanneensa, itsemyötätunnosta on ennemminkin apua kuin haittaa. Syyllisyyden tunteet auttavat meitä toimimaan esimerkiksi ihmissuhteissa, mutta jotta syyllisyydestä voi olla apua, sitä täytyy Katrin mukaan pystyä myös sietämään.\n”Syyllisyyden tunteen kasvaessa massiiviseksi se yleensä vain lamauttaa. Jos kuviossa sen sijaan pysyy myös myötätunto mukana, niin silloin voi sanoa itselleen, että nyt ei mennyt ihan parhaalla mahdollisella tavalla, mutta tästä voin oppia. Tällöin syyllisyys ja itsemyötätunto toimivat hyvänä parina, eivätkä sulje toisiaan pois. Itsemyötätuntoisesta suhtautumisesta ei siis automaattisesti seuraa sitä, että lakkaa täysin toimimasta.”\n”Itsemyötätunnosta puhuttaessa ihmisille tulee herkästi mieleen, että jos lopettaa kurinpidon mielensä sisällä, niin sitten on ihan täysin levällään. Itsemyötätuntoisesta suhtautumisesta ei kuitenkaan automaattisesti seuraa sitä, että lakkaa täysin toimimasta.”\nTerapeutin työssään Katri on jatkuvasti myötätuntoisessa suhteessa muihin ihmisiin, ja oman jaksamisen takia myötätuntoa on osattava antaa myös itselleen. Terapeuttinakin saa siis harjoitella itsemyötätunnon taitoja. Niinpä kysyn Katrilta vielä näkökulmaa siihen, miten myötätuntoisempaa suhtautumista itseen voisi lähteä harjoittelemaan.\n”Seuraavan kerran kun syyttää itseään jostain tai vaatii itseltään liikaa niin voisi kokeilla, että voiko niitä lauseita muuttaa jollain tavalla erilaisiksi. Sinne vaativuuden tilalle voi koittaa saada jotenkin lempeämmän tsemppauksen. Sitä voi koittaa miettiä myös sitä kautta, että mitä sanoisit ystävälle siinä tilanteessa – usein ystävälle puhuisi paljon lempeämmin ja kannustavammin. Tällöin voi kokeilla sanoa itselleen rohkaisevasti, että hei, voitaisiinko kokeilla vielä tällaista toimintatapaa? Ylipäänsä se, että alkaa kiinnittämään huomiota siihen tapaan, jolla puhuu itselleen, on jo tosi hyvä. Sieltä voi sitten koittaa spotata ne hetket, jolloin on turhan tuomitseva ja vaativa itseään kohtaan. Tämä on usein aika hankalaa, sillä osa ajatustyyleistä voi olla niin automatisoituneita, ettei niissä heti huomaa olevan mitään erityistä. Mutta jos niistä saisi edes vähän kiinni ja pysähtyisi aina niihin kohtiin, niin se olisi jo tosi hyvä juttu.”\nKatrin puheessa myötätunto näyttäytyy kuitenkin myös yksilöä laajempana ilmiönä. Kun kysyn haastattelun lopussa häneltä vielä vapaata sanaa aiheeseen liittyen, linkittyy vastaus laajemmin kulttuuriin, jossa elämme.\n”Mietin usein sellaista hyvän leviämistä, että miten voisi arkielämässä tukea omaa ja muiden itsemyötätuntoa. Ne voi olla aika pieniä juttuja tuolla töissä ja opiskeluelämässä – esimerkiksi myötätuntoisten ja lämpimien kommenttien sanomista erilaisissa tilanteissa. Toivoisin, että myötätunnosta tulisi jotain sellaista, mitä meidän normaalissa kanssakäymisessä koitettaisiin ruokkia. Ja se olisi just sitä, että suhtaudutaan välittävästi ja lämpimästi muihin ja itseen.”


Keltainen villasukka .: Joulun odotusta ja mustapapuja.\nViikonloppu. Lumista ja pimeää. Joulukaaos ei ole vielä saanut otteeseensa, ja lahjojen ostelu & muu ovat tuntuneet hieman merkityksettömiltä. Tosin eilinen "pakollinen" jouluostospäivä Saijan kanssa oli varsin mukava IrishCoffeen lämmittäessä mukavasti. ;) Edellisissä asunnoissa olen viritellyt joulutunnelmaa tavaroilla, verhoilla, jouluvaloilla, glögillä ja jouluisilla ruuilla, mutta tänä vuonna mikään niistä ei oikein innosta. Liekö syynä samassa taloudessa asusteleva ei-niin-jouluihminen-Matti, ja hänen antimaterialistinen tapansa elää. Ehkä niin, ja toisaalta hyvä niin. Uskomaton (turha) tavaranpaljous jouluisin on --- no, turhaa. Ilmankin pärjää, ja onhan se totta, että Joulun tunnelman pitäisikin löytyä muualta kuin materiasta. Allekirjoittaneelle vanhoista kaavoista pois oppiminen Matin kanssa on monessakin asiassa alkuun ollut vähän hankalaa, mutta ajan kuluessa olen havainnut mm.turhan tavaran, tv:n katselun ja lihansyönnin olevan enemmänkin totuttuja asioita, kuin hyviä ja onkin ollut positiivista oppia niistä pois. Arvostan.\nKynttilöiden tunnelmaa. Tarjottimen löysin Kankaanpään kirppikseltä vuonna 2000, ollut käytössä siitä asti.\nMuutama viikko sitten Nooa toi Mummun avustuksella itselleen muovisen joulukuusen (!) ja kynttelikön ikkunaan, mutta siinäpä taitaa olla meidän joulu materian puolesta. Parvekkeelle taiteilimme tänään jouluvalot. Kuusta emme hanki. Saakoon kasvaa metsässä. Ei, en väitä olevani maailmanparantaja tai -pelastaja, ja p.a.l.j.o.n pitäisi tehdä toisin (tiedän muovikuusen ja kynttilöiden ja ja ja olevan vääriä valintoja....), mutta olen tyytyväinen, että olen ottanut edes pienen pieniä askeleita valinnoissa oikeaan suuntaan.\nKuva sivustolta Anynomous ART of Revolution\nEilen illalla Mummulta tuli tekstiviesti: " Mulla kukkii maailman mahtavin Amaryllis täysillä!", johon vastasin vähemmän jouluisesti:" Jee! Me aletaan kohta tekemään quesadilloja." Ennen pääsyä Mummulan jouluherkkujen pariin, täällä tällä tavalla. :) Suuresti meksikolaisen ruuan ystävänä bongasin quesadillojen reseptin mustapaputäytteelllä täältä: http://kadenvaantoa.blogspot.fi/search/label/kasvis ,ja päätimme kokeilla. Omonomonomononm miten hyviä! Suosittelen!\nAikaisemmin linkkaamassani blogissa sanottiin näin: "Parasta on, että näissä quesadilloissa ei sinänsä ole mitään ihmeellistä. Jostain kumman syystä ne ovat silti aivan uskomattoman hyviä. Olen löytänyt tieni mustapapujen ihmeellisen maailmaan, josta ei ole paluuta. Quesadillojen paputäyte on ihanan mehevä, ruokaisa ja vielä terveellinenkin! En tiedä miten saisin teidät kaikki painostettua pian papuostoksille, mutta menetätte paljon, jos ette väännä näitä perjantaina leffan ja oluen kaveriksi. Niin paljon parempaa kuin ällöt (mutta joskus niin täydelliset) uuninachot tai sipsit ja dippi. Ja katsokaa nyt miten nättejäkin ne ovat! Ja halpoja ja nopeita, ja ja... En selittele enempää, nämä pitää kokea."\nSiinäpä se kiteytettynä, en osaisi itse sanoa paremmin, joten lainasin suoraan. Mutta siis. Ensimmäinen homma: Huuhtele ja valuta pavut!\nPapuset, tomsku & jalopenot.\nOhjeessa ei neuvottu lisäämään jalopenoja, mutta toivat mukavan potkun. Lisäsimme joukkoon neljä viipaletta, toimi juuri toivomallamme tavalla. Tulisuutta sopivasti, ei liikaa.\nJoukkoon myös valkosipulit sekä muut mausteet.\nOhje näille herkuille tässä:\nAineet sekaisin! Kokki oli vähän flunssainen, joten ei halunnut kasvoja kuvattavan tällä kertaa. Ymmärrän, ei aina voi olla niin edustava (vaikka kyllä se on! <3 Toim.huom.)\nSekoita ja anna ainesten tekeytyä jääkaapissa n.15 min.\nLusikoi toiselle puolelle tortillaa tahna, toiselle juustoraaste...\nTaita tortillat puoliksi ja paista...Kokkaukseen ja ruuan kanssa olennaisena kuuluu myös punaviini. ;)\nEdellisessä kuvassa taustalla vilahti Matin äidiltä saatu ihana pata.\n...tarjoile ranskankerman/kermaviilin ja salaatin kera ja nauti!\nLautasina toimii vuonna 2001 löytämäni ihanuudet Kokemäen Tuohitori-kirppikseltä.\nLähettänyt Keltainen villasukka klo 6.45\nTunnisteet: Joulu, Kasvisruoka, Kirppis, Kirpputori, Kokkailut, Löydöt, Matti, Mustapaputahna, Pohjoispuisto, Quesadilla, Ruoka\nAnonyymi 16. joulukuuta 2012 klo 7.06\nkuulostaa ja näyttää herkullisita\nPitkä 15. tammikuuta 2013 klo 13.09\nTosi kiva kuulla, että quesadillojen ilosanoma leviää! :)