Pohjois-Albania pakolaisvirran jälkeen Järjen rajamailla | Maailman Kuvalehti\nTeksti: Annika Sandlund Julkaistu: 31.07.1999\nPitkätIhmisoikeudetMuuttoliike ja pakolaisuusEurooppaKaakkois-EurooppaAlbania\nKosovossa Prizrenin kaupungissa avustus-järjestöjen ruokavarastot ovat täynnä. Kymmenen kilometrin päässä Albaniassa ihmetellään, jäikö heille maansa läpi virranneista avustusmiljoonista käteen mitään muuta kuin entistä huonommat tiet ja katkeria muistoja.\nYli 430 000 pakolaista ohitti jokin aika sitten uudestaan pienen mitättömän talon, joka symboloi Kosovon ja Albanian rajaa. Se muistuttaa monessa mielessä Suomen ja Venäjän rajaa, sillä se erottaa rikkaat ja köyhät toisistaan samalla kun se vetää viivan jonkinlaisen demokratian ja anarkian välillä.\n"Tietenkin kaipasimme kotiin, mutta suurin syy nopeaan paluuseen oli se, että emme olleet turvassa Albaniassa", kertoi kotiinsa palaava pakolainen Shana Nufi.\nEtniseen väkivaltaan he olivat jo tottuneet, mutta silmitön muu väkivalta ja verikosto on heille uutta. Pohjois-Albaniassa lähes jokaisella miehellä on ase, ja melkein jokaisella perheellä tuntuu olevan vihollinen.\nKosovon albaanit ovat myös kotonaan tottuneet juoksevaan veteen ja toimivaan sähkönjakeluun. Yhden vuoden palkka Albaniassa on keskimäärin noin 360 dollaria vuodessa, suurin piirtein sama kuin yhden kuukauden palkka Kosovossa.\nKosovon albaanien kulttuurinen ja sivistyksellinen pohja sekä käsitys tasa-arvosta on eri kuin paljolti vahvimman oikeuteen luottavassa Albaniassa. Niihin oloihin heidän oli pakolaiskuukausina vaikea sopeutua.\nPakolaisten paluumuuttoa avustavien järjestöjen tärkein tehtävä oli hankkia juomavettä rajalle. Muut käytännön asiat, kuten kuljetukset, pakolaiset hoitivat itse.\n"Tietenkin tämä seutu kaipaa paljon enemmän apua kun esimerkiksi Kosovo, mutta meidät on määrätty sulkemaan toimisto ja muuttamaan Kosovoon", kertoo Michael Hilton, avustusjärjestö Concernin projektipäälikkö. "Ei meidän kaltaisella pienellä järjestöllä ole varaa jäädä tekemään kehitystyötä."\nConcern kuuluu kuitenkin niihin harvoihin järjestöhin, jotka ainakin yrittivät siivota jälkensä. He "lahjoittivat" omat avunsaajansa Punaiselle Ristille ja kertoivat lähdöstään paikalliselle viranomaisille. Concern avusti muun muassa noin 10 000 Albanian rajaseutujen sisäistä pakolaista, jotka eivät voi palata koteihinsa, koska pellot ja talot ovat miinoitettuja.\nMonet muut avustusjärjestöt lähtivät pari päivää toimittajien jälkeen jättäen paikalliset siivoamaan pysytyttämänsä pakolaisleirit ja taistelemaan väliaikaisiksi tarkoitettujen käymälöiden ja muiden hygieniatilojen kautta leviävien tautien kanssa.\nSuuren ja pienen järjestöjen käyttäytymisellä ei juuri eroa ollut, sillä toimintastrategiaa sanelevat rahoituskanavien sanelemat säännöt. Vaikka Albaniaan virtaa juuri nyt paljon kansainvälistä rahaa, on toimijoista sen sijaan puute. Huhtikuussa Pohjois-Albaniassa toimi 42 järjestöä, nyt jäljellä on vain seitsemän, joista niistäkin vain osa on luvannut pysyä alueella lokakuuhun saakka.\nJärjestön koosta huolimatta kaikki haluavat olla nyt Kosovossa. Pienet järjestöt lähteneet Kosovoon osaksi sen takia, että ne tarvitsevat tv-kameroiden räiskettä pysyäkseen julkisuuden valokeilassa ja siten hengissä. Mutta myös suuremmat, kuten WFP, WHO ja UNICEF ovat lupauksistaan huolimatta poistuneet alueelta. Ne lupaavat kuitenkin "hoitaa" aluetta pääkaupunki Tiranasta käsin.\nSe ei kuitenkaan lohduta paikallisia johtajia, jotka tietävät miten vähän Tiranassa jaetusta rahasta löytää koskaan perille maan pohjoisosaan.\nOngelma on toki Albanian sisäinen, mutta monien mielestä katas-trofitilanteesta siirtyminen kehityksen tielle Pohjois-Albaniassakin vaatisi avustustoimintaa paikan päällä.\n"Katastrofin aikana kaikki tavarat virtaavat alueelle, kehityksen tiellä aikana niitä pitäisi kyetä tuottamaan itse. On vaikeaa ohjata paikallista osaamista kuuden tunnin ajomatkan päästä", muistuttaa Sam Rouchford, yksi Tearfund-järjestön johtajista.\n"En kuitenkaan sure järjestöjen lähtöä, vaikka se heikentää turvallisuutta alueella. Rikotut lupaukset muuttuvat katkeriksi muistoiksi ja kansainvälinen yhteisö nähdään täällä yhtenä suurimpana petturina", Rouchford sanoo.\nPakolaisten asioiden pikku hiljaa järjestyessä Rouchford yritti saada kansainvälisiä lääkäriryhmiä, kuten Lääkärit ilman rajoja -järjestöä, Medairia ja Handicap lähtemään mukaansa katsomaan lähikylissä kellareihin lukittuja vammaisia lapsia. Vastaukset olivat tylyjä: "Mandaattimme on pakolaisten auttamisessa"; "Meillä ei ole tarpeeksi laitteita mukanamme testien tekemiseksi"; "Meillä ei ole aikaa".\nAikaa toki olisi ollut. Pakolaisten paluumuuton viimeinen viikko oli kaikille yhtä hiljainen. Kun jostain pakolaissaattueesta löydettiin vammainen pakolainen, niin järjestöjen välillä syntyi lähes tappelu siitä, kuka hänet sai hoidettavakseen.\nTässä katastrofissa rahasta ei ole ollut pulaa, vain järjestä. Jo toisen avustusviikon jälkeen varastot olivat täynnä ja monet järjestöt valittivat tilan puutetta.\n"Varastot olivat tosiaankin täynnä, mutta jouduimme leikkaamaan ruoka-avustusta, koska pakolaiset alkoivat lihoa. Se ei näyttänyt hyvältä", kertoo Catholic Relief Service -järjestön työntekijä Bob Miller.\n"Tietenkin kaikki apu oli tarpeen, mutta pienet rekat toivat mitä ihmeellisimpiä lahjoja. Italian Punainen risti käytti kokonaisen viikon hautaamalla pilaantuneita broilereita ja sytyttäen kokkoja, joissa vanhentuneet lääkkeet paloivat sateenkaaren väreissä."\n"Paikalliset katsoivat sirkusta huvittuneina. Usein avustustarvikkeet kuitenkin löysivät tiensä kiertoteitse myös heille."\n"Mutta esimerkiksi Kolshanin ja Shistavitsin kylien asukkaat tulevat aina muistamaan tämän kevään siksi, että katastrofin aikana hyvää tarkoittavat järjestöt vetivät vesiputket pakolaisleireille ylhäältä vuorilta. Systeemi toimi leirille hyvin, mutta samalla kaiken puhtaan veden saanti ehtyi matkan varrella olevissa kylissä. Pakolaiset ovat lähteneet, mutta kylien naiset kävelevät nyt joka päivä 10 kilometriä hakemaan puhdasta juomavettä."\nSirkus on sen sijaan siirtynyt Kosovoon. Pohjois-Albaniasta piipahdamme usein Prizreniin kahville, koska välillä kaipaa myös rauhaa ja hyvää kahvia. Vaikka rajalta Etelä-Kosovon "suurkaupunkiin" on vain 10 kilometriä, voi henkinen välimatka tuntua hyvin vuosisadalta.\nViimeksi tapasimme yhdessä Prizrenin kuppilassa yhden suurimpiin lukeutuvien avustusjärjestöjen johtajista, joka pohti hymyssäsuin johtamansa ruokaohjelman toimeenpanoa.\n"Meillä on 150 000 ihmisen ruokaohjelma, joka pitää toteuttaa. Jo monessa mukana ollut albanialainen henkilökunta on tivannut minulta ruoka-avun jaon kriteereitä, mutta meillä ei vielä niitä ole."\n"Tiedämme, että talvella tilanne tulee olemaan ongelmallinen, koska tämän vuoden sato ei tietenkään onnistunut. Prizren on kuitenkin nyt jo täynnä tavaraa."\n"Siksi päätimmekin aloittaa ruoka-avun jakamisen jo tällä viikolla, koska varastot ovat täynnä. Jakoperusteet pitänee keksiä matkan varrella", johtaja virnistää.\nAjaessamme takaisin kohti Albanian rajaa tulkkini on vielä mietteissään. Hän mumisee itsekseen eri kriteereitä, joita käytimme pakolaiskriisin aikana ja tokaisee: "Miten olis nälkä?"\nPaikalliselle albaaniväestölle on hyvin vaikea selittää, miksi niistä Kukesin läpi viranneista miljoonista ei jäänyt maahan muuta pysyvää merkkiä kuin entistä huonommat tiet.\nANNIKA SANDLUND, Kukes, Albania


VINGA LAHJAKORTTI IMPERIAL - Toimitustukku.fi\nEtusivu\tLiikelahjat ja promotuotteet\tMuut\tVINGA LAHJAKORTTI IMPERIAL\nDYMO S50 VAAKA 50KG\t140,95 €\nVINGA LAHJAKORTTI IMPERIAL\nLahjakortti on täydellinen lahja onnitteluun, kiittämiseen, muistamiseen ja palkitsemiseen! Näin helppoa se on 1. Tilaa lahjakortit Lyrecon verkkokaupasta. 2. Kortit lähetetään postitse tai sähköpostilla. 3. Lahjansaaja löytää kortistaan menettely- ja kirjautumisohjeet sekä henkilökohtaisen koodinsa. 4. Lahjakortin saaja valitsee lahjan nettisivulta. 5. Lahja toimitetaan tyytyväiselle vastaanottajalle. Jos haluat lahjakortit sähköpostilla, ole yhteydessä vastuumyyjääsi tai Lyrecon asiakaspalveluun. Tarvitsemme excel-listan, jos[…]\nTuotetunnus (SKU):\t000000000013335755\tOsastot: Liikelahjat ja promotuotteet, Muut


john polidori | jäljen ääni\nPosts Tagged ‘john polidori’\nPosted in proosa (ulkomainen), vampyyrit, tagged anne rice, bram stoker, charlie huston, john polidori, sheridan le fanu, stephenie meyer on 12 elokuun, 2010| 6 Comments »\nMonissa viime vuosikymmeninä julkaistuissa vampyyriromaaneissa auringonvalo on vampyyrille kohtalokasta. Näin ei ole aina ollut, sillä 1800-luvun tunnetuimmissa vampyyrikertomuksissa päivänvalo hidastaa ja heikentää vampyyria, mutta ei tapa. Vaikka Bram Stokerin Draculassa kuunvalo on vampyyreille mieluisinta hohdetta, tavataan kreivi päivänvalossakin joitakin kertoja. Päivisin Dracula ei kuitenkaan niin mielellään liiku, sillä silloin hän on haavoittuvaisempi: esimerkiksi hahmon muuttaminen ei onnistu. Sheridan Le Fanun Carmilla on vampyyri öisin, mutta päivisin hän vaikuttaa hyvin ihmismäiseltä (vaikka nukkuukin pitkään), eikä John Polidorin lordi Ruthvenkaan päivänvalolta piiloudu.\nSyy nykyisten vampyyriluomusten valoherkkyyteen saattaa löytyä elokuvista, erityisesti ensimmäisestä vampyyrielokuvasta Nosferatu (1921). Bram Stokerin romaanin juonta jäljittelevän elokuvan lopussa hyveellinen nuori rouva Ellen Hutter (Stokerin romaanihenkilön Mina Harkerin vastine) antautuu tarkoituksellisesti Nosferatulle ja saa tämän unohtamaan lähestyvän aamunkoiton. Ellen kuolee verenhukkaan, mutta uhraus kannattaa, sillä Nosferatu haihtuu auringon noustessa savuna ilmaan ja kaupunki pelastuu.\nEllen Hutterin juoni vampyyrin tuhoamiseksi on tekona paljon vaikuttavampi kuin klassinen ”etsitään päiväpiilo, avataan arkku ja lyödään vaarna sydämen läpi”. Perinteisessäkin vampyyrinmetsästyksessä on kuitenkin puolensa, sillä periaatteessa kuka tahansa voi tappaa vampyyrin, oman henkensä säilyttäen – kunhan ehtii arkulle riittävän ajoissa ennen auringonlaskua. Auringon kulku taivaanrannalta toiselle tuokin vampyyrifiktioon kiehtovan elementin: metsästäjän ja saaliin osat vaihtuvat aina valon ja varjon rajakohdissa. Auringonlasku tekee vampyyrista ylivertaisen saalistajan, auringonnousu taas muuttaa vampyyrin haavoittuvaiseksi ja lepopaikassaan lähes puolustuskyvyttömänä makaavaksi ruumiiksi. Elokuvan tai romaanin tarinan kannalta vampyyrin tarve suojautua auringolta on nerokas ratkaisu, sillä se rajoittaa vampyyrin toimintasädettä ja antaa ihmisille mahdollisuuden tuhota muuten ylivertainen peto.\nHaavoittuvuus päiväsaikaan on syy sille, että vampyyrit usein kirjoissa pyrkivät salaamaan todellisen luontonsa. Vampyyrien olemassaolon paljastuminen olisi heille kohtalokasta, sillä eri valtioiden armeijat, poliisit, kirkkokunnat ja järjestöt pystyisivät mobilisoimaan tehokkaan metsästyskampanjan, eivätkä vampyyrit voisi päivisin tehdä muuta kuin maata arkussaan ja toivoa parasta. – Jos vampyyrit eivät olisi voimattomia auringonvalossa, he voisivat kaikessa rauhassa ottaa maailmanherruuden. Tätä selventää ikivanha vampyyri Marius nuorelle ja kiihkeälle Lestatille Anne Ricen romaanissa Vampyyri Lestat (1985, suom. Hanna Tarkka, 1993, Otava):\n”Mutta ovatko ihmiset oikeasti vaarallisia? Heitähän on niin helppo pettää?”\n”Totta kai he ovat vaarallisia. Ihmiset voisivat pyyhkäistä meidät olemattomiin, jos he todella ymmärtäisivät, mitä me olemme. Hehän voisivat jahdata meitä päiväsaikaan. Älä ikinä aliarvioi sitä ihmisten ainoaa etua. Jälleen kerran voi sanoa, että vanhojen vampyyrijoukkioiden säännöissä on oma viisautensa. Älä ikinä kerro meistä kuolevaisille. Älä ikinä kerro ihmiselle, missä sinä nukut tai missä joku muu vampyyri nukkuu. On sulaa hulluutta kuvitella, että me voisimme hallita kuolevaisia.”\nMonissa nykyisissä vampyyrikirjoissa onkin otettu tämä salaamisen tarve huomioon, ja usein tarinan logiikkaan kuuluu, että vampyyrit itse huolehtivat turvallisuudestaan jopa eliminoimalla oman rotunsa liian huomiota herättäviä häiriökäyttäytyjiä. Ricen vampyyrisarjassa Lestat on kiinnostava hahmo, sillä hän kärjistää tilannetta perustamalla lopulta vampyyrirokkia soittavan bändin ja julistaa olevansa aito vampyyri. – Niissäkin vampyyrifiktion maailmoissa, joissa vampyyrit ovat tulleet ”esiin arkuistaan” ja saavuttaneet jonkinlaisen yhteiskunnallisen hyväksynnän, ongelma päiväpiilosta säilyy. Jos vampyyri on riittävän viisas, ei hän edes lain suojan saatuaan luota ihmisiin vaan edelleen salaa nukkumapaikkansa. Näin tekee esimerkiksi Charlaine Harrisin Sookie Stackhouse -sarjan Bill kaivautuessaan levolle vanhan hautausmaan multaan (ainakin romaanissa Veren voima on tällainen kohtaus, romaanien pohjalta tehdyssä tv-sarjassa True Blood Bill taitaa nukkua hieman siistimmin lautaverhoillussa kolossaan).\nKaikki vampyyrit eivät voi nauttia sellaisesta elintasosta kuin kreivi Dracula. Ne, joilla ei ole linnoja tai sukukartanoita, joutuvat elämään samanlaisissa olosuhteissa kuin tavalliset kansalaiset. Vampyyri saattaa joutua pitämään päiväpiilonaan niinkin epäkauhuromanttista paikkaa kuin ruotsalaisen lähiöasunnon kylpyhuonetta. John Ajvide Lindqvistin romaanissa Ystävät hämärän jälkeen (2004, suom. Jaana Nikula, 2008, Gummerus) kuvataan koulukiusatun naapurinpojan Oskarin ja 12-vuotiaan vampyyrin Elin ystävystymistä tukholmalaislähiössä. Kuulostaa sympaattiselta nuortenkirjalta – mutta sellainen Ystävät hämärän jälkeen ei todellakaan ole. Kuvaus on karua, toivoa on hyvin vähän (jos ollenkaan) ja juoneen liittyy oleellisesti vastenmielisesti kuvattu pedofiili, joka hankkii Elille ruokaa ( = verta) pieniä palveluksia vastaan. – Romaanissa jo teoksen nimi luonnehtii vampyyrien suhdetta aurinkoon. Auringonnousu on lähiön asukeille melko arkinen ilmiö – ei kuitenkaan Elille, jolle kyse on elämästä ja kuolemasta:\nAurinko heittäytyi hänen kimppuunsa kuin nälkäinen leijona ja pureutui kiinni hänen selkäänsä. Eli kadotti miltei tasapainonsa, kun auringon fyysinen ulvova voima paiskasi hänet eteenpäin. Hän oli hetkisen päivänvalossa ja heti luonto oksensi inhonsa hänen rikkomustaan kohtaan.\nElin selässä sihisi, kupli kuin kiehuva öljy kun hän pääsi ovelle ja repäisi sen auki. Tuska sai hänet miltei pyörtymään, ja hän eteni sokeasti, kuin huumattuna portaita kohti, ei uskaltanut avata silmiä pelätessään että ne voisivat sulaa.\nHän pudotti yhden pullon, kuuli sen kierivän lattian poikki. Mitään ei ollut tehtävissä. Hän nilkutti portaita ylös pää riipuksissa, toinen käsivarsi puristaen jäljelle jääneitä pulloja, toinen porraskaiteella. Hän pääsi porrastasanteelle. Yksi kerros jäljellä.\nAurinko löi tassullaan ikkunasta viime iskun hänen niskaansa, puri häntä sitten reiteen, pohkeisiin, kantapäihin kun hän kulki portaita ylöspäin. Hän paloi. Vain liekit puuttuivat. Hän sai ovensa auki ja kaatui sisäpuolelle suloiseen viileään pimeyteen. Hän sulki oven takanaan, mutta pimeää ei ollut.\nAurinko on kuvattu leijonaksi, raatelevaksi pedoksi, joka hyökkää raivokkaasti yönlapsen kimppuun. Vampyyri edustaa luonnotonta pahaa, se täytyy tuhota ja poistaa valon valtapiiristä. Kohtaus on esimerkillinen otos vampyyrifiktion auringonnousuihin/auringonlaskuihin liittyvästä dramatiikasta. Aika uhkaa loppua kesken ennen määränpään saavuttamista, joko uhrilta metsän ja alavampien paikkojen peittyessä varjoihin tai vampyyrilta aamun ensimmäisten auringonsäteiden kurkotellessa taivaanrannasta. Ja sitten juostaan.\nVaikka useimmissa nykyisissä tarinoissa suora auringonvalo tappaa vampyyrin hetkessä, on joissakin vampyyriromaaneissa onnistuttu kehittämään ratkaisuja ongelman kiertämiseksi. Charlie Hustonin kovaksikeitetyn dekkarin ja vampyyritarinan yhdistelmässä Already Dead (2005) (genreä kutsutaan kaiketi okkultistiseksi dekkariksi) on päähenkilönä Joe Pitt – vampyyri, joka pyrkii elämään omillaan, vampyyrijengien ulkopuolella. Romaanissa eri vampyyriklaanit ovat jakaneet New Yorkin alueisiin, joita he tiukasti vartioivat. Rauha säilyy niin kauan, kun jengit kunnioittavat toistensa reviirejä. Joe Pitt ei halua alistua kenenkään käskyläiseksi ja pitäytyy siksi jengien ulkopuolella. Tämä aiheuttaa hänelle jatkuvasti ongelmia: kun kumartaa yhteen suuntaan, pyllistää toiseen.\nMieleen tulee etäisesti Raymond Chandlerin Philip Marlowe, joka yksityisetsivänä tasapainottelee poliisin, asiakkaidensa ja vaarallisten rikollisten erilaisten vaatimusten välillä. – Joe Pittkin on freelancer, tosin hänen toimenkuvansa vaikuttaisi olevan lähempänä palkkamurhaajaa kuin yksityisetsivää. Hustonin romaanissa auringonvalo on vampyyrille tappavaa, mutta riittävästi suojautumalla Pitt voi jonkin aikaa kamppailla sitä vastaan (vapaa käännös) :\nPuen ylleni saappaat, löysät housut ja paidan, sitten viitan. Päähine tuottaa aina hankaluuksia ja minun on joka kerta opeteltava uudelleen, kuinka se kiedotaan. Kun olen vihdoin saanut sen paikoilleen eikä se enää aukea tai putoa alas, sujautan valkoiset hansikkaat käteeni, vedän kankaan kasvojeni eteen, laitan aurinkolasit päähäni ja astun ulos. Minua takuulla tuijotetaan, mutta mitä väliä sillä on, eihän kukaan voi nähdä kasvojani.\nVälitän ainoastaan siitä, että pääsen First Avenuen ja 14. Streetin risteykseen niin nopeasti kuin pystyn. Huolimatta suojauksestani, huolimatta vaatteideni auringon valoa heijastavasta valkoisuudesta ja huolimatta siitä, että matkaa on vain neljä hemmetin korttelia, lyhytaaltoiset UV-säteet polttavat minua pahasti. Eikä nyt ole kyse sellaisista haavoista, joita sain viime yönä ja jotka paranevat aamuun mennessä. Tämä koskee helvetisti ja paraneminen kestää päiviä. Ja entäpä jos kaistale paljasta ihoa sattuisi altistumaan suorille auringonsäteille? No, täytyy vain huolehtia, että niin ei pääse tapahtumaan. Kävelen lujaa ja ajattelen aloeta ja jäävesikylpyjä samalla, kun ihoni kärventyy ja silmäni valuvat vettä aurinkolasien takana.\nVampyyrimafioso, joka kutsuu Pittin luokseen päiväsaikaan, haluaa tarkoituksella ojentaa klaaninsa ulkopuolella pyristelevää yksityisyrittäjää. Aivan yhtä hyvin hän voisi esittää kutsunsa illallakin, auringon laskettua, mutta hän tietää että Pittillä ei ole varaa kieltäytyä. Ja Pitt tietää sen myös. – Mielenkiintoista on, että Hustonin romaanin vampyyrit eivät ole pakotettuja vaipumaan horrokseen päivän ajaksi kuten esimerkiksi Ricen Lestat. Suurkaupungin metrot ja maanalaiset ostoskeskukset yms. mahdollistavat sen, että järkevällä reittisuunnittelulla vampyyri voisi teoriassa käydä vaikka päivätyössä. Pitt ei myöskään ole päivällä heikompi kuin yöllä, joten ainoa rajoite on auringonvalo. Tosin Hustonin romaanissa vampyyrit eivät ole muutenkaan voimiltaan täysin ylivertaisia ihmisiin verrattuna eivätkä he pysty muuttumaan lepakoiksi tai sumuksi yms.\nYleinen mielikuva vain öisin elävistä verenimijöistä tavallaan laimentaa vampyyreihin liittyvää pelkoa. Jos vampyyrilla ei olisi tällaista rajoitetta auringonvalon suhteen, kuka tahansa voisi olla vampyyri: naapuri, eno, työtoveri jne. Kalpeita, hieman omituisesti käyttäytyviä tuttavia kun on varmasti jokaisella. Ajatus siitä, että perhetuttukin saattaisi yllättäen hyökätä kurkkuun kiinni, on paljon pelottavampi kuin vampyyrifiktion luoma kuva yhteiskunnan ulkopuolelle syrjäytyneistä yöeläjistä.\nVampyyrielämän rajoittumisella yöhön on kuitenkin merkitystä korostettaessa vampyyriuden nurjia puolia. Jos vampyyrina oleminen olisi liian mukavaa, ei vampyyriksi muuttumisessa olisi mitään pelottavaa, päinvastoin. – Lähes ylistävään sävyyn vampyyrielämä esitetään Stephenie Meyerin Houkutus-sarjassa, jossa auringonkin vaikutus vampyyreihin on melko laimea. Katkelma sarjan ensimmäisestä osasta Houkutus (2005, suom. Tiina Ohinmaa, 2005, Wsoy) :\nEdward oli auringonvalossa järisyttävä näky. En ollut millään tottua häneen, vaikka olin tuijottanut häntä pitkin päivää. Hänen valkea ihonsa, joka oli saanut vain aavistuksen väriä edellispäiväisen metsästysretken jäljiltä, kirjaimellisesti kimalteli, aivan kuin siihen olisi istutettu tuhansia pikku timantteja. Hän makasi niityllä liikkumatta, paita auki niin että veistoksellinen rintakehä välkehti ja paljaat käsivarret kimmelsivät. Vaalean sinertävät, kimaltavat luomet olivat ummessa, mutta hän ei tietenkään nukkunut. Täydellinen patsas, tuntemattomasta kivestä veistetty, marmorinsileä, kristallin lailla kimmeltävät.\nKirkas auringonpaiste ei tuhoa vampyyria, mutta saa hänen ihonsa kimaltelemaan. Vaikka Meyer seuraakin tässä kohdin 1800-luvun klassista vampyyriperinnettä, eli päivänvalo ei ole vampyyrille kuolemaksi, on ratkaisu kimmeltävine ihoineen silti jokseenkin ongelmallinen tarinan uskottavuuden kannalta. Cullenin perhe paljastuu heti, jos aurinko alkaa paistaa. Ei tarvita kuin yksi pilvenrako muuten tasaisen harmaassa päivässä, yksi kirkas auringonsäde. Silti Cullenit käyvät töissä ja koulussa sekä viettävät vapaa-aikaansa tavallisten ihmisten parissa. – Romaanisarjassa kerrotaan, että juuri tämän takia Cullenin perhe on valinnut asuinsijakseen paikan, jossa on lähes aina pilvistä ja sateista. Aurinkoisina päivinä Cullenit pysyttelevät kotonaan tai käyvät metsästämässä. Toki realistisesti ajateltuna sää saattaa muuttua koulupäivän aikanakin, eivätkä sääennustuksetkaan ole aina (koskaan?) täysin luotettavia.\nSilti on hyvä, että Meyerin sarjassa vampyyreilla on edes jokin haittatekijä, joka rajoittaa elämää ravintoketjun huipulla – vaikkakin ihon kimaltelu auringossa on vampyyriuden tuomiin etuihin verrattuna melko mitätön miinus. Voisikin kuvitella, että moni lukija haluaisi muuttua Carlisle Cullenin kaltaiseksi hyvisvampyyriksi, jolla on ikuinen elämä, uskomattomia kykyjä, kadehdittavan hieno luonne (älykkyyttä, herkkyyttä, vahva oikeudenmukaisuuden taju, korkea moraali jne.), kiinnostavia perheenjäseniä ja valtavasti rahaa.\nTietenkin Houkutus-sarjan vampyyreilla on monia puutteita, mutta suurin osa niistä on sellaisia, jotka eivät 2010-luvun nuoren lukijan arvomaailmassa tunnu etuihin (ikuinen nuoruus, kauneus, raha) verrattuna kovinkaan kummoisilta miinuksilta: vampyyrinaiset eivät voi synnyttää – moni on muutenkin valmis elämään ilman jälkikasvua; vampyyri saattaa menettää sielunsa – ei este modernin maailmankatsomuksen omaavalle; ihmisveren nauttimisesta pidättäytyminen on haastavaa – nojaa, paasto ja kasvissyönti ovat monille tuttuja juttuja.\nPäivän ja yön vuorotteluun liittyen Meyerin vampyyreilla on vielä yksi erikoinen piirre: ne eivät lepää lainkaan, eivät yöllä eikä päivällä. Kun luin romaanisarjaa, häiritsevimmät kysymykset nousivatkin yllättäen juonen kannalta täysin merkityksettömästä seikasta: Miten vampyyrit käyttävät tuon kaiken ajan? Ja miten minä käyttäisin sen? Kaipaisinko unta? Kyllästyisinkö lukemaan loputtomasti kirjoja? – Luultavasti alkaisin pelata jotakin virtuaalipeliä netissä, kehittäisin itselleni ihmishahmoisen avatarin ja ”eläisin” ”normaalielämää” virtuaalisesti. Perusjuttuja: perheen perustamista, virtuaalihäitä, kavereita, kodin sisustamista jne. Sellaisesta vampyyrit ehkä unelmoivat – jos eivät ole saalistamassa.\nPosted in klassikot, vampyyrit, tagged bram stoker, john polidori, sheridan le fanu, thomas preskett prest on 26 heinäkuun, 2010| 2 Comments »\nEhkä hämmentävintä kuunvalossa on sen ”arkinen” alkuperä. Kuu itsessään ei luo valoa, se vain heijastaa auringonsäteitä kuin suuri samea peili. Fysiikkaan perehtymättömänä en osaa sanoa, mitä erityisiä muutoksia auringonvalossa tapahtuu sen heijastuessa kuusta maahan. Valon määrä tietysti vähenee radikaalisti, mutta muuttuuko esim. aallonpituus tai häviääkö UV-säteily kokonaan? – 1800-luvun vampyyriklassikoissa kuunvalo ei ole pelkästään tarinaa kannattava kauhuelementti ja tunnelman luoja, vaan se antaa verenimijöille voimaa, jopa herättää vampyyrin henkiin.\nThomas Preskett Prestin romaanin Varney the Vampyre or, the Feast of Blood (1847) alussa Flora joutuu makuuhuoneessaan vampyyrin hyökkäyksen kohteeksi. Talon väki onneksi kuulee Floran kauhunhuudot, ja verenhimoinen kohtaus keskeytetään. Vampyyri pakenee, mutta miehet onnistuvat ampumaan tätä kuolettavasti. Kun tunkeutujan ruumista etsitään talon lähistöltä, mitään ei kuitenkaan löydy.– Seuraavana päivänä tarpeeksi asiaa pohdittuaan miehet viimein tulevat siihen tulokseen, että öinen vierailija on ollut mahdollisesti vampyyri. Linnan kirjastosta löytyy kirja, jossa kerrotaan vampyyreihin liittyvistä kansanuskomuksista. Kirjan mukaan vampyyri iskee usein juuri ennen täysikuuta, sillä jos se haavoittuu tai kuolee, kuunsäteet elvyttävät sen. Ja koska on täysikuu, vampyyria on lähdettävä etsimään uudelleen. Mahdollisesti jossakin makaava haavoittunut otus täytyy saada hengiltä.\nOn jo ilta, kuu nousee taivaalle. Miehet kiipeävät muurille tarkastelemaan maisemaa (raakakäännös):\n”Tuolla on jotain”, sanoi Marchdale. ”Taivas! Se näyttää pitkin pituuttaan makaavalta ihmiseltä.”\n”Aivan kuin se olisi kuollut.”\n”Mikä se voi olla?” kysyi Chillingworth.\n”Kauhistuttaa sanoa”, vastasi Marchdale, ”mutta minusta se tältäkin etäisyydeltä muistuttaa sitä, jota viime yönä jahtasimme.”\n”Niin. Katso, kuunsäteet osuvat siihen. Puiden varjot lyhenevät vähitellen. Voi hyvä Jumala, hahmo liikkuu!”\nHenryn katse oli nauliintunut tuohon kammottavaan otukseen. Näkymä sai heidät kaikki ihmettelemään ja hämmästelemään, mutta myös tuntemaan suurta pelkoa ja levottomuutta.\nKuun noustessa yhä ylemmäs taivaalle sen säteet koskettivat kumpareella lojuvaa hahmoa, jossa alkoi tapahtua havaittavaa liikettä. Raajat alkoivat täristä, ja vaikka hahmo ei noussut ylös, koko sen ruumis antoi merkkejä elinvoimasta.\n”Vampyyri, se on vampyyri!” sanoi herra Marchdale.\n”Onnistuimme ampumaan sen viime yönä, ja nyt kuunsäteet herättävät sen henkiin.”\nKuunvalo elvyttää vampyyrin useammankin kerran Prestin romaanissa. – Prest lienee ottanut mallia John Polidorin tarinasta Vampyyri (1819, ks. Lordi Ruthven), jossa myös kuulla on parantava vaikutus. Kertomuksessa Aubrey ja lordi Ruthven joutuvat rosvojoukon uhreiksi. Lordi haavoittuu luodista olkapäähänsä, haava tulehtuu pahasti ja lordi kuolee. Aubrey otetaan panttivangiksi. Kun Aubrey lordin kuolemaa seuraavana päivänä lähtee katsomaan matkatoverinsa ruumista, hän yllättyy (suom. Sami Jansson, 2005, Faros):\nHän nousi varhain ja oli jo menossa mökkiin, jonne oli jättänyt ruumiin, kun yksi rosvoista tuli häntä vastaan ja kertoi, ettei se ollut enää siellä. Kun Aubrey oli mennyt levolle, mies oli tovereineen siirtänyt sen läheisen kukkulan huipulle, sillä rosvo oli luvannut arvoisalle lordille, että kuun noustessa tämän kuoleman jälkeen se saisi luoda vainajaan ensimmäisen kylmän säteensä.\nLordi Ruthvenin ruumis on kadonnut myös kukkulalta. Aubrey ei asiaa enempää spekuloi, mutta ainakin lukijan näkökulmasta syy-seuraus-suhde on selvä: kuunsäteet herättivät lordin henkiin. Valitettavasti, kuten tarinan myöhemmät vaiheet osoittavat. – Sekä Polidorin että Prestin kertomuksissa erikoista on vampyyrien haavoittuvuus. Nykyisiin kirjallisuuden ja elokuvien vampyyrihahmoihin verrattuna lordi Ruthven vaikuttaa heikolta: on vaikea ymmärtää, miten vampyyri voisi menehtyä niinkin vaatimattomaan vammaan kuin luodinreikään olkapäässä. Molemmissa tarinoissa vampyyrin henkiin heräämiseen vaaditaan myös kuunvalo – tosin ei käy selville, virkoaisivatko vampyyrit muutenkin. Ehkä kuu vain nopeuttaa toipumista.\nBram Stokerin romaanissa Dracula (1897) kuvaillaan kuutamoa ja kuunpaistetta niin usein, että alituinen kuun loimotus alkaa jo epäilyttää. Aivan kuin 1800-luvun lopulla kuukalenteri olisi ollut erilainen kuin nykyisin. Toisaalta, jos tarkemmin ajattelee, ei kuu sentään koko ajan Stokerin tarinassa paista. Se vain sattuu esiintymään sellaisissa kohtauksissa, jotka ovat jääneet hyvin mieleen. Kuu luo valoaan juuri silloin, kun Dracula kiipeää linnan seinämää ylös, lentää lepakon hahmossa, antaa vampyyrin suudelman Lucylle tai vierailee Mina Harkerin luona. – Maagisin näyte kuutamon vampyyreille suomista mahdollisuuksista on kohtaus, jossa kolme Jonathan Harkerin verta (ja luultavasti hieman muutakin) janoavaa vampyyrinaista ruumiillistuu kuunsäteiden mukana kreivi Draculan linnan ikkunasta sisään (suom. Jarkko Laine (1977), 2007, Otava):\nAjattelin odottaa kreivin paluuta ja istuin sitkeästi pitkän aikaa ikkunan ääressä. Sitten alkoi silmiini osua pienen pieniä hiutaleita jotka leijuivat kuunsäteissä. Ne olivat kuin pikkuriikkisiä tomuhiukkasia, ja ne kieppuivat ympäriinsä ja tiivistyivät tähtisumun näköisiksi pilviksi. Niiden katseleminen rauhoitti minua, ja eräänlainen tyyneys valtasi varkain mieleni. Nojauduin mukavampaan asentoon ikkunansyvennyksessä voidakseni paremmin nauttia tuosta ilmavasta karkelosta.\nSitten kavahdin valveille: koirien matala surkea ulvonta kiiri kaukaa laaksosta jonne silmäni ei kantanut. Mutta korvissani ääni tuntui soivan sitäkin voimakkaampana, ja kuutamossa tanssivat pölyhiukkaset näyttivät saavan uusia muotoja äänen värähtelyn mukaan. Tunsin, että yritin epätoivoisesti päästä selville jostakin vaistojeni kutsusta – ei, koko sieluni kamppaili ja horteinen mieleni ponnisteli vastatakseen tuohon kutsuun. Olin joutumassa hypnoosiin! Yhä kiivaammin ja kiivaammin tanssi tomu, ja kuunsäteet näyttivät värisevän kulkiessaan ohitseni takana vallitsevaan pimeyteen. Hiukkasia tiivistyi yhteen aina vain enemmän, kunnes ne näyttivät muodostavan himmeitä aavemaisia hahmoja.\nJonathan Harkerin lumoutumisen ymmärtää, sillä kuun valaiseman maiseman unenomaista magiikkaa ei voi vastustaa. Olen itsekin usein kuutamolla unohtunut tuijottamaan taivaalta hohtavaa kylmää valoa, ihmettelemään kuunsäteiden luomia valjuja varjoja ja miettimään, että jos painajaisteni otukset joskus pääsisivät tunkeutumaan tähän todellisuuteen, niin nyt, nyt on se hetki. Onneksi mitään vampyyrinaisia ei kuitenkaan ole ilmaantunut.\nSheridan Le Fanun Carmillassa (1872, ks. Carmilla, lesbovampyyri) kuu ei herätä ketään henkiin, mutta se on vahvasti läsnä kertomuksen alussa. Laura ja hänen isänsä ovat iltakävelyllä kotilinnansa lähistöllä. Täysikuun valaisemaa kesäiltaa kuvataan ihanaksi ja kauniiksi, mutta koko ajan lukijan mielessä häilyy toisenlainenkin tulkinta: kuunsäteiden kauneuteen kätkeytyy uhkaavaa salaperäisyyttä. Ehkä tulkintaa ei tarvitsisi alleviivata, mutta niin kuitenkin kertomuksessa tehdään. Kävelyretkellä tavattu mademoiselle De Lafontaine ottaa puheeksi täysikuun voimat (suom. Osmo Saarinen, kokoelmassa Haudantakaisia, 1994, Jalava):\nMademoiselle De Lafontaine taas katsoi oikeudekseen julistaa – hänen saksalainen isänsä näet otaksuttiin olevan jonkinlainen psykologiaan ja metafysiikkaan perehtynyt mystikko – että kun kuu loisti näin kirkkaana, sen tiedettiin yleisesti merkitsevän poikkeuksellista yliluonnollisten voimien toimintaa. Tällaisen täysikuun teho oli moninainen. Se vaikutti uniin, se sai aikaan hulluutta, se koetteli herkkähermoisia ihmisiä; sillä oli hämmästyttäviä fyysisiä vaikutuksia elolliseen. Mademoiselle kertoi, että hänen serkkunsa, joka toimi perämiehenä eräällä kauppalaivalla, oli eräänä sellaisena yönä torkkunut selällään laivan kannella kuunvalon loistaessa suoraan hänen kasvoilleen ja nähnyt unta vanhasta naisesta, joka kynsi hänen poskeaan, ja kun hän oli herännyt, hänen kasvonsa olivat kammottavasti vääntyneet, eivätkä hänen piirteensä olleet sen koommin palanneet täysin entiselleen.\n”Tänä iltana”, mademoiselle sanoi, ”kuu on täynnä idyllistä ja magneettista voimaa – ja näettekö, kuinka takananne olevan linnan kaikki ikkunat säihkyvät ja kimmeltävät hopeanhohtoisina, aivan kuin näkymättömät kädet olisivat sytyttäneet valot huoneisiin vieraisille saapuvia satuolentoja varten.”\nMelkein heti mademoisellen puheenvuoron jälkeen näkyviin ilmestyy matkaseurue hevosineen ja vaunuineen. Ja kyllähän sieltä satuolento saapuu, mutta ei keiju tai kääpiö, vaan vampyyri. Ehkä kuunvalossa säihkyvät linnan ikkunat todellakin houkuttelevat yliluonnollista kulkijaa, aivan kuin majatalon ”Tilaa”-kyltti väsynyttä matkamiestä.\nNykyisissä vampyyrikirjoissa kuulla ei enää tunnu olevan niin suurta merkitystä. Mielletäänköhän kuu liian vanhanaikaiseksi, goottiromaaniperinteen romanttiseksi kauhukliseeksi? Mutta suhde aurinkoon selvitellään aina hyvin tarkkaan, ymmärrettävistä syistä: onhan UV-säteilyn vaarallisuuden tematiikka tätä päivää.\nItse kuitenkin uskon ”kuun renessanssiin” vampyyrikirjallisuudessa. Harmi, että tänään tuskin voi nauttia täysikuusta, ennuste näyttää pilviseltä. Toivottavasti elokuussa onnistaa, silloin keskikesän valoisista öistä on kulunut jo sen verran aikaa, että kuu pääsee taas oikeuksiinsa. Ja on vielä riittävän lämmin lepakoiden lennellä.\nPosted in proosa (ulkomainen), vampyyrit, tagged john polidori on 3 heinäkuun, 2010| 2 Comments »\nVaikka ei olisikaan mikään vampyyrikirjallisuuden ystävä, kannattaa lukea John Polidorin Vampyyri (1819, suom. Sami Jansson, 2005, Faros). Muihin aiheesta kirjoitettuihin teoksiin verrattuna Vampyyrilla on eräs hyvin käytännöllinen etu puolellaan: se sopii kirjallisuudenharrastajalle, joka haluaa sivistää itseään yhdellä vampyyrikertomuksella mutta ei halua uhrata lukemiseen liikaa aikaa. Polidorin tiiviin ja lyhyen kirjasen ahmaisee tunnissa – vastaavalla lukemisella moni romaani on vielä alkutekijöissään, jumittuneena pitkäpiimäisiin taustaselostuksiinsa. Vampyyri onkin lähempänä pitkää novellia kuin pienoisromaania, vaikka se on taskuun mahtuvan kirjan formaatissa saatu esipuheineen pitkitettyä 80-sivuiseksi.\nSalaperäisestä lordi Ruthvenista kertovaa Vampyyria on luonnehdittu ensimmäiseksi moderniksi vampyyrikertomukseksi, joka varsinkin 1800-luvulla innoitti kirjoittajia ja puhalsi genreen henkeä yhdessä parin muun klassikon kanssa. Tärkeimpinä Polidorin Vampyyrin lisäksi mainitaan yleensä Thomas Peckett Prestin mittava romaani Varney the Vampyre or, The Feast of Blood (1847) sekä J. Sheridan Le Fanun Carmilla (1872). – Tietysti Bram Stokerin Dracula (1897) on vampyyrikirjoista se kaikkein tunnetuin ja siirsi legendan elinvoimaisena 1900-luvulle. Tyhjästä Stoker ei kuitenkaan verenhimoista kreiviään luonut, ja siksi on mielenkiintoista lukea hänen edeltäjiensä teoksia.\nPolidorin kertomuksen ansiota on vampyyrihahmon muotoutuminen tyylikkääksi, joskin petollisen vaaralliseksi aatelismieheksi. Kansanomaiset kertomukset hautausmaan mullasta nousevista sieluttomista ja petomaisista verenimijöistä saivat väistyä kauhuromantiikan viettelevän pahuuden tieltä. Vampyyri alkaa kuvauksella lordi Ruthvenin saapumisesta Lontoon seurapiireihin:\nEräänä talvena keskellä Lontoon seurapiirien huoletonta elämää hienostoväen juhliin ilmaantui usein muuan aatelismies, jonka omalaatuisuus kiinnitti huomiota enemmän kuin hänen säätynsä. Hän silmäili kuin sivullisena ilonpitoa ympärillään. Neitojen iloinen nauru tuntui vetävän häntä puoleensa vain siksi, että hän pystyi yhdellä ainoalla katseellaan vaimentamaan hilpeän seurustelun ja täyttämään huolettomat sydämet pelolla. Kukaan ei osannut selittää, miksi tuo mies herätti moista levotonta kunnioitusta. Jotkut arvelivat sen johtuvan hänen kalmantihkeästä katseestaan, joka pureutui kohteensa kasvoihin ja pyrki kaivautumaan ihon lävitse sydämen saloihin asti, mutta ei tuntunut pääsevän läpi, vaan jäi lyijynharmaana säteenä jäätämään poskea. Tämän omalaatuisuutensa vuoksi tuo mies kutsuttiin jokaiseen taloon.\nPahuus hiipii salakavalasti koteihin, näyttämättä kuitenkaan todellisia kasvojaan. Erityisesti naiset ovat vainajakasvoisesta muukalaisesta ja tämän ”kalmantihkeästä katseesta” innostuneita – mikään ei ole siis muuttunut kahdessasadassa vuodessa: Twilight-kirjojen/elokuvien vampyyrirakastajasta unelmoi moni teinityttö (ja miksei vähän vanhempikin). Polidorin kertomuksessa ei kuitenkaan mässäillä verellä, sillä lordi Ruthvenin ei tarvitse illastaa ihmisverellä kovinkaan usein. Riittää, kun imee kauniin naisen kuiviin silloin tällöin. Tämä tekee vampyyritarinasta huomattavasti uskottavamman, sillä jos vampyyrit tarvitsisivat uhrin päivässä (kuten monissa kertomuksissa) ja lisäksi jatkuvasti lisäisivät puremillaan oman heimonsa määrää, vähenisivät ihmiset lopulta olemattomiin. Ja viimeisen ihmisen perässä juoksisikin melkoinen joukko vampyyreita.\nLordi Ruthvenin seuraan hakeutuu myös Aubrey, nuori herrasmies ja rikas perijä. Sekä lordi Ruthven että Aubrey ovat lähdössä matkustelemaan Eurooppaan, ja lordi ehdottaa Aubreylle matkakumppanuutta. Aubrey suostuu ilomielin, sillä salaperäisenä persoonana lordi Ruthven ruokkii kovasti romanttisiin kuvitelmiin taipuvaisen nuoren miehen mielikuvitusta. Ja tietenkin suostuminen yhteiseen matkaan on suuri, kammottava virhe, minkä lukija arvaakin.\nMatkalle lähtemisen ja matkan voi tulkita myös viittauksena John Polidorin omiin henkilökohtaisiin vaiheisiin ja Vampyyrin syntyprosessiin. Kertomuksen alkuperäinen idea on nimittäin lordi Byronin. – Lordi Byron oli omana aikanaan eräänlainen seurapiirijulkkis, jonka elämäntavat ja ihmissuhdesotkut olivat usein liikaa hänen aikalaisilleen. Niinpä Byronin oli vuonna 1816 parempi karistaa Lontoon pölyt viitastaan ja lähteä joksikin aikaa matkalle Eurooppaan. Mukaansa hän pestasi itselleen henkilääkäriksi nuoren John Polidorin. Kovin onnistuneeksi heidän suhteensa ei muodostunut, ja Byron erotti melko lyhyen palvelun jälkeen Polidorin tehtävistään.\nEnnen lordi Byronin ja John Polidorin teiden eroamista ennätti kuitenkin tapahtua jotakin merkittävää kauhukirjallisuuden kannalta: kesäkuussa 1816, Sveitsissä, oli parivaljakko kokoontunut yhdessä Mary Shelleyn (silloisen Godwinin), hänen tulevan miehensä Percy Shelleyn ja sisarpuolensa Claire Clairmontin (joka oli myös Byronin rakastajatar) kanssa viettämään sadepäiviä Byronin talolle. Joukkio viihdytti toisiaan lukemalla kauhukertomuksia ja päätyi myös ideoimaan tarinoita. Mary Shelley kehitti omaa kertomustaan aikanaan pidemmälle ja loi Frankensteinin, ja Byronin keksimästä tarinan aiheesta Polidori kirjoitti myöhemmin Vampyyrin. – Byronilla ja Polidorilla oli kovasti erimielisyyksiä, ja Polidori käyttikin Byronia jonkinlaisena esikuvana julmalle lordi Ruthvenille. Nimikin on viittaus Byroniin, sillä Byronin entinen rakastajatar Caroline Lamb oli aiemmin kirjoittanut romaanin, jossa esiintyi Byronin henkilöön perustuva samanniminen hahmo, Lordi Ruthven.\nPolidorin kertomuksessa ei paljasteta lordi Ruthvenin ajatuksia ja tuntemuksia. Syntyy vaikutelma, että ehkäpä lordilla ei mitään persoonallista sisäistä maailmaa olekaan. Monissa vampyyrilegendoissahan ajatellaan, että vampyyri on menettänyt sielunsa ja paholainen käyttää hänen elävää ruumistaan välikappaleenaan, joko suoraan tai hallitsemalla vampyyrin mieltä. Lordi Ruthvenin tapauksessa yhteys paholaiseen tai pahaan pyrkivään demoniin tuntuisi perustellulta, sillä hänellä ei vaikuttaisi olevan mitään varsinaista henkilökohtaista päämäärää, mutta toisaalta hän ei suhtaudu täysin vampyyrimaisen välinpitämättömästikään tilanteisiin. Hän esimerkiksi saattaa harjoittaa hyväntekeväisyyttä ja lahjoittaa suuriakin summia rahaa – kuitenkin vain tuhlareille ja ryyppyveikoille, ei koskaan aidosti hädänalaisille. Ja korttipelipöydissä hän on yhtä säälimätön:\nJoka ainoassa kaupungissa hän jätti taakseen jonkun ennen hyvin toimeentulleen nuoren miehen, joka oli erotettu kotiväkensä piiristä ja sai nyt ankeaan tyrmään suljettuna kirota sitä, että kohtalo oli tuonut tämän vastustajan hänen ulottuvilleen, kun taas moni epätoivoinen isä jäi niin ikään istumaan vaiti tuijottavan nälkäisen lapsikatraan keskelle vailla pennin hyrrää entisistä suurista varoistaan, joilla hän olisi saanut tyydytettyä lastensa välttämättömimmät tarpeet. Lordi ei kuitenkaan ansainnut rahaa pelipöydässä, vaan hävisi aina huijareille viimeisenkin roposen, jonka oli äsken siepannut viattoman tuskaisesta otteesta.\nPaitsi että lordi ajaa viattomat taloudelliseen ahdinkoon, on myös hänen seuransa turmiollista: hyveelliset neidot ja rouvat alkavat käyttäytyä sopimattomasti. On vaikea ymmärtää, mitä lordi Ruthven itse tästä pahanteosta hyötyy. Palveleeko hän siis itseään pahempaa isäntää, sielunvihollista? – Ehkä ei kuitenkaan. Polidorin tarinaa ei ole kyllästetty kristinuskosta tutulla vastakkainasettelulla kirkon ja Saatanan välillä, kuten monissa myöhemmissä vampyyritulkinnoissa. Lordi Ruthven vain yksinkertaisesti on pahuuden ruumiillistuma, ja hahmon mystisyyttä lisää se, että hänen tekojensa vaikuttimia ei selitellä.\nMatkallaan lordi Ruthven ja Aubrey päätyvät lopulta Kreikkaan, vampyyrilegendojen luvattuun maahan. Siellä Aubrey ihastuu kreikkalaiseen nuoreen neitoon, Iantheen. Ja tietysti Ianthe on suloisuudessaan ja viattomuudessaan kaikkien klassisten vampyyritarinoiden suurinta herkkua:\nMiten kuvailla viehkeyttä, jonka arvoa kukaan ei voi täysin ymmärtää, vaikka kaikki näkevät sen heti? Se oli viattomuutta, nuoruutta ja kauneutta kaukana täpötäysien salonkien tunkkaisista juhlista.\nIanthe kertoo Aubreylle tarinan seudulla aikoinaan mellastaneesta vampyyrista. Aubrey ei kuitenkaan halua uskoa vanhoihin legendoihin:\nHuomatessaan Aubreyn epäilyn tyttö rukoili tätä uskomaan, sillä oli huomattu, että ne, jotka rohkenivat epäillä vampyyrien olemassaoloa, saivat siitä aina jonkin todisteen, joka pakotti heidät sydän särkyneenä myöntämään, että asiassa oli perää.\nYlimielisyys vanhoja tarinoita ja ennustuksia kohtaan koituukin usein sankareiden turmioksi. Ianthen varoitus on tehokas (tosin Aubrey ei siitä välitä), sillä tavallaan se toimii myös muistutuksena lukijalle: vaikka Polidorin Vampyyri on fiktiivinen teos, on taustalla kuitenkin lukuisista eri kulttuureista peräisin olevat tarut. Ja eihän sitä koskaan tiedä, joten ei kannata liikaa naureskella tällekään kertomukselle. – Jos itse kirjoittaisin vampyyritarinan, perustaisin koko jutun ajatukselle siitä, että vampyyri on legenda, jonka olemassaolo perustuu uskoon, kunnioitukseen ja pelkoon. Minun tarinassani legenda ruumiillistuisi tarvittaessa, silloin kun pelko alkaa hiipua ja usko loppua. Silloin, kun legenda olisi surkastettu television viihdesarjojen jännittäväksi mausteeksi ja teinityttöjen makuukammareiden seiniä koristaviksi fanijulisteiksi. Silloin olisi aika havahtua horroksesta, nostaa arkunkansi ja lähteä yöhön tummaan.\n– Enempää en paljasta John Polidorin Vampyyrin sisällöstä, vaikka varmasti palaankin aiheeseen vielä jossakin myöhemmässä kirjoituksessa. Vampyyri kannattaa lukea itse – ja kannattaa ainakin hivenen myös itse uskoa legendoihin, ihan vaan varmuuden vuoksi.


Haitissa kuohuu: Syyttäjä epäili pääministeriä presidentin murhasta – pääministeri erotti syyttäjän | Yle Uutiset | yle.fi\nHaitin pääministeri Ariel Henry 20. heinäkuuta. Kuva: Jean Marc Herve Abelard / EPA\nHaitin pääministeri Ariel Henry on erottanut maan yleisen syyttäjän, joka aikoi nostaa häntä vastaan syytteen osallisuudesta presidentin murhaan.\nYleisen syyttäjän Bed-Ford Clauden mukaan puhelutiedot paljastavat, että pääministeri oli kahdesti yhteydessä presidentin murhan suunnittelijaksi epäiltyyn henkilöön samana yönä, kun presidentti murhattiin.\nMurhan pääsuunnittelijaksi epäillään oikeusministeriön entistä työntekijää. Hän työskenteli korruption vastaisessa yksikössä, mutta sai potkut toukokuussa, koska häntä syytettiin eettisten sääntöjen rikkomisesta.\nPääministeri Henry on puolustanut häntä julkisesti. Pääepäilty on tällä hetkellä pakosalla.\nPresidentti Jovenel Moïsen (taulussa ja paidassa) muistotilaisuus järjestettiin Cap-Haitien'ssa 22. heinäkuuta. Kuva: Orlando Barria / EPA\nPresidentti nimitti pääministerin hieman ennen kuolemaansa\nPresidentti Jovenel Moïse ammuttiin asuntoonsa tehdyssä hyökkäyksessä heinäkuun alussa.\nMurhaan osallisuudesta on pidätetty yli 40 henkilöä. Viranomaisten mukaan hyökkäyksen tehneeseen ryhmään kuului 26 Kolumbian kansalaista.\nPresidentti nimitti Henryn pääministeriksi vain päiviä ennen kuolemaansa.\nNimityksellä hän pyrki lieventämään poliittisia jännitteitä, jotka olivat syntyneet muun muassa siitä, että maassa ei ollut saatu järjestettyä uusia presidentinvaaleja. Vaalien piti olla jo vuonna 2018, ja niitä suunniteltiin tälle vuodelle.\nArvostelijat olivat syyttäneet 53-vuotiasta Moïsea diktatuuripyrkimyksistä ja vaativat häntä eroamaan. Moïse oli jatkanut presidenttinä asetuksella.\nAriel Henry oli puolestaan etsinyt sopua eri poliittisten ryhmien välille. Nyt häntä varjostavat epäilyt osallisuudesta murhaan.\nSyyttäjä halusi estää pääministeriä pakenemasta maasta\nPääministeri Ariel Henry kuittasi politikointina syyttäjän pyynnön kuulla häntä murhatutkinnassa. Henry ei vastannut mitään esitettyihin syytöksiin.\nSyyttäjä Bed-Ford Claude kehotti olemaan päästämättä pääministeriä pois maasta ja pyysi murhatutkintaa johtavaa tuomaria nostamaan syytteen tätä vastaan.\nTämän jälkeen Henry erotti Clauden tiistaina "vakavan hallinnollisen hallinnollisen virheen vuoksi" ja nimitti hänen tilalleen uuden yleisen syyttäjän.\nUutistoimisto Reutersin mukaan on epäselvää, oliko erottaminen laillinen. Haitin perustuslain mukaan vain presidentti voi nimittää tai erottaa syyttäjiä, ja murhatun presidentin virka on edelleen täyttämättä.\nHaiti on yhä ilman presidenttiä\nHaiti on ollut siis heinäkuusta asti ilman presidenttiä.\nMaan senaatti valitsi heinäkuussa väliaikaiseksi presidentiksi puhemiehensä Joseph Lambertin. Mitään virkaanastujaisia ei kuitenkaan järjestetty.\nMyöhemmin poliittiset ryhmät päättivät olla nimittämättä väliaikaista presidenttiä.\nKeskiviikkona senaatin oli määrä vahvistaa Lambertin nimitys, mutta seremoniaa on lykätty parlamentin ulkopuolella puhjenneiden yhteenottojen ja ammuskelun takia.\nHaitin senaatin puhemies Joseph Lambert (oikealla) ja alahuoneen puhemies Gary Bodeau vuonna 2018 Haitin vuoden 2010 maanjäristyksen muistotilaisuudessa. Kuva: Jean Marc Herve Abelard / EPA\nPääministeri Henry ilmoitti lauantaina, että maan tärkeimmät poliittiset ryhmät olivat sopineet väliaikaisesta hallituksesta.\nHenryn johtaman hallituksen on määrä olla vallassa seuraaviin presidentinvaaleihin asti. Samalla on tarkoitus järjestää kansanäänestys uudesta perustuslaista.\nKun entinen presidentti Moïse yritti järjestää vaalit ja perustuslakiäänestyksen, hänen arvostelijansa tyrmäsivät yrityksen puolueellisena ja pyrkimyksenä diktatuuriin.\nMoïsen tukijat taas väittävät, että presidenttiä rangaistiin korruptoituneen eliitin jahtaamisesta ja yrityksestä karsia kohtuuttomia etuoikeuksia.\nHaitiPoliittinen kriisiUlkomaatpresidentitmurhavaltiovaltaepäillytpoliitikothenkirikoksetpoliittiset johtajatoikeusministeriöhallituksetpoliisitutkinta


Kiina Ricardo 10KW-300KW tehdas ja valmistajat Landtop\nShangdong Weifang on yksi varhaisimmista dieselmoottoria valmistavista valmistajista, sen tärkeimmät hallitsevat tuotteet: K-sarja, R-sarja, Steyr-sarja, mallit esittivät Ricardo Landtopilta tuodun tekniikan, niiden tehoalue on jopa 12kw-350kw. Se on ihanteellinen teho keskisuurten ja pienten generaattorien tukemiseen, ja sillä on visuaalisia etuja, kuten alhainen öljynkulutus, helppo käynnistys, suuri teho, alhainen purkaus, conveninetin käyttö ja huolto jne.\nV: Testaa ennen lähettämistä\n- Jokainen generaattorisarja otetaan käyttöön yli 4 tuntia, testataan joutokäynnillä, täydellä kuormituksella ja 10%: n ylikuormituksella.\n- Melutaso on testattava.\n- Kaikki ohjauspaneelin mittarit on testattava.\n- Sarjan ja tarran, tyyppikilven ulkonäkö on testattava. "\n-Jännite käytettävissä: 50Hz: 380-400-415V / 220-230-240V; 60Hz: 220-380-416-440-480V / 110-208-220 240V. Mahdollinen erikoisjännite on saatavana myös tuulettimen pyynnöstä.\nB: Pakkaus ja takuu\nPakkaus: Puukotelo, vaneri.\n- Toimitusaika: Alle 25 työpäivää ennakkomaksun vastaanottamisesta.\n- Takuu: Yksi vuosi tai 1 000 tuntia lähetyspäivästä\n(15 kuukautta tai 1, 200 tuntia laturin osalle).\n1, perusohjausjärjestelmä, perustyyppinen ohjausjärjestelmä on varustettu virtamittarilla, volttimittarilla, taajuusmittarilla, öljynpaineen mittauslaitteella, vesilämpömittarilla ja merkkivaloilla kytkentäkaapissa ja 4 lisäsuojavarustuksella. asiakkaiden vaatimat.\n2, AST (automaattinen käynnistystyyppijärjestelmä), valinnainen automaattinen käynnistystyyppijärjestelmä tarjotaan, kun kaupallisessa virtalähteessä on katkos (tai muissa generaattorisarjoissa on käynnistyssignaali), tämä generaattorisarja toimii aikaviiveellä kuittaus (0-30 S säädettävissä), käynnistetään automaattisesti (1-8 kertaa säädettävissä). Lisäksi se on varustettu perussuojatoiminnolla ja jännitteen, virran, taajuuden ja pyörimisnopeuden parametrien digitaalisella tai mittarilukemisella.\n3, ATS (automaattinen siirtojärjestelmä), valinnainen järjestelmä on varustettu täysin automaattisella siirtokytkimellä, sähköisellä ohjauslaitteella ja merkkivalolla ohjauspaneelissa, ja se on koordinoitu automaattisen tyyppisen kontralikaapin kanssa, mikä palvelee automaattista vaihtoa verkon toimittaman tehon ja generaattorin tuottaman tehon välillä.\n4, Sync-rinnakkaisohjausjärjestelmä, tämä ohjausjärjestelmä voi liittää 2, 3 tai 4 generaattoria suuremman tehon tuottamiseksi. kuten: jos haluat 1000 kW: n tehon, voit valita kaksi 500 kW: n generaattorisarjaa toimimaan yhdessä, tämän ohjausjärjestelmän avulla voidaan tuottaa 1000 kW: n teho.\nGenset-tyyppi Ensisijainen teho 50 Hz / 1500 rpm Valmiustila 50 Hz / 1500 rpm Moottori Laturi Hiljaisen generaattorin koko\nTervetuloa kuulemaan lisätietoja, kiitos.\nEdellinen: Perkins-moottorin dieselgeneraattorisarja\nSeuraava: LANDTOP Cummins-moottorin dieselgeneraattorisarja liikuteltavalla perävaunutyypillä\nLANDTOP 12KW-80KW Yuchai-moottorin dieselgeneraattori\n20KW-1100KW Cummins-moottorin dieselgeneraattori\nLANDTOP 7KW-58KW Yangdong-moottorin dieselmoottori ...\nLANDTOP 80KW-600KW Volvo -moottorin dieselmoottori ...\nLANDTOP 12KW-300KW FAWDE -sarjan moottori Diesel ...


Ompelu - Blogilista\nAvainsanaan kuuluu 1113 blogia.\nItse tehtyä, ideoita, ystävyyttä ompelukoneen kanssa. Kaksi parikymppistä tyttöä näpertää ja askartelee. Puikkoja ja lankaakaan ei vierasteta, mutta täältä\nlöydät muutakin kuin villasukkia. Päivitetty 2 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Sisäinen villapaita\n...lämmittää neuloen, virkaten ja ommellen. Ajoittain myös koruja ja hopeatöitä sekä satunnaisia raportteja mäyräkoirallisesta elämästä. Päivitetty 8 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia UNTAMEABLE LIFE\nTyyleilyä punk-henkisen ompelijattaren blogissa. Sävyt ovat tummia mutta väliin eksyy väriövereitä eikä mitään oteta haudanvakavasti, paatoksella tosin. Inspiraatiolähteinä merirosvot, cowboyt ja Gogol Bordello. (Musiikkisuositukset ja vaahtoiset mielipiteet kuuluvat hintaan.) Päivitetty 10 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia omin käsin kierrättäen\nItse tehtyä sisustusta kotiin, vaatteita itselle ja lapsille. Materiaalina kirpputorilöydöt ja oman kaapin pohjalta vanhat roinat. Keräiltynä myös ohjeita ja kaavoja nykyisiä ja tulevia projekteja varten. Päivitetty 12 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Kamalan kiva\nBlogi 19-vuotiaan opiskelijan elämästä. Mukana seikkailevat myös kaksi espanjasta adoptoitua entistä katukoiraneitiä sekä poikaystävä Jussi. Aiheina mm. kirpparirottailu, käsityöt, tuunailu, arki ja opsikelu. Päivitetty 15 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Ailila\nHimahommia, kättentöitä, syömää ja juomaa. Päivitetty 22 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Sparkling Day\nTämä blogi ei kerro ainoastaan ruuanlaitosta, töistä, ikkunaostoksista, matkustamisesta, muistoista, urheilusta, iltakävelyistä, harrastuksista tai edes elämäntavasta. Oikeastaan blogi käsittelee elämää, sellaista elämää, johon kuuluu kaikki edellä lueteltu. Päivitetty 41 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Homemade by Jenni S.\nKäsillä tekemisen iloa, onnistumisen riemuja ja tietysti myös susikappaleita.. Päivitetty 42 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Hahtuvapilven reunalla\nViisihenkisen perheen äiti ostaa lankaa ja yrittää löytää aikaa myös neuloa ne. Tasapainoilua työn, kodin ja harrastusten keskellä. Päivitetty 43 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Kanneli\nBlogini keskittyy pääasiassa ompeluun, askarteluun, yleensäkin kaikkeen mitä käsin voi tehdä. Haluan luoda kauniita vaatteita itse suunnitellen, ideoiden ja toteuttaen. Harrastan myös puutöitä, puutarhanhoitoa ja leivontaa. Päivitetty 47 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Sweet things\nSweet things- blogin takaa löytyy vaatetusalan insinööri ja nuori nainen, jolle käsityöt, sisustus, valokuvaus, design, muoti ja vaatteet ovat intohimo ja elämäntapa. Kaikki kaunis inspiroi, ja sitä halutaan jakaa myös eteenpäin! Sweet things- blogi on yhtä kuin käsillä tekemisen riemua ja arjen pieniä hetkiä. Päivitetty 47 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Pellavasydän\nOlen yrittäjä, jolle käsityöt on intohimo! Blogissa kerron käsityöläisen arjesta, siitä mitä tapahtuu myymälässä ja takahuoneessa. Esittelen sekä omia tuotoksiani että myös muiden tekemiä. Selvittelen ajatuksiani yrittäjyyteen liittyvistä hankaluuksista: hinnoittelu, kannattavuus, verotus, kirjanpito, mutta ennen muuta mukavista asioista, ihanista asiakkaista, haasteellisista töistä, onnistumisen ilosta. Päivitetty 51 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia HIGH heels HIGH hopes\n19-vuotias vaatetusalaa opiskeleva tyttö kirjoittaa muodista ja vaatteista. Tykkää ommella ja tuunata vaatteita. Päivitetty 54 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Pihkassa\nVaatetusalan opiskelija arkistoi elämää kuvin ja sanoin. Päivitetty 55 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Bambula\nPäivitetty 1 tunti, 1 minuutti sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Nelliinan vaatehuone\nVaatehullun kirppisaddiktin suhailua muodin ihmemaassa. Innostuu jopa liikuttumiseen asti ihanista kengistä. Todettu olevan "hieman" hamsterin vikaa, mistä taas seuraa vaatehuoneen ylikuormitus. Minna Parikka on parasta mitä suomalaiselle suunnittelulle on tapahtunut. Päivitetty 1 tunti, 5 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia lumiukon mietteitä\nBlogi kertoo elämästä ja elämisestä, käsityöt kuten virkkaus ja neulominen, ristipistotyöt, tiffanytyöt, ikonimaalauksesta, puutarhasta ja kaikesta ihanasta, leipominen, kokkaus, viinit, partio, tuunaus, vanhan keräily, taide, sisustus Päivitetty 1 tunti, 13 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Taru's Collection\nTyyliä, ompelua ja vaatesuunnittelua höystettynä höpinällä kaikesta mitä mieleen juolahtaa. Lukiotytön arjesta ja juhlasta :) Päivitetty 1 tunti, 34 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Hurlum\nKäsitöitä monin tavoin pääasiassa kierrätysmateriaaleista ja kirpputorilöydöistä. Päivitetty 1 tunti, 40 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia Saaristohuvila\nKoti. Remontti. Sisustus. Tee se itse. Uusi elämä ulkosaaristossa. Päivitetty 1 tunti, 40 minuuttia sitten Lisätietoa –\nSeuraa blogia «123456789..55»\neroottiset tarinat\tbikini fitness\tseksiblogi\tpro ana\tsaana uimonen\tTuoreimmat kirjoitukset\nViimeinen vapaapäivä Esimakua | ONE SUNNY WEEK Onnellisen haikeat fiilikset ... Harmaata arkea © 2013 Sanoma News


AINA: maaliskuuta 2014\n"Ahaa, täälläkö se teidän ruokapaikkanne onkin. Tänne tullaankin sitten joukolla joka päivä"\nMonena vuotena lintulaudalla on käynyt yksi naakkapari. Tänään niitä oli kuusi kappaletta yhtä aikaa. Neljä sain samaan kuvaan.\n" Kuinkahan tässä käy, uskaltaisiko nousta tuohon kannolle aurinkoa ottamaan, on niin lämpöisen näköinen paikka. Joku kyllä kurkkii ikkunasta"\n" Tänne se luikahti, aivan varmasti luikahti, minä näin" Tipin hiirenpyynti veti vesiperän tällä kertaa.\nLähettänyt AINA klo 16.43 10 kommenttia:\nLähettänyt AINA klo 19.57 7 kommenttia:\nLeppeä aamupäivä houkutteli makkaramökille paistamaan kevään ensimmäiset makkarat.\nTie oli vielä lumen ja jään peitossa, mutta hyvin kulkukelpoinen. Lämpöä viitisen astetta, mutta aurinko tuli esille vasta vähän myöhemmin.\nMökki oli talvehtinut hyvin ja ei aikaakaan, kun savut nousivat pienen majan piipusta.\nAmi oli tietty mukana.\nKoko talven olemme pidättäytyneet tästä herkusta, mutta nyt sen aika oli koittanut. Paksusti sinappia päälle ja höyryävää teetä. Kannatti tulla!\nKävelimme perinteisen metsälenkin. Lunta oli paikoin kahlata asti, paita kastui.\nKuvasin tämän pakurikäävän, jota olen hellinyt metsässämme. Annan sen vielä olla paikoillaan ja kasvaa. Pakurihan on monipuolinen ja lääkinnällinen lahottaja lehtipuulla. Googlesta löytyy hyvin tietoa pakurista.\nLähettänyt AINA klo 17.50 5 kommenttia:\nLähettänyt AINA klo 9.18 8 kommenttia:\nAlkaa olla aika ajatella tulevan kesän lintukotoja. Nämä olisi hyvä saada ajoissa puihin. Lumi ei ole nyt vastuksina pönttöjen laitolle, eikä niiden puhdistukselle viime kesän pesäjätteistä.\nLähettänyt AINA klo 8.54 14 kommenttia:\nVielä nämä kuvat kanoista ja sitten taasen odotellaan vähän aikaa :-)\nMeillä otettiin varaslähtö pääsiäiseen. Nämä suloiset syntyivät 11 ja 12 päivänä tätä kuuta. Kolme kaikkiaan, mutta kuopus oli vielä emon siiven suojassa. Kaksi keltaista ja ruskea. Mielenkiintoista seurata, kuinka nämä uuden kukon alta siitetyt pojat eroavat Sankarin lapsista.\nEipä ole ennen päässyt kanaset maaliskuun 12 päivä pihalle. Tässä kuitenkin ollaan Mustin, Valakon ja Väivelön seurassa\nTässä lähes koko lauma. Kaksi oli munimassa ja Vieno tietty lastensa kanssa kanalassa. Kyllä Simo kotkotteli jokaisen ruohonkorren löydettyään, mutta kanoilla näytti olevan omakin tutka kunnossa.\nLähettänyt AINA klo 9.05 9 kommenttia:\nEilen paistoi aurinko ja kanat pääsivät kasvihuoneeseen virkistäytymään. Melske ja touhu siellä kävikin. Nämä muramöykyt nauttivat olostaan oikein olan takaa.\nKanalassa on tapahtunut pieniä muutoksia sitten viime kuvien. Tässä uusimmat tulokkaamme: Musti ja Valakko. Nämä ovat Tyrnäväläisen ja Leghornin sekoituksia. Isoja kanoja, vähän isäntähenkisiäkin, mutta hyvin laumautuivat. Tulivat meille tammikuulla.\nMyöskin kukko on vaihtunut. Sankari oli kaikille jollaintapaa sukulainen, niin sen matka päättyi ja Simo tuli tilalle Simo on Hylain Braun, jalostettu muniatyypiksi. Simo tuli samasta paikasta, mistä Musti ja Valakkokin. Linda, äidin lempimuru edessä. Lindahan kasvoi melkein kainalossani, kun äitinsä hylkäsi sen.\nTämä kana on Simon jälkeläinen, elokuulla syntynyt, mutta vähän erikoinen. Sain sen kaupanpäälle, kun se ei ollut sopeutunut laumaan ja sen elämä ei ollut oikein hyvää. Kuntoutin sen omalla osastollaan, missä se on vieläkin öisin. Ruokin hyvin ja paijasin. Nyt se munii, voi hyvin ja aika mukavasti on jo lauman hyväksymä.\nVäivelön erikoispiirteet eivät lopu siihen, että sillä on vähän hitautta liikkumisen kanssa, sen toinen silmä on musta ja toinen harmaa ja silmäaukko on vähän kuin ihmisellä, valkuainen hyvin näkösällä\nTässä toinen silmä, se on harmaa. Se näkee mielestäni aivan yhtä hyvin molemmilla.\nTähän vielä kuva "oikean" kanan silmästä ja Väivelön silmästä. Väivelön värikin on erikoinen. Se on pinnaltaan tuhkanharmaa ja sillä on mustia pilkkuja höyhenpuvussaan. Nimi Väivelö juontuu sen ja minun ensi kohtaamisen tuomasta tunteesta. Kun otin sen syliini, oletin, ettei se elä kotiin saakka, mutta kuten kuvat kertovat, se on hyvinvoiva onnellinen kana :)\nLähettänyt AINA klo 9.24 22 kommenttia:\nHupsista, onpas tässä kulunut aikaa viime postauksesta. Orava on löytänyt mettispesän kulmilta jotain suuhun laitettavaa\nMikähän surina se kuuluu jalkojeni alta, aivanhan tässä ruokarauha rikkoontuu.\nMinua vähän huolettaa, kuuleeko orava oikein. Talvi on ollut niin erilainen. Jännittää, onko mehiläiset talvehtineet hyvin, vai olenko ollenkaan enää mehiläistarhaaja. Sen näemme muutaman viikon kuluttua.\nLähettänyt AINA klo 9.22 14 kommenttia:


EI! - ÄITI SANOI EI! - Sonja Aleksandras\nPoikani ”Kirppu” on ollut alusta asti melko rauhallinen, kiltti ja iloinen lapsi. Toisaalta minulla ei ole paljonkaan kokemusta erilaisista lapsista, joten näkemykseni on melko suppea. Vauvavuosi meni aika tavallisesti noin tempperamenttia ajatellen ja vuoden tullessa täyteen päällimmäisenä mieleen jäi, että hän on todella hymyileväinen ja iloinen poika. Vauhtia on riittänyt siitä asti kun hän oppi etenemään ryömimällä, mutta se nyt lienee normaalia.\nViime viikolla postasin kuvan Instagramiin pojastani repimässä huoneensa tapettia irti. En uskalla edes kuvitella, mitä hän saa aikaan kun värikynät ja tussit valtaavat hänen huoneensa ja hän päättää toteuttaa luovuuttaan seiniimme. Vilkkaus on usein enemmän poikien juttu ja osasinkin odottaa tällaista tapausta, mutta ei tähän ole voinut mitenkään valmistautua henkisesti.\nOlen noin reilun kuukauden ajan joutunut kieltämään poikaani aivan liikaa eikä EI -sanasta tunnu olevan minkäänlaista iloa, paitsi jos sen sanoo joku muu kuin minä. Eräänä aamuna tämän tapettiepisodin lisäksi hän kaatoi pussillisen auringonkukansiemeniä, heitti tuttipullonsa WC -pyttyyn, tiputti olohuoneen tasolta pöytäkaiuttimen ja sai sillä aikaan verta vuotavan huulen. Näiden asioiden lisäksi hän käy välillä laittamassa uunin päälle, painamassa pauselle pyykkikoneen, repimässä johtoja seinästä ja levittämässä paperiroskat ympäri keittiötä. Olen vaihtanut järjestystä keittiössä, jotta hänen nopeat kätensä eivät kävisi levittämässä jauhoja ja siemeniä ympäri asuntoa. Välillä on sellainen olo, että pitäisi mennä hetkeksi suljetun oven taakse hengittämään syviä vetoja.\nJoku kysyisi: onko pojallasi tylsää? No ehkä joskus kun joudun laittamaan ruokaa tai tekemään muita kotitöitä. Leikittekö tarpeeksi? Voi kyllä, puolet päivästä. Viihtyykö hän yksin? Viihtyy aika kauankin, mutta jos häntä huvittaa repiä tapetteja mielummin kuin leikkiä omilla leluillaan niin sitten niin tehdään.\nTapetin repiminen tapahtui vielä kaiken lisäksi niin, että luin hänelle kirjaa huoneessaan ja leikimme legoilla. Käänsin selkäni vastatakseni puhelimeen ja karjaisin EI – tapetti oli jo repäisty. Tiedän, että lapset saavat tuhojaan aikaiseksi, no can do, mutta ovatko kaikki lapset näin vilkkaita? Eivät mielestäni…\nOlen yrittänyt myös sitä, että kun hän tekee jotain ”pahaa” niin annan hänelle jotain muuta ajateltavaa/tekemistä, mutta harvoin tämäkään auttaa kun sormet ovat jälleen pahoissa. Ulkona oleminen on yleensä kaikkein paras ratkaisu, siellä saa temmeltää ilman vaurioita. Haluan kuitenkin opettaa Kirpun olemaan sisällä ja ulkona, sillä aina ulos ei pääse ja on totuttava leikkimään kiltisti myös sisällä.\nOtan mielelläni vinkkejä vilkkaan lapsen käsittelyyn. Ja toivon, että ne vinkit eivät ole: ”se loppuu sitten 10-vuotiaana, jos silloinkaan”. Luulen silti, että kaikkeen tottuu ja tiedän kyllä, että ei meidän poikamme ole todellakaan vaikeimmasta päästä ja melko helpolla tässä on päästy tähän saakka. Vanhemmuuteen opitaan ehkä kantapään kautta ja ensimmäinen lapsi on aina koekaniinina valitettavasti.\nTämän postauksen kuvat ovat Porin Kirjurinluodosta.\nP.S. Ilmeisesti poikani yrittää saada minulle huonon omantunnon tämän postauksen kirjoittamisesta, sillä tänä aamuna hän leikki melkein tunnin rauhallisesti kattilan kanssa ilman minkäänlaisia pahanteon aikeita.\nAvainsanat: ei-sana taapero vauhdikas arki vilkas


Kuinka laskea kortteja pelatessa Black Jackia kasinolla?\nBlack Jackissa korttien laskeminen tarkoittaa sitä, että pelaaja yrittää pysyä perillä siitä, minkä arvoisia kortteja pakasta on jaettu ja kuinka monta. Tällä tavoin pelaaja voi saavuttaa pienen, mutta merkittävän edun taloa vastaan.\nMonet kuvittelevat, että korttien laskennassa tulisi pystyä muistamaan jaetut kortit. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkansa. Korttien laskennalla pidetään vain kirjaan siitä, kuinka paljon blackjack-kengässä on jäljellä matalan arvon kortteja suhteessa korkean arvon kortteihin.\nKuinka kortteja lasketaan?\nKorttien laskemisen voi jakaa neljään yksinkertaiseen vaiheeseen.\nAnna jokaiselle kortille arvo\nYleisin korttien laskemisessa käytetty menetelmä on Hi-Lo. Kyseistä menetelmää käyttäessä korttien arvot ovat seuraavat:\n10-Ässä on -1\nNäiden numeroiden avulla voit pitää päässäsi kirjaa jaetuista korteista. Aina kun pöytään jaetaan uusi kortti, joko lisäät 1 tai vähennät 1 päässäsi olevasta summasta (joka on pelin alkaessa 0) tai et tee mitään, jos kortin arvo on 0.\nPidä lukua korteista\nLaske jokaisella kierroksella jokaisen pelaajan sekä jakajan kädelle arvo edellisessä kohdassa mainitulla tavalla. Tämän jälkeen laske koko kierroksen arvo yhdistämällä kunkin käden arvot.\nTämä tulee tehdä jokaisen kierroksen kohdalla. Yhden pakan blackjackissa tämä tieto on jo riittävä. Jos kierrosten arvo nimittäin alkaa nousta, etu alkaa siirtyä pelaajan puolelle. Jos taas kierrosten arvo menee negatiivisen puolelle, kasinon etu alkaa nousta.\nLaske pakan arvo\nNykyään useimmissa blackjack-peleissä käytetään yhden pakan sijasta montaa pakkaa. Tämän takia kortteja laskiessa tulee ottaa huomioon myös se, kuinka monta pakkaa on jäljellä.\nJaa kierroksista saamasi arvo (esimerkiksi +10) jäljellä olevien pakkojen määrällä (esimerkiksi 5) ja saat tulokseksi luvun, jonka perusteella voit päätellä, onko etu puolellasi. Eli esimerkiksi edellä annetuilla luvuilla laskutoimitus olisi +10/5=2\nMuuta panoksiasi saamasi luvun perusteella\nEdellisen kohdan laskutoimituksesta saamasi luku kertoo sen, kannattaako sinun nostaa vai laskea panostasi. Jos luku kasvaa, kannattaa panoksia nostaa, jos se taas menee negatiivisen puolelle, on hyvä pienentää panoksia.\nMiten tämä sitten toimii? Jakolaskulla saamasi luku kertoo sen, kuinka paljon pakoissa on keskimäärin korkean arvon kortteja verrattuna matalan arvon kortteihin.\nOnko korttien laskeminen huijaamista?\nYleinen harhaluulo on, että korttien laskeminen black jackissa olisi huijaamista. Tästä ei kuitenkaan varsinaisesti kyse. Blackjack on yksi niistä kasinopeleistä, jossa pelaaja voi omilla teoillaan vaikuttaa lopputulokseen. Korttien laskeminen on vain yksi pelistrategioista, joilla pelaaja pääsee todennäköisemmin voitolliseen lopputulokseen.


Käyttöliittymän suunnittelu sovellukselle : case: Tuocon FastTrack - Theseus\nKäyttöliittymän suunnittelu sovellukselle : case: Tuocon FastTrack\nTanskanen, Johanna (2021)\nTämän opinnäytetyön tarkoituksena oli suunnitella käyttöliittymä mobiilisovellus Tuocon FastTrackiin. Tavoitteena oli luoda Tuocon Oy:n haastattelemille, työpaikan vaihtamisesta kiinnostuneille päälliköille ja asiantuntijoille helppokäyttöinen palvelu, jossa he voisivat osoittaa kiinnostusta Tuoconin hoitamia suorahakutoimeksiantoja kohtaan ja osallistua Tuoconin ylläpitämän yhteisön toimintaan. Toimeksiantaja Tuocon on suomalainen, yksityisessä omistuksessa oleva henkilöstöalan yritys, jonka liiketoiminnasta suorahaku muodostaa merkittävän osan.\nOpinnäytetyön teoria jakaantuu kahteen osaan, jotka ovat suorahaku rekrytointimenetelmänä ja käyttöliittymän suunnittelu. Suorahakua käsittelevä teoriaosuus tuo esiin markkinan koon ja kasvun sekä kyseiseen rekrytointimenetelmään liittyvät haasteet, kuten pitkän keston ja laadukkaan kommunikoinnin. Edellä mainitut asiat motivoivat Tuoconia aloittamaan kehitysprojektin, jossa luotaisiin konkreettinen mobiilipalvelu tarjoamaan kandidaateille enemmän lisäarvoa ja Tuoconille mahdollisuutta lyhentää toimeksiantojen läpivientiaikaa. Käyttöliittymän suunnittelua koskeva teoriaosuus tuo esiin käyttökokemuksen ja käytettävyyden merkityksen erinomaisen mobiilisovelluksen suunnittelussa sekä luo käyttöliittymän suunnitteluprosessille viitekehyksen, jota hyödynnettiin myös tässä toimeksiannossa.\nKehittämistyön pohjana käytettiin laajemman palvelumuotoiluprojektin tuloksia, joissa oli määritelty vaatimukset palvelulle. Tuoconin projektiryhmän kanssa käytyjen workshoppien perusteella käyttöliittymästä luotiin rautalankamalli ja sen jälkeen interaktiivinen prototyyppi. Prototyyppiä testattiin käytettävyystesteissä, joiden tulosten perusteella sitä muokattiin lopulliseen muotoon. Kyseinen prototyyppi toimitettiin Tuoconille määrittelydokumentin kanssa ohjelmistokehityksen pohjaksi.


Koronaepidemian vaikutukset Kirkkonummen sivistys- ja vapaa-aikapalveluissa – Vt. sivistystoimenjohtaja Mikael Flemmichin tilannekatsaus-Kirkkonummi\nUutiset > Koronaepidemian vaikutukset Kirkkonummen sivistys- ja vapaa-aikapalveluissa – Vt. sivistystoimenjohtaja Mikael Flemmichin tilannekatsaus\nKoronaepidemian vaikutukset Kirkkonummen sivistys- ja vapaa-aikapalveluissa – Vt. sivistystoimenjohtaja Mikael Flemmichin tilannekatsaus\nKategoria: Kirjasto Musiikkiopisto Kansalaisopisto Kuvataidekoulu Liikunta ja ulkoilu Opetus Varhaiskasvatus Koulut Info, asiointi, päätöksenteko ja hallinto Koronatilanne Lapset Vapaa-aika Nuoret\nOlemme viimeisten viikkojen aikana saaneet lukea koronavirukselle altistumisista niin päiväkodeissa, kouluissa kuin vapaa-ajan harrastustenkin yhteydessä. Kun ilmaantuvuusluku Kirkkonummella nousi nopeasti yli kriittisen rajan, päätti kunnan tartuntatautiviranomainen keskeyttää aikuisten ryhmäharrastustoiminnan kunnan omistamissa sisätiloissa kahdeksi viikoksi ajalla 3.11 – 17.11.2020. Tämä kosketti kymmenien yhdistysten toimintaa kunnan alueella sekä kunnan oman toiminnan järjestämistä. Kansalaisopiston ja liikuntapalveluiden aikuisten sisäharrastusryhmien lähiohjaus oli keskeytettynä, mutta opetusta ja ohjausta järjestettiin mahdollisuuksien mukaan etänä. Samalla maksutonta ulkoliikuntatarjontaa lisättiin. Lasten harrastustoiminta on koko syksyn ajan haluttu pitää niin tavanomaisena kuin mahdollista. Lokakuun alussa avattu kirjastotalo Fyyri on koko ajan ollut auki normaalisti, mutta asiakasmäärä kirjaston varattavissa tiloissa on rajoitettu. Myös nuorisotyö on jatkunut koko syksyn normaalisti.\nHarrastustoiminnassa kasvomaskin käyttöä edellytetään kaikilta yli 15-vuotiailta\nKun rajoitustoimet tuottivat tulosta ja koronavirustartuntojen määrä lähti hieman laskuun, päätti kunnan tartuntatautiviranomainen, että aikuisten harrastustoiminta voi jatkua jälleen 18.11. alkaen. Nyt onkin ensiarvoisen tärkeää, että me kaikki muistamme noudattaa annettuja ohjeita ja suosituksia ja siten huolehtia omasta ja toistemme turvallisuudesta.\nKirkkonummen kunnan sisäliikuntatiloissa ja muissa kunnan sisätiloissa, joissa järjestetään harrastustoimintaa, on siirrytty edellyttämään kasvomaskin käyttöä kaikilta 15 vuotta täyttäneiltä. Kasvomaskin käyttöä suositellaan myös kaikille yläkouluikäisille harrastustoimintaan osallistuville. Kasvomaskin käyttöä ei edellytetä henkilöiltä, jotka terveydentilansa vuoksi eivät voi maskia käyttää.\nKasvomaskia käytetään kaikissa tilanteissa, pois lukien urheilutilanteet. Myös esimerkiksi kuoroharjoituksissa pyritään kasvomaskin käyttöön. Ohjeistuksen mukaan amatööriorkestereiden tulee harkita ohjelmistoaan ilman puhallinsoittimia, muut käyttävät kasvomaskia. Myös valmentajilta ja ohjaajilta edellytetään kasvomaskin käyttöä koko harrastustoiminnan ajan.\nKäyttäkää siis maskia kaiken sisäliikunnan yhteydessä ja sisällä tapahtuvassa harrastustoiminnassa, esimerkiksi opistojen kursseilla ja koulujen liikuntatilojen seura- ja harrastuskäytön vuoroilla. Maskinkäytön lisäksi myös turvavälien pitäminen ja hyvä käsihygienia on aivan yhtä tärkeää kuin aiemminkin. Muistathan, että voit osallistua toimintaan vain täysin oireettomana.\nKunta toivoo edelleen, että kunnan alueella sijaitsevat vapaa-ajan toimijat, kuten yhdistykset, urheiluseurat ja yritykset noudattavat omassa toiminnassaan samoja toimintatapoja kuin kunta. Näin voimme yhdessä luoda harrastamiselle madollisimman turvalliset puitteet ja voimme välttyä joukkoaltistumisilta.\nLasten ja nuorten harrastustoiminnan olemme halunneet pitää mahdollisimman lähellä tuttua ja turvallista toimintaa. Jotta voimme jatkaa samaan tapaan toivomme, että aikuiset toimivat mahdollisimman vastuullisesti lasten harrastusten parissa. Kun lapsi saatetaan harrastukseen, edellytämme saattajalta maskinkäyttöä kaikissa sisätiloissa yllä mainitun mukaisesti.\nVarhaiskasvatuksen toiminnassa on esiintynyt joitain altistumisia. Niistä huolimatta toiminta on voinut jatkua tavalliseen tapaan kaikissa toimipaikoissa. Toiminnassa noudatetaan viranomaisten antamia ohjeita ja suosituksia huolehtimalla mm. riittävistä turvaväleistä ja käsihygieniasta. Varhaiskasvatuksen toimintaa on jo keväästä asti suunniteltu niin, että laajemmat altistumiset on voitu välttää.\nJokainen työntekijä voi halutessaan käyttää maskia tai visiiriä myös lasten kanssa työskennellessään, mutta kunnan maskisuositus ei koske kasvattajan ja lasten välisiä vuorovaikutustilanteita. Sen sijaan maskin käyttöä suositellaan kasvattajien välisessä vuorovaikutuksessa ja erityisesti silloin, kun turvaväleistä ei voida huolehtia riittävällä tasolla. Maskia suositellaan käytettävän myös huoltajien ja muiden yhteistyökumppanien kanssa käytävissä vuorovaikutustilanteissa. Huoltajille suositellaan myös maskin käyttöä sisätiloissa lapsen saapuessa varhaiskasvatukseen sekä kotiinlähdön yhteydessä.\nValtion myöntämä Covid19-erityisavustus on mahdollistanut kahden varhaiskasvatuksen kuraattorin palkkaamisen koronatilanteen aiheuttamien poikkeusolojen vaikutusten tasoittamiseksi. Heidän työpanoksensa kohdistuu erityisesti lapsiryhmiin, henkilöstöön ja myös perheisiin, jotka kokevat tarvitsevansa tukea tässä poikkeuksellisessa tilanteessa. Tämä vahvasti yhteisöllinen tuki pyrkii auttamaan lapsia käsittelemään ja lievittämään heidän mahdollisesti kokemaansa koronatilanteen aiheuttamaa huolta, pelkoa ja epävarmuutta.\nPeruskoulun puolella koulujen arki etenee mahdollisimman tavanomaiseen tapaan. Kouluissa, joissa on ollut altistumisia, yksittäisiä oppilaita tai yksittäisiä opetusryhmiä on siirretty tapauskohtaisesti etäopetukseen kotikaranteenin ajaksi tai opetus on järjestetty erityisin opetusjärjestelyin. Myös koulujen henkilökuntaa on altistunut, minkä vuoksi etenkin opettajien karanteenit ovat aiheuttaneet paljon lisäorganisointia joidenkin koulujen opetusjärjestelyissä. Kevään kokemukset etäopetuksesta ovat auttaneet näissä nopeissa muutoksissa. Oppilaamme, heidän perheensä ja henkilökuntamme ovat jälleen osoittaneet ihailtavaa mukautumiskykyä. Kiitos siitä teille kaikille! Toivomme myös ymmärrystä kaikilta osapuolilta näissä poikkeuksellisissa olosuhteissa, koska tilanteet muuttuvat aika-ajoin hyvinkin yllättäen.\nYhteistyö opetustoimen ja tartuntatautiyksikön kanssa on toiminut hyvin; tartuntatautiyksikkö laatii tiedotteet altistuneille, ja muulle koulujen henkilökunnalle, ja ne välitetään koulujen rehtorien toimittamana oikealle kohderyhmälle.\nOlemme seuranneet uutisointia siitä, että pääkaupunkiseudun peruskouluissa henkilökunta on siirtynyt käyttämään kasvomaskia koulujen tiloissa. Myös Kirkkonummella olemme vahvasti suositelleet henkilöstölle kasvomaskin käyttöä.\nToisen asteen maskisuositus astui voimaan lokakuun alussa ja lukioissa tätä suositusta on noudatettu kiitettävästi. Kiitos opiskelijoille ja henkilökunnalle tästä!\nTavoitteenamme on nyt ennen kaikkea toiminnan jatkuvuus ja avoimet palvelut – niin varhaiskasvatuksessa, opetuksessa kuin vapaa-aikapalveluissakin. Toivonkin, että me kaikki jaksamme noudattaa annettuja ohjeita tilanteen pitkittyessä. Pystymme kyllä tähän. Yhdessä - tillsammans!


Parempaan Asumiseen Uuraisilla\nNoheva Elo - Tieto Talkoiden Imussa\nkirjoittanut Juha Pehkonen 1966\nTämä pikkuruinen Jokihaaran kylä, jossa minäkin asun, sijaitsee Uuraisten kunnan eteläosassa. Kylän halki kiemurtelee kohtalainen öljysoratie. Paikan väestö koostuu enimmäkseen maanviljelijöistä, mutta mukaan mahtuu opettajia, autonasentajia, kauppiaita ja autoilijoita.\nJokihaaran maasto on epätasaista. Keski – Suomen korkeimpiin mäkiin kuuluva Lahomäki (248 metriä meren pinnan yläpuolella) sijaitsee meidän rakkaassa kotikylässä. Seudun vesistö koostuu monista pikku järvistä, joita sitten onkin vähän joka paikassa.\nKylän metsä on sekametsää, jossa vilahtelevat koivu, mänty ja kuusi etupäässä. Joku suuremmalta paikkakunnalta kyläämme saapuva toteaa aluksi seudun korveksi, mutta jos hänet vie joku kesäilta järven rannalle iltaruskon yhdistäessä metsän rajan taivaaseen toteaa hän varmaan maaseudun olevan raikkaamman ja kauniimman kuin pölyisen ja likaisen kaupungin.\nTalvella on erinomaiset mahdollisuudet harrastaa hiihtoa ja mäenlaskua.\nKylässämme sijaitsevat posti, auto – ja konekorjaamo, kolme kauppaa, tanssilava ja baari.\nOlisihan täällä paljonkin matkailijalle nähtävää, mutta vahinko vain matkailija harvoin erehtyy tänne.\nMaanviljelijöiden vitsauksena ovat peltojen kivisyys. Niinpä näkeekin peltojen varsilla paljon kiviraunioita. Jokihaaran historiasta ei ole paljon mainittavaa, mutta ainakin osa kylän metsistä on joskus palanut metsäpalossa.\nTämä on voitu todeta kaivettaessa kaivoja, koska läheltä kalliota on löydetty maakerrosten välistä tuhkaa. Lahomäen rinteellä on miehen mittaisia ja levyisiä painaumia. Erään teorian mukaan ne olisivat 1809 sodan (Suomen sota) hautoja. Voihan olla, että sotajoukot olisivat kiivenneet Lahomäen huipulle ja leiriytyneet sinne joksikin aikaa ja että heillä olisi ollut mukanaan haavoittuneita jotka ovat sitten kuolleet ja hautaus on pitänyt suorittaa Lahomäen rinteelle.\nMene ja tiedä miten asian laita todellisuudessa on.\nOlen keskustellut vanhojen ihmisten kanssa ja he ovat sanoneet niiden olevan nauriskuoppia, mutta en usko, että nauriskuoppia kaivettaisiin pitkin metsää ja etäälle asutuksesta. Ehkäpä joku historiantutkija pystyisi asian selvittämään\nKoska Suomen armeijan sotakassa tuolloin hukkui jossain Keski–Suomessa , voi se hyvinkin olla jossain Lahomäen lähettyvillä. Minkäänlaista teollisuutta ei Jokihaarassa tunneta, minkä johdosta muuttaa suurin osa väestöstä kaupunkiin työtä etsimään ja tämä on hyvin valitettavaa. Tämän lyhyen katsauksen jälkeen voin todeta Jokihaaran kylän olevan tyypillisen maalaiskylän.\nEdellä olleen kotikylänsä kuvauksen kirjoitti Juha Pehkonen ollessaan 13-vuotias vuonna 1966. Kirjoituksellaan hän voitti Uuraisten koulujen henkisten kisojen kirjoituskilpailun.\nNykyään Juha Pehkonen ( 49) toimii CNC-työstökoneiden korjaus- ja huoltotehtävissä Jyväskylässä.\nJK. Se sotakassa on edelleen löytymättä !


Helle ei haittaa kansamusiikkijuhlien kävijöitä – kuumalla säällä esiintyjille kannetaan vettä kanistereissa\nmaanantai 25.10.2021 | 07:38\nReijo Raitanen ja Hani-koira nauttivat auringosta.\nTo 12.7.2018 klo 09:00 | päivitetty to 10:53\nKaustisen kansamusiikkijuhlia on vietetty koko alkuviikon ajan auringon paahteessa. Lämpötila kipusi eilen hellerajan yli, ja samanlaista lämpöä odotetaan tällekin päivälle.\nFestivaalikansan mielipide vaikuttaa kuitenkin olevan se, että helle on ennemminkin lahja kuin kiusankappale.\n– Ihanaa vain, kun on lämmin! Melkein joka vuosi, kun olen ollut täällä, on satanut. Luohan tämä erilaisen festaritunnelman. Sateella on sellainen sissimeininki, että täytyy vaan puskea menemään keikalta toiselle, mutta nyt voi rauhassa loikoilla auringossa, pohtii nurmikolla istuskeleva Mari Solja.\nHelteellä tärkeää on muistaa perusasiat: syöminen, veden juominen ja auringolta suojautuminen. Kansanmusiikkijuhlien ensiapupisteessä työskentelevä Marja Rytioja toteaa, että ihmiset ovat pitäneetkin nämä mielessä. Hänen työvuorollaan ei ole sattunut esimerkiksi pyörtymisiä.\n– Hankaumia ja rakkoja helteellä tulee jonkin verran. Mutta juomisen tärkeyden ihmiset ovat ymmärtäneet hyvin. Myös suolan saamisesta täytyy muistaa pitää huolta. Välillä olisi hyvä nauttia vaikka kivennäisvettä tai suolapähkinöitä, Rytioja sanoo.\nMonen kansanmusiikkijuhlien kävijän päässä keikkuu auringolta suojaava hellehattu. Ja onneksi festivaalialueelta löytyy paljon myös varjoisia paikkoja. Esimerkiksi keskiviikko-aamun paahteessa moni vetäytyi tanhuhöntsyihin Keskipohjanmaa-areenan varjoon. Viileässä jaksaa tanssia paremmin.\nMarja Rytioja ensiaputiimistä kertoo, että kuumuteen saadaan keskiviikon aikana helpotusta myös uusien, ympäri aluetta sijoiteltavien vesipisteiden muodossa. Tähän asti vettä on täytynyt hakea rakennuksesta, jossa myös ensiapupiste sijaitsee.\nTyöntekijät ja talkoolaiset pitävät huolta myös festivaalin artistien hyvinvoinnista kuumuuden keskellä. Catering-vastaava Vilho Huntus täyttää vesilaseja ja siirtelee niitä jääkaappeihin pääareenan takahuoneessa. Siellä pidetään esiintyjille tarjolla myös pientä suolaista naposteltavaa.\nHuntuksella riittää työtä, sillä kaikilla esiintymispaikoilla ei ole omaa vesipistettä, ja välillä esiintymässä on suuriakin ryhmiä. Esimerkiksi tanssiryhmillä tulee luonnollisesti jano esitysten aikana.\n– Pääareenan vesikaapit pidetään koko ajan täynnä ja kylmänä. Ja joillekin esiintymispaikoille kannetaan kanistereilla vettä, kertoo Huntus.\nLämpimään säähän suhtaudutaan kuitenkin positiivisesti. Niin myös ruokateltoissa ja -kojuissa, vaikka lämpötila nousee päivän kuumimpina tunteina hyvinkin korkeaksi.\n– Kun juo riittävästi ja pitää pieniä taukoja, niin ihan hyvin pärjää. Hyvä porukka auttaa. Ja kaikilla näyttää täällä olevan hymy huulilla, sehän on tärkeintä, sanoo Cafe Mondo -ravintolateltassa työskentelvä Marjo Alanko.\nKaustisen kansanmusiikkijuhlat jatkuvat vielä tämän viikon sunnuntaihin asti. Ilmatieteen laitos lupaa aurinkoa ja läpöä koko festivaalien ajaksi.


Nuorkauppakamari tarjoaa tekemistä nuorille aktiivisille aikuisille.\nKansainvälinen järjestö itsensä kehittämiseen, uuden oppimiseen ja erilaisten ihmisten tapaamiseen.\nKamarilaiset vaikuttavat toiminnallaan poisitiivisesti yhteiskuntaan, samalla kehittäen omaa osaamistaan.\nLiity kamariin ja ota aktiivinen ote omaan kehittymiseesi!\nHuhheijaa! 5.1.2018 pidetyissä vauhdikkaissa pikkujouluissa vuoden 2017 puheenjohtaja Aippu palkitsi suurella sydämellä ja avoimin käsin pressavuotensa ansioituneita kamarilaisia. Alla kuvakooste palkituista sekä lopussa kamarimme uudet ikijäsenet :) Illan aluksi projektipäälliköt palkittiin kunniakirjoin. Kuvassa Joulumarkkinoiden Senja Mentula sekä LiikutSien projektipäälliköt Pauliina Papunen sekä Lasse Kankainen. Ja sitten jännittävään asiaan, eli palkintogaalaan! Edellisen vuoden Uulan Pulkan […]\nLappeenrannan Nuorkauppakamari ry on syksyn vaalikokouksessaan valinnut vuoden 2018 hallituksen ja uudet jäsenet. Yhdistyksen puheenjohtajana aloittaa Pauliina Papunen. Pauliinalla on takanaan aktiivinen ura Lappeenrannan Nuorkauppakamarin jäsenenä ja hän ottaa puheenjohtajan paikan ennakkoluulottomasti vastaan kansainvälisyysvastaavan viran jälkeen. Vuoden 2017 puheenjohtaja Aino-Liisa Sandholm jatkaa hallituksen jäsenenä. Vuoden 2018 hallitukseen valittiin lisäksi sihteeriksi (SECY) Kirsi Aapro, koulutusvastaavaksi (IND) […]\nLappeenrannan ja Imatran Nuorkauppakamarit järjestivät yhteisen tapahtumallisen vaalikokouksen tiistaina 18.10. Lappeenrannan Kehruuhuoneella. Iltapäivän ja alkuillan ohjelmana oli miniseminaari henkilöstöjohtamisesta, Start!-koulutus ja molempien kamarien vaalikokoukset. Tapahtuman tarkoituksena oli sekä tarjota kamarilaisille näkökulmia johtamiseen, toimia kiitoksena kamarien yhteistyökumppaneille että houkutella uusia jäseniä mukaan kamaritoimintaan. Tapahtumaan oli kutsuttu Lappeenrannan ja Imatran kamarien jäsenten lisäksi molempien kamarien yhteistyökumppanit, sekä […]


Teatterineuvos, primadonna Hilkka Kinnunen 96 vuotta! – “Still going strong!” | Elämä | yle.fi\nHymyilevä nuori nainen operettipuvussa ja -ehostuksessa 1950-luvun valokuvassa. Kuva: Hilkka Kinnusen kotialbumi Kuusi kuvaa,Hilkka Kinnunen\nJulkaistu 19.03.2021 - 10:00 . Päivitetty 19.03.2021 - 10:00\nNäyttelijä, oopperalaulaja, ohjaaja – 37 vuotta omaa operettiteatteria johtanutta Suomen musiikkiteatterin Grand Old Lady Hilkka Kinnusta voi sanoa ihmeeksi!\nKuusi kuvaa teatterineuvos Hilkka Kinnusen elämästä\nHilkka Kinnunen syntyi 19.3.1925. Hän on 96-vuotiaana loistavassa fyysisessä kunnossa, ja muisti toimii kuin partaveitsi. Hän lukee päivittäin netistä New York Timesin, katsoo Ranskan ja Saksan tv-uutiset ja kahmii historiallisia romaaneja. Hän käy päivittäin kaupassa, ajaa autolla, jopa siivoaa valtavan asuntonsa yksin. Hän ei käytä silmälaseja, ei ole koskaan käyttänyt.\nKinnunen kertoo nykyisin törmäävänsä usein tilanteisiin, jossa hänelle kerrotaan: “Rouva, olette merkinnyt syntymäaikanne väärin.”\n“Tiesin jo 3-vuotiaana mikä minusta tulee”\nHilkka Kinnunen syntyi Viipurissa, jonka musiikkielämä oli ihan omaa luokkaansa.\nEnnen sotia Viipuri oli suomalaisen musiikkiteatterin mekka. Kaupungissa oli kolme teatteria ja operetit olivat kovassa huudossa. Kinnusen varhaisimmat muistot ovatkin teatterista. Alle kouluikäisenä nähty ensimmäinen operetti Viktoria ja hänen husaarinsa teki lähtemättömän vaikutuksen.\nMoni Suomi-Filmin kuuluisuus aloitti uransa Viipurissa ja niin Hilkka Kinnunenkin. Hänelle oli täysin selvää jo 3-vuotiaana, että hänestä tulee näyttelijä ja laulaja.\nTuleva operettitähti Hilkka Kinnunen rusettipäisenä pikkutyttönä viulu ja jousi käsissään valokuvassa vuodelta 1931. Kuva: Hilkka Kinnusen kotialbumi Kuusi kuvaa,Hilkka Kinnunen\n5-vuotiaana hän meni Viipurin kaupunginteatterin balettitunneille ja aloitti viulunsoiton 6-vuotiaana musiikkiopistossa. Samaan aikaan siellä opiskeli viulisti-ihmelapsi Heimo Haitto, joka piti jonkun vuoden päästä konsertteja täysille saleille Amerikassa keräten rahaa sotaa käyvälle Suomelle.\nMonikulttuurinen, elävä, vauras Viipuri\nKun Hilkka Kinnunen kuvailee lapsuutensa ja nuoruutensa Viipuria, on kuin katsoisi elokuvaa.\nViipuri oli Suomen kansainvälisin kaupunki: eri kielten, uskontojen ja kulttuurien babylonia. Ihmiset puhuivat äidinkielenään suomea, ruotsia, saksaa, venäjää ja jiddishiä. Eri kirkkokunnat luterilaiset, ortodoksit, katoliset ja juutalaiset paiskasivat kättä toisilleen. Kaupungissa asui useita etnisiä vähemmistöjä. Oman leimansa antoi Suomen suurin rahtisatama erivärisine ja -kielisine merimiehineen.\nViipuri kasvoi koko 30-luvun vauhdilla. Sinne tultiin rikastumaan ja nauttimaan hilpeästä elämästä. Terijoen hiekat tunnettiin jopa englantilaisten matkailijoiden keskuudessa. Suuressa kaupungissa oli lähes 90 000 asukasta ennen sotia.\nSodan melskeiden kautta ammattiopintoihin\nHilkka Kinnunen pysyi syntymäkaupungissaan kunnes oli pakotettu lähtemään ennen neuvostoliittolaisten saapumista. Maaliskuussa 1940 koulu jäi kesken, mutta se jatkui Helsingissä, ja jo 1942 Kinnunen aloitti opinnot Sibelius-Akatemiassa.\nOopperaluokalla opiskelu ei tyydyttänyt nuorta Hilkka Kinnusta, ja hän alkoi ottaa laulutunteja sen ajan suurelta kuuluisuudelta Pia Ravennalta ja myöhemmin toiselta suurelta, Lea Piltiltä.\nSyksyllä 1943 Kinnunen saavutti alkuperäisen tavoitteensa ja aloitti kaksivuotisessa Teatterikoulussa. Kurssikavereita olivat mm. Marja Korhonen, Pia Hattara ja Tarmo Manni.\nKesällä 1944 Kinnunen lähti esiintymään rintamalle sotilaille. Hän esiintyi Äänislinnassa, Aunuksessa ja Syvärillä, kunnes alkoi Kannaksen suuri läpimurto ja tuli äkkilähtö paeta hyökkäävää vihollista.\n– Muistan edelleen ne valtavat pakenevat ihmismäärät! Oli mummoja, lapsia, sikoja, lehmiä, irrallisia huonekaluja. Paluumatka Helsinkiin oli kauhea.\nKun Suomelta otettiin Karjala pois, se on sama kuin Suomelta olisi otettu sielu pois! Se on ollut koko Suomen kulttuurin kehto.― Hilkka Kinnunen\nHilkka Kinnunen valmistui keväällä 1945 ja sai kiinnityksen Helsingin Työväenteatteriin Vallilassa. Parin vuoden kuluttua Kinnunen siirtyi Helsingin Kansanteatteriin, jonka näyttämönä oli Vanhan Ylioppilastalon sali.\nSäteilevästi hymyilevä nuori nainen kreivitär Marizan rooliasussa kuvassa vuodelta 1972. Kuva: Hilkka Kinnusen kotialbumi Kuusi kuvaa,Hilkka Kinnunen\nVuonna 1945, vain 20-vuotiaana Kinnunen teki ensimmäiset suuret operettiroolinsa Emmerich Kalmanin Sirkusprinsessan ja Kalmanin Mustalaisruhtinattaren Sylva Varescun. Kriitikot ylistivät.\nKuinka tämä vielä niin nuori näyttelijätär pystyy tulkitsemaan sellaisella tyylikkyydellä ja eleganssilla, operettidiivan monessa suhteessa vaativan roolin.― Suomen Sosialidemokraatti 4.11.1945\nHilkka Kinnunen otti yleisön valtoihinsa koko olemuksellaan, puhtaalla, tunteikkaalla laulullaan ja eläytyneellä, vapautuneella näyttelemisellään.― HS 6.11.1945\n– Näyttämötaide on hetkeen sidottu, ei jää kirjaa, veistosta tai maalausta. On vain jumalaisia hetkiä! Epäkiitollista hommaa! tuumaa Kinnunen itse.\n“Ei naimisiin ennen kolmekymppistä - ura on elämässäni ykkönen”\nTulevaan aviomieheensä ja sittemmin lastensa isään, näyttelijä Ekke Hämäläiseen Hilkka Kinnunen tutustui jo teatterikoulun viimeisellä luokalla.\nHilkka ei halunnut naimisiin ennen kuin ura olisi kunnolla kiidossa, mutta niinpä vain nuoripari avioitui jo 1948. Hannele syntyi vuonna 1949 ja Vesa seitsemän vuotta myöhemmin 1956. Liitto kesti 22 vuotta kunnes pariskunta erosi 1970-luvulla.\nNuoremmasta lapsesta Vesa Hämeksestä tuli näyttelijä. Hän opiskeli New Yorkissa ja näytteli siellä ensimmäiset 10 vuotta ennen muuttoaan Suomeen. Hannele taas opiskeli yliopistossa romaanisia kieliä.\nMusiikkiteatteri ja sen ohjaaminen kiinnosti Kinnusta. Opintomatka Wiener Festwocheille Wieniin vuonna 1947 niittasi suunnitelmat, ja lopulta Kinnunen lähti opiskelemaan ohjausta Wieniin 1955.\nKun Hilkka Kinnunen teki ensimmäiset omat ohjauksensa keväällä 1956, oli kritiikki taas ylistävää:\n“Sellaista kättenpauketta, joka nousi Kansanteatterin Ylioppilastalon näyttämöllä Viktorian ja hänen husaarinsa lopputahtien vaiettua ei ole kuultu niiden seinien sisällä vuosiin” (Kauppalehti 13.1.1956). “Loisto-operettia! Esitys kipunoi alusta loppuun vauhtia, elämäniloa, ja kekseliäisyyttä” (Uusi-Suomi, 1956)\nOma Operettiteatteri 1959-1996\nKun Hilkka Kinnunen esiintyi ensimmäisen kerran uudella Kulttuuritalolla keväällä 1959, hän ei ollut uskoa silmiään: Suomessa näin valtava lava ja katsomo – kuin New Yorkissa!\nJa niin hän perusti sinne Operettiteatterin. Ensimmäinen ensi-ilta oli marraskuussa 1959 silloisella Broadwayn kuumimmalla hitillä Guys & Dolls, suomeksi Enkeleitä Broadwaylla.\nSoutustadionilla esitetään operettia Hawaijin kukka vuonna 1961. Kuva: Hilkka Kinnusen kotialbumi Kuusi kuvaa,Hilkka Kinnunen\nVuodesta 1961 eteenpäin kesäisin esiinnyttiin Töölön Soutustadionilla.\nOperetit, musikaalit ja musiikkinäytelmät myivät hyvin ja niistä tykättiin.\nPian taiteellisessa johdossa ollut Hilkka Kinnunen vastasi myös taloudesta, markkinoinnista, rahoituksesta – omien rooliensa lisäksi.\n70-luvun alussa aloitettiin vierailut eri puolelle Suomea ja 1973 lähdettiin ensimmäiselle Ruotsin-kiertueelle, sitten Yhdysvaltoihin ja Kanadaan.\nPiti tajuta kuinka tehdään bisnestä!\nEnnakkoluulottomana ja rohkeana tyyppinä Hilkka Kinnunen toi lavalle myös nimekkäät iskelmätähdet. Katri Helena, Tapani Kansa, Lasse Mårtenson, Anneli Sari, Anita Hirvonen, Kaj Lind ja Monica Aspelund saivat loistaa suurissa operetti- ja musikaalirooleissa.\nKinnusella oli ideoita ja bisnesvainua. Yksityisyrittäjyyden ja tarkan taloudenpidon Hilkka oppi vanhemmiltaan. Parhaimmillaan hänen vanhemmillaan oli kymmenenkin eri yritystä samaan aikaan.\n– Äitini oli hypersuper bisnesnainen. Hänellä oli todellinen kyky haistaa, miten tehdään rahaa!\nKarjalan kosmopoliitin high society -elämää Amerikassa\nKun operettiteatteri lopetti 37-vuotisen taipaleensa syksyllä 1996, 71-vuotias Hilkka Kinnunen oli tehnyt työtä vuorotta kesät talvet. Hän päätti alkaa elää normaalia elämää.\nKinnusen tapauksessa “tavallinen elämä” tosin tarkoitti asumista vuoroin New Yorkin Manhattanilla, vuoroin raharikkaiden Palm Beachilla Floridassa. Molemmista oli tullut hankituksi koti jo vuosia aiemmin.\nSosiaalisesti lahjakkaan ja taitavan verkostoitujan tuttavapiiri koostui eri alojen vaikutusvaltaisista ihmisistä kuten suurlähetystöjen ja ministeriöiden edustajista, kulttuurilaitoksien johtajista sekä amerikkalaisen kulttuurin tukijoista ja mesenaateista.\n– Siellä oli ruhtinaita, paroneita ja vähintään heidän omissa puheissaan miljonäärejä.\nTavallaan ilmapiiri oli samanlaista kuin nuoruuden Viipurissa: kansainvälistä ja monikielistä.\nKun ihmiset kysyivät Kinnuselta, mitä tämä oikein teki Floridassa, hän vastasi: “Elän Amerikan high society elämää!”\nKinnusen puheessa vilahtelevat Les Girls -ryhmä, Pen Women, Palm Beach Round Table ja Maltan ritarit; seassa seikkailevat kruununperijät ja markiisit.\n– Osallistuin kaiken maailman kissanristiäisiin ja dinnereille, joissa tapasin ja tutustuin kiinnostaviin ihmisiin, mutta ennen kaikkea osallistun hyväntekeväisyystoimintaan.\nPilke silmässä kohti tulevaa\nHilkka Kinnunen on juureva, jalat tiukasti maassa oleva karjalaisnainen, joka samalla hallitsee kansainväliset tavat ja eleet. Hän on selvästi tottunut koko elämänsä esiintymään ja puhumaan suurille yleisöille.\nHänellä on ikää 96 vuotta, mutta hän suunnittelee innoissaan tulevan kesän 2021 konserttiohjelmistoa Koskenmaan kartanoon Hyvinkään Myllykylään. Kartanon osti hänen äitinsä jo 70-luvulla perheelle kesäpaikaksi.\nAstrologia ja maailmankaikkeuden tutkiminen ovat kiinnostaneet Hilkka Kinnusta ihan pikkutytöstä lähtien, samoin kuin historia ja politiikka. Nyt vanhempana hän on tullut huolestuneeksi luonnon tilasta: miten huonoon kuntoon me ihmiset olemme sen päästäneet. Varsinkin merien kohtalo ja mikromuovin määrä huolettavat häntä erityisen paljon.\n– Meillä ihmisillä on vastuu pallostamme ja luonnosta!\nKun Hilkka Kinnunen täytti 80 vuotta, ilmestyi hänen elämänkertansa PrimaDonna Hilkka Kinnunen. Siinä on seikkaperäisen tarkasti kerrottu koko hänen kiehtova elämäntarinansa. Kirjan on toimittanut Aino Kukkonen.\nTeksti: Vesa Kytöoja\nNarrin aamulaulu: Primadonna Hilkka Kinnusen 95-vuotispäivien jatkoilla\nHilkka Kinnunen Hilkka Kinnunen\noperetit operetit operetit


Nuorten työttömyysturva heikkenee - HS.fi - Kotimaa\nPääsy ansiosidonnaiselle kuitenkin helpottuu ja liitot aloittavat nuorten työllistymisneuvottelut.\ntyöttömyysturva heikkenee vuonna 2014. Työmarkkinakeskusjärjestöt hyväksyivät torstaina työurasopimuksen, joka lyhentää alle kolme vuotta työskennelleiden ansiosidonnaista työttömyysturvaa nykyisestä 500 päivästä 400 päivään.\nJos nuori kieltäytyy aktiivisista työllistämistoimista, lyhenee ansiosidonnainen päiväraha 300 päivään.\nOsapuolet sopivat myös varhaisen vanhuuseläkkeen lakkauttamisesta, osa-aikaeläkkeen ikärajan nostamisesta vuodella sekä työttömyysputken lyhentämisestä. Sopimus ei siis ollut palkansaajien hallituksille hyvä kakku.\n"Aina on joitain kymmeniä tai satoja, joiden asema heikkenee, mutta samalla satoja tai tuhansia, joiden asema paranee", perusteli SAK:laisen Metalliliiton puheenjohtaja Riku Aalto.\nLiitolla on 10–15 alle 25-vuotiasta jäsentä, jotka ovat olleet työttöminä yli 400 päivää. Palvelualojen ammattiliiton työttömyyskassassa on kuukausittain keskimäärin 13 500 työtöntä. Heistä alle 25-vuotiaita, yli 400 päivää ilman työtä olleita oli alkuvuonna 24–25.\n"Nuorten työllistyminen on paljon helpompaa kuin keski-ikäisten tai sitä vanhempien. Lisäksi on tärkeää, että kannustetaan työn tekemiseen eikä työttömyysturvalla olemiseen", Aalto sanoi.\nSTTK:laisen Pron puheenjohtaja Antti Rinne piti hyvänä lisänä hallituksen lupaamaa nuorten yhteiskuntatakuuta. Se takaa kolmen kuukauden työttömyyden jälkeen työ- tai opiskelupaikan.\nPalkansaajat kiittivät, että nuoret pääsevät vuodesta 2014 alkaen ansiosidonnaiselle turvalle nykyistä helpommin. Työssäoloehto kutistuu kahdeksasta kuukaudesta kuuteen.\n"Tämä on ylivoimaisesti isoin juttu. Lisäksi työttömät saavat paremman ansiosidonnaisen, jos aktivoituvat", SAK:n puheenjohtaja Lauri Lyly totesi.\nTyöttömyyseläkeputken lyhentäminen vuodella oli SAK:lle kova pala. Tätä helpotti, että yli 60-vuotiaille taataan tukityötä tai -koulutusta, jonka jälkeen pääsee taas ansiosidonnaiselle entisin ehdoin.\n"Iso juttu on sekin, että sopimusalat käyvät marraskuun loppuun mennessä alakohtaiset nuorten työllistämissopimusneuvottelut. Niissä käydään läpi, miten työllistymistä voidaan helpottaa", Lyly kertoo. Hänen mukaansa sopimus pidentää työuria yli vuodella.\nElinkeinoelämän tutkimuslaitos laskee, että 55–68-vuotiaiden työurat pitenevät vain noin neljällä kuukaudella. Etlan mukaan uudistus pidentää etenkin pienituloisten työuria, mikä vähentää hyötyjä julkisen talouden kannalta. Osa-aikaeläkkeiden käyttö loppuisi uudistuksen takia liki täysin.\nEläkeiän nostamisesta palkansaajat eivät pääse eroon. Järjestöt alkavat nyt neuvotella työeläkejärjestelmän remontista.\nValtiovarainministeriön ylijohtaja Jukka Pekkarinen johtaa työtä "korkean tason jatkoselvityksen" pohjalta. Työryhmää ei ole vielä nimitetty.\nUudistukset tulevat voimaan vuonna 2017. "Varmasti tulee aikanaan eteen myös eläkeikäkysymys", Lyly sanoo.\nElinkeinoelämän keskusliiton EK:n lakiasiainjohtaja Lasse Laatunen pitää työurasopimusta kelpo pohjana jatkoneuvotteluille.\n"Tämä oli yksi hankalimpia ja vaikeimpia prosesseja, eikä se saa kovin hyviä tyylipisteitä. Tämä vastasi keskipitkää hyppyä v-tyylillä, lopussa oli tasajalka-alastulo ja pieni horjahdus, mutta pystyssä pysyttiin", hän kuvaili.


Opetusministeri rajusti leikatun ammattiopetuksen puutteista: "Peruskoulun päättäneet 16-vuotiaat eivät ole vielä valmiita itsenäiseen opiskeluun" | Yle Uutiset | yle.fi\n2.1.2019 klo 18:00\nOpetusministeri Sanni Grahn-Laasonen kertoo, että opiskelijoiden työllistymisasteella on vaikutusta tulevaisuudessa oppilaitosten rahoitukselle. Janne Ahjopalo / Yle\nOpetusministeri Sanni Grahn-Laasonen uskoo, että ammattiopetuksen epäkohdat saadaan ratkottua Lahdessa.\nMinisteri myöntää, että ammattikoulutusuudistus voi vielä näkyä ongelmatilanteina alkumetreillä.\nJättileikkauksia ministeri ei kadu.\nLähihoitajaopiskelijoiden kokemukset koulutuskeskus Salpauksen opetuksesta nostivat mylläkän somessa ja saivat suomalaiset miettimään ammattikoulutuksen tasoa yleisemminkin Suomessa mittavien säästöjen kurimuksessa. Esimerkiksi Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys AMKE muistuttaa keskiviikkona antamassaan kannanotossa (siirryt toiseen palveluun), että ammatillisen koulutuksen rahoituksesta on leikattu yli 300 miljoonaa euroa vuosina 2013–2017. Se on tarkoittanut muun muassa lähiopetuksen vähentymistä, opiskelijoiden omaehtoisuuden lisääntymistä ja potkuja opettajille.\nJuha Sipilä lupasi muutama vuosi sitten, ettei opintotukea heikennetä Suomen Ylioppilaskuntien Liiton järjestämässä kampanjassa.Twitter\nUudistuksen horjahtelevia ensiaskelia\nMinisteri vauhditti vaalityötään jakamalla makeisia Lahden Kauppatorilla navakassa tuulessa ja lumimyräkässä. Janne Ahjopalo / Yle\nRehtori: Palaute otetaan vakavasti\nTodella hyvä, että opiskelijoiden ääni kuuluu.\nammatillinen koulutusPäijät-HämeKotimaaSanni Grahn-LaasonenKoulutus ja kasvatusopetusministeriöLahtiSuomen lähi- ja perushoitajaliitto (SuPer)opiskelijatkoulutuskeskukset


Nainen joutui kamalaan tilanteeseen - avunhuudot kuuluivat naapuriin\nSunnuntai 10.11.2013 klo 01.36\nVeitsellä aseistautunut mies uhkasi naisen henkeä Joensuussa.\nNoin 40-vuotias nainen meni kyläilemään yksityisasuntoon Joensuun Enossa lauantaina. Asunnossa naiselle entuudestaan tuntematon, samanikäinen mies hermostui ja alkoi käyttäytyä uhkaavasti. Hän otti naisen syliinsä ja piti veistä tämän kaulalla.\nPoliisi sai ilmoituksen asunnosta kuuluvista naisen avunhuudoista ja meni paikalle usean partion voimin. Vaikka mies huomasi poliisit, hän jatkoi veitsen pitämistä naisen kaulalla eikä suostunut luopumaan siitä.\nPoliisi meni asuntoon, ja otti miehen kiinni. Kukaan ei loukkaantunut, vaikka mies piti veistä kädessään kiinniottotilanteessa.\nNainen oli saanut lieviä vammoja asunnolla ollessaan. Hän sanoi poliisille, että mies oli uhannut tappamisella useita kertoja. Nainen toimitettiin sairaalaan.\nPoliisin tiedotteen mukaan alkoholilla oli osuutta tapahtuneeseen.