Tuntemattomat sotilaat haastattelussa | Rajatapauksia – Punnitsematonta puhetta\n← Kalle Ylitalo – Expansion\nJonas and I – These days →\nTuntemattomat sotilaat haastattelussa\nJulkaistu 26.4.2016\tby Mika\n-Alikersantti Rokka, mitkä ovat mietteenne Aku Louhimiehen Tuntemattoman sotilaan uusintaversiosta?\n-Tuolle mie annan hiton, elokuvalle. Pylkkään Viljam ku ois tuossa! Jos kuka männöö kahtomaa, se männöö. Mie en lähe.\n-Vänrikki Koskela. Miltä teistä tuntuu olla taas uudessa elokuvaversiossa?\n-Noin. Taitaa olla tarpeellista vähän selittää. Kun minä, meinaan, olen ennen ollut. Ainakin kaksi kertaa Tuntemattomassa ja pari-viisi kertaa Pohjantähdessä. On muistettava, etteivät ne ihmistä kummempia ole nekään. Louhimieskään. Kovia poikia ovat, Kosti Klemelä ja Risto Tuorila. Miksei Vatanenkin voisi olla. Minä tunnen miehen.\n-Alikersantti Hietanen. Savolainen vaihtui Peteliukseen ja nyt Hirviniemeen. Miltä tämä teistä tuntuu?\n-En mää välit. Mää olen tavalise surutoinen poika. Lyökkö Hirviniemi kyynärpää kive, kyl se siit tokene. Jos meijä äijä kuale enne munt, niin mää saan lippurahat ja käyn filmi kattomas. Enemmän mää kiinnostu Järven tarinast. Mää ku ole ahvena!\n-Alikersantti Mäkilä, te lienette huoltanut kuvausryhmän ja näyttelijät? Mitä jäi kuvauksista päällimmäisenä mieleenne?\n-Viekää mitä kukin haluaa! Louhimieskin määräilöö niinkuun oltaas Ameriikas. Filmikomeljanttarit lähtöö herrastelemahan! Ei niil meinnanu silaakat kelvata. Pieniä joulukalooks, muka.\n-Luutnantti Lammio. Ette vaikuttanut tyytyväiseltä uuteen elokuvaversioon.\n-Teillä ei ole mitään oikeutta kyseenalaistaa uutta versiota. Me tuntemattomat sotilaat olemme Suomen elokuvateollisuuden selkäranka. Meidän mukanamme se seisoo tai kaatuu.\n-Alikersantti Lahtinen, teillä lienee toisenlainen näkemys?\n-On, on perkelettä. Yksinkertaista jymäytetään, että se on hyvin nöyrä elokuvakapitalistille. Laine istui keinutuolissa ja laski lipputuloja. Ja nyt Louhimies. Sinisalol olis pienempi into riittänyt. Mutta Koivula oli parempi, se mua kaikkein perkeleimmin nauratti.\n-Sotamies Määttä, miten luulette elokuvan 2000-lukulaisen version toimivan?\n-Vaan hyvin on korkea tuo pilvi, jonka pommi tekköö. On pyrotekniikka kehittynyt 50- ja 80-luvuista. Vaan sattuma-alikessua sitä tuskin ilkiää Louhimieskään vainota…\n-Sotamies Vanhala, millä tavalla ohjaaja Louhimies pitäisi mielestänne palkita, kun hän juhlistaa Suomen 100-vuotisjuhlia uusioversiolla teidän sotavuosistanne kertovan elokuvan avulla?\n-Seivästä puon päälle, khihihi.


Onnen hetket: 2015\nBlogitekstin rakentaminen tapahtuu ensin tämän pienen pään sisällä. En osaa vain istahtaa koneelle ja antaa tulla. Nytkin olen pähkäillyt jo pitkään, että mitä ihmettä tähän purkaisi. Päätin sitten, että pitäydyn positiivisissa asioissa. En aio kirjoittaa siitä mielettömästä väsymyksestä mitä olen kokenut, niistä lukuisista itkuista mitä olen väsymyksen seurauksena vollottanut, niistä lukemattomista kiukkukohtauksista jotka olen surutta kohdistanut mieheeni. En kirjoita siitä toiveesta, jonka lausuin puhelimessa äidilleni; "voi kun joku iskisi vaikka jollain tajun kankaalle niin saisin nukkua eikä tarvitsisi murehtia!". En kirjoita myöskään siitä havainnosta, että minulta puuttuu jokin äitiys-geeni joka auttaa jaksamaan valvomista. En kirjoita siitä, miten lähes päivittäin on tehnyt mieli pyllistää maailmalle.\nEdelleen sitkeästi uskon siihen, että omalla ajatusmaailmallaan ihminen voi vaikuttaa päiviensä kulkuun. Eikä murehtiminen ja märehtiminen mitään auta. Helpommin sanottu kun tehty. Monet kerrat A on tullut töistä kotiin ja kysynyt miten päivä on mennyt. Ja minähän olen aloittanut mielettömän vuodatuksen jostain tyhjänpäiväisestä. Sitten jossain sivulauseessa, "ai niin, Konsta oppi muuten sitä ja tätä". Ne positiiviset asiat jotenkin jää... Väsymyksen kanssa huomasin, että ei se väsymyksestä valittaminen ainakaan auttanut asiaa. Väsytti, mutta asioita piti tehdä ja hyvä mieli tuli kun sai tehtyä. Mutta niinä päivinä kun haahuilin zombina tekemättä mitään, ei ollut hyvä mieli. Kas kummaa.\nKaikesta väsymyksestä huolimatta menin vielä ottamaan itselleni tekemistä ensi keväälle... v. 2012 aloittamani väkivaltatyön opinnot jatkuu ja otin siihen lisäksi vielä kriminaalityön kurssin...nooh...ne on verkkokursseja niin hyvinhän minä taion aikaa istua koneella, kun Konstakin on lähtenyt jo kunnolla liikkeelle, eikös? ;)\n10.12.2015, minne ne lumet hävisi?\nOlohuoneen ikkunasta 17.12.2015\nViime viikolla väsymykseen auttoi ihana äitini, joka maanantaina tuli meille työpäivänsä jälkeen, otti Konstan ja minä pääsin päiväunille. Konsta nukkuu edelleen päiväunia, mutta itsellä on meinannut vuorokaudesta tunnit loppua. A on ollut joulukuun aikana paljon ylitöissä ja minulle on sitten jäänyt uunien lämmitykset, kaupassa käynti, ruoan laitto, siivous, koiran lenkitys...ja samassa sitten 5 kk ikäinen vauva hoidettavana. Enkä myöskään suostu luopumaan sosiaalisesta elämästäni, ja on pitänyt vähän soveltaa miten ollaan päästy Konstan kanssa kyläilemään. Mutta nyt kun päätin, että kirjoitan positiiviseen sävyyn, niin hitto, kaiken tuon olen saanut tehtyä! ...vaikkakin välillä kun on tullut vieraita niin on tehnyt mieli kysyä, "et viitsisi käydä lapsen ja koiran kanssa ulkona, vaunut löytyy tuolta...jos minä tässä ihan pienet unet otan..."\nOlen miettinyt, että mikä se väsyttää. No ehkä eniten se, että lapsi herää öisin kahden tunnin välein. Mutta sen jälkeen PIMEYS väsyttää. Ja se kaikki lohturuoka mitä vedän väsymykseen, se väsyttää kaikessa sokeripitoisuudessaan. Mutta eipä väsytä nyt! Viime viikolla siis sain nukuttua yhdet päikkärit, torstaina haettiin rokotukset ja sen jälkeen poikaa väsytti ja nukkui yönsä todella hyvin! Tunnustin neuvolassa, että odotan rokotuksia kun tiedän, että ne laittaa pojan väsyneeksi. En ollut kuulemma ensimmäinen :D Perjantaina päästiin ystävän kanssa kaupunkiin jouluostoksille ja molemmat jätti vauvat kotiin! Arjen luksusta. Käytiin meidän "vakiokahvilassa" ja kyllä nyt harmittaa kun en saanut ottaa kuvaa meidän herkuista. Olisin niin halunnut näyttää meidän mässäilyt, mutta "jonkun" mielestä olisi ollut noloa kuvata ne. Eli kuvitelkaa tähän alle seuraavanlainen kuva:\nKarpalo-kinuski-kakkupala josta oikein tursuaa se kinuski,\nJoku muu ei ollut kaupungissa yhtä hyvällä tuulella, ja olinkin saanut auton tuulilasiin kehuja hienoista parkkeeraustaidoistani... ;) nooh, kerrankos sitä maalaistalon emäntä kaupunkiin lähtee...\nNyt ollaankin vietetty harvinaista yhteistä vapaata viikonloppua. Oli mahtavaa eilen aamulla syöttää Konsta, sitten herättää A ja laittaa pojat aamutoimiin. Heräsin itse vasta puolentoista tunnin päästä kun A tuli kuiskaamaan "voisitko ottaa pojan taas syömään...?" Ja tänä aamuna otettiin Konstan kanssa yhdessä 1.5 tunnin päiväunet aamupäivästä. Sitten laitettiinkin tohinaksi ja tehtiin joulusiivous! Eilen haettiin kuusi ja tänään kannettiin se jo sisälle. Yleensä on otettu vasta aaton aattona sisään, mutta ensi viikolla on joka ilta tulossa vieraita niin ei yksinkertaisesti ehdi. Saadaanpahan nauttia joulusta pidempään näin.\nJoulukoristeet, joilla on tarina. Takana Skotlannista joulukaupasta elokuussa 2010 ostettu enkelipallo, sitten siskolta saatu Aarikan tonttu ja edessä äidiltä saatu poro-koriste.\nKuluneella viikolla saatiin jälleen muistutus siitä, että meidän pieni vauva kasvaa. Konsta täytti 5kk ja tätä edeltävänä päivänä hän lähti ryömimään! Neuvolassa käytiin ja pituuttakin pojalle on tullut syntymäpituuteen jo +17cm... apua. Joulun jälkeen olisi tarkoitus aloittaa soseiden maistelu, mikä on tälle imetyshullulle jollain tapaa kova paikka. Se on vaan jotenkin niin ollut minun ja Konstan ikioma juttu. Mutta kyllähän se jatkuu vielä, vaikka muutakin ruokaa aloitetaan. Kävin ostamassa tähän talouteen ensimmäisen sauvasekoittimenkin niin saadaan ruuat tehtyä :)\nKissojen ja Sara-koiran tekemiset kiinnostaisi kovasti! Kohta ryömii vetämään kissaa hännästä...\nOn muuten ihana tunne kun ei väsytä! Ensi viikosta on tulossa mahtava, sillä nään paljon ihania ystäviä ja heidän lapsiaan. Outoa, että minun ystäväpiirissäni saadaan vauvatreffejä aikaan. Ennen kierreltiin heavyfestareita... ja tietenkin ensi viikon kruunaa joulu <3\nToissa viikolla käytiin Konstan kanssa työpaikkani pikkujouluissa ja A nappasi meistä kuvan kun oltiin lähdössä. Konstalla on päässä Marimekon hiippalakki tonttuhattuna ja miulla on päällä Maitotytön tunika. Oon ihan hullaantunut Maitotytön imetysvaatteisiin, suosittelen!\nTämän kuvan myötä toivottelen kaikille lukijoille ihanaa joulun aikaa! Nauttikaa, rauhoittukaa, rentoutukaa, olkaa läheistenne kanssa ja katsokaa jouluaattona Lumiukko klo 11.33 tv 2:lta. Syökää suklaata ilman morkkista älkääkä rehkikö. Olkaa onnellisia.\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 12.40 Ei kommentteja:\nTunnisteet: arki, esikoinen, imetys, joulu, kiukku, koti, lepo, onnellisuus, perhe, stressi, valokuvaus, väsymys, ystävät\n"Älä koskaan kasva niin isoksi, ettetkö voisi esittää kysymyksiä, älä koskaan tiedä niin paljon, ettetkö voisi oppia jotain uutta." -Og Mandino\nUudesti syntynyt ihminen täällä hei!\n...tai siltä ainakin tuntuu viime viikonlopun jälkeen. Oli kyllä oikea päätös jättää lapsi yöksi mummonsa hoiviin ja käydä itse lataamassa akkuja. Lähdin kotoa klo 18.30 ja olin takaisin seuraavana aamuna klo 10. Sanokoot tutkimustulokset mitä tahansa (eli ettei alle vuoden ikäistä saa jättää yöksi ilman äitiä), mutta mielestäni lapsi traumatisoituu enemmän jos kotona oleva äiti on yliväsynyt ja itkee silmät päästään. Eikä tuo hyvin traumatisoituneelta vaikuttanut, hymyili ja oli hyväntuulinen kun meidät näki. Hienosti oli sujunut yö mummon kanssa. On se kyllä niin mummon poika, että olisin ihmetellyt jos eivät olisi pärjänneet.\nKuluneella viikolla ystävien tärkeys ja merkitys on ollut taas pinnalla. Hassua, että näin pienellä paikkakunnalla voi ottaa puhelimen käteen ja soittaa ystävälle "moi, oon lähdössä kylälle, kahviteltaisko?"-puhelun. Ja se, että täältä löytyy muitakin pienten lasten vanhempia, on ihan mahtavaa. Viikolla paras päivä oli kuitenkin torstai, kun olin NIIN huono aamu, että oksat pois. Siis minulla oli huono aamu oman ihanan pääkoppani sisällä ja yritin kiireellä touhottaa asioita, eikä siitä sitten mitään tullut. Hikipäässä lykin vaunuja ulkona yrittäen saada poikaa nukkumaan ja möskysin samalla koiralle, joka ei ollut tehnyt mitään väärää. Onneksi ystäväni Satu tuli juuri sinä aamuna käymään ja huono mieli hävisi samoin tein. Ihmeellistä. Jos ei oltaisi etukäteen sovittu vierailua, niin se päivä olisi ollut potentiaalinen "olen yksin kotona ja mökötän koko maailmalle"-päivä. Miksihän niinä päivinä ei käy mielessä, että ystävän tapaaminen voisi muuttaa päivän kulkua ja omia ajatuksia?\nKuluneella viikolla yksi ehdoton kohokohta oli joulukuun alkaminen! Muumi-joulukalenteri on korkattu ja joulukoristeet laitettu esille. Yhtenä iltana Konstaa nukuttaessani lauloin läpi kaikki joululaulut mitkä muistin. Joulu on ihanaa aikaa. Tänä vuonna joulusta tekee erityisen se, että vietetään joulua ensimmäistä kertaa perheenä ja ollaan omassa kodissa. Päätettiin ja ilmoitettiin A:n kanssa, ettei osteta joululahjoja muille kuin Konstalle ja kummilapsille. Yritän ehkä käräyttää kinkun ja tehdä riisipuurosta velliä. Lanttulaatikon ostan valmiina niin onnistuu edes joku :) A:lla alkaa joulusta 1.5 viikon loma, se on ihan paras joululahja kaikille! Pysähtyminen, se on parasta joulussa. Ja suklaa.\nVäsymys on siis taittunut, vaikkakin öisin heräillään yhä tiuhaan. Onneksi heräämiset on lyhytkestoisia ja saan nopeasti unesta taas kiinni. Ja jossain välissä aamuyöstä en jaksa nousta syöttämään Konstaa, vaan nappaan viereeni sänkyyn ja siinä nukutaan useampi tunti siten, että välillä vain havahdun pojan aloittaessa ruokailun. Kimakat kiljahdukset on sitten sen merkki, että nyt on nukuttu tarpeeksi. Yleensä se tapahtuu klo 9 jälkeen ja vierestä löytyy hymyilevä poika. Jolla useimmiten on paskat housussa ja sehän se naurattaa.\nSitten omaa ajatusvirtaa ensimmäisistä vauva-arjen kuukausista, tiedon puutteesta ja sen hakemisesta, onnen hetkistä ja onnistumisen tunteesta. Lähinnä muistoksi itselleni. Jos imetysjutut ei kiinnosta, niin älä lue pidemmälle :)\nEn raskausaikana ollut juurikaan valmistautunut siihen, mitä arki käytännössä tulee olemaan pienen vauvan kanssa. Olisikohan ollut jokin alitajunnan itsesuojeluvaisto päällä, mene ja tiedä. Imetystä en ollut ajatellut lainkaan, tai siis mitä se pitää sisällään. Sairaalasta kotiuduttiin ja vauva nukkui todella pitkiä pätkiä. Imetys sujui, tai siis koen imetyksen sujuvan silloin, kun vauvalle tulee tarpeeksi painoa ja vauva on suurimman osan ajasta tyytyväinen. Käytännössähän alussa jopa pelkäsin, että milloin seuraava ruoka-aika tulee. Konstalla oli heräämisen jälkeen nälkä HETI eikä siinä ollut vauvalla kärsivällisyyttä opetella oikeaa imuotetta eikä minulla tuoreena äitinä ollut mitään havaintoa siitä, miten sen pitäisi tapahtua. Yleensä ruokailua edelsikin jopa tunnin itkuhuuto (yleensä pojan) kunnes saatiin ruokaa mahaan asti. Monesti tätä seurasi mieletön puklaaminen, kun lopultakin toinen oli saanut ahnehdittua ja hotkittua maitoa. Tästä seurasi se, että omat hartiat oli nopeasti tulessa, kun joka syötön jälkeen vauvaa piti pidellä pystyasennossa parikymmentä minuuttia. Ensimmäisen viikon jälkeen itkin, kun en jaksanut nostaa vauvaa hoitopöydältä. Yöt meni siten, että heräsin, syötin pojan, röyhtäytin, siivosin puklut, vaihdoin kakkavaipan ja sitten vauvalla olikin taas nälkä, uusi syöttö ja poika nukkumaan. Tämän jälkeen itsellä oli kauhea nälkä ja piti syödä jotain. Heräämisestä meni helposti 1.5-2 tuntia siihen, että pääsin takaisin sänkyyn. Miten sitä jaksoi?\nPäivisin nukutin poikaa paljon sylissä, hän saattoi nukkua monta tuntia rinnallani ja minä makasin sohvalla. Tätä aikaa harvoin käytin itse nukkumiseen, vaan etsin netistä kuumeisesti tietoa siihen, miten imetystä voisin helpottaa ja samalla meidän perheen arkea. Kännykän selaaminen oli helppoa sohvalla, eikä siinä oikein muutakaan voinut tehdä. Minun onnekseni löysin facebookista Imetyksen tuki ry:n sivut. Vannon, että ilman niitä sivuja olisin lopettanut imetyksen. Sivuilta löysin erilaisia imetysasentoja, vinkkejä imuotteen parantamiseen ja ennen kaikkea tietoa siitä, mikä on normaalia. Luin hämmentyneenä A:lle ääneen infokuvia ja artikkeleja "tämähän on ihan kuin meillä!". Takaraivooni iskostui lauseet "niin pitkään kun imettää, maito ei lopu", "on normaalia, että vauva syö 3-4 tunnin välein, 3-4 kertaa tunnissa tai 3-4 tuntia". "se, että vauva itkee rinnalla ei tarkoita, etteikö hän saisi maitoa" ja ennen kaikkea "se helpottaa vauvan kasvaessa". Silloin lähipiirissäni ei ollut ketään imettävää ihmistä keneltä olisin voinut kysyä neuvoa ja imetyspoliklinikalle oli liian pitkä matka. Onneksi internetin ihmeellinen maailma ulottuu tänne korpeenkin.\nTiheän imun kaudet tuli tutuksi ja Konstan ollessa lähes kolme viikkoinen, hän raivosi syödessään tai ei suostunut syömään ollenkaan. Imetyksen tuen sivuilta sain kannustusta jatkaa imetystä, vaikka silloin olin ensimmäistä kertaa lopettamassa Joka ilta lähes kellon tarkkuudella, Konsta aloitti itkun klo 18 ja se kesti klo 21.30 asti jolloin lapsi nukahti. Näiden tuntien aikana olin varma siitä, ettei hän saa minulta ruokaa. Yritettiin monia eri asentoja, hyssyttelyä ja lähes kaikkea mahdollista. Kipeääkin se teki. Kun lopulta lapsi nukahti, olin yleensä itse niin väsynyt, etten kyennyt normaaliin keskusteluun. Vieraita ei pyydetty iltaisin ollenkaan ja päivisin kyttäsin kelloa, että milloin tulee klo 18 ja kitinä alkaa. Tähänkin kuitenkin helpotti tieto, että "keskivertovauva" (jos sellaista on), itkee päivässä noin 1.5 tuntia. Meillä se kaikki itku tuli illan aikana. Päivällä meillä asusti tyytyväinen lapsi. Harmitti, kun A tuli töistä kotiin klo 17 ja klo 18 alkoi kitinä. Yleensä A näki pojastaan vain sen "kitisevän" puolen. Yritä siinä sitten sanoa, että "ei tää päivisin niin paljoa itke". Ystävät ja kaikki ketkä kävivät meillä päivisin, hehkuttivat ihanan "helppoa" vauvaa.\nMutta sekin helpotti. Sanoisin, että ensimmäiset kaksi kuukautta olivat vaikeimpia. Koin jollain tapaa surua siitä, etten enää pystynyt imettämään sängyssä maaten Konstan kovan puklailun takia. Olisin niin tarvinnut itse lepoa kropalleni. Illalla oli ihana oikaista sänkyyn pitkälleen. Mutta koska olin löytänyt vauvalleni sopivat imetystavat niin olin tyytyväinen siitä. Pojan kasvaessa hän tarvitsi vähemmän ja vähemmän apua imuotteen löytymisessä ja sain itse varmuutta siitä, että tämä onnistuu. Jonakin päivänä huomasin, että imetys ei vaadikaan siihen alkuun pojan itkuhuutoa. Reilun kahden kuukauden ikäisenähän Konsta oli mukana jo Ikea-reissulla ja siellä imetys luonnistui jo kätevästi auton takapenkillä.\nSitten niitä onnen hetkiä ensimmäisiltä kuukausilta. Ensimmäiset onnistuneet imetyspäivät, ensimmäinen hymy, vaunulenkit, kitinän ja itkuisuuden väheneminen (minun ja pojan). Lukuisat vieraat ensimmäisten viikkojen aikana olivat myös pelastus. Vieraiden aikaan pääsi irtaantumaan siitä omasta kuplasta. Monet kertoivat omia imetyskokemuksia ja muistelivat niitä hankalia aikoja joita jokaiseen vauva-arkeen kuuluu. Konsta nukkui lähes aina, kun meillä oli vieraita. Minä stressasin sitä, milloin poika herää ja meneekö vieraiden käynnistä suurin osa siihen, että minä yritän saada lapsen syömään. Ei mennyt. Nykyisin Konsta on mukanani joka paikassa; ystävien luona, kaupoilla, kirppareilla, huomenna ollaan menossa konserttiin... koen, että helpompi on liikkua lapsen kanssa kuin jättää hänet jonnekin hoitoon.\nNoin kuukausi sitten huomattiin A:n kanssa, että pojasta on tullut paljon hyväntuulisempi. Onhan hän ollut tyytyväinen vauva aina, mutta jotenkin se iloisuus ja nauru on lisääntynyt. Imetyksen koen tänä päivänä helppona ja nopeana. Ja meidän aamut on ihan parhaita. Konstan ollessa kahden kuukauden ikäinen kokeilin, josko puklailu olisi helpottanut sen verran, että kyljeltään imettäminen onnistuisi. Ja onnistuuhan se aamuisin, pojan ollessa puoli unessa. Se riittää minulle, päivisin ja öisin jaksan olla itse pystyasennossa. Aamuisin on ihana kuunnella kainalosta tuhinaa, nukkua ja välillä havahtua siihen, että "nyt se alkoi syödä". En olisi ensimmäisenä kuukautena uskonut mitenkään, että tähän vielä päästään. Kaikki se tuki, mitä sain tuntemattomilta ihmisiltä internetistä, piti paikkansa. Ja neuvolan tuki oli myös mahtavaa. Ensimmäisissä neuvoloissa sanoin aina, etten usko pojan saavan tarpeeksi ravintoa kun monesti imetys on niin hankalaa. Kuitenkin paino nousi ja sain tsemppausta jatkaa.\nKylläpä nyt tuli paljon tekstiä imetyksestä. Mutta olen tehnyt sitä 4.5 kuukauden ajan 10-15 kertaa vuorokaudessa, joten ehkä pääkopalle tekee hyvää purkaa prosessia. Prosessista siinä on kyse. Väittäisin, että alkukuukausina se käy työstä. Olin jotenkin naiivisti ajatellut, että "no sitten sitä maitoa vaan tulee". Juu ei. Ensin sitä tulee hurjasti, sitten tuntuu ettei sitä tule ollenkaan ja vauva vaan yrittää apinan raivolla syödä ja syödä, sitten tämän tilauksen jälkeen sitä taas tulee ja taas tuore äiti itkee hormoonihuuruissa joita maidon nousu saa aikaan, sitten sitä taas ei meinaa tulla, ja sitten taas tulee.. tätä sahaamista se oli pari ensimmäistä kuukautta. Mutta kylläpä helpotti lukea silloin muiden äitien TÄYSIN samanlaisista tilanteista, kokemuksista ja tuntemuksista. Ymmärrän myös täysin niitä äitejä, jotka syystä tai toisesta lopettavat imetyksen alun jälkeen tai eivät edes aloita imetystä. Kuten tämän tekstin alussakin totesin, lapselle ei varmastikaan tee hyvää nähdä äitiä vain täysin stressaantuneena.\nSellaista tähän iltaan. Vertaistuen tärkeyttä. Älkää ihmiset jääkö yksin, vaan sopikaa ystävien kanssa tapaamisia, soitelkaa ja etsikää sitä tukea vaikka korpikuusen kannon alta. Olipa kyse imetyksestä tai sopivien kenkien löytymisestä.\nSara ja Valtsu käyttävät varmasti vertaistukea vauva-arjen kestämiseen <3\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 8.38 Ei kommentteja:\nTunnisteet: arki, esikoinen, imetys, joulu, lepo, muutokset, onnellisuus, perhe, pohdiskelu, ystävät\n"On kamalan työlästä olla tekemättä mitään." — Oscar Wilde\nOlen miettinyt, että kaikkia ihmisiä ei varmaan ole suunniteltu vauva-arkeen. En voi mitenkään kuvitella, miten ihmeessä olisin pärjännyt jos meidän perheeseen olisi syntynyt koliikkivauva tai huonosti nukkuva vauva. Viimeisen kahden viikon aikana olen monena iltana itkenyt monta tuntia, ollut aivan uupunut, joka paikkaan on koskenut, arkiaskareet on tuntuneet todella raskailta jne. Ja ihan vaan siitä syystä, että Konsta on heräillyt öisin tunnin välein, maksimissaan kahden tunnin välein. Ilmeisesti pitäisi olla tyytyväinen, että kuitenkin pääsääntöisesti nukkuu yön. Eihän hän itse edes heräydy samalla tavalla kuin minä, vaan unissaan önisee ja hamuaa syömistä. Mutta alkaa minulla olla aika rapsakka olo. Yksi yö havahduin, kun olin nukahtanut seisaaltani pinnasängyn päälle. Ja hei, tätä on kestänyt kaksi viikkoa. Neljästä kuukaudesta jos lapsi nukkuu levottomammin pari viikkoa niin minä olen ihan kuolemaa tekemässä. Tuntuu jotenkin typerältä, kun tätä nyt ilmeisesti olisi pitänyt jaksaa enkä minä ole jaksanut. Toissa yönä sain nukkua 4 tuntia yhteen pötköön ja voi miten levännyt olo oli eilen!\nKonsta on todella iloinen poika, naureskelee paljon ja on tyytyväinen elämäänsä. Se on kyllä pelastanut ja sen takia jaksaa. Öisin hänellä ei ole mikään hätä, saattaa vaan nauraa hekottaa jos yritän laittaa nukkumaan klo 05 tai sitten hän päättää, että klo 3.30 on joutavaa aikaa harjoitella mahalleen kääntymistä. Internetin ihmeellisestä maailmasta löytyi artikkeli otsikolla "nelikuisen yöhulinat" ja sitä tekstiä olen lukenut kuin raamattua, "se on vaan vaihe-se on vaan vaihe- se on vaan vaihe-...."\nKaiken tämän väsymyksen keskellä olen raivannut kaappeja ja meillä oli kirppispöytä kahden viikon ajan. Ollaan lämmitelty uuneja, nähty ystäviä, kyläilty Konstan kanssa, käyty joulunavajaisissa katsomassa ilotulituksia, lenkkeilty, käyty miun työpaikalla, siivottu aamulla klo 6 kissan kusia leikkimatolta ja toisena aamuna herätty siihen, kun koira oksentaa jäljelle jääneille matoille. Tällaista "ihan perus" arkea. Ai niin! Melkein unohdin läheltä piti- tilanteet, kun kävin ottamassa influenssarokotteen ja sen jälkeen vietin aikaa terveyskeskuksessa tarkkailussa, kun nielu lähti turpoamaan umpeen... ja autosta jäätyi käsijarru jonka seurauksena auto liukui poikittain tiellä kun vastaan tuli autoja...hmmm...mitähän muuta meidän marraskuuhun?\nTalvi tuli <3\nNo kaiken tämän lisäksi olen huolehtinut ja murehtinut toisten asioita. Tuntuu, että monella on nyt vaikeuksia elämässä tai hankala elämäntilanne, ja minä sitten murehdin ja mietin miten voisin auttaa. Harmittaa sekin kun en jaksa soitella tai olla tsemppaamassa.\nHuomenna koittaa kauan odotettu ja pelätty ilta, kun Konsta jää äitini kanssa kotiin yöksi ja me lähdetään A:n kanssa tuulettumaan ysäribileisiin. Hyvin ne pärjää, minulle se on vaikeampaa. Siitäkin olen jo etukäteen kokenut syyllisyyttä, kun jätän noin pienen lapsen yöksi. Mutta pakko myöntää, että viime aikoina kun olen meinannut öisin nukahtaa nojatuoliin imettäessäni, niin olen miettinyt, että "todellakin joku muu saa tehdä tämän homman edes yhden yön ajan!". Eikä ole sitten turhaan tullut pakastettua maitoja :)\nHotelliin nukkumaan! Olen viimeksi nukkunut heräämättä yli 5h toukokuussa! Tietenkin olen liikenteessä autolla ja tarvittaessa ajan kotiin jos jokin hätä tulee, mutta tuskinpa tulee. Aamulla kello soimaan, hotellin aamiaiselle ja hirmuista kyytiä kotiin! On muuten ensimmäinen kerta kun en luovuta hotellihuonetta ihan viime hetkellä :D Ainoa ongelma tulee oletettavasti olemaan muut ihmiset illan aikana. Miulle on todella vaikeaa jättää Konsta kotiin ja illan tarkoituksena olisi saada hengähdystauko vauva-arkeen. Eli en haluaisi kuulla kysymystä "joko on ikävä?" tai kysymystä"mitä Konstalle kuuluu", sillä uskon niiden lisäävän omaa ikävääni. En myöskään kaipaisi latteita "kyllä ne siellä pärjää, äidille se on hankalampaa"-toteamuksia. Ei ne auta. Pitäisikö askarrella iso kyltti kaulaan, jossa lukee "EN KESKUSTELE LAPSESTANI TÄNÄÄN"? Noh, tämä on taas etukäteen murehtimista.\nPakko on kyllä hehkuttaa meidän ihanan reipasta poikaa. Hän on löytänyt varpaat, kääntyilee mahalleen, harjoittelee ryömimistä (ei mene enää pitkään kun pääsee liikkeelle!), kutiaa helposti, nukkuu monet pitkät päiväunet päivässä, viihtyy yksinään leikkimatolla pitkiä pätkiä, tykkää "pomppuuttamisesta" on alkanut seuraamaan mitä meidän koira ja kissat touhuaa. Televisio olisi myös kova sana, mutta se suljetaan äkkiä kun huomataan pojan sitä katsovan. Eiköhän tässä vaiheessa riitä kolmiulotteiset asiat ja lopun ikää ehtii tuijottaa telkkaria :)\nIso poika <3\nSellaista tänne. Aivan ultimaattista väsymystä minulla ja ilon hetkiä muilla. Mutta eiköhän tämä taas tästä. Ja tuo otsikko... eräs tuttava kysyi, onko käynyt aika pitkäksi kun olen ollut "vaan" kotona...sai vastaukseksi tuiman katseen.\nKummitätini tuli käymään Ruotsista. Toi tullessaan "pienen" konvehtirasian. Ei näköjään tarvitse vielä miettiä raskauskilojen pudotusta...\nOnneksi ensi kuu on JOULUkuu! <3\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 10.27 Ei kommentteja:\nTunnisteet: arki, esikoinen, perhe, väsymys, ystävät\n"Elämässä saattaa tulla vaihe, jossa kuljemme taaksepäin edetessämme." - Jean Jaques Rousseau\nKyllä tuo Rousseau oli viisas. Ehdottomasti miun lemppari-filosofi. Itse olen viimeaikoina toteuttanut otsikon lausahdusta ainakin ajatustasolla. Olen nimittäin palannut ajassa taaksepäin ja miettinyt jälleen kerran kulunutta vuotta. Huomenna tulee kuluneeksi vuosi siitä, kun sain tietää olevani raskaana. Vuosi. Millaista elämä oli silloin? Onnellista arkea. Tein työtä josta pidin, kävin kolme kertaa viikossa ryhmäliikuntatunneilla, pari kertaa viikossa ratsastamassa ja ehdinpä vielä tavata ystäviäkin. Miten sitä ehtikin tehdä kaikkea? Viime syksy meni myös peitellessä raskautta, oli tietenkin kaikenlaista pikkujoulua ja kissanristiäistä sekä ruokaällötyksiä. Oli se omalla tavallaan jännää aikaa, vaikka en kaipaa tippaakaan sitä väsymystä ja epävarmuutta. Millaista elämä on nyt? Kaikki on muuttunut, mutta vastaisin silti, että "onnellista arkea". Niin se vaan menee. Onnellisuus ei tule ulkoisista asioista vaan sisimmästä.\nOnnelliseen arkeen kuuluu myös ne päivät, kun kaikki menee aivan totaalisesti päin persettä eikä mikään onnistu. Muuten ei osaisi arvostaa sitä hetken pysähtymistä suklaalevyn äärellä. Toisen seurastakin osaa nauttia ihan eri tavalla kun on ensin järjestänyt sellaisen överi-draamaqueen-kiukkukohtauksen, jonka aikana itsekin jo tajuaa oman käytöksensä naurettavuuden. Mutta ylpeys ei anna periksi eikä kohtausta voi keskeyttää.Voisko taas syyttää hormoneja tästä? A raukka tuli perjantaina töistä ja sanoi jotain väärällä äänensävyllä, jonka seurauksena nappasin vauvan kainaloon ja marssin hyvin dramaattisesti yläkertaan mököttämään. Harmi vaan, että hetken päästä tuli jo tylsää kun istuin yksin ja vauva nukkui sylissä. Pakkohan se oli nokka pystyssä kipittää alakertaan hakemaan puhelin ja suklaalevy, ja mitään sanomatta kipittää takaisin. Mutta kyllä sen kohtauksen dramaattisuus kärsi tuosta. Oon ilmeisesti huono tuollaisissa, taisi jopa olla eka kerta kun moisen järjestän. Harjoitushan tässäkin varmasti tekisi mestarin, mutten taida ottaa harjoituksia mukaan viikko-ohjelmaani.\nSe on muuten kumma juttu, kun minä en enää nykyisin saa valittaa. Ennen sain, eikä kukaan kyseenalaistanut tai vähätellyt valitusteni aiheita, olipa se sitten vinoon kasvanut varpaankynsi tai yleinen maailman pahuus. Nykyisin valituksen aiheita on suhteellisen vähän, yleensä aiheina on oma väsymys tai sitten jokin lapseen liittyvä. Mutta eihän niistä nyt voi valittaa, kun "sinähän saat niin ruhtinaallisesti nukkua, toista se on koliikkilasten vanhemmilla", "voi eihän Konsta edes itke paljoa, joidenkin lapset itkee jatkuvasti" tai "Mutta Konstahan on niin ihana lapsi" tai jotain vastaavaa. Jotenkin tuo viimeinen lause varsinkin saa itsessäni aikaan huonomutsi-reaktion. Jos olen valittanut, että väsyttää kun lapsi on kitissyt illan, niin en kai siinä samalla sano ettei lapseni olisi ihana? Ja joo, onhan se ihana. Tarkoittaako se silloin sitä, ettei saisi tuntea väsymystä? Tai ei saisi olla pinna tiukalla? Koska lapsi on ihana, niin sen pitäisi sitten poissulkea äidin kaikki negatiiviset tunnetilat, niinkö? Ja ei se lohduta, että huonomminkin voisi olla. Jos minua koskee päähän, niin ei siihenkään tulla sanomaan, että "voi kuule, joillakin on aivokasvain ja niitä koskee jatkuvasti päähän ja paljon kovempaa!". Huono vertaus, mutta varmasti kaikki nyt ymmärsi pointin. Pääasiassahan meidän arki menee hyvin, mutta en voi väittää ettenkö olisi joskus iltaväsymyskiukku-kohtauksen aikaan pyöritellyt lasta epätoivoisesti sylissäni etsien palautusosoitetta.\nJoten nyt sitten valitan: Edelleen väsyttää. Nyt minä nukkuisin, mutta lapsi on oppinut niin paljon uusia taitoja ettei hän malta nukkua. Nukutaan me onneksi yhä usean tunnin pätkiä ja toiset yöt menee paremmin kun toiset. Kiire. Miksei kukaan varoittanut tästä mielettömästä kiireestä joka tulee kun lapsi syntyy? Kaikki pelotteli yksin kotiin jäämisellä. Omien juttujen tekemiseen ei ole aikaa. Tämä nyt liittyy tuohon edelliseen. Liikun paljon lapsen kanssa ja nään ystäviä, lenkkeilen jne jne. Mutta ne ihan omat jutut, kun olen ihan yksin. Niitä on alkanut kaipaamaan. Tämän bloginkin kirjoittamiseen tarvitsee aikaa ja kirjoittaminen on jäänyt ihan liian vähälle. Oma aika viimeisen neljän kuukauden aikana on rajoittunut neljään zumbakertaan, yhteen ratsastusreissuun ja kampaajalla käyntiin. Toki on ollut myös pienempiä hetkiä, jolloin A on esim. käynyt pojan kanssa vaunulenkillä tai olen käynyt yksin kaupassa, mutta sellaista parin tunnin pidempää omaa aikaa ei ole monestikaan ollut. Päivisin Konsta nukkuu pitkät päiväunet, mutta silloin ollaan yleensä menossa jossain. Iltaisin A voisi olla lapsen kanssa, mutta toisaalta en sitten kuitenkaan malta olla poissa. Hankalaa. Mutta jospa raivaan kalenteriin useampia kotipäiviä, jolloin voin kirjoittaa päiväunien aikaan. Kokeillaan.\nSyömiset on muuten taas ihan rempallaan. Ehkä siinä olisi yksi keino, miten väsymystä saisi ehkäistyä. Tai siis olisihan siinä. Mutta jotenkin ihan vahingossa tän kirjoittamisenkin aikana hupeni irtokarkkipussi. Ei sille mahda mitään. Miten oma pää ei opi? Monta kertaa olen huomannut, että ruokavaliolla voi vaikuttaa omaan jaksamiseen. Miksi siinä ei sitten pysy? Ja miten pitkään näitä hormoneja voi syyttää kiukkukohtauksista? Nyt en voi käyttää enää liikunnan puutteelle tekosyytä "kun oon vasta synnyttänyt...".\nMiksihän muuten edes haluan syyttää jotain omasta käytöksestäni? Hormoneja tai vastaavaa... kyllähän sitä osasi kiukutella, syödä huonosti ja olla väsynyt ennen raskautta ja lastakin. Miksi aina pitää löytää jokin syy? Ehkäpä nyt vaan yritän keskittyä toimintatapojeni muuttamiseen. Silloin saatan ehkä saada jotain muutosta aikaan.\nSitten iloisempiin aiheisiin. Paluu hevosen selkään on onnistuneesti suoritettu! Voi että sitä tunnetta, kun sai kaikessa rauhassa ensin rapsutella Maraa ja harjailla sitä. Eikä sitä voi sanoin kuvata, mikä tunne siellä selässä oli. Ei vaan meikäläisen kroppa taida olla ihan kohtakaan entisellään, sen verran paljon sai tehdä töitä, että sai istunnan pysymään edes sinne päin. Ja ravata kärsi pari kierrosta, sitten oli pakko hiljentää vauhtia. Mutta siitä se lähtee! Viime viikolla lenkkeilin paljon kantorepun kanssa ja sekin vahvistaa keskivartaloa hyvin kun on pakko pitää selkä suorana kävellessä.\nJa pakko vielä hehkuttaa tuota ihanaa poikaa! Jätkä oli niin reipas neuvolassa kun sai ensimmäiset rokotukset. Äiti ei niinkään ollut, itkin pidempään kuin poika ja neuvolatäti sai lohdutella minua. Saatiin kuitenkin hieno koiratarra neuvolakortin väliin. Jotenkin tuntuu, että se oli enemmän minulle kuin lapselle tarkoitettu. Samana päivänä poika oppi kääntymään vatsalleen ja tarttumaan esineisiin. Mitä lie kehityslientä pistäneet rokotteen seassa. Voi voi, kohta se menee jo kouluun.\nJa toisaalta, ei sitä omaa aikaa aina edes kaipaa. Näinkin on hyvä katsella leffaa <3\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 7.29 Ei kommentteja:\nTunnisteet: arki, kiire, kiukku, lepo, muutokset, perhe, ratsastus, väsymys\nEi ole taas todellista. Minä, joka rakastan yli kaiken nukkumista, olen joutunut luopumaan siitä. Meidän perheessä lapsi nukkuu, mies nukkuu, koira ja kissat nukkuu, mutta koska elämäni olisi varmasti muuten liian täydellistä niin minä sitten olen lopettanut nukkumisen. Ratkiriemukasta. Synnytyksen jälkeen oli se "kuolemanväsymys" joka sitten meni ohi ja sain nukuttua ne univelat pois. Olen kokenut, etten pitkään aikaan ole edes tarvinnut päiväunia ja yöt ovat menneet kahdella hyvin lyhyellä herätyksellä. Kuitenkin jotain tapahtui, ja pikkuhiljaa huomasin, etten iltaisin saakaan unta. No tätä kesti jonkin aikaa, en kuitenkaan huolestunut kun nukuttiin Konstan kanssa aamuisin 10-11 asti. Kunnes viime lauantaina en saanut unta. Ja sitten heräsin. Ilman syytä. Olin nukkunut tunnin. Sitten en saanut unta. Sitten nukahdin ja heräsin tunnin päästä. Vessahätä. Sitten seuraava herätys olikin jo Konstan ensimmäinen syöttö. Loppuyö meni samalla kaavalla. Sunnuntain sitten kiukkusin A:lle kun olin niin väsynyt. Itketti ja ihmettelin, miten ne ihmiset jaksaa joiden vauvat ei nuku öisin? Sunnuntai-iltana olin käymässä nukkumaan ja sama toistui. Voi perse. Maanantaina huomasin jo, ettei meikäläisen kannata lähteä liikenteeseen kun aivot ei toimi yhtään. Eikä edes päiväunien nukkuminen onnistunut, kun ei olevinaan väsyttänyt. Seuraavana yönä taas sama homma. Eli oon saanut viritettyä itseni täydelliseen ylivireystilaan. Pikaisen googlettelun perusteella kyseessä on ilmeisen yleinen ilmiö imettävillä naisilla, ja monet joutuvat turvautumaan lääkkeellisiin menetelmiin, että saa taas unen päästä kiinni. Juu ei kiitos. Miulla on ihan omat keinot!\nValtsullakin tais olla päiväuniaika! Vähän säikähdin kun tuohon ikkunalaudalle tänään hyppäsi...\n13.10.2015. Postilaatikolta otettu kuva pihaan päin.\nLähdetääs ensi purkamaan unettomuuden syitä. Onko päivärytmi kunnossa? Ei. Olenko ollut ulkona yhtä paljon kun ennen? En. Syönkö terveellisesti? En. Olinko viime viikollakin joka päivä menossa jossain? Kyllä. Sillä lailla, hienosti hoidettu. Olen pitänyt kiinni lapsen päivärytmistä ja oma rytmi on sitten siinä sivussa heittänyt kuperkeikkaa, kun on pitänyt tehdä omasta elämästään niin kiireistä. On toki tärkeää, että liikkuu lapsen kanssa eikä jää kotiin homehtumaan, mutta miulla meni taas yli tää touhu. Ehkä suurin virhe on se, etten ole pitänyt kiinni meidän iltarauhasta. Aiemmin pyhitettiin illat meidän omalle perheelle, klo 19 eteenpäin. Ihan jo lapsen takia pidettiin kiinni siitä, että viimeistään silloin ruvetaan rauhoittumaan omalla porukalla. Nyt ollaan oltu millon missäkin ja Konsta on monena iltana päässyt nukkumaan vasta klo 22. Ja kiukkuisia ollaan oltu siinä vaiheessa kaikki. Eli pyrin tästä lähtien pysymään kotona klo 19 alkaen ja häädän vieraatkin siinä vaiheessa pihalle. Ja jos en joka päivälle sopisi jotain menoa johonkin suuntaan, niin ehtisin ehkä valoisan aikaan kunnon lenkille.\nMitäs edellisen kirjoituksen jälkeen on ollut...hmm...käytiin lasten jumalanpalveluksessa, kirppiskierroksella+lounaalla, miun työpaikalla kahvilla, yksi päivä meni Ikeassa, siitä seuraavana päivänä olikin extempore-hammaslääkärireissu ja Konsta pääsi hoitoon miun ystävän luo siksi aikaa, käytiin A:n kanssa kaupungissa syömässä ja elokuvissa ja ja ja...sitten meillä on käynyt vieraita. Siinähän sitä. Tämä kaikkihan sitten kulminoitui siihen, että unet hävisi ja parin nukkumattoman yön jälkeen huomasin, että olen vaaraksi liikenteelle. Tästä syystä piti sitten perua sovittu kyläilyreissu ystävän luo ja kyllä harmittaa. En vaan uskaltanut lähteä ajamaan 70km suuntaansa näillä silmillä. Onneksi viime yönä sain jo vähän paremmin nukuttua, eli kyllä se kotiin rauhoittuminen auttaa. Kävin kameran kanssa ulkona kuvailemassa ja tein omia juttuja. Makoiltiin Konstan kanssa sängyssä ja otettiin päikkärit. Kyllä, sain nukuttua.\nEnnen jumalanpalvelusta katseltiin ruskamaisemaa\nKyllä se uni on ihmeellinen asia. Ja sen puute saa tästä eukosta tavallistakin kärkkäämmän ja jopa suorastaan v-mäisen. Ja tietenkin, jälleen kerran, A:n vikahan se on ollut etten minä ole saanut nukuttua. Ärsyttää kun ei opi ja saa aina olla pyytelemässä anteeksi omaa hölmöyttään.\nMutta kaiken kiireenkin kanssa viime viikko oli kyllä aivan mahtava! Aloitetaan siitä lasten jumalanpalveluksesta jossa käytiin. Eli meidän pienen kylän seurakunta otti käyttöön kastepuun, johon jokainen kuluneen vuoden aikana seurakuntaan kastettu saa oman enkelin. Enkelissä on nimi ja kastepäivä. Konsta sai kutsun kyseiseen jumalanpalvelukseen ja pitihän se mennä kun kerrankin täällä jotain järjestetään. Konsta oli tyypillinen mies ja nukkui kirkon penkissä :)\nSitten viime viikon kohokohta oli se Ikea-reissu! Olin suunnitellut, että lähdetään aamulla klo 9 ja ollaan takaisin klo 18-19. Noh, lähdettiin klo 9 ja kotona oltiin klo 20.30... Oli kyllä todella ihana reissu ystävien kanssa ja Konsta oli todella hienosti matkassa mukana! ...taisi kaikki muut olla reissusta väsyneempiä kuin pieni mies. Kerran Konstalle yllätti nälkä siten, etten ollut varautunut siihen. Niinpä sitten kävi niin, että kun ystävät olivat hakemassa meille aikuisille ruokaa niin Konsta ruokaili auton takapenkillä nahkatakin välistä. Kätevää tuo täysimetys kun ei tarvitse ruokia lämmitellä ;)\nPerjantaina tuli yllättävä meno, kun piti käydä paikkaamassa lohjennut hammas. Onneksi ystävä oli käymässä kotikonnuillaan ja Konsta pääsi hänen kanssaan vaunulenkille siksi aikaa kun minä olin hammaslääkärissä. Ensimmäistä kertaa en jännittänyt hammaslääkäriä kun jännitin miten Konstalla menee. Hyvinhän siellä oli mennyt.\nViime viikon kohokohtiin kuului myös lauantaipäivä kun lähdettiin A:n kanssa kahdestaan kaupunkiin. Käytiin Rossossa syömässä ja sen jälkeen mentiin elokuviin. Äitini oli Konstan kanssa kotona sen aikaa, 5h. Koko aamupäivän väänsin itkua, en olisi halunnut lähteä mihinkään. Mutta hyvä kun lähdin, Konsta oli pärjännyt hienosti ja meillä oli kiva ilta :) Mutta tiukassa tuo napanuora näyttää olevan!\nTavoistani poiketen laitan tähän loppuun kaksi kuvaa Konstasta. Miun mielestä nuo on vaan niin huippuja kuvia, että haluan ne jakaa teidän kanssa. Ihana kun toisesta on kasvanut jo niin iso poika, että lenkilläkin haluaa katsella ympärilleen.\n...vähän jos on huppu vinossa niin ketä se haittaa ;)\n...ja vielä ihan loppuun ihana Suvi Teräsniskan Täydellinen elämä-kappale. Tämä kuului viime viikolla radiosta kun olin kaupassa ja piti sitten pienet itkut tirauttaa siinä makaronihyllyllä. Jos työkaverit lukee tätä niin tietävät miksi <3\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 9.56 1 kommentti:\nTunnisteet: arki, esikoinen, kiire, kiukku, lepo, stressi, syksy, valokuvaus, väsymys, ystävät\n" "Jos" ja "Sitten kun" istutettiin maahan ja niistä kasvoi "Ei mitään". -Positiivarit\nSitten kun on rahaa niin matkustelen, jos joskus saan vakituisen työpaikan niin otan asuntolainan, jos vielä viiden vuoden päästä olen aiheesta kiinnostunut, niin jatkan opintoja, sitten kun täytän sen ja sen verran niin perustan perheen... entäs jos nämä eivät koskaan toteudu? Mitäs sitten tapahtuu? Istutaan kotona ja odotetaan, että jotain tapahtuisi?\nTäällä meidän pienellä kylällä on ollut viime aikoina surua ja tullut taas muistutusta siitä, että väliaikaista kaikki on vaan, myös elämä. Koskaan ei tiedä, milloin itsellä on viimeinen päivä ja se pitäisi muistaa. Isäni kuoli viisi vuotta sitten, 53-vuotiaana. Hän eli elämäänsä "tässä ja nyt"- fiiliksellä, rakensi kesämökin, kalasti ja metsästi, osti toisen mökin lapista, matkusti Thaimaahan... varmaankaan ei nämä valinnat aina olleet järkeviä niin taloudellisesti kuin ehkä muutenkaan, mutta jos hän olisi jäänyt odottamaan esimerkiksi eläkepäiviä niin olisipa nämä kaikki jääneet toteuttamatta. Jos hän olisi odottanut, että "sitten kun voitan lotossa" tai "sitten kun jään eläkkeelle" hänen elämästään olisi jäänyt puuttumaan paljon. Sorrun toki itsekin tähän samaan "sitten kun"-ajatteluun, eikä jokaista päivää yksinkertaisesti voi elää "kuin se olisi viimeinen", mutta joka päivä voi tehdä niitä pieniä tekoja jotka tekevät onnelliseksi. Ei sen tarvitse joka päivä olla jotain suurta ja mullistavaa. Pienistä asioista murehtimisen voisi ainakin meikäläinen yrittää jättää taka-alalle. Raha-asioiden suhteen olen jo antanut periksi, rahaa ei ole koskaan tarpeeksi mutta raha-asioista huolehtiminen on turhaa ajan haaskausta. Ei sitä rahaa murehtimalla tule.\nMitäs meidän arkeen? Onnellisuutta? Kyllä. Nukkumista? Kyllä. Hermojen menetystä? Toki. Ystävien tapaamista ja uusia tuttavuuksia? Onneksi. Arjen komiikkaa? Päivittäin. Kiukkuamista? Aikuisten vai lapsen taholta? Kaikkien. Ampiaisten aiheuttamaa pelkoa? Ikävä kyllä. Mieletöntä ylpeyttä kun on saanut sanomalehdellä huidottua ampiaiset kuolleiksi? Neljä kertaa viikon sisällä.\nOlen saanut tähän vauvarumbaan onneksi vertaistukea ja kyllä se vain on mahdottoman tärkeää tässä vaiheessa. Puhua toisen kanssa arjesta, nukkumisen ihanuudesta, imetyksestä ja kaikesta mahdollisesta. Niistä aiheista joista ulkopuoliset eivät jaksa kuunnella, mutta jotka ovat tällä hetkellä itselle ainoita asioita joista kykenee käymään edes jollain tasolla järjellistä keskustelua. Toki myös he joilla ei ole tällä hetkellä pieniä lapsia kotona, haluavat tietää meidän arjesta ja ovat kiinnostuneita, mutta kyllä se keskustelu on täysin erilaista silloin kun toinen on samassa tilanteessa. Kun sain tietää raskaudestani, pelkäsin jäävän ilman vertaistukea. Mutta sitä tukea onkin tullut yllättävistä paikoista.\nPäivät menevät nopeasti, vaihtelevasti. Yksikään päivä ei ole ollut samanlainen. Mielialatkin vaihtelevat päivän aikana tuhat kertaa. Yhtenä päivänä olin pääasiassa hyvällä tuulella ja koin, että päivä oli onnistunut. Mukaan mahtui pari huonoa hetkeä ja iltapäivällä töistä kotiin tuli mies kysyvällä ilmeellä, hieman ilmapiiriä tunnustellen...hän oli saanut työpäivän aikana kaksi puhelua:\n1. "Tuo koira odottaa varmaan kilon paloina kun tuut kotiin!"\n2. "Arvaa onko kiva kun ei meinannut auto lähteä taas käyntiin!? Jään varmaan tuonne kylille ja joudut hakemaan meidät jostain!"\nHeh... en sitten missään vaiheessa ilmoittanut, että tilanteet meni ohi. Varmaan oli kiva ajella töistä kotiin ja miettiä mitenhän herttainen vaimo on tällä kertaa vastassa.\nMe ollaan oltu melkein joka päivä vauvan kanssa menossa jossain. Nyt on ollut orastavan flunssan takia pari kotipäivää ja mukavalta nekin ovat tuntuneet. Mutta toistaiseksi on ollut vielä turha se pelko, että erakoidun vauvan kanssa tänne korpeen. Enemmänkin on joutunut varaamaan niitä vapaapäiviä johonkin väliin. Ensi viikolla onkin luvassa erityisen jännittävä päivä kun lähdetään Ikeaan Kuopioon. Ajomatka 3h suuntaansa, matkaseurana Konsta 2.5kk ja viimeisillään raskaana oleva ystävä. Outoa miten yhtä Ikean reissua voi odottaa niin paljon, kun samalla takaraivossa jyskyttää ajatus "ei oo taas mitään järkeä tuossa ideassa!". Uskon, että reissu onnistuu ja saadaanpa höpöteltyä ystävän kanssa. Ei kaikessa tarvitse aina olla järkeä :)\nYhtä asiaa olen ihmetellyt kuluneen viikon aikana. Konstalle on ilmestynyt ensimmäiset jalkamakkarat. Sellaiset ihanat paksut poimut reisiin. Olen ihastellut niitä ja ne on NIIN suloiset (myös muut ovat niitä ihastelleet, ei ole pelkästään minun outous). Niin sitä olen ihmetellyt, että missä vaiheessa makkarat menettävät viehätysvoimansa? Kun otan tuon raskauden jäljiltä olevan vatsan röllykän käsien väliin niin ei siitä kyllä yhtään tule sellainen "voi hellanlettas miten ihana!"-fiilis. Outo juttu.\nNäihin mietteisiin, voikaa hyvin <3\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 12.48 4 kommenttia:\nTunnisteet: arki, esikoinen, kiire, onnellisuus, pelko, pohdiskelu, unelmat, ystävät\n"Pelkkä eläminen ei riitä; tarvitaan auringonpaistetta, vapautta ja pieni kukka." - H.C.Andersen\nYllä oleva kuva kuvastaa meidän viime viikkoa. Auringon paistetta, ulkoilua, hyvää mieltä ja tyytyväinen lapsi joka viihtyy upouudessa Tula-kantorepussa.\nViime viikolla alkoi tämän naisen kunnon kohotus. Nyt kun synnytyksestä on aikaa jo 2kk ei voi käyttää joka tilanteessa tekosyytä "en voi, kun oon vasta synnyttänyt". :D Eli kävin tiistai-iltana ensimmäistä kertaa synnytyksen jälkeen zumbassa ja loppuviikon valitin kun lantionseudun lihakset oli jumissa. Mutta siitä se lähti! Zumba meni hyvin, tunnilla oli mukavaa enkä edes hengästynyt niin pahasti mitä olin etukäteen pelännyt. Hartiat ja lavat aukesi hyvin, itse asiassa niin hyvin, ettei lapojen väliin ole koskenut sen jälkeen.\nOsaltaan minun hyvää vointiani on auttanut uusi paras ystävä nimeltä Tula. Tula on siis tuo kuvan kantoreppu. Johan aukesi uudet lenkkeilymaastot kun pääsee menemään taas pitkin polkuja ja kiipeilemään. Hartiat ovat olleet koetuksella kun poikaa on pitänyt kannella, mutta Tulan tultua taloon olen saanut kädet vapaiksi ja poika nukkuu rinnalla samalla kun minä touhuan kotihommia. Tai illalla pojan saa rauhoitettua, että äiti pääsee kirjoittamaan blogia. Eilen käytiin retkeilemässä ja sain kokemuksen siitä, että saan otettua pojan ihan yksin autosta ja pujotettua tuohon kantoreppuun. Kuulostaa yksinkertaiselta, pieneltä jutulta, mutta minä sain taas hurjasti varmuutta siihen, että uskallan lähteä pojan kanssa joskus yksin pidemmällekin reissuun. Tähän asti ollaan pyöritty tässä oman kylän alueella.\nTänään sitten oli synnytyksen jälkitarkastus ja tuomio oli armoton: lantionpohjan lihakset on ihan rappiolla. Siinäpä meikäläiselle kotitehtävää ja ei tarvitse miettiä miksi zumban jälkeen lihakset oli jumissa monta päivää. Toinen ikävämpi tuomio tuli myös: hevosen selkään ei ole vieläkään asiaa ainakaan kuukauteen. En ole mitään synnytyskertomusta tänne kirjaillut, mutta tuosta jälkimmäisestä tuomiosta jokainen voi päätellä, ettei ihan helpolla päästy. Pääseekö sitten synnytyksestä koskaan "helpolla", mene ja tiedä.\nLevätäkin voisi ehkä enemmän, niinpä viikonloppuna köllähdettiin pojan ja Saran kanssa sänkyyn katsomaan Sinkkuelämää-leffaa. Ihanan hömppää. Kuvassa ei näy suklaalevy joka tuhoutui siinä samassa.Kävin myös perjantaina kampaajalla ja otin pienet torkut samalla kun ripsien ja kulmien väri oli vaikuttamassa. Tehokasta.\nViime viikko meni todella nopeasti ohi, ja tällekin viikolle on ohjelmoitu paljon treffejä. Mukava huomata, että täältä tuppukylästäkin saa seuraa pienten vauvojen vanhemmista. Ja ensi viikolla tulee ihana ystävä käymään pienen vauvansa kanssa! Sitä olen odottanut kuin kuuta nousevaa, meidän lapset syntyi päivän ikäerolla ja nyt pääsen näkemään pienen tytön ensimmäistä kertaa.\nEn olisi arvannut, että arki vauvan kanssa on näin kiireistä :D Tämä nyt jäi lyhyeksi postaukseksi, päätin tehdä mustikkapiirakkaa vielä näin iltapuhteena ja kohta se on valmista vasta yöllä.\nEtsi kuvasta belgianpaimenkoira :)\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 10.58 Ei kommentteja:\nTunnisteet: arki, innostus, itseluottamus, kesä, lepo, liikunta, ratsastus, Sara, treeni\n"En tiennyt mitään, mutta oletin kaikenlaista enkä tehnyt kerrassaan mitään vanhasta tottumuksesta. Olin hyvin onnellinen." -Muumipappa\nJa niin meidän perheeseen on tullut pieni Konsta-poika joka vie tältä blogin kirjoittajalta kaiken kirjoitusajan. Tai ei edes vie, mutta järjestelmällisyyttäni on horjutettu huolella. Ei olevinaan ole ollut aikaa. Olen kuitenkin miettinyt yön pimeinä tunteina mitä haluan kirjoittaa. Yön pimeillä tunneilla tarkoitan imetyshetkiä. Ja sitten niitä muita hetkiä. Viime yönä istuin keittiössä hiljaisuudessa klo 4, nukutti ja nälätti, muut nukkuivat ja minä lypsin pakkaantuneita rintojani miettien "niin, tätä se elämä on. Tästäkö sinne blogiin kirjoitan?!".\nNo aloitetaan vaikka siitä, että viime aikoina olen miettinyt paljon kulisseja. Sitä pintaa, minkä elämästämme näytämme. Toisille esirippua saatetaan raottaa hieman, toisille näytetään trailerissa vaan ne jännimmät ja hauskimmat asiat, joillekin näytetään kaikki, myös ne epäonnistuneet kohtaukset. Todellisuus. En tarkoita, että kaikille pitäisi antaa ilmaislippua katsomaan omaa elämää, mutta kunhan itse tietää mikä on totta. Loppupeleissä kukaan ei jaksa pitää kulisseja pystyssä pitkään. Lopulta niiden alle romahtaa. Toivoisinkin, että välillä ihmiset pysähtyisivät oman elämänsä äärelle miettimään, millä mallilla asiat on? Välillä tuntuu, että ihmiset valittavat jatkuvasti eivätkä näe elämässään mitään positiivista. Jatkuvan valittamisen alle hautautuminen katkeroittaa ihmisiä. Tiedän omasta kokemuksesta. Silloin elämä lipuu ohi, huomaamatta. Mihin aikansa käyttää? Negatiivisten asioiden ruotimiseen vai keskittyykö siihen, mikä on hyvin?\nSitten se toinen ääripää. Asiat ovat huonosti, mutta siihen ei reagoida. "Kaikki hyvin" toteamukset silloin kun tyhmäkin tajuaa, ettei kaikki ole hyvin, tai "kyllä tämä tästä vielä paremmaksi muuttuu" ilman, että asian eteen tehdään yhtään mitään, on kulissien ylläpitoa.\nMihin minä itse syyllistyn? Elämän ennalta käsikirjoittamiseen. Yritän kovasti. Vieläkin. On muuten ollut ihan hiton vaikeaa, ja vielä vaikeammaksi se on käynyt vastasyntyneen vauvan kanssa.\nEräs keskiviikkoilta, olen käymässä nukkumaan. Ajattelen; "huomenna nukun kunnon päiväunet kun vauvakin nukkuu. Aloitan myös ristiäisjärjestelyt lauantaita varten".\nTorstaiaamuna vauva herää klo 7, eikä ole puoleen päivään mennessä nukkunut enempää kuin 20min pätkiä. Lähden vaunulenkille, "kyllä se siihen nukahtaa". Vauva on hereillä lenkin ajan, vesipullo aukeaa vaunujen taskussa, puhelin kastuu ja menee rikki. "Noh, kyllä tämä tästä, kotiin kun päästään niin vauva käy nukkumaan". Juu ei käynyt. Yritän epätoivoisesti saadaa vauvaa päiväunille, että itsekin pääsisin. Olen nukkunut huonosti koko viikon ja itkettää. Vauvalla on kaikki hyvin, ei vain nukuta. "No kyllä kohta helpottaa kun A tulee kotiin ja ottaa vauvan, sitten voin nukkua". A tulee kotiin, laittaa astianpesukoneen päälle. Kone menee rikki ja vettä tulee keittiön lattialle. Vauvalla on nälkä. A hermostuu kun kone hajosi, käyttöohjeita ei löydy. Ristiäiset ylihuomenna eikä astianpesukone toimi. A katsoo ikkunasta ulos ja huomaa kissan kävelevän pihaan elävä kyy suussa "Voi paska, onko käärme ehtinyt purra kissaa?". Kissa otetaan sisälle tarkkailuun, minä istun makuuhuoneessa ja itkien imetän vauvaa, A kiukkuaa keittiössä astianpesukoneelle ja pappi on tulossa puolen tunnin päästä ristiäispalaveriin. "Ei tän päivän näin pitänyt mennä." Kysyin A:lta, "eikö voitaisi vaan laittaa kaikille tekstarit, että ristiäiset on peruttu ja lapsen nimeksi tulee Konsta?!"\nLopputuloksena kuitenkin; astianpesukone ja puhelin saatiin korjattua, palaveri papin kanssa pidettyä, kissaa ei purrut käärme, ja vauva nukkui seuraavana yönä 6h putkeen. Ristiäisjärjestelyt ehdittiin tehdä seuraavana päivänä.\nPitäisi muistaa, etten minä laadi käsikirjoitusta. Välillä pitää improvisoida ja mukautua siihen, että asiat menee niin kuin ne on tarkoitettu menevän. Aina ne ei mene niin kuin minä haluaisin. Ei läheskään aina. Haluaisin opettaa pojalle sen, ettei kaikkea voi hallita eikä kaikki mene oman mielen mukaan. Miten sen opetan jos en itsekään sitä osaa/hyväksy?\nTähän blogiin ja facebookiin tulee kirjoiteltua enimmäkseen niistä onnellisista ja hyvistä tapahtumista. Ei se tarkoita sitä, että elämä koostuisi vain niistä. Mutta kun luen vanhoja tekstejäni tai selaan facebook-julkaisujani niin ne ovat ehdottomasti ne asiat jotka haluan muistaa. Ne hyvät hetket.\nTosiaan, poikamme ristiäiset pidettiin 22.8. Yllättävän väsyttävä voi yksi päivä olla, vaikkakin ihana päivä se oli. Mitäs muuta meidän arkeen? Ollaan käyty pari kertaa Konstan kanssa minun työpaikalla. Työtä ei ole ikävä, mutta työkavereita on. Mitähän heille kuuluu? Tätä jäin pohtimaan kun viimeksi kävin pyörähtämässä työpaikalla ja näin osan työkavereista. Mitä muille kuuluu? Tästä sitten vein ajatuksen vielä pidemmälle ja tajusin, etten tiedä mitä muillekaan ystävilleni kuuluu? Kaikki pyörii vauvan ympärillä ja toki ihmiset ovat käyneet katsomassa vauvaa ja kyselleet meidän kuulumisia, mutta minä olen tässä kuplassani enkä tiedä mitä muille kuuluu. Loppuraskaudesta olin niin kipeä, että olin kuin takapuoleen ammuttu karhu eikä kukaan varmaan uskaltanut ottaa yhteyttä. Kiukkuilin kun ihmiset kyselivät vointia ja rakas ystäväni Satu laittoi silloin viestin: " Muista vaikka kuinka vituttaa, että sinnuu rakastetaan niin hemmetin paljon, että kaikki haluu olla hengessä mukana." En saanut siis silloinkaan ajettua ihmisiä luotani vaikka käyttäydyin kuin aasi. Joten ehkä pääsen taas kartalle muiden kuulumisista? Kyllähän tässä kesä onkin jo hurahtanut.\n...nyt toki hieman keskusteluihin keskittymistä vaikeuttaa väsymys, mutta ehkä sekin helpottaa...\nVäsymyksestä päästäänkin sitten aiheeseen tupakka, jota tekee ihan tajuttoman paljon mieli. Tehnyt itse asiassa keväästä saakka. Olen nyt yhdistänyt sen väsymykseen. Silloin kun olen oikein väsynyt, niin silloin tekee mieli polttaa. Paljon on myös pyörinyt päässä kysymys "jos en olisi tullut raskaaksi niin olisinko sortunut?". Siinäpä kysymys johon en saa koskaan vastausta.\nIhana ristiäislahja Konstalle <3\nEn voi käsikirjoittaa elämäämme. Onneksi. Mitä voin tehdä, että kaikilla on tässä perheessä hyvä olla? Pidän huolta itsestäni, lapsestani ja parisuhteestani. Nämä kaikki kulkevat käsikädessä. Jos minä en voi hyvin, ei myöskään lapsi tai parisuhde. Jos parisuhde ei voi hyvin, en minä voi hyvin eikä varsinkaan lapsi voi hyvin. Jos lapsi ei voi hyvin, minä en voi hyvin. Jos minä en voi hyvin, ei parisuhde...jne jne. Tämän kun muistaisi.\nArjen pienistä onnen hetkistä koostuu meidän elämä. Ihana Konsta on tullut osaksi meidän elämää ja hän naureskelee paljon. Varsinkin silloin kun me A:n kanssa yhdessä naureskellaan, Konsta yhtyy siihen. Lapsi aistii, että vanhemmilla on hyvä olla yhdessä. Se luo turvallisuutta. Ja siitä minä olen onnellinen.\nAsiaa olisi vielä ihan mielettömästi, ehkäpä käsikirjoitukseen on laitettu ensi viikolle kirjoitusaikaa, kuka tietää? :)\nLopuksi vielä kiitokset blogia kommentoineille, Satuille, Julialle, bloggaaja"kollegoille", anonyymeille ja kaikille muille! Kommentit motivoi kirjoittamaan lisää ja ne ovat olleet ihania :)\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 11.00 Ei kommentteja:\nTunnisteet: arki, esikoinen, kiire, muutokset, onnellisuus, perhe, pohdiskelu, tupakoimattomuus, väsymys, ystävät\n"Onni on kokemus siitä, että elät jokaisen hetken rakkaudella ja kiitollisuudella." - Denis Waitley\nNo niin, nyt on hetki aikaa istahtaa koneen ääreen kun muu perhe lähti vaunulenkille. Tasan kaksi viikkoa on kulunut synnytyksestä. Siitä, kun maailma muuttui. Tai ei varmaankaan maailma, mutta meidän perheen elämä. Kahteen viikkoon on mahtunut väsymystä, itkua, kipua, epätoivon hetkiä, riittämättömyyden tunnetta ja niin edelleen. Mutta ne ovat olleet pieniä hetkiä. Kuluneeseen kahteen viikkoon on kuulunut ennen kaikkea suuria onnen hetkiä, rakkautta, kiitollisuutta, onnellisuutta, ihmettelyä, naurua, tutustumista, opettelua, nautiskelua ja paljon kaikkea muuta, joka on saanut pienet negatiiviset asiat tuntumaan hyvin vähäpätöisiltä. Tässä onnellisuushuumassa unohtuu, jos tuntia aiemmin on ollut joku pieni epätoivon hetki.\nPoika on valloittanut meidät täysin, ja laittanut samalla pään pyörälle. Synnytys ja osastolla olo tuntuu nyt hyvin kaukaisilta asioilta, ja olemmekin aloittaneet synnytyskertomuksen kirjoittamisen ettei kokemus unohdu. Se on minulle terapeuttista ja koen, että se on tärkeä käydä läpi. Ettei vaan käy niin, että joskus aika kultaisi muistot... ;)\nMielenkiintoista on huomata, miten eri tavalla olin ajatellut asioiden menevän. Alitajunta/mieli oli ihan selvästi tehnyt tehtävänsä, enkä ollut ajatellut miten kipeä voisin olla synnytyksen jälkeen. Ei ollut käynyt pienessä mielessäkään, että minulle voisi tulla jälkisupistuksia 15 minuutin lenkin jälkeen. Tai että ylipäätään joutuisin keräämään voimia, että jaksan kävellä 15 minuuttia. En ollut ajatellut, että MINULLE voisi synnytyksen ja imetyksen aiheuttamat hormonit aiheuttaa järjettömiä itkukohtauksia jolloin minulla ei ole kontrollia itseeni. Onneksi näin on tapahtunut vain kahdesti, kerran sairaalassa ja kerran kotona. Ja kestoltaan nämä itkut ovat olleet pari tuntia. En ollut myöskään osannut kuvitella käveleväni kotona lähes koko päivän tissit paljaina, ja tajuavani iltapäivällä etten ole vielä ehtinyt pestä hampaita tai kammata tukkaa :D. En ollut myöskään tajunnut miten hiton rasittavaa voi olla ihmisten jatkuvat viestittelyt siitä, miten voidaan ja jaksetaan kun ollaan vielä osastolla tai juuri kotiutuneena. Ööö, olen synnyttänyt juuri, pää ihan sekaisin, koskee joka paikkaan, olen todella väsynyt, imetys ei vielä suju, kauhea nälkä ja jos jossain välissä on pieni hetki, että saan kädet vapaaksi vauvasta niin haluanko käyttää sen ajan viestien näpyttelyyn? Vai haluanko kenties syödä, nukkua, käydä suihkussa tai ihan vaan tuijottaa juuri syntynyttä vauvaani? Mitäpä lottoatte? Ja sitten tulee viestejä, että onko kaikki ok kun mitään ei kuulu...hei ihmiset, haloo!\nPari täytekakkua meni ensimmäisellä viikolla :P\nMutta mitä muuta en ollut osannut odottaa? Sitä rakkauden tunnetta mikä tulee kun katsoo pientä nyyttiä. Onnen kyyneleitä valuu pitkin poskia kun vaan katselee toista. En ollut myöskään odottanut sitä, että saan nukkua! Luulin, että aluksi torkutaan tunnin pätkissä yöt ja kuunnellaan huutoa. Poika nukkuu ainakin vielä yönsä hyvin, herää kerran tai kahdesti. Toki tämä voi muuttua, mutta koska synnytyksen aikaan valvoin 3 vuorokautta putkeen ja sen jälkeen osastolla nukuin tunnin pätkissä, niin onpa ollut ihana nukkua univelkoja pois. Jaksaa sitten ne mahdolliset tulevat koitokset. En ollut myöskään odottanut sitä, miten onnellinen olen omasta kropastani. Siitä, ettei se maha ole jatkuvasti edessä ja hidastamassa tahtia. Voi ajella säärikarvat ilman apupenkkiä, nukkua mahallaan tai selällään, ei tarvitse herätä lonkkakipuun, ei närästä ja saa juoda taas litratolkulla appelsiinimehua. Ei tarvitse käyttää montaa minuuttia kyljen kääntämiseen tai sängystä ylös nousemiseen. Ja ihanaa kun omat vaatteet mahtuu päälle! Raskauden aikana painoa tuli lisää 14kg, siitä on nyt tasan puolet lähtenyt pois. En odottanut myöskään sitä, miten järjetön nälkä ihmisellä voi olla KOKO AJAN. Imetys vaatii ilmeisesti veronsa. Ennen kaikkea en ollut osannut odottaa sitä, että me A:n kanssa selvittäisiin näin hyvin tästä. Vauva on vielä hengissä ja voi hyvin! En myöskään osannut odottaa, että täällä on rauhallista! Vauva nukkuu päivällä usean tunnin päiväunet ja sillä aikaa touhutaan A:n kanssa, pestään pyykkiä ja raivaillaan, sitten köllähdetään sohvalle katsomaan Netflixiä. Rauhoitutaan.\nSanoisin, että ensimmäinen viikko kotona meni synnytyksestä toipuessa. Tämä toinen viikko on mennyt fyysisesti paremmin, ei tarvitse enää kipulääkkeitä ja jaksaa lenkkeilläkin. Jälleen suuret kiitokset menee miehelleni A:lle, joka oli synnytyksessä korvaamaton tuki, ilman en olisi varmaankaan selvinnyt hengissä. Osastolta kotiutuessa A osasi hoitaa vauvaa yhtä hyvin kuin minä, ja eletään tätä arkea yhdessä. Aamuisin kun hän herää, tehdään vaihtokauppa ja minä menen nukkumaan pariksi tunniksi kun hän ottaa pojan aamupesulle. Ja voin luottaa täysin siihen, että he pärjäävät.\nVieraita meillä on käynyt PALJON ensimmäisen viikon aikana, nyt ollaan saatu olla pari päivää ihan oman perheen kesken. Toivon, että syksyllä kun A on töissä ja minä olen yksin pojan kanssa kotona, niin ihmisiä kävisi yhtä usein sylittelemässä vauvaa...mutta taitaapa olla toiveajattelua :D\nTämä blogi tulee olemaan jatkossakin minun blogi. Mietin yhä sitä, haluanko pojasta tänne yhtään kasvokuvaa. En kuitenkaan muuta tätä vauvablogiksi. Poika saa perustaa joskus oman blogin jos haluaa omaa elämäänsä kertoa. Mutta tällä hetkellä tuo ihana poika on miun elämä, ja toki sen ympärillä pyöritään.\nTällä hetkellä tuntuu, että voisin muuttaa blogin nimen. Suuret onnen hetket. Niitä täällä tällä hetkellä eletään. Vauva on todella valloittava. Miten joskus olen miettinyt, että haluanko lapsia? Tuntuu hyvältä, etten voi enää suunnitella kaikkea etukäteen. Tämä blogitekstikin on ollut nyt kirjoituksen alla lähes kolme tuntia kun välillä kävin vauvaa syöttämässä ja syömässä itsekin. Kaikki sujuu. Ei haittaa, vaikkei asiat menneet tai mene niinkuin minä suunnittelin. Ne menee juuri niin kuin on tarkoitettu menevän.\nTyytyväisenä pitää omasta poskesta kiinni meidän pieni pörröpää <3\nLähettänyt K/Onnen hetket klo 10.31 1 kommentti:\nTunnisteet: arki, esikoinen, itseluottamus, kiitollisuus, lepo, muutokset, onnellisuus, onni, perhe, pohdiskelu, rentoutuminen, unelmat


Busca Bíblica: heidän - Página: 187 - Raamattu ja Biblia - Bíblia Católica Online\nFound 2299 Results for: heidän\nHeidän kuuloonsa oli vain tullut: "Meidän entinen vainoojamme julistaa nyt sitä uskoa, jota hän ennen hävitti"; (Galatalaisille 1, 23)\nSillä ennenkuin Jaakobin luota oli tullut muutamia miehiä, oli hän syönyt yhdessä pakanain kanssa; mutta heidän tultuaan hän vetäytyi pois ja pysytteli erillään peläten ympärileikattuja, (Galatalaisille 2, 12)\nja hänen kanssaan lankesivat ulkokultaisuuteen muutkin juutalaiset, niin että heidän ulkokultaisuutensa tempasi mukaansa Barnabaankin. (Galatalaisille 2, 13)\nHeillä on intoa teidän hyväksenne, mutta ei oikeata; vaan he tahtovat eristää teidät, että teillä olisi intoa heidän hyväksensä. (Galatalaisille 4, 17)\nälkää siis olko niihin osallisia heidän kanssaan. (Efesolaisille 5, 7)\nJa te isännät, tehkää samoin heille, jättäkää pois uhkaileminen, sillä tiedättehän, että sekä heidän että teidän Herranne on taivaissa ja ettei hän katso henkilöön. (Efesolaisille 6, 9)\nheidän loppunsa on kadotus, vatsa on heidän jumalansa, heidän kunnianaan on heidän häpeänsä, ja maallisiin on heidän mielensä. (Filippiläisille 3, 19)\nettä heidän sydämensä, yhteenliittyneinä rakkaudessa, saisivat kehoitusta omistamaan täyden ymmärtämyksen koko rikkauden ja pääsisivät tuntemaan Jumalan salaisuuden, Kristuksen, (Kolossalaisille 2, 2)\nkun estävät meitä puhumasta pakanoille heidän pelastumiseksensa. Näin he yhäti täyttävät syntiensä mittaa. Viha onkin jo saavuttanut heidät, viimeiseen määräänsä asti. (1. Tessalonikalaisille 2, 16)\nSillä itse Herra on tuleva alas taivaasta käskyhuudon, ylienkelin äänen ja Jumalan pasunan kuuluessa, ja Kristuksessa kuolleet nousevat ylös ensin; 1. Tess. 4:17 sitten meidät, jotka olemme elossa, jotka olemme jääneet tänne, temmataan yhdessä heidän kanssaan pilvissä Herraa vastaan yläilmoihin; ja niin me saamme aina olla Herran kanssa. (1. Tessalonikalaisille 4, 16)\nsekä pitämään heitä erinomaisen rakkaina heidän työnsä tähden. Eläkää rauhassa keskenänne. (1. Tessalonikalaisille 5, 13)\nja heidän puheensa jäytää ympäristöään niinkuin syöpä. Niitä ovat Hymeneus ja Filetus, (2. Timoteukselle 2, 17)


Miten Pan FryOhut Cut Pork Chop - Tips for you - Tipsed.Com\nohut leikkaus porsaankyljys on noin ¼ ½ tuuman paksuinen.Paloittelevat pitää muotonsa, ja jotkut uskovat maku on parempi, kun luun on jätetty. Ohut leikkaus porsaankyljys on hyvin mureaa ja maukasta oikein paistettu.Ruokailutila pystyy pitämään sitä luun ja ottaa siisti puree siitä luomatta sotkuinen tilanne.Onneksi ohut leikkaus porsaankyljys vaatii vähän aikaa paistaa ja on keitetty niin lähellä aika kulutuksen kuin mahdollista.Suunnittele enemmän kuin yksi ohut leikkaus paloittelevat jokaiselle aikuiselle tyypillisen illallinen.\nlokero tai lautasella, litteä\nWok tai paistinpannu, syvä\nSet suuri kupissa noin 2-tuumaa täysmaitoa vasemmalla puolella työpaikalla.\nAsettele suuri uunivuokaan täytettiin noin 2-tuumaa itsensä nouseva jauhot joka maust\netaan suolalla ja pippurilla maun vieressä maidon oikealla puolella työpaikalla.\nkannan litteä lokero tai lautasella vieressä pataan jauhoja.\nAseta wok tai syvä raskas paistinpannu liedellä poltin ja täytä se 2-3-tuumaa öljyä, jolla on korkea savu pisteen, kuten vihannesten paistamiseen öljyä.Savu kohta tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että öljy kestää korkeampia lämpötiloja paistamiseen ilman murtamista.Älä käännä liesi poltin on tässä vaiheessa.\nKäytä kertakäyttöisiä muovi- käsineitä, jos sinulla on ne.Jos ei, pese kätesi ja kuivaa ne huolellisesti.Aseta harvaan leikkaus kyljykset vasemmalla kulhoon jauhot ja käytä vasemmanpuoleista poimia paloittelevat, laita se jauhot ja heti peitä se kokonaan jauhoja.Paina alas vasemmalla kädellä upottaa jauhot pilko molemmin puolin.Ajatuksena on pitää vasemmalta kuiva niin kertyminen märkä jauhoja ei luo sotku.\nRavista pilko poistaa löysä jauhoja ja aseta se maidon vasemmalta.Käytä oikea käsi upota sitä maitoon antaa sille noin 30-45 sekuntia imeä maitoa ja aseta se takaisin jauhot.Käytä vasen käsi kokonaan peitä se jauhoja samalla kun painat leikkaa ne jauhot vakuuttaa se on kokonaan katettu.\nKytke liesi poltin keskitason ja kuumenna öljy.Käytä ruoanlaitto lämpömittari lämmittää öljyä 350 astetta Fahrenheit.\nKäytä pari ruoanlaitto pihdit huolellisesti sijoittaa kyljykset öljyyn.Yksi kerros kyljykset riittää paista kerralla.Kyljykset uppoaa pohjaan pannulla ja, kun olet valmis, float alkuun.Kun kyljykset nousevat pintaan, poista niistä ja käyttää varsi lämpömittari olla varma, että se on sisäinen lämpötila on 160 astetta Fahrenheit.Paistamiseen prosessi vaatii noin neljä viisi minuuttia.Älä overcook kyljykset.\nAnna öljyn takaisin sen lämpötila takaisin 350 celsiusta ja toista paistamiseen prosessi.\nOta kyljykset jääkaapista 30 minuuttia ennen valmistusta paistamiseen.\nuseita tippoja muna varjossa ruoka väri lisätään maitoon antaa ohut leikata porsaankyljyksiä kultainen väri paistamisen jälkeen.\npaistamiseen pannulla tilalla useita tuumaa öljyä voi aiheuttaa tilkka.On ABC sammutin ja ensiapulaukku lähistöllä.\nÄlä anna lasten tai lemmikkejä keittiössä.Ruoanlaitto kiehuvaan öljy on vaarallista, jos yhteinen varovaisuutta ei käytetä.\nVoiko Backsplash Tile asentaa suoraan Johonkin Kipsilevy ?


Etusivu Tiimiläiset Sanna Latvala\nHyppäsin ensimmäistä kertaa Team Fitin mukaan elokuussa 2014 tavattuani Sampo Kirjovaaran Kuntokeskus K&M:llä. Olin tuolloin laihduttanut juuri -25kg pienillä kaloreilla ja niukilla hiilareilla. Olin kyllä tyytyväinen vaa'an lukemaan, mutta peilikuva oli aivan toista mistä olin laihdutuksen aloitettuani haaveillut. Olin vaa'an mukaan normaalipainoinen, mutta ryhtini oli huono enkä näyttänyt ensinkään treenatulta. Olin saanut aineenvaihduntani niin jumiin, että lähdimme ensi töikseen pikkuhiljaa Sampon kanssa sitä korjaamaan. Kieltämättä kauhistuin siitä ruokamäärästä, mikä minun tuli yhtäkkiä 1200kcal dieettien jälkeen syödä! Paino nousi, mutta ei ihmekään -olinhan ajanut kroppani sellaiselle säästöliekille. Sampon kanssa opin ensimmäistä kertaa oikeasti treenaamaan! Muistan kun kävin yhden jalkatreenin jälkeen oksentamassa -niin kovaa en ollut treenannut vielä koskaan. Kehityin salitreenissä ja opin todella nauttimaan siitä tunteesta, minkä sain treenin aikana ja sen jälkeen! Löysin itselleni liikuntamuodon, josta nautin ja jossa halusin kehittyä. Reilun vuoden verran treenailin Sampon kanssa, minkä jälkeen ajattelin että pystyn tähän jo yksinkin. -Vaan enpä pystynytkään ja syömiset lähtivät ihan käsistä ja samalla painoakin tuli lisää.\nPienen "tiimittömän kauden jälkeen" keväällä 2016 otin yhteyttä Johannaan. Tuntui, että kaipasin taas henkilökohtaisempaa valmennusta ja uutta, eri tyylistä tapaa treenata. Kun Sampon kanssa treenattiin kovaa ja korkealta, niin olin nähnyt kun Johanna treenasi valmennettaviaan enemmän tuntumalla ja puristellen. Sivu silmällä katsottuna Johannan treenit näyttivät Sampoon verrattuna jopa kevyiltä -vaan todellisuus oli toinen, kun ensimmäistä kertaa pääsin Johannan "hellään" käsittelyyn! Johannan treeneissä todella keskitytään tuntumaan ja siihen, että treenitekniikat ovat oikeat. Pienemmilläkin painoilla saa aikamoisen poltteen, kun tekniikka on viimeisen päälle viilattu ja oikea! Sydämelliseltä, mutta tiukalta Johannalta olen saanut myös paljon henkistä tukea, mikä on ehdottoman tärkeä valmentajalla. Mihinkään kisalavoille en ole tähtäilemässä vaan haluan saavuttaa sen oman unelmakroppani -mikä todennäköisesti tulee muuttumaan ajan kuluessa aina vain enemmän ja enemmän treenatumpaan. Pelkkä vaaka ei enää kerro kehityksestäni vaan opettelen saamaa kiksejä hyvistä treeneistä ja lisääntyvistä painoista salin puolella. Toki matkaa sinne unelmakroppaan vielä on, mutta pikkuhiljaa opetellaan uutta pysyvää elämäntapaa ja jätetään ne kymmenen viikon pikadieetit ja pussikuurit muille.\n6.9.16 kiteytin ajatukseni Facebookiin näin: "Mä en vaan tajuu mikä wonder woman toi Johanna oikein on, kun jokaisen treenin jälkeen on niin voimaannuttava ja sisuuntunut fiilis, et kyl tää tästä vaikka välillä tuntuu ettei täst taas mitään tuu! Tää salitreeni vaan on niin mun juttu ja jokainen treeni kyseisen mimmin kanssa on jotain semmosta, mitä jokaisen pitäis päästä joskus kokemaan! Se endorfiinien määrä, mikä vapautuu kun pääsee tekee täysii!"\nMolemmat valmentajat ovat todella osaavia, enkä kadu päivääkään että olen yli kaksi vuotta ollut Team Fitissä! Olen saanut itkeä ja nauraa molempien sekä Sampon, että Johannan kanssa ja jokaisen treenin jälkeen jää aina odottamaan seuraavaa yhteistreeniä ja tiimipäiviä!\nLisää treenifiiliksiä pääsette lukemaan blogistani osoitteessa: http://pudotus.blogspot.fi


Moninaisuus Mielessä! A Guide about Meeting Diversity of Sexual Orientation and Gender in the Field of Social Work : Report of Making a Product\nEerola, Marika; Mettälä, Miranda (2013)\nOpinnäytetyönämme tuotimme Seta ry:lle sosiaalialan työntekijöille suunnatun esitteen seksuaalisen suuntautumisen ja sukupuolen moninaisuuden ammatillisesta kohtaamisesta. Opinnäytetyömme koostuu “Moninaisuus mielessä! Seksuaalisen suuntautumisen ja sukupuolen moninaisuuden kohtaaminen sosiaalialan työssä” -esitteestä sekä sen tekoprosessista kertovasta raportista. Esite tehtiin tiiviissä yhteistyössä Seta ry:n ja HeSeta ry:n kanssa, alkaen Setan edustajien ilmoittamasta tarpeesta tällaiselle tuotteelle sekä sisällön suunnittelusta, ja jatkuen koko prosessin läpi suunnittelu- ja palautetapaamisten merkeissä.\nEsitteen tavoitteena on antaa sosiaalialan työntekijöille perustietoa seksuaalisen suuntautumisen ja sukupuolen moninaisuudesta sekä esitellä näkökulmia, joita kannattaa ottaa huomioon, jotta laadukkaat sosiaalipalvelut olisivat tasavertaisesti myös seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin sekä heidän lähipiiriinsä kuuluvien palvelunkäyttäjien ulottuvilla ja käytössä.\nOpinnäytetyömme teoreettisena viitekehyksenä on asiakaslähtöinen työote, jonka keskeisiä elementtejä ovat palvelunkäyttäjän kunnioittava, dialoginen ja voimauttava kohtaaminen sekä asiakkaan itsemääräysoikeuden kunnioittaminen. Seksuaalisen suuntautumisen ja sukupuolen moninaisuuden perustietouden sekä hlbtiq-ihmisten (eli homojen, lesbojen, biseksuaalien, transihmisten, intersukupuolisten sekä queer-identiteetin omaavien) niin yhteiskunnallisella tasolla kuin palvelunkäyttäjinä kohtaamien mahdollisten haasteiden lisäksi esite sisältää tietoa siitä, miten työntekijä voi kehittää työotettaan hlbtiq-sensitiivisemmäksi sekä välttää sukupuoli- ja heteronormatiivisuutta.\nEsitettä elävöittääksemme ja antaaksemme käytännön näkökulmia tosielämästä keräsimme myös hlbtiq-ihmisten tarinoita heidän kohtaamistaan haasteista sekä heidän näkökulmiaan ja kokemuksiaan sosiaalialan ammattilaisten kohtaamisesta. Esite sisältää myös erilaisia harjoituksia, tietoa erilaisista järjestöistä, lukuvinkkejä sekä aihealueen sanaston.


Abbe Rous Pinot Noir 2019 - Tampereen viinitukku\nLäpikuultava, kaunis rubiiniin vivahtava väri. Tuoksu täyteläisen hedelmäinen, mansikkaa, tummaa kirsikkaa ja vadelmaa, taustalla bitteristä suklaata ja kypsää tomaattia. Maku miellyttävän marjaisa ja hapot ja tanniinit ovat hyvässä tasapainossa. Jälkimaku pitkä ja tasapainoinen. Viini on käytetty perinteisesti isoissa avoimissa sammioissa sekä kypsytetty noin 6 kuukautta 600 litran tammitynnyreissä. Mainio ruokaviini linnuille, paahdetulle lihalle ja pataruuille.\nRypäleet: Pinot Noir 100 %.


Voit hakea tätä työpaikkaa osoitteesta http://rekrydiili.likeit.fi/apply/9476576\nHaemme nyt asiakasyrityksellemme Helsinkiin ja Espooseen palveluyksikön johtajia!\nRinnekoti on Suomen suurin yksityinen kehitysvamma-alan toimija ja osa Diakonissalaitosta. Työllistämme valtakunnallisesti yhteensä 3000 henkilöä. Haluamme olla sote-alan rohkein työpaikka ihmisille, jotka ottavat ammattitaidon ohella sydämensä mukaan töihin.\nHaemme nyt kahta palveluyksikön johtajaa. Toimintakeskus Kippari (Helsingin Pitäjänmäellä) ja Toimintakeskus Aarre (Espoon Lakistossa) tarjoavat työllistymistä ja osallisuutta edistäviä palveluita kehitysvammaisille ja autismikirjon henkilöille.Yksikön johtajana vastaat kehitysvammaisille ja autismikirjon henkilöille palvelua tarjoavan yksikön toiminnasta, asiakkuuksista ja tuloksesta. Suunnittelet ja kehität toimintakeskuksen palveluja ja pääset vaikuttamaan moniammatillisen työryhmän tiimihengen muodostamiseen. Johdat ja kehität yksikköä niin, että toiminta vastaa asiakkaidemme tarpeita. Toimit henkilöstön esihenkilönä ja osallistut myös operatiiviseen ohjaustyöhön yksikössä. Olethan perehtynyt itsemääräämisoikeuden toteutumiseen, puhetta tukeviin ja korvaaviin kommunikointimenetelmiin sekä osallisuuden tukemiseen ja kuntouttavaan työotteeseen.\n- mahdollisuuden päästä vaikuttamaan ja tekemään merkityksellistä työtä\n- monipuolisia, ammattitaitoa kartuttavia koulutuksia\n- kokemusta autisminkirjon tai neuropsykiatristen henkilöiden kanssa työskentelystä ja työkokemusta kehitysvamma-alasta\n- kokemusta haastavan käytöksen kohtaamisesta asiakastyössä\n- kokemusta esimiestehtävistä ja/tai suoritettuja esimiestyön opintoja\nTyöaika painottuu arkeen ja päiväsaikaan. Tehtävässä on sopimuspalkka ja mahdollisuus puhelinetuun. Pyydämme tehtävään valitulta lain 504/2002 mukaisen rikosrekisteriotteen nähtäväksi. Rinnekoti on savuton työpaikka, jossa työhöntulotarkastus sisältää huumeseulan ja tartuntalain mukaisen rokotussuojan tarkistuksen.\nHaluamme kuulla sinusta lisää! Tartu tilaisuuteen ja hae paikkaa mahdollisimman pian, viimeistään kuitenkin 10.12.2021. Voimme tehdä valintapäätöksiä jo hakuaikana. Työ alkaa sopimuksen mukaan.


Uuden kodin lumoissa - Lettupannu - Vuodatus.net -\nMuutto on ohi! Jäljellä on enää siivoilua ja tavaroiden purkamista laatikoista. Kunhan tästä päästään asettumaan, on vuorossa jos jonkinmoista sisustamista ja seinien maalailua. Kodin laittamiseen saa siis helposti kulumaan vaikka koko loppuvuoden. :) Blogitauko ei toki kestä niin kauaa: vain sen verran, että laatikot on suunnilleen purettu ja olemme saaneet netin hankittua. Tänne kannattaa kurkata uudemman kerran ehkäpä ensi viikolla..\nMuuton lisäksi viime viikkoihin mahtui mahtava juhannus ystävien kanssa Päijänteen rannalla. Vaikka jonkin verran ukosti, ei se menoa haitannut. Saunoimme savusaunassa, pelasimme lautapelejä (mm. Disney-monopolia, josta allekirjoittanut oli ihan pihalla), hämmästelimme kokon vieressä lämmittelevää jalallista rantakäärmettä (=sisilisko) ja taistelimme mökillä asustavia muurahaisia vastaan.\nYlläolevassa kuvassa Santtu tekee lettutaikinaa, josta grillailun päätteeksi paistettiin muurikkalettuja. Alla kuva Rohkeasta Liskosta. Kaiken kaikkiaan melkoisen mukava ja ruuantäyteinen juhannus!\nLähettänyt: lettupannu - 27.6.2008 klo 07.45


Aihe: Melontaseuraa pohjoseen 17-21.8.\nMelontaseuraa pohjoseen 17-21.8.\nMinä ja Tiia aateltiin suunnata ennen koulujen alkua vielä pohjoiseen. Ehkä Trolli tai muu sellainen. Lähetään 16.8 illasta Jyväskylästä ajeleen ja seura kelpaisi. Pientä kriikkailua ja pelimelontaa. Kellä on kesälomaa vielä tuolloin jäljellä niin ilmoittautukoon.\nAihe: Voiko korkeammalle vielä lentää?\nVaronen ihmetteli voiko aircrew tehdä niin ettei keula ota veteen? Ei neitikoskessa, mutta... Katoppatas näinikkään. Tälläsistä saa ne ac pisteet.\nAihe: Suomalaisväriä Kayak sessionsissa!\nSuomalaisväriä Kayak sessionsissa!\nTänään kolahti lehti laatikosta ja siellä komeilikin tutun näköstä sakkia! Pohjois-Norjasta kertovassa jutussa kuvatekstissä mainitaan, että Miku laskee Rovvajohkaa. Ilmeisesti Teemu kuvailee taustalla ilman paitaa! Ah mikä vartalo... Jutun on tehnyt Mariann Saether. s 30 ja lehti #38. Onnea pojille...\nAihe: HÄJYRODEO 2011 - kilpailukutsu\nLinkki Kaukolan Tuomaksen radiohaastatteluun viimeviikolta. Teemana HäjyRodeo ja koskimelonta ylipäätään.\nEnnakkotietojen perusteella uusinkin rockstar on Suomessa edullisempi kuin X. Edellinen on suora lainaus ketun sivuilta... Onkos Rockstarista tulossa se karvalakki versio? Vai kuinka miku nyt lasket kertoimilla, että on rockstar edullisempi kuin X vaikka kuinka katsosit brittejen hintoja tms? Tämä t...\nKatoinpas nopeeta niin mun silmään coloradossa, i-canoessa sekä Cheltenham Canoessa on project X selkeästi halvempi kuin edes vanha star ainakaan jos puhutaan eliitti versiosta. Coloradossa karvalakki on samoissa X:n kanssa, joten eiköhän se väite ole puppua että olis edulisempi ostaa rock star. Jos...\nNythän tämän topicin kommentit on kopioitu oikein faq osastoon eräketun sivuille. Faktana kerrotaan myös, että uusi rock star on halvempi kuin X. Hitto kun vaan tietäisin ite ton x:n hinnan kun tulee tossa parin viikon päästä, että voisin maksella sen pois. Eivät bearillakaan vielä tarkkaan kai tien...\nOlli mukana. Katselen, jos Kuopiosta muitakin vaivautuu mukaan.\nAihe: Kutsu freestylen SMiin 7.8.2010\nSiis enää ei ole felixiä vaan helix on vanhalla felixin kuvauksella, mutta käytännössä nykysin vaaditaan vähän enemän kuitenkin siihen että helixin pisteet saa. Sama homma on vanhan Donkeyflipin kohdalla, ne kaikki on nykysin airscrewejä.\nAihe: Pelaako Kyröjoella nyt mikään?\nHanhikosken mittari puhuu 76cm, eli patohole (malkakoski) voi olla ihan ok one move paikka, mutta platling on matala jo, tosin voi siinä varmaan surffailla jotenkin. Jos melontakuume on tarpeeksi suuri, että jonnekin pitää päästä niin sitten kannattaa käydä. :D mikään spektaakkeli se ei tällä vedell...\nEi näytä kovin optimeilta ii joen vedenkorkeudet niin taidanpa minäkin suunnata vongalle creekkeri lavalla ja pelipaatti mukana, jos sitä jotain koskipätkää kävis sitten laskeskelees lauantaina ja sunnuntaina. Kisaan en ala osallistua.\nhttp://kuvaboxi.fi/julkinen/2eezb+ilkka ... uohuu.html\nAika paljo kuvia tuolakin\nhttp://yle.fi/urheilu/lajit/muut/2010/0 ... 14791.html\nSampan haastattelu ja joku pätkä kisoista.\nMeikä vissiin ehti kans pari vetoo vetää myllykosken hontosta pois, sen jälkeen kun mela paukahti pirstaleiksi. Eli ilmottaudutaa! viimeks 2 vuotta sitten vanhiksella samasena myllykosken päivän iltana uipasin muistaakseni.\nJo oli siis aikakin...\nVesi on taas yön aikana noussut sellasen 15cm, joten pian alkaa olla malka mennyttä kalua ja siirrytään koskenkorvan pariin. Jos siis siellä ei ala mikään hillitön lumisade ja pakkanen niin kuin täällä Lieksassa.


alternative rock, funk, Live Nation, pop, rock\t 23.8.2012\nLenny Kravitzin Hartwall Areenalle 17. syyskuuta suunniteltu konsertti joudutaan aikatauluttamaan uudelleen vuodelle 2013 artistin muiden työsitoutumusten vuoksi. Kravitz filmaa parhaillaan ”The Butler” -elokuvaa New Orleansissa. Elokuvan tuotantoa on jouduttu venyttämään syksyyn ja Kravitz joutuu sopimussyistä pysymään Yhdysvalloissa ja saattamaan loppuun elokuvantekositoumuksensa.\nLive Nation Finland neuvottelee parhaillaan uudesta Helsingin-keikkapäivämäärästä ensi vuodelle. Jo ostetut liput käyvät sellaisenaan uudelle keikalle. Vaihtoehtoisesti liput voi palauttaa samaan Lippupisteen myyntipisteeseen, josta liput on ostettu. Lippupisteen nettikaupasta ja R-kioskilta ostetut liput tulee lähettää postitse yhteys- ja tilitietojen kera osoitteeseen:\n‹ Indierockbändi The Pains of Being Pure at Heart Korjaamolle marraskuussa\t› Postfest Tampereella ensimmäistä kertaa, pääesiintyjä Khuda myös Lutakossa


Kanuuna Casino - Erinomainen suomalainen kasino - 200 ilmaiskierrosta!\nKanuuna Casino on jännittävä, uusi nettikasino, joka toimii täysin ilman rekisteröitymistä. Kasino on peräisin 1Up Services -nimiseltä yritykseltä, jolla on hallussaan Viron pelilisenssi. Kyseessä on arvatenkin suomalainen nettikasino ja sivustokin on tietysti toteutettu suomen kielellä. Sivuston värikäs ulkoasu on räväkkä ja suorastaan vaatii huomiota puolelleen. Saatavilla on mahtavia bonuksia ja kattava pelivalikoima, josta löytyy kaikenlaista pelattavaa aina kolikkopeleistä live kasinoon.\nTämä viihdyttävä nettikasino on nopea ja helppokäyttöinen kokonaisuus, jonka parissa itse kukin viettää mielellään vaikka useamman kierroksen. Sivusto on turvallinen ja luotettava, joten sille voi tallettaa huoletta.\nKanuuna Casino palvelut\nKun avaat Kanuuna Casino sivuston, huomaat heti värikkään ja huolella suunnitellun ulkoasun. Kyseessä on kasino ilman rekisteröitymistä, joka hoitaa tilin avaamisen Zimplerin kautta tunnistautumalla. Suomenkielinen toteutus on vain plussaa ja auttaa suomalaisia pelaajia navigoimaan sivustolla näppärästi. Vasemmassa laidassa oleva valikko on selkeä ja helppokäyttöinen. Ulkoasunsa ja navigoitavuutensa puolesta kyseessä on laadukas kasino, joten sukelletaanpa syvemmälle.\nKasinon pelivalikoimassa on laajasti saatavilla monia erilaisia kasinopelejä. Pääset nauttimaan etenkin monista kolikko- ja hedelmäpeleistä, mutta saatavilla on myös pöytäpelejä sekä live casino. Pelitoimittajia on saatavilla pienistä studioista suurempiin alan toimijoihin ja se takaa monipuolisen pelivalikoiman. Pelattavaa riittää siis niin aloitteleville kuin kokeneille pelaajille.\nAsiakaspalvelijat auttavat sinua aina tarvittaessa. Voit ottaa yhteyttä asiakaspalveluun joko suomeksi tai eestiksi ja asiakaspalvelua on saatavilla live chatilla ja sähköpostilla. Live chat on nopein tapa olla yhteydessä kasinoon ja parhaimmillaan voit saada vastauksia jo minuuteissa. Sähköpostiosoite kasinolle on support@kanuuna.com ja vastaukset yleensä saadaan tuntien sisällä, mutta maksimissaan noin päivässä. Asiakaspalvelijat ovat ystävällisiä ja tehokkaita ja auttavat aina mahdollisimman nopeasti.\nMobiilissa Kanuuna Casino on kätevä ja näppärä. Moderni sivusto on suunniteltu niin, että se mukautuu hyvin pienellekin puhelimen tai tabletin näytölle. Mobiilissa pelikokemus on yhtä hyvä kuin tietokoneellakin ja pelaaminen on näppärää ja helppoa. Pääset nauttimaan satojen pelien valikoimasta ja halutessasi voit myös lunastaa bonukset ja tehdä rahansiirtoja mobiilissa. Mobiilissa pelaaminen on kaiken kaikkiaan helppoa ja sujuvaa. Kaiken kaikkiaan mobiilipelaaminen on yhtä helppoa kuin tietokoneella pelaaminen.\nKaikki rahansiirrot hoidetaan mahdollisimman nopeasti ja näppärästi. Koska kyseessä on moderni ja uusi nettikasino, joka toimii ilman rekisteröitymistä, kaikki rahansiirrot hoidetaan ruotsalaisen Zimplerin kautta. Minimitalletus on 20 euroa ja voit tehdä talletuksen suoraan omasta verkkopankista Zimplerin avulla. Rahat ovat pelitililläsi heti ja tallettaminen on ilmaista.\nKotiuttaminen onnistuu myös Zimplerin kautta. Parasta tässä on se, että voit saada rahat tilillesi jo parin minuutin sisällä. Zimpler tekee yhteistyötä kaikkien tuttujen suomalaisten suosimien pankkien kanssa, joihin kuuluvat muun muassa Osuuspankki, Nordea, Säästöpankki ja Danske Bank. Veroja pelaajien ei tarvitse maksaa, kiitos Viron pelilisenssin.\nKanuuna Casino tervetulobonus\nKanuuna Casino hemmottelee pelaajiaan mahtavalla ensitalletusbonuksella. Luvassa on kasinobonus, joka sisältää kierrätysvapaita ilmaiskierroksia. Vain 20 euron talletuksella voit lunastaa itsellesi jopa 200 ilmaiskierrosta, jotka ovat pelattavissa eri peleissä. Huomaa, että kiepit ovat voimassa 24 tunnin ajan. Voit pelata ne seuraavissa peleissä:\nKanuuna Casino sisältää myös muita kasinobonuksia, joita voi lunastaa aina silloin tällöin. Pidä silmällä kasinon Tarjoukset-sivua ja pysyt ajan tasalla uusista bonuksista ja tarjouksista. Kannattaa myös liittyä kasinon sähköpostilistalle, jotta pysyt ajan tasalla bonuksista ja tarjouksista.\nKanuuna Casino Casinopelit\nKanuuna Casino on koonnut pelaajiaan varten laadukkaan pelivalikoiman. Pääset nauttimaan muun muassa kolikko- ja hedelmäpeleistä, pöytäpeleistä ja live casinon antimista. Saatavilla on monia pelitoimittajia, niin pieniä kuin suuria, ja pelivalikoima on kattava ja monipuolinen.\nSuurin osa peleistä on tietysti kolikkopelejä, kuten arvata saattaa. Pääset pelaamaan muun muassa kuumia uutuuspelejä, moderneja videoslotteja ja ikivihreitä suosikkeja. Pelivalikoimasta löytyvät esimerkiksi Book of Dead, Bonanza, Razor Shark ja Moon Princess. Lisäksi pääset nauttimaan esimerkiksi suosituista Megaways-peleistä.\nMyös joitakin hauskoja jättipotteja on saatavilla ja pääset nauttimaan suurten voittojen havittelemisesta.\nLive casino tarjoaa valtavan valikoima erilaisia pöytäpelejä. Saatavilla ovat esimerkiksi ruletti, baccarat, blackjack ja näiden pelien monet eri variaatiot. Lisäksi saatavilla on joitakin erikoispelejä, kuten esimerkiksi Crazy Time. Live casinosta ovat vastuussa Evolution Gaming ja Pragmatic Play.\nPeliaula on helppokäyttöinen. Voit valita vasemman reunan valikosta, haluatko selata kasinopelejä vai livepelejä ja voit etsiä pelejä kategorioittain. Voit myös etsiä pelejä hakuominaisuutta käyttämällä.\nPelitoimittajien listalla on monia tuttuja toimijoita, kuten muun muassa Evolution Gaming, Pragmatic Play, Play’n GO, NetEnt, Relax Gaming, Yggdrasil Gaming, Thunderkick ja iSoftbet sekä muita pelejä.\nKanuuna Casino on erinomainen suomalainen nettikasino, joka palvelee suomalaisia pelaajia rautaisella ammattitaidolla. Pääset pelaamaan vain parissa minuutissa tunnistautumalla pankkitunnuksillasi. Parasta Zimplerin käyttämisessä on se, että voit saada kotiutukset tilille parhaimmillaan jo parissa minuutissa. Suomenkielinen sivusto tekee pelaamisesta helppoa ja kotimainen asiakaspalvelu on vain plussaa.\nSuuri plussa kasinolle annetaan myös anteliaista kierrätysvapaista ilmaiskierroksista, joita on saatavilla ensimmäisen talletuksen yhteydessä.\nKyseessä on kaikin puolin erinomainen sivusto, joka tarjoaa kattavan ja viihdyttävän pelikokemuksen. Plussaa kasinolle voi antaa myös Viron pelilisenssistä, joka takaa verovapaat voitot.


Lasiliike espoo – Portaiden teko rinteeseen\nLasiliike Lasimestari Paul Bergholm Oy. Olemme espoolainen kokenut lasitusurakoitsija.\nVälimuistissaLasiliike Lasimestari Paul Bergholm hoitaa lasitukset ja toimittaa lasitarvikkeet rakennuskohteisiin, katso yhteystiedot täältä ja ota yhteyttä. Espoonlahden Lukko ja Lasi Oy tarjoaa sinulle asiantuntevaa palvelua liittyen lukkoihin, lasituksiin ja liukuoviin. Tarvitsitpa sitten lukkojen avausta, . Siirry sisältöön; Siirry päänavigointiin ja kirjaudu; Näytä lisätiedot .\nTiedot yrityksistä, tuotteista ja palveluista helposti ja nopeasti fonecta. Espoon Lasi- ja Peilipalvelu Oy Karapellontie 1 Espoo Espoon Lasipojat Oy Finnoonniitynkuja Espoo Glassimo Oy Viittakorpi C 3 Espoo KYKY Lasi Oy . Helsinki, Espoo, Vantaa, Tuusula, Järvenpää, Kerava, Kirkkonummi). Esla Lasi Oy Products Services Contacts Links Back Suomen Vahvimmat ↑ About us. Palokärjen yrityskeskus, Lintukorpi 026Espoo Sähköposti . Alt-Lasi Oy on perustettu tammikuussa vuonna 1987. Nimi yritykselle keksittiin saunan lauteilla käydyn keskustelun tuloksena.\nOvi ja Ikkunalasien tilaaminen ei ole ollut ikinä näin helppoa, katso ja tilaa suoraan vrkkokaupasta. Käytössäsi on hintalaskuri, näet hinnat suoraan omalla .\nLasitusliikkeitä, Lasitustöitä ja peilejä Espoo -haulla löydät kattavan listauksen yrityksistä ja henkilöistä Finder. Espoon Kehys Lasi on paljon muutakin, kuin ammattitaitoinen kehystysliike. Meiltä löydät hyvän valikoiman taiteilijatarvikkeita. Palokärjen yrityskeskus, Lintukorpi (ent.\nPalokärjentie 1) 026Espoo Suomi Aukioloaikamme: ma-pe . Lasitusliike V Aalto Oy tekee kaikki tarvittavat lasitustyöt Helsingin, Espoon ja Vantaan alueella. Tervetuloa myös taidekehystämöömme Helsingin Alppilaan! Tervetuloa lasiliike Lasipalvelu Reijonen Oy:n kotisivuille! Olemme täyden palvelun lasitusliike Helsingissä, joka päivystää kellon ympäri vuoden jokaisena . Tasainen rakennuspaikka Lasilaaksossa.\nMääräala muodostetaan koelaskennan mukaisesti, kirvesvarsitontti. Ostaja hakee tonttijaon muutoksen ja vastaa .


Energiatalous: Kemijärvelle Biojalostamo?\n2007.12.15 09.12 | Rakennetaanko Kemijärvelle Biojalostamo?\nPoikkesin Pohjois-Suomessa. Kemijärvellä suunnitellaan biojalostamoa lakkautettavan Kemijärven sellutehtaan tilalle. Suunnitelma perustuu puun ja biomassan keruuseen nykyiseltä hankinta-alueelta ja erityisesti nuorten kasvumetsien harvennuksesta.\nKeskustelin aiheesta sekä Kemissä että Tampereella. Meillä on ideoita (Finnoflag), jotka mahdollistaisivat tuottavuuden moninkertaistamisen. Tarkoituksena on avata keskustelut aiheesta:\nStora Enso kaavailee kuitenkin, että Kemijärven tehtailta vapautuvat puuvirrat ohjataan SE:n Kemin ja Oulun tehtaille. Noin 60 miljoonaa Euroa maksavalla muutoshankkeella sellunkeittoon menevän hakkeen sisältämät niin sanotut hemiselluloosat jalostettaisiin etanoliksi. Siitä tulisi kolmannes Suomen tarvitsemasta bensiinin biopohjaisesta lisäaineesta.\nSellutehtaan tuotanto laskisi nykyisestä noin 13 prosenttia, mutta hemisellulosasta puhdistettu sellu soveltuu tekstiilikuitujen raaka-aineeksi. Sen hinta on kaksinkertainen paperiselluun nähden eli 1 200 dollaria tonnilta.\nKemijärven sellutehtaan tuotantosuunnan muuttaminen biodiesellaitokseksi tulisi maksamaan 200 miljoonaa euroa. Toteutuessaan se tuottaisi 44 prosenttia EU:n Suomelle asettaman liikennedieselin tavoitteesta.\nSelluprofessori Johan Gullichsenin mielestä etanolihanke on mielenkiintoinen ja teknisesti täysin mahdollinen. Hän kommentoi asiaa Helsingin Sanomat Talous sivulla 12.12.2007.\n"Ehdotus on ajan hermolla sen vuoksi, että maailmalla kehitellään nyt uusiutuvia vaihtoehtoja kuitutuotteisiin. Tässä ei tarvitse pyörää keksiä uudelleen", Gullichsen sanoo.\nGullichsenin ollessa Ahlström-konsernin hallituksen puheenjohtaja yhtiön Varkauden sellu-tehtaalle rakennettiin vastaava prosessi koivukuidulle. Siinä erotettiin hydrolyysillä koivukuidusta ksylitolin raaka-ainetta, mutta aika ei vielä silloin ollut kypsä tuotteen maailmanmarkkinoille.\n"Puutakin riittää pohjoisessa. Siihen en ota kantaa, halutaanko se tulevaisuudessa käyttää tehtaalla vai kuljettaa muualle", Gullichsen toteaa diplomaattisesti.\nStora Enso osti Ahltstromilta aikoinaan Varkauden tehtaat ja on ilmoittanut päätöksestään rakentaa biodiesel-pilottilaitoksen Varkauteen. Tämän pilotin investointikustannukset ovat 14 - 20 miljoonaan euroon. Täysimittakaavan laitos maksaa 220 - 250 miljoonaa euroa.\nSamankaltaisia suunnitelmia on UPM:lla, joka ei vielä ole osoittanut omalle biodiesel-laitokselleen paikkaa. Muillakin yhtiöillä on ajatuksia biojalostamoiden rakentamisesta.\nMinisteri Tarja Cronberg on tutustunut Kemijärven hankesuunnitelmaan. Jatkossa Kemijärven tehdas tuottaisi merkittävän osan Suomen bensiinin biopohjaisesta lisäaineesta sekä erikoissellua, joka ei häiritsisi paperisellun markkinoita.\nTunnisteet: biodiesel, biojalostamo, etanoli, Kemijärvi, sellu