Hybridivallankumous | Volvo Visiitti\nHybridivallankumous – vuosien tutkimus- ja kehitystyö\nTeksti: Nic Townsend. Kuvat: Oscar Mattsson\nKesäkuussa 2011 Volvo Trucks toimitti ensimmäisen hybridikuorma-auton asiakkaalle. Tällä hetkellä käytössä on yli 50 Volvo FE Hybrid -kuorma-autoa. Näiden kuorma-autojen takana on vuosien tutkimus- ja kehitystyö, ja Volvo Trucksin hybriditeknologian tulevaisuus näyttää valoisalta.\nVolvo Group aloitti hybridivoimansiirtolinjan tutkimisen jo 1985, mutta todelliseen vauhtiin tutkimustyö pääsi vasta vuonna 2005.\nJotta Volvo FE Hybridin koko merkitys asettuu perspektiiviin, täytyy ymmärtää projektiin käytetyn tutkimus- ja kehitystyön suuruusluokka. Toisin kuin yleisesti luullaan, sähkökoneiden käyttäminen ei ole mikään uusi konsepti. Volvo Group esimerkiksi aloitti hybridivoimansiirtolinjan tutkimisen jo 1985. Nämä projektit eivät kuitenkaan edenneet prototyyppi- ja esittelymalliastetta pidemmälle.\n– Tuolloin projektit olivat pikemminkin vakuutus sille varalle, ettemme pystyisi kaikilta osin täyttämään tulevia päästömääräyksiä, kertoo Anders Kroon, Volvo Trucksin energiatehokkuus- ja ympäristötoimintojen johtaja. Hän on ollut yli kymmenen vuotta tiiviisti mukana hybridiprojektissa. – Painopiste ei tuolloin ollut lainkaan taloudellisissa näkökohdissa tai kaupallisesti kannattavan tuotteen kehittämisessä.\nTämä kaikki muuttui vuonna 2001, kun Kroonia pyydettiin käynnistämään tutkimus tulevaisuuden polttoaineista. Tutkimuksen tulokset olivat häkellyttäviä.\n– Kävi selväksi, että helpon öljynsaannin aika päättyisi ja että se vieläpä päättyisi pian, hän muistelee. – Tulimme nopeasti siihen tulokseen, että fossiilisille polttoaineille tarvittiin vaihtoehtoja ja että toimiin piti ryhtyä nopeasti.\nVuodesta 2002 lähtien, kun sähkö oli todettu tehokkaan muuntuvuuden ansiosta vaihtoehtoisista energianlähteistä toteuttamiskelpoisimmaksi, Anders Kroon tiimeineen ryhtyi tutkimaan erilaisia sähkö- ja polttomoottoritekniikan yhdistelmiä. Tämä tie vei kohti rinnakkaishybridin kehittämistä. Ruotsin valtion, Yhdysvaltain puolustusministeriön ja Volvo Groupin rahoituksen turvin kehitystiimi onnistui rakentamaan esittelykelpoisen rinnakkaishybridijärjestelmän vuoden 2005 loppuun mennessä.\nTeknologia on periaatteessa jo kehitetty – hiomme vain sitä huippuunsa.\nSitten tuli suuri käänne: kun hybridi oli esitelty talon sisällä Volvo Groupin tuolloiselle pääjohtajalle Leif Johanssonille, hän toi asian julkisuuteen ja lupasi, että Volvo Group kehittää tuotantokelpoisen hybridivoimansiirtolinjan kolmessa vuodessa.\n– Olimme kehittäneet tekniikkaa vasta kolme vuotta, eikä meillä ollut virallista organisaatiota, Kroon kertoo. – Meillä oli kova kiire ja metsästimme osaajia. Mutta kahden ja puolen vuoden jälkeen meillä oli käsissämme tuotantovalmis voimansiirtolinja.\nHeidän työnsä tulos on Volvo FE Hybrid, joka esiteltiin virallisesti yleisölle vuonna 2009. Kesäkuussa 2011 ensimmäinen ajoneuvo toimitettiin asiakkaalle, ja nyt käytössä on yli 50 hybridiä.\n– Tämä on suurin hyötykäyttöön tarkoitettu sarjavalmisteinen hybridikuorma-auto, kertoo Volvo Trucksin tuotevaatimusvastaava Miguel Hallgren. – Ennen Volvo Trucksia kukaan muu valmistaja maailmassa ei ollut tuottanut hybridivoimansiirtolinjalla varustettua 26 tonnin kuorma-autoa.\nPelkällä sähkömoottorilla Volvo FE Hybrid kulkee äänettömästi. Kun ajoneuvo kiihdyttää yli 20 kilometrin tuntinopeuteen, dieselmoottori kytkeytyy päälle. Automatisoitu vaihteisto huolehtii siitä, että moottorit toimivat optimaalisessa tasapainossa, jotta huonolta hyötysuhteelta vältytään. Akkuja ladataan jarrutuksen yhteydessä muodostuvalla, talteen otettavalla energialla, joten energiahukka minimoidaan.\nKoska pienillä nopeuksilla ei kulu polttoainetta ja jarrutusten energia käytetään hyödyksi, Volvo FE Hybrid sopii parhaiten paljon pysähdyksiä vaativiin ajoihin. Jäteautoilla on päästy suurimpiin säästöihin; niillä kulutus on laskenut jopa 20 prosenttia. Jos myös jätepakkaaja on sähkötoiminen, säästöt koko ajoneuvon tasolla voivat olla jopa 30 prosenttia. Kaupunkijakeluautoissa säästöt voivat puolestaan olla jopa 15 prosenttia.\nEnnen Volvo Trucksia kukaan muu valmistaja maailmassa ei ollut tuottanut hybridivoimansiirtolinjalla varustettua 26 tonnin kuorma-autoa.\nAsiakkailta saatu palaute Volvo FE Hybridistä on ollut ylivoimaisen positiivista. Se paitsi toteuttaa luvatut polttoainesäästöt ja toimii meluttomasti, myös parantaa käyttöastetta ja tuottavuutta.\n– Volvon tarkkaan optimoitu järjestelmä on suurin ero Volvo FE Hybridin ja muiden hybridikuorma-autojen välillä, Hallgren lisää. – Järjestelmän kehittämisessä olemme soveltaneet integroinnin periaatetta alusta saakka ja suunnitelleet kaikki osat toimimaan optimaalisesti yhdessä. Näin voidaan turvata huippuluokan laatu ja entistä parempi suorituskyky.\nJopa kehitystiimi on yllättynyt siitä, kuinka hyvin Volvo FE Hybrid on suoriutunut.\n– Tuloksena on erittäin luotettava ajoneuvo, kertoo Volvo Trucksin Global Advanced Engineering -osaston Mats Alaküla. – Lontoon linja-autoissa sillä on ollut parempi käyttöaste kuin vastaavan ajoneuvon ei-hybridiversioissa, mikä on mielestäni erityisen merkittävää. Se kertoo selvää kieltä tehdyn työn laadusta.\n– Tekninen kehitystyö on kuin urheilua – ensimmäisenä maaliin ehtivä huomataan aina, Anders Kroon lisää. – Markkinoilla on kahden tai kolmen vuoden kuluttua tarjolla enemmän tai vähemmän nykyisten malliemme kopioita.\nMitä sitten on luvassa seuraavana? Onko Volvo FE Hybrid kehityksen päätepiste vai vasta alkua? – Hybriditekniikka on hyvä alku, koska se pienentää polttoaineenkulutusta. Mutta polttoainetta tarvitaan edelleen, joten ongelma ei vielä ole ratkennut, Alaküla kertoo. – Seuraava vaihe on siirtyminen dieselistä vaihtoehtoiseen energianlähteeseen, tässä tapauksessa sähköön.\nLyhyellä aikavälillä painopiste on hybridin akkukapasiteetin kehittämisessä, jotta hybridivoimansiirtolinjaa voidaan käyttää nykyistä useammissa tehtävissä ja kuorma-automalleissa. Jarrutusenergian talteenotolla päästään vain tiettyyn pisteeseen. Kokonaan sähkökäyttöön siirtyminen edellyttää sähköverkkoon kytkettävien ratkaisujen kehittämistä. Tulevaisuudessa pyritäänkin ensisijaisesti kehittämään tapoja kytkeä ajoneuvo sähköverkkoon ajoneuvon ajosykliä muuttamatta – esimerkiksi ajoittamalla lataukset ajankohtiin, joina ajoneuvo ei muutenkaan ole liikkeessä. Jos nopeita ja käteviä kytkentätapoja löytyy, linja-autoissa potentiaali on kaikkein suurin, koska ne tekevät säännöllisiä, ennustettavia pysähdyksiä määrätyissä paikoissa. Kaupunkijakeluautot voisivat myös hyötyä tästä.\n– Jos jakeluauto tekee kymmenen 5–10 minuutin pysähdystä päivässä ja pysähdyspaikoissa on käytettävissä kohtuullisen tehokas sähköpistoke, monessa tapauksessa tämä riittäisi, Alaküla kertoo. – Nämä kuorma-autot pystyvät tällöin toimimaan suurimman osan päivästä sähkötilassa, mikä on hyväksi paitsi ympäristölle myös taloudelle. Teknologia on periaatteessa jo kehitetty – hiomme vain sitä huippuunsa.\nNiin jännittävältä kuin tämä kuulostaakin, ratkaisulla on rajoituksensa, koska ajoneuvolla täytyy tehdä säännöllisiä pysähdyksiä. Tämä on täysin epäkäytännöllistä esimerkiksi kaukokuljetuksissa. Mutta entä jos akkua olisi mahdollista ladata ajon aikana? Ajatus sähköteistä, joissa ajoneuvot ovat jatkuvasti kytköksissä sähköverkkoon, kuulostaa mielikuvitukselliselta. Mutta sitäkin on pohdittu vakavasti. – Testiteitä rakennetaan parhaillaan Yhdysvalloissa, Aasiassa ja Euroopassa, Anders Kroon kertoo.\n– Lataaminen on se ratkaiseva tekijä, Mats Alaküla päättää. – Jos pystyisimme toimittamaan edullista sähköenergiaa kestävästi, turvallisesti ja helposti, se muuttaisi kaiken perinpohjaisesti. Jos siihen pääsemme, mahdollisuudet ovat rajattomat.


Paras ottaa happihyppely, ennen kuin Rolfin lähettämä varustepaketti saapuu. Sari menee ulos ja ilma on keväisen raikas. Koko tämä Aakenustunturi on nyt uudisrakennusten täyttämä. Hirsi- ja kivihuvilaa vieri- vieressä.\nSivummalla on yksi jokin entisaikojen Aslakin rakentama varmaankin seudun ensimmäinen talo. Siitä on tehty romujen säilytystila. Todennäköisesti jo purkulistalla koko rakennus. Vanerilevytkin ikkunoissa.\nKontrasti uuden ja vanhan välillä on suuri. Sari menee ihan seinän viereen ja katsoo rännejä. Niissä parhaiten näkyy rakennusten ja miksei myös ihmistenkin rajallinen elinikä. Lehtiä on päässyt jäämään ränniin ja ovat muodostaneen märän tulpan. Siinä se on märkä tollo muhinut ja korroosio alkanut. Rauta hapettunut ja hiili erkaantunut metalliseoksesta. Kierrätys kohti alkuaineiden olotilaa on alkanut.\nTullut reikä joka on kasvanut, lehtien paino romahduttanut osan rännistä kokonaan alas. Koukut ovat kestäneet ja kököttävät siinä kuin vaatekoukut tyhjänä, vainajan jo mentyä vaatteineen mullan alle. Reunan pokkaus on kestänyt paremmin koska siinä metalli on rullalla. Sarillakin on turpa rullalla kun hän ylös tihrustaa.\nTuossa olisi työmaata autonentistäjällekin. He tekevät pelkästä ruosteläjästä uuden vanhannäköisen auton, mutta tuon rännin jäänteissä ei ole kuin ilmaa jonka päälle rakentaa.\nklo huhtikuuta 26, 2007


Cheek omaa luokkaansa rap-artistien tuloissa - Keskisuomalainen\nVerotiedot 03.11.2014 15:28\nCheek omaa luokkaansa rap-artistien tuloissa\nMakeasta elämästä kertovien suomalaisten rap-artistien puheiden taustalla on oikeita tuloja. Heidän tulokärjessään olivat viime vuonna Cheek, JVG:n kaksikko, Uniikki, Elastinen, Redrama ja Paleface.\nRap-artistien tulokärkeen kiilasi odotetusti Cheek eli Jare Tiihonen. Hänen ansiotulonsa olivat viime vuonna noin 200?000 euroa ja pääomatulonsa 5 600 euroa. Toissa vuonna Tiihosen ansiotulot olivat noin 185 300 euroa.\nTiihosen yrityksellä Liiga Musicilla oli verotettavaa tuloa yli 692 000 euroa. Cheek esiintyi tänä kesänä kahdesti loppuunmyydyllä Olympiastadionilla ja vetäytyi kesän jälkeen keikkatauolle.\nRedraman eli Lasse Mellbergin ansiotulot olivat yli 102 000 euroa, Uniikin eli Dan Tolppasen yli 99?000 euroa, Elastisen eli Kimmo Laihon yli 95 000 euroa ja Palefacen eli Karri Miettisen yli 88 000 euroa. Heillä ei ollut pääomatuloja.\nJVG:n kaksikosta Jare Brand ansaitsi yli 81 000 euroa ja Ville-Petteri Galle yli 78 000 euroa.\nRap-artistien tulokärjessä viime vuonna oli odotetusti Cheek eli Jare Tiihonen. Kuva: Martti Kainulainen


Tehosta kokouksia -työpaja\nTehosta etäkokouksia -työpaja\nRe:view – analyysi\nKokousdesign – työpaja\nHiljaisten kokoustajien ideat esille\nKirjoittaja Janne Orava Julkaistu 17/09/2013 Julkaistu kategoriassa Prosessit, Työkalut\tTagged with ilmapiiri, osallistujat, osallistuminen, roolit, tekniikka, viestintä\nViime viikolla Talouselämän välissä tuli AsiantuntijaOpas, jonka artikkelissa Henkka Hyppönen nosti esille tärkeän asian palavereissa. Nimittäin vähemmän päällekäyvien eli introverttien työntekijöiden ajatusten aidosti kuuntelemisen taidon. Henkka kertoi omista kokemuksistaan ja siitä, että oli opetellut kuuntelemaan ilman, että jatkaa hitaasti etenevää …\nHiljaisten kokoustajien ideat esille Lue lisää »\nParanna palaverisi, 26.11.2013\nKirjoittaja Janne Orava Julkaistu 05/09/2013 Julkaistu kategoriassa Uncategorized\tTagged with agenda, Kokousdesign, osallistujat, tarjoilut, tekniikka, tekstiilit, valmistautuminen\nNukkuvatko kokouksen osallistujat? Liikaa liian pitkiä kokouksia? Unohtuiko kokouksen tavoitteet? Re:meet ja Ideakoski järjestävät tiistaina 26.11. valmennuspäivän, josta saat konkreettisia ideoita parempien palaverien toteuttamiseen. Valmennus sopii kaikille, joiden työhön kuuluu kokousten järjestäminen. Valmennuksen aamupäivä: Tarkastelemme kokouskulttuuria kokousten järjestäjän näkökulmasta ja …\nParanna palaverisi, 26.11.2013 Lue lisää »\nKirjoittaja Mikko Sandelin Julkaistu 07/11/2012 Julkaistu kategoriassa Prosessit\tTagged with osallistuminen, tarkoitus, tekniikka\nEi ole lainkaan poikkeuksellista, että työviikkoon, jopa yhteen työpäivään, mahtuu useampia kokouksia. Kokoukset syövät monilta arvokasta työaikaa. Moni yrittääkin kokouksen lomassa hoitaa työtehtäviään. Kokoonnummeko vain toimiakseamme yksilöinä? Keskitymmekö kokouksen aikana lainkaan? Re.meetin tutkimus kokouskäytännöistä osoittaa, että kannettavien tietokoneiden, tablettien ja …\nPiilossa kokouksessa? Lue lisää »


all these u p s and d o w n s: lomalla viimeinkin!\nPerjantaina meillä lukion kakkosilla oli luokkaretki Helsinkiin, jossa kävimme tutustumassa Kiasmaan ja eduskuntataloon, jonka jälkeen oli vapaa-aikaa. Henni ja Tiia kävivät tallilla tekemässä iltatallin ja liikuttelivat myös ponskit. Tiia oli käynyt päivemmällä tekemässä Vikin kanssa maastakäsin harjoituksia, lähinnä kaikenlaisia kunnioitusharjoituksia, seurailuja, väistämistä ym. Helkan Henni oli ratsastanut kentällä/pelloilla ja poni oli kuulemma ollut vähän ADHD.. :D Helka ei oikein kentällä ollut malttanut keskittyä mihinkään, joten Henni kävi sitten pelloilla baanailemassa ja siitäkös Helka oli ollut ihan innoissaan! Myöhemmin Henni ja Tiia kävivät vielä Vikin ja Fasun kanssa uimassa ja olivat ihan vain kävelleet uittopaikalle ja takaisin.\nMiten niin tylsää bussissa?\nOli kyllä aika pelottavan näköinen hissi!\nTimo Soini check!\nLauantaina Hennin oli tarkoitus mennä Helkan kanssa valkkaan, mutta kysyi saako sittenkin lainata Fasua, joten Henni siis liikutti poitsun lauantaina. Tiia oli kuvailemassa, kun itse en päässyt, kun jouduin menemään vielä lauantaina kouluun. Valkkakoostetta ei tosin ole vielä tehty, joten linkkailen sen sitten ensi postaukseen, kunhan Tiia saa sen ensin tehtyä. Helkan kanssa Henni hömpsötteli aika kevyesti ilman satulaa pääosin kentällä, mutta kävi myös hetken lähimaastoissa kääntymässä. Helka oli kuulemma ollut vähän rasittava maastossa ja muutaman kerran iskenyt täysstopinkin ja kerran Hennin oli joutunut tulemaan selästäkin alas, että sai ojaan peruuttaneen ponin eteenpäin.. :D Voi Helka meidän jästipää!\nKoulusta (tai no ylioppilasjuhlasta) päästyäni suunnistin melkein heti tallille hypyttämään Tiian ja Vikin. Sää oli painostava ja kuuma, joten ei mikään paras hypytyksen kannalta ja se näkyi vähän myös hevosessa, ainakin aluksi. Aina ratojen välissä Tiia käveli pitkään ja ei muutenkaan hypytetty mitenkään kovin paljoa. Rakensin kentälle 5 esteen (7 hypyn) radan ja aloitettiin ihan pikkukorkeuksista. Sen jälkeen nostin suoraan ~75cm radaksi (lukuunottamatta sarjan ekaa), jonka jälkeen nostin vielä kerran 10cm'llä. Lopuksi Tiia tuli vielä yksittäistä okseria, joka oli korkeimmillaan metrin ja se sujui kyllä tosi hyvin. Viki terävöityi huomattavasti loppua kohden ja kokonaisuudessaan oli Tiian mielestä kuitenkin tosi kiva. Muutama hassu pudotus tuli, muttei yhtään kieltoa ja loppuraveissa tamma oli mukavan tasainen ja rento.\nTänään käytiin Tiian ja Hennin kanssa uimassa Fasulla, Vikillä ja Helkalla, kun sääkin oikein suosi meitä. Menomatkalla mentiin yhden kiertotien kautta, jossa pääsi ihan kunnolla laukkaamaan. Harmiksemme (tai no Hennin harmiksi) siellä oli jossain kohdin aika paljon nokkosia, joten jätettiin se reitti sitten suosiolla välistä tulomatkalla. Uittaminen ja matkat meni kokonaisuudessaan kyllä tosi hyvin, hauskaa ainakin oli, vesikään ei ollut yhtään kylmäntuntuista ja kyllä ponskitkin nauttivat päästessään vilvoittelemaan!\nHelkasta ei valitettavasti ollut uittokuvia, kun poni oli aina kuvaajalla :/\nHuomenna saan tietää milloin kengittäjä pääsee käymään ja sen jälkeen saan suunniteltua seuraavat koulu- ja estevalkat. Ollaan tosiaan Tiian kanssa menossa nyt kahden viikon päästä estekisoihin, jossa Tiia hyppää Vikin kanssa seura 70cm ja minä Fasun kanssa alue 80 & 90cm. Päästään Fasunkin kanssa toivottavasti vihdoin ja viimein korkkaamaan tämä kisakausi, kun on ollut kaikenlaisia esteitä matkan varrella.\nMutta nyt toivotan kaikille erittäin hyvää kesää/lomaa! :) Nauttikaahan hyvistä säistä!\nKatja 3. kesäkuuta 2013 klo 10.46\nViki menee kivan näkösest nykyää :) Onko tos uittopaikal äkkisyvää vai onko siin loiva ranta?\nall these ups and downs 4. kesäkuuta 2013 klo 1.25\nJeps! :) On tuossa aika nopeasti äkkisyvää. Ollaan välillä käyty vähän kauempana uittamassa, jossa on kyllä mukavan loiva ranta :)\nKatja 4. kesäkuuta 2013 klo 16.01\nOkei. Itseäni ärsyttää,kun meillä siirrettii rantaa joitain metrejä ja siinä on niin upottavaa,kun on aivan mutanen pohja ettei voi enää uittaa hevosia. Ihanaa,kun teillä on hyvän näköiset paikat uittaa! :)\nall these ups and downs 4. kesäkuuta 2013 klo 18.18\nNo voihan :/ Jeps, ollaan kyllä niin iloisia noista uittopaikoista :')


Vaarojen valloitus: tunnelmat 65 km kisasta\nHeikki Salon turinat\nTässä minä taas kirjoitan, vaikka en tunnustaudu erityisen innokkaaksi blogin kirjoittajaksi. Keväinen hieno onnistuminen Kuusamon Karhunkierroksen 55 km kisassa sai minut kuitenkin innostumaan kokeilla tätäkin hommaa. Tarinointini tuntui uponneen lukijoihin, joten Kolilla kisattavan Vaarojen Maratonin lähestyessä aloin pohtia, että nyt kokeillaan kirjoittamista uudestaan, jos siltä tuntuu. Ehkä sitä on alkanut ajatella, että tämä on hyvä tapa laittaa vielä kerran juuri koetut asiat nippuun. Ja omalla persoonallisella tyylillä tietenkin ;) Kolilla vietetyt noin neljä vuorokautta tarjosivat elämyksellisen reissun, sekä onnistuneen polkujuoksukilpailun. Alla myös paljon muuta taustoitusta tämän vuoden juoksenteluista ja kuulumisistani.\nVuosi 2018 on ollut polkujuoksun ja muunkin elämän kannalta minulle erittäin rikas ja opettavainen. Harjoitteluuni on tullut paljon lisää monipuolisuutta ja tehoja. Ylämäet ja alamäet ovat kehittyneet entisestään, tekniikkaa ja taloudellisuutta on tullut myös lisää. Omia rajoja on ollut silloin tällöin kiva kokeilla segmenttien muodossa, ne nostavat kivasti adrenaliinia pintaan. Myös pitkäkestoisten harjoitusten määrä omassa harjoittelussani on selkeästi lisääntymään päin. Tästä erityiskiitokset esitän Katilan Matille, Minnalle sekä koko muulle mahtavalle JTR:n porukalle. Teidän kanssa on ilo ja kunnia treenata, jakaa kokemuksia ja nauttia tästä vahvasta yhteisöllisyyden tunteesta. Kumma juttu: mitä enemmän tätä lajia tekee ja harrastaa, sitä enemmän sitä haluaa oppia tuntemaan lisää polkuja ja suunnittelemaan uusia reittejä. Tuntuu että joka paikkaan olisi mukava päästä "mahdollisimman paljon polkuillen". Kuulostaako tutulta ;) Uusissa maisemissa treenaaminen ja uudet reitit tuovat myös uutta puhtia treeniin, vähän kuin puhtimehu :D\nToukokuussa upeasti sujunut Karhunkierroksen kisa antoi viitteitä siitä, että hieno kesä saattaa olla tulossa. Ja tapasinhan minä ruokailuteltassa myös puolisoni Minnan, jonka kanssa on nyt Kuusamon viikonlopusta eteenpäin kuljettu yhteistä tietä :) Että vielä sellainenkin kirsikka kaakkuun Kuusamosta. Näin sen oli tarkoitus mennä. Varsinaisia kilpailuja kalenterissani oli melko maltillisesti ja suunnitelmiini tuli vielä muutoksia pitkin kevättä ja kesää. Muuttuneiden lomakuvioiden takia Pallas-Hetta jäi osaltani juoksematta heinäkuussa. Tämän tilalle valitsin Pyhällä juostavan Tunturimaratonin, joka kisattiin 11.8. Täälläkin "jouduin" valitsemaan matkaksi varman päälle 10 km sprinttikisan. Tästä viikon päästä minun oli määrä juosta Jämsässä Himos Trailin 52 km kilpailu, enkä näin ollen uskaltanut väsyttää ja rasittaa kroppaa liikaa ennen sitä. Arpaonni oli ollut minulle suosiollinen liittyen tähän Jämsän kisaan ja koska kisa oli muutenkin niin lähellä kotinurkkiani, valikoitui se lopulta kesän isoimmaksi kisakseni. Jämsän ja Kuusamon välillä kisasin ainoastaan juhannuksena juostun perinteisen Kiimasen Savulenkin Saarijärvellä. Nopeus ei ole ainakaan kadonnut minulta koska pystyin kapteenin hattu päässä seilaamaan paattini 10 km kisassa aikaan 39:35. Pyhän Tunturikymppi sujui osaltani erinomaisesti ja pienen onnenkantamoisen avittamana voitin koko kisan. Aikaan olin varsin tyytyväinen myös, vaikka lopun nousuun tuhraantuikin pienen eksymisen takia arviolta 45 sekuntia aikaa. Podiumille nouseminen on osaltani enemmän kuin harvinaista herkkua ja tottahan se hyvältä tuntui. Muista kesän hyvistä juoksureissuista minulla on jäänyt mieleen "Kesäyön unelma" jonka toteuttamisesta kiitokset Tommi Lahtoselle. Hyvässä porukassa juostiin ja seikkailtiin kaunis kesäinen yö keräten treenikilometrejä vajaat 60. Toinen mieleen painunut kesäseikkailu oli Pieksämäellä juoksemamme Vedenjakajareitistö. Hieno kokemus tämäkin. Minnan kanssa on tehty myös monta ihanaa juoksu- ja geokätköilyreissua muun muassa Sipoonkorvessa ja Nuuksiossa.\nJämsän kisasta tuli minulle täydellinen uunissa kärähtänyt pannukakku. Pieleen mennyt kisa opetti minulle valtavasti nöyryyttä lisää! Toki nöyryyttä minulta ei ole puuttunut aiemminkaan, mutta tästä oli hyvä vitsailla, että eipähän pääse mies ylpistymään liikaa. Kisapäivänä lihaksistoni ei toiminut pätkääkään. Jalat olivat lyijynraskaat ja jo reilusti alle 10 km kohdalla aloin aavistella, että nyt on surkea päivä tulossa. Saalamon Janin kanssa taitettiin matkaa yhdessä ja lukuun ottamatta aivan lyhyitä pätkiä juoksuni oli jatkuvasti vaikeaa, suorastaan tuskaista. Tuntui, että kilometri kerralla jalkoihin lisättiin aina puoli kiloa ylimääräistä painoa per jalka. Kiitokset Janille tsempistä ja uskon luomisesta. Alle 20 km juostuani kisani muuttui enemmän kävelyksi kuin juoksuksi ja tässä vaiheessa tiesin, että jätän kisan puolessa välissä kesken. Pelkkä käveleminenkin tuntui tuskastuttavan raskaalta ja menoni muuttui suoranaiseksi laiskiaisen lyllerrykseksi. 26 km kohdalla olin aivan loppu! Päätin etten ala asista sen kummemmin murehtia enkä kiukutella. Paskoja päiviä tulee jokaiselle välillä ja that's life. Toki teimme yhdessä Minnan kanssa tarkat analyysit siitä, mistä epäonnistuminen voisi johtua. Analyyttinen kun olen, niin tarkastin myös mihin 26 km väliaikani olisi riittänyt kyseisen matkan kisassa, joka juostiin myös samana päivänä. Tunsin jopa huvittuneisuutta, että niin surkeasti sujuneella juoksulla olisin sijoittunut tässä lyhyemmässä kisassa melko hyvin. Se antoi uskoa tulevaan. Parempi miettiä niitä aurinkoisia asioita eikä vaipua synkkyyteen. Silloin tämä Hermanni päätti, että vielä minä tänä vuonna kerran nousen ja näytän!\nHarjoittelu kohti Kolia sujui osaltani mallikkaasti. Pitkiksiä tuli tehtyä jonkin verran, mutta liikaa en mielestäni lähtenyt repimään missään vaiheessa alkusyksyä. Myös terveystilanteeni pysyi hyvänä. Vanhoilla tutuilla metodeilla mentiin eli monipuolisella liikunnalla ja ilon kautta. Tiesin kyllä, että ei se oma kunto ole mihinkään kadonnut. Rauhassa ja rutiineilla kun mies porskuttaa ja uskoo itseensä, niin hyvä siitä tulee. Täytyy tulla! Viikko viikolta se Vaarojen Maraton sieltä lähestyi ja fokus alkoi kääntyä enemmän kisaa kohden. Olin mitoittanut viimeisen kesälomaviikon tätä tapahtumaa varten niin, että lomani alkaisi keskeltä viikkoa 3.10. ja loppuisi vasta seuraavan viikon perjantaina. Minna saapui luokseni Helsingistä 2.10 illalla, myös hänellä tämä kisaviikko oli otettu lomaa. Matkaan lähdettiin hyvissä tunnelmissa keskiviikkona aamupäivällä. Kamppeeni olin pakannut huolellisesti jo ennen Minnan saapumista, eli niiden kanssa ei enää tarvinnut hieroa matkustuspäivänä. Viikon kaksi ensimmäistä päivää töissä olivat aamuvuoroja ja herätys näihin oli noin 5:00. Olin jo hyvissä ajoin suunnitellut, että pidän nuo aikaiset aamuherätykset päällä koko viikon ja lisään niihin vielä 30 min aamukävelyn. Tämä siksi, että saisin näin kroppaani vähän totutettua aikaiseen aamun herätykseen, joka olisi joka tapauksessa edessä lauantaina. Tulevan kisan startti klo 7:00 aamulla oli yksi mietinnän kohde minulle, jonka kone ja pumppu käyvät luonnostaankin tosi kovilla kierroksilla aikaisin aamulla. Luontaisen iltavirkun olikin syytä laatia vähän sotasuunnitelmaa kisaa varten. Näin jälkikäteen ajateltuna voin sanoa, että suunnitelmani toimi suorastaan erinomaisesti. Aivan satavarmasti tästä oli hyötyä itse kilpailuun.\nMatkustustahtimme kohti Kolia oli todella verkkainen. Mutta geokätköjä me tönkijäekspertit kaivoimme esiin sitäkin enemmän. Tämä on kiva yhteinen harrastuksemme juoksemisen ohella, jossa saa myös nauttia luonnosta ja tulee samalla tutustuttua uusiin paikkoihin ja kulttuuriin. Varkaudessa vietetimme myös aikaa ruokaillen sekä Minnan äidin lapsuuden kodin luona piipahtaen. Joensuussa pistäydyttiin ruokaostoksilla hemmetin isossa Prismassa ja täältä pörötettiin lopulta Kolille. Vuokraamamme ihana mökki sijaitsi Hattusaaressa aivan loistavalla paikalla järven rannalla. Avaimet tänne haettuamme saavuimme mökille noin klo 19:45. Mökki oli erittäin moderni, mutta kuitenkin hyvin kotoisa. Juuri sopivan kokoinen meille kahdelle matkalaiselle. Sauna piti tietysti heti lämmittää ja koivuhaloista tulikin ihana lämpö ja löyly. Ruokaa, vähän herkkuja ja ajoissa maate. Kello oli laitettu soimaan seuraavana aamuna 5:30 ja hetihän minä sängystä ponkaisin ylös. Otsalamppu vaan päähän ja vielä pimeään ulkoilmaan heti kävelylle. Aamun kajoa oli kuitenkin jo havaittavissa taivaanrannassa. Järveltä kävi kova tuuli. Pimeässä kävellessä tuntui jotenkin kivalta, että oli vasta torstai. Kolille ei tultu vain kisaamaan, vaan meillä oli aikaa nauttia luonnosta, maisemista, kätköistä ja toistemme seurasta. Niin ja syödä paljon. Vähän sain välillä toista puoliskoa usuttaa syömään enemmänkin ja vakuutella, että syö nyt vaan, tarvitset noita energioita lauantaina :D Tämä se on lomailua parhaimmillaan.\nTorstaiksi oli luvattu päivälle hienoa keliä, joten päätimme lähteä nauttimaan siitä Ryläyksen maisemiin samalla kätköjä etsien. Saisimmepahan samalla vähän makupaloja jo tulevasta kisareitistä. Selvennykseksi vielä niin kumpikaan meistä ei ollut käynyt Kolilla aiemmin. "Kissautimme" termospulloon kahvit, vähän muutakin evästä reppuun ja ei kun autolla matkaan. Luontopolku oli selkeä kuljettava ja muitakin tarpojia siellä oli, joiden kanssa myös kuulumisia vaihdoimme. Mukavasti löytyi kätköjäkin reitin varrelta ja aurinko alkoi paistaa. Erityisen lämmin ei keli ollut ja paikka paikoin tuuli oli navakka. Noh sää on pukeutumiskysymys ja yhtä mieltä olimma me siitä, että syksyn kauneus ja kuulaus voittaa ahdistavan kuumat hellepäivät sata-nolla. Tälle "testausretkelle" laitoimme molemmat jalkaan nastakengät kokeilumielessä. Halusimme saada varmuuden siihen, miltä kumpaisenkin meidän jalassa nastakenkä tuntuisi tässä maastossa. Lopputlos: ei nastoilla kisaan. Kaupan kautta kurvattiin mökille pienelle evästykselle ja sitten lähdettiin taas pikku kätkökierrokselle. Tällä erää kulkupelinä olivat mökin pihassa olleet polkupyörät, joilla taitettiin osa matkasta. Itse kätkökierros osoittautui melkoiseksi rymyämiseksi. Välillä reittivalintamme olivat huonoja ja rämmimme pirullisen pusikon läpi sekä kipusimme valtavia ympäristöön sopivia ylämäkiä. Kiire ei kuitenkaan ollut mihinkään ja kevyt liikunta ennen kisaa teki hyvää, kunhan vaan muisti tunkea kitusiin riittävästi naposteltavaa tasaisin väliajoin. Ihania nämä kisaviikot kun saa syödä niin että tuntuu :) Loppuilta kului ruokaa laittaen ja saunassa löylyt sihisivät tietysti taas. Järvessäkin kävin pulahtelemassa joka ilta.\nKisaa edeltävänä aamuna kello soi 5:00 ja ampaisin sängystä yllättävän pirteänä ylös. Olin erittäin tyytyväinen, että edellisenä iltana olimme molemmat nukahtaneet jo noin klo 22 aikoihin. Tämä on oikeasti minulle aikainen aika vaipua uneen. Hyviä merkkejä siis kisan kannalta, pohdin. Jollain lailla olotila tuntui kuitenkin jo huomattavasti jännittyneemmältä ja latautuneemmalta kuin aiemmpina päivinä. Kisa oli edessä seuraavana päivänä, joten tätä olotilaa pidin vain luonnollisena ja hyvänäkin. Luin mukaan ottamani kirjan rauhassa loppuun ja aamupalan jälkeen lähdimme yhteiselle aamureippailulle. Ajoimme Loma-Kolin läpi ja kiipesimme laskettelurinteen ylös kätköä hakemaan. Hirrrrveä mäki heti aamutuimaan mutta kyllähän se rauhassa kiiveten mukavasti taittui. Tässä vaiheessa ei kannattanut ruveta itseä liikaa väsyttämään. Päiväksi oli ennustettu kelin muuttuvan reilusti huonompaan suuntaan: lunta, räntää ja tuulta olisi luvassa. Päätimme käydä vielä etsimässä muutamia kätköjä ennen mökille paluuta ja rupuista keliä. Onneksi huonoa keliä edelsi pelkkä lumisade ja tästä pystyi vielä jopa nauttimaan. Mäkiä saimme kiivetä edelleen, kyllä olikin työläs kätkösarja viritetty tänne ympäristöön. Keli oli kuitenkin selvästi muuttumassa huonoksi ja totesimme olevamme onnekkaita, ettei tuossa kelissä tarvinnut matkustaa Keski-Suomesta Kolille. Tässä välissä oli aika palata mökille syömään ja lepäilemään.\nKisakeskukselle lähdettiin ajamaan klo 16 paikkeilla edelleen epävakaisessa kelissä. Lunta ja räntää oli jäänyt maahan ja hiekkatie oli paikoin erittäin liukas. Auto saatiin kohtuullisen hyvin parkkiin ja ei kun ekan kerran aistimaan tulevan kisan tunnelmia nyt myös järjestävän tahon ja kanssakilpailijoiden kanssa. Jollain lailla tunnelma vaikutti jännittyneeltä. Ehkä surkea keli toi omat mausteensa. 130 km perusmatkan urakoitsijoiden startti oli enää noin kolmen tunnin päässä edessä mutta onneksi vesilumiräntä oli lopettanut syöksynsä alas taivaalta. Läpimärkää ja sysipimeää heillä tulisi joka tapauksessa olemaan. On ne vaan aika sisukkaita sissejä, mietin. Jyväskylästäkin urheita metsomiehiä säntäsi metsään kolme kappaletta. Yksi nousi upeasti myös podiumille. En tiedä juoksiko Pekka elämänsä kisan omasta mielestään mutta oli ainakin minun mielestä aivan titaaninkova veto. ONNEA! Tuttuja naamoja alkoi kisakeskuksella tulla jonkin verran vastaan ja ennakolta samaa tasoa kanssani oleva Mikko Vähäniitty saatiin jututettua. Pitkäksi aikaa emme kuitenkaan paikalle jääneet, vaan halusimme jo lähteä laittamaan varusteita kuntoon aamuksi.\nVarusteitten kanssa säätämisessäkin voi mielestäni oppia ja itsensä tankkaamista kisan aikana kannattaa tosissaan suunnitella jo ennen kisaa. Tämän olen oppinut viimeisen vuoden aikana. Ja herkkuja minulla riittikin. Minigrip-pusseihin sujahti melko pehmeitä karkkeja neljää eri sorttia sekä yhteen pussiin suklaata. Dexalin colan makuista 30 gramman geeliä tyhjensin yhteensä 10 kpl kahteen pieneen Actimel-pulloon joissa kierrekorkit. Loistavasti toimi tämä, loppui kuin seinään rasittava geelien aukominen kesken kisan! Lisäksi oli vielä suolaisia pähkinöitä, pieni erä hunajaa sekä kahdessa pussissa suolaa. Kahdella puolen litran lötköpullolla tuumailin selviäväni mutta selän puolelle päätin kuitenkin varmuuden vuoksi ottaa vielä kolmannen pullon. Varusteissani oli vielä pakolliset avaruuslakana ensiside ja puhelin, vessapaperia, kuoritakki, ohut pitkähihainen paita sekä varasukat ja toiset hanskat. Näillä mentäisiin. Eväitä pussittaessani minulle tuli jostain syystä armeija mieleen ja heitin Minnalle, että ihan kuin tässä olisi johonkin taisteluun valmistautumassa ja panoksia tässä lipastetaan. Ja sitten tietysti naurettiin. Muutenkin naurettiin ja vitsailtiin näiden päivien aikana paljon. Yksi hauska "hanskaepisodikin" meille sattui josta veistettiin huumoria :D Olo tuntui rauhalliselta, mutta kuitenkin jännittyneeltä. Mielestäni kuitenkin aika sopivalta. Monta kertaa olinkin todennut näiden päivien aikana että ei tästä paljon paremmin ja rennommin pysty kilpailuun valmistautumaan. Minna toi oman jännityksensä esiin ehkä voimakkaammin ääneen. Minulla jännitys puolestaan näkyy hiljaisuutena ja ehkä pienenä vetäytymisenä. Saunan jälkeen mentiin hyvissä ajoin punkkaan ja sovittiin vielä aamun kuviot selväksi. Osasin odottaa, että uni ei tule tänä iltana alkuunkaan niin hyvin kuin edellisenä, ja eihän se tullutkaan. Noin 23 aikaan hain vielä kassistani hieman lisää melatoniinia ja lopulta vajosin unilaaksoon arviolta 23:30 aikoihin. Vierestä kuului jo pihinää paljon aiemmin.\nKello soi aamulla 4:50 ja olin tätä ennen hereillä jo noin 20 min. Melko pirteänä ponnistin ylös ja siitä meidän aamutoimet alkoi ripeästi. Minna alkoi keittää puuroa ja kahvia. Itse vedin hammaspyykin ja vessan jälkeen jo kisavaatteet päälle ja sitten saikin jo alkaa melkein syödä. Kisa-asuni koostui JTR:n vetoketjullisesta t-paidasta + irtohihoista, JTR:n pannasta, Salomonin pitkistä trikoista, urheiluboksereista, Injinin paksuista ja mukavista varvassukista sekä erinomaisesti toimineista La Sportivan polkujuoksukengistä. Varusteet pakkasin Salomonin Sense Ultra 5 liiviin, hyvin pelasi. Tein vielä muistilistallani olevat muutamat pienet rutiinit alta pois. Aamupalaksi maistui puuro mehukeitolla ja banaanilla. Lisäksi pari voileipää, kahvia, vähän smoothieta ja mehua. Vähän ennen lähtöä join vielä lasin colaa ja söin muutaman sipsin. Kyllä minulle ruoka maistuu :P Olin valmis lähtöön jo noin 5:45. Minnalla kesti vielä tovin omien kamppeittensa kanssa. Minä odottelin kiltisti ja pysyin rauhallisena, ajattelin että tässä on hyvää aikaa keskittyä. Pääsimme matkaan kohti kisakeskusta pari minuuttia yli 6 aamulla. Onneksi yöllä ei ollut pakkasta ja pystyimme ajamaan kisakeskukselle hyvää kyytiä. Aikataulu näytti siltä, että vielä ehdin hyvin käydä vessassakin ennen omaa starttia ja ehdinkin. Muutakin JTR:n porukkaa ehdin jututtaa, Paavoa etenkin, jonka kanssa oli tarkoitus lähteä yhdessä matkaan. Sitten tapahtui jotain omituista herpaantumista. Minna meni vielä itse vessaan, (hänen kisansa startti oli vasta 9:00) kun minun olisi pitänyt jo lähteä siirtymään starttipaikalle. Kello oli tällöin jo jotain tyyliin 6:50. Minun oli määrä antaa päälläni ollut lämpimämpi takki hänelle juuri ennen starttia. Minnan tultua vessasta tajusin yht'äkkiä että nyt tulee hitonmoinen kiire starttiin. Ja tuli. Ja myöhästyinkin vähän..\nPainelin rappuja alas kohti starttipaikkaa melkoisella kiireellä ja siellä otettiin jo lähtölaskentaa. 10..9..8.... Minnaa ei näkynyt takanani. Jonkin verran olin hermostunut mutta en panikoinut ja odotin. Kun sain Minnan näkyviin, huusin hänelle että laitan takin tähän kaiteen päälle ja säntäsin matkaan, lähtölaukaus oli tuolloin jo kajahtanut. Perältähän sitä sitten lähdettiin matkaan. Ei mennyt nyt niinkuin strömssöössä ja junan vessassa vai miten se oli. Hivenen minua kiukuttikin mutta ohittelin porukkaa kuitenkin maltilla ja näin useita muitakin JTR:n juoksijoita. Matinkin näin ja se ilostutti, samoin Teron ja Antin naamat piristivät pikkuista sisällä kiehuvaa känkkäränkkää. Hetken päästä takanani oli myös Paavo, joka toi rauhallisella olemuksellaan rauhallisuutta myös minuun. Thänks Paavo. Tästä se matka sitten pikkuhiljaa lähti kulkemaan. Ei mikään unelma alku mutta matkaan päästiin ja meno tuntui ainakin parin ensimmäisen kilometrin osalta hyvältä.\nPikkuhiljaa matka taittui ja Paavon kanssa ohiteltiin juoksijoita tasaiseen tahtiin. Mäkrällä saatiin jo muutaman kilometrin juoksun jälkeen maistaa ensimmäisiä nousuja, mutta hyvin jalka nousi niihinkin. Tässä vaiheessa olin iloinen, että olin heräillyt aikaiseen koko viikon ja käynyt sielun ja ruumiin herättelyillä. Pikkuhiljaa jo tutuksi käyvä Laineen Jenni porhalsi alkumatkasta meidän kanssa melko samaa vauhtia. Tai no alamäkiin hän meni hirmu lujaa mutta muuten vauhti oli samaa meidän kanssa. Aamu alkoi vähitellen valkenemaan erittäin kauniina ja varsinkin kallioisilta kohdilta oli paikka paikoin huikeita näkymiä kun aurinko työnsi valoaan sumun seasta. Paavo pysähtyi valokuvaakin ottamaan tästä ihanasta näkymästä. Yhden jyrkän alamäen lopussa minulla jäi mieleen takaani kiitäneet Paavo ja Jenni jotka täräyttivät molemmat vauhdilla mäen alla olleeseen pieneen suohon. Tunsin tästä pientä hilpeyttä, myönnettäköön. Jonkun tovin päästä tästä edellämme alkoi mennä melko sopivaa vauhtia porhaltanut kasa urheita polun tallaajia. Sieltä löytyi Mikko V, Tomi S, Piia Siitonen sekä minulle uusi tuttavuus Teemu Takkula. Omien muistikuvieni mukaan irtaannuin Teemun kanssa tästä porukasta melko nopsaan ja suuni läpätti tuttuun tyyliin tarinaa. Teemun kanssa oli mukava höpöttää, kiitos vain juttuseurasta :)\nRykiniemen kahluupaikkaa vajaa 20 km kohdalla olin vähän jännittänyt etukäteen, mutta hyvinhän se ylitys sujui naruista kiinni pitäen eikä vesikään erityisen kylmältä tuntunut. Muutenkin kengät olivat jo valmiiksi märät. Sitten olikin aika juoda ja täyttää samalla pullot järjestäjän vesipisteellä. Paavo, Piia ja muutama muu juoksija paineli tässä vaiheessa taas edelleni. Minun koneisto tarvitsee melko paljon nestettä ja siksi en hätäillyt pullojen kanssa turhaan. Muutenkaan en hätäillyt tai panikoinut koko kisan aikana missään vaiheessa. Ihan selkeää henkistä kasvua on tapahtunut! Pian huollon jälkeen jäivät kaikki muut samassa nipussa olleet juoksijat taakse. Askeleeni oli terävä ja ahnas ja jotenkin havahduin siihen, että nyt saa Heikki juosta aivan ylhäisessä yksinäisyydessä. Ensimmäistä kertaa koko päivänä keskityin vain omiin ajatuksiini. Namia, suklaata, geeliä ja pähkinää meni kurkusta alas vuorotahtiin ja nautin menosta. Himalajan suolaakin kouraisin pieniä määriä pussista pari kertaa kisan aikana. Pidin vauhtini mielestäni melko sopivana ja noin 5 km itsekseni juostuani aloin nähdä edelläni pienen jonon juoksijoita. Pari kilometriä vielä rauhassa ja olin heidän kannassaan. Hienostihan tämä menee, hyvää peesiä edellä ja vauhti vaikutti sopivalta.\nAlla oleva kuva: Valokuvaaja Kari Kuninkaanniemi\nVähän aikaa perässä hyssyttelin hiljaa ja kuulostelin jengin vauhtia, se tuntui itselleni sopivalta. Vähän hiljaisen oloista oli porukka mutta ei ollut kauaa hiljaista, kun liityin mukaan. Edelläni juoksi oikein mukavan oloinen Mikko-niminen kaveri, jonka kanssa tuli höpöteltyä kaikenmoista maailman menosta. Jo siinä jossain vaiheessa arvuuteltiin, että pitääkö "asioidenkyseenalaistaja-Heikin" kaivaa karvahattua esiin. Hyvää huumoria :) Oluesta ei olisi kannattanut alkaa puhua, koska alkoi tehdä hirveästi mieli kylmää keskiketteräistä. Noo illalla sitä sitten saikin hörpätä pizzan kaverina. Hauska tapaus oli myös, kun Mikko tiedusteli, että ketäs kovia menijöitä Jyväskylästä löytyy. Mainitsin muun muassa Piian nimen ja pian edestäni kuuluikin, että kyllä kova menijä tuo vaimo on. Miehensä Jari siinä mennä porskutti. Samassa köörissä oli myös Juho M, jonka kanssa lopulta taivalsinkin ylivoimaisesti pisimmän matkan yhdessä tämän kisan aikana. Kilometrit taittuivat nopsaan ja noin 40 km kohdalla ollut Kiviniemen huolto alkoi lähestyä. Muistelen, että tässä vaiheessa porukassamme oli vielä tällöin Mikko, minä, Jari ja Juho.\nOloni alkoi tuntua melko kurjalta noin kilometriä ennen huoltoa. Epäilin että en ole juonut tarpeeksi ja lötkötkin jo lörpöttivät tyhjyyttään edessäni. Niin ja olihan minulla se yksi ylimääräinen lötkö selän puolella, mutta enpä vain syystä tai toisesta pyytänyt ketään herroista sitä minulle kaivamaan. Idiootti minä ja isoin virheeni kisan aikana. Odotin huoltoa kärsimättömänä ja vatsanikin aikoi jo tuntua jotenkin kramppiselta, vatsalihaksia särki. Lopulta huolto oli edessä ja siellä oli iso tohina ja hyvä pöhinä käynnissä. Järjestäjät ja talkoolaiset olivat oikein ystävällisiä, kiitos teille ja myös kannustusta tuli mukavasti. Kisan ehdottomasti surkein ja epäuskoisin vaiheeni oli minulla nyt käsillä. Join vettä melko reippaasti ja tunsin heti että se tuli tosi tarpeeseen. Silti olo tuntui jotenkin huteralta ja oksettavalta. Lötköpullot täyteen ja vielä yksi pahvimukillinen vettä koneeseen. Seuraavana alkoi yökkiminen ja kun lähdin vähitellen taivaltamaan tietä eteenpäin, tuli oksennusta. Vähän surkealta se olo tuntui ja tuumailin, että hohhoh 25 km olisi vielä jäljellä. Ai niin ja tulihan Paavo tosiaan huoltoon juuri, kun lähdin itse pois paikalta yökkien. Paavon tahtoa uhkuva katse ja käden läpsäytys antoivat minulle vähän lisää tarmoa. Jengi katsoi kun Hermanni yökki ja juoksi ja jotain vähän koomista tässä oli. Juho ja Mikko kipusivat eteenpäin jo noin sadan metrin päässä. Ei siinä auttanut kuin koota vaan ajatukset ja toivoa, että vatsa pelaisi. Rauhassa siis vaan taas matkaan ja oman kropan tuntemuksia kuunnellen. Ihme ja kumma, pystyin taas pikkuhiljaa jopa nauttia juoksemisesta.\nPari kilometriä huollosta ja olin ottanut iloiset veikkoset kiinni ja vaikutti siltä, että energiakin upposi koneeseen eikä yökkimistä enää tullut. Toivon tulukset raapivat kipinöitä mielessäni, ehkä minä sittenkin pääsisin täältä ehjin nahoin maaliin! Näillä vaihein porukkaa alkoi olla isoissa nipuissa edellämme, maratonmatkalaisia, joita piti ohitella isoissa määrin. Hyvin antoivatkin tietä, ei voi valittaa. Juhon kanssa taitoimme matkaa tässä vaiheessa kahden ja jutustelimmekin välillä. Nämä kilometrit 40-50 olisivat olleet henkisesti todella raskaita juosta yksin. Onneksi minulla oli mukava matkamies seurana. Peiponpellon huolto noin 55 km kohdalla läheni tasaisen varmasti, kilometri kilometriltä. Noin 12 min välein nauttimani energiat pitivät juoksuni edelleen suhteellisen hyvävoimaisena ja jalatkin kävivät vielä tehokkaasti alamäissä. Pähkinätkin maistuivat hyvälle. Jossain kohtaa keskellä mutaisia polkuja matkassamme kulki myös naisten 65 km kisan voittaja Mia Tuoriniemi. Hänen kanssaan myös pölistiin niitä näitä ja kun hän mainitsi nimen Oravamäki, kuulin minä hänen sanoneen "oravamamma". Tämä väärin kuulemiseni piti tietenkin kertoa ääneen ja nauru raikasi kolmikossamme.\nArviolta 3-4 km ennen huoltoa irtaannuin Juhosta. Alkoi vain jotenkin juoksu tuntua taas hyvältä ja kisan loppu läheni. Oli mukava juosta läpi ne Ryläyksen paikat, missä olimme Minnan kanssa käyneet tutkimusretkellä torstaina. Minna tulikin heti ajatuksiini tässä kohdalla. Pari kilometriä ennen Peiponpellon huoltoa edessäni oli tuttu selkä, maratonia taivaltanut Vesa Viittalahan se siinä. Hän huikkasi iloisesti että Hermannia tässä on jo tunti odoteltukin. Tiedustelin Minnasta ja Vesa kertoi, että tuolla se painelee vähän edellä. Tsempit Vesalle ja tossut rullasivat kohti pohjoista. Sieltähän se Minnan selkä tuli näkyviin edessä, juuri parahiksi ennen huoltoa. Juoksin neidin kiinni hiljakseen ja supattelin imelyydet ilmoille aivan hänen takanaan. Iloisesti hän yllättyikin, tai ainakin siltä vaikutti :D Huollossa vaihdoimme muutamat sanat, mutta ei tähän tehnyt mieli jäädä tanssimaan. Vettä vaan pulloihin, vatsaan ja menoksi. Ihana talkoolainen jäi mieleeni, kun manasi kaataneensa vettä hanskoilleni. Hymyilin iloisesti hänelle ja totesin että herra, tämä on kovin pientä tässä vaiheessa.\nJoku huikkasi huollossa, että Jyväskylän mieshän se sieltä tulee. Minä mumisin jotain vastaukseksi ja varmistin vielä mihin suuntaan jatketaan. Viimeinen 10 km taisto oli edessä. Hitto vie, kyllä täältä maaliin päästään ja lopussa vaikka ryömin viimeisen mäen ylös. Pysähtyminen huoltoon tuntui vieneen vähän terää juoksustani, mutta edelleen pystyin jatkamaan suhteellisen hyvissä voimin. Vähänkin jyrkemmät ylämäet ja raput menivät kävellen mutta alamäkeen ja tasaisella juoksussa oli vielä tehoa ja taloudellisuutta. Maratonmatkalaisia tuli ohiteltua edelleen, eli aivan yksin en viimeisiä kilometrejä taittanut. Pitkällä mutaisella ja juurakkoisella suoralla näin valokuvaajan edessäni ja koitin vähän hymyäkin tarjota. Aika muikea ilme tallentui kuvaan :) Alla oleva otos siis by ONEVISION.fi / Juha Saastamoinen\nSitten tupsahdettiinkin aukealle osuudelle, eikä matkaa ollut jäljellä enää kuin noin 5 km. Mielestäni juoksuni ei ollut enää kovin tehokkaan tuntuista ja ihmettelin itsekin, kun toivoin, että voi voi kun saisi juosta tuolla metsäpoluilla kurassa ja juurakossa. Matka tuntui taittuvan siellä leppoisammin. Hetken päästä mentiin jo toiseen suuntaan niiltä nurkilta, mistä mentiin kisan aivan ensimmäisiä kilometrejä. Tupsahdin lopulta hiekkatielle ja arvioin, että maaliin olisi jäljellä noin 3,5 km. Voimia oli vielä jäljellä, koska olin säästänyt toisen geeliä täynnä olleen actimel pullon viimeistä 10 km taistelua varten. Hyvä veto tämäkin, energia imeytyi nopeasti. Tieltä käännyttiin lopulta kohti viimeistä taistelua, noin kahden kilometrin pituista viimeistä, lähes tauotonta nousua. Juuri tässä mäessä Pajunen ja Ansiokin viimeisen taistonsa kävivät. Voin rehellisesti tunnustaa, että mahani oli näillä kohdilla jo aika täynnä. Sijoitukset oli jo ratkottu. Jos olisi pitänyt vielä taistella jonkun kanssa viimeisellä viidellä kilometrillä sijoituksesta, niin kovempaakin olisin päässyt. Mietin jo vähän tulevaa kipeää kroppaa ja varsinkin tänä vuonna minua vaivannutta kireää oikeaa takareittä. Kiitos ja ylistys se onneksi kesti koko tämän jatkuvan ylös ja alas rynkytyksen. Vasta kun viimeinen kilometri oli menossa ja aloin kuulla kuulutuksia ja kannustuksia, lisäsin hieman vauhtia. Maaliin tultiin todella jyrkkään ylämäkeen, joka loiveni sitten tasaiseksi. Kai tuohon nyt sitten voisi vielä vähän hyräyttää sanoi pääni ja sitten spurtattiin. Yhden naisen ohi paahdoin vielä ennen maalia ja eteeni tuli juoksemaan myös arviolta 8-vuotias muksu. En tiedä oliko tämän naisen muksu, mutta jouduin kuitenkin huutamaan lapsoselle, että pois alta täältä tullaan vauhdilla maaliin.\nSe oli siinä se. Ei mitään voimakkaita tunteenpurkauksia tällä erää. Eihän siinä. Hienostihan juoksu meni ja olin pirun tyytyväinen. Ehkä siihen olisi kuitenkin jotain taistelua kaivannut vielä viimeisille kilometreille. Nooa ja Markku tulivat minua jututtamaan ja Nooa myös ystävällisesti minua huolsi, kiitos paljon. Markku taisi ilmoittaa minun olevan lopputuloksissa sijalla 11 (160 juoksijaa pääsi maaliin 65 km matkalla). Aikaa minulla oli kulunut reitin taivaltamiseen 8:23 ja sekunnit päälle. Kello läheni tässä vaiheessa puolta neljää iltapäivällä. Tämä vastasi kutakuinkin odotuksiani. Olin oikein tyytyväinen, olihan tämä pisin juoksemani matka koskaan ja heti onnistuin. Juho saapui myös maaliin melko pian minun jälkeen ja häntä piti tietenkin onnitella myös. Tovin päästä maaliin kirmasi myös Paavo ja se olikin iloinen asia se. Pavelzkia säntäsin jututtamaan järjestäjän kuuma makkara kourassa. Hän oli näemmä ohittanut lopun kilometreillä seurassini useita kilometrejä juosseen Mikon, joka saapui myös maaliin pian Paavon jälkeen. Vähän siinä kertailtiin asioita ja onniteltiin toisiamme. Pian tuli maaliin Minnakin ja häntä piti mennä lämmittämään ja jututtamaan. Minna vaikutti tyytyväiseltä suoritukseensa ja siihen, että olin siinä vieressä. Lämmintä ja vähän kuivaa piti kuitenkin saada pian päälle ja sovittiin että lähdetään pian mökille pesulle ja syömään. Haimme varusteitamme säilytyksestä ja muutamia juoksijoita vielä haastattelimme sisätiloissa. Sitten kohti autoparkkia hampaat kalisten. Yksi iloinen yllätys tuli vielä pihalla vastaan: Mikko Vähäniitty, joka oli myös päässyt maaliin hyvissä voimin. Nopeasti vaihdettiin iloiset tunnelmat hänen kanssaan.\nTönkköisin ja jäykin jaloin piipahdimme nopsaan Kolin kaupalla ja sitten rip rap ripeästi mökille pesulle. Ilta kului leppoisissa ja hyvin rauhallisen verkkaisissa tunnelmissa. Ruoka ja juoma maistuivat hyvälle ja saunan mieto lämpö tuntui taivaallisen hyvältä. Köllöttelin lauteilla pitkät tovit selälläni. Myös järvessä kävin tänäkin iltana pulahtamassa ja ai samperi miten rannan matalikossa olleet nyrkin kokoiset ja vähän siitä pienemmät kivet ttuntuivatkin kipeiltä jalkapohjissa. Kaikki syötävä ja juotava maistui hyvin ja nukku-ukoltakin tuli meille puhelu tänä iltana aikaisin. Noin klo 22 aikoihin sammuivat valot ja vintti pimeni. Uni tuli yllättävän nopsaan ja yö oli muutenkin paljon levollisempi, kuin uskalsin toivoa etukäteen. Aamupalan jälkeen ohjelmassa oli enää mökin siivous, johon tartuimmekin tomerasti. Selvästi hyvä siivousduo olimme me. Huomioitavaa kropan kiputiloista oli se, että pakaroissa ja etureisissä ei juuri kipua tuntunut. Kaikkein kipeimmät olivat takareidet ja pohkeet. No okei.. kyllä se vähän tuntui koko kropassa tämä eilinen urakointi ;)\nKotimatka päästiin aloittamaan hieman ennen puolta päivää iloisissa ja onnellisissa tunnelmissa. Kätköjäkin kaiveltiin vielä matkalla esiin. Pistäydyimme nopeasti asunnollani Jyväskylässä, jonne jätin vähän kamppeitani. Tässä vaiheessa Minna vaihtui kuskiksi, meillä oli vielä edessä ajomatka Helsinkiin. Maanantaina Minna meni jo normaalisti töihin mutta minä vietin leppoisaa ja hyvin ansaittua lomapäivää. Rustasin tätä tarinaa ja kävin nauttimassa raikkaasta syysilmasta kätköilyn muodossa. Tiistaina oli puolestaan aika matkustaa vanhempieni luokse Saarijärvelle nauttimaan vielä parista lomapäivästä. Tämän tiistaisen illan kohokohtia on kaksi. Yksi: ilmoitin itseni Karhunkierroksen 83 km kisaan, sekä Minnan 55 km kisaan. Tämä siis edessä toukokuussa 2019. Ehkäpä minusta kuuluu silloin taas lisää. Niin tosiaan.. Kaksi: tämä tarina on valmis. Toivottavasti pers peffa ei puutunut liikaa tätä lukiessa ;) Kiitos ja kuulemisiin ensi vuonna.\nPs. Kiitos kisan kokoon kyhäämälle taholle ja koko iloiselle ja reippaalle talkooväelle, jotka mahdollistivat tämän tapahtuman järjestämisen. Tukijoukoille myös hymy ja halaus :)\nJuoksuvuosi 2021 paketissa: 3/3 Vaarojen Maraton 130 km\nKESÄN JATKO JA KISAT ENNEN VAAROJA Kroppa lähti palautumaan Pallas-Ylläs kisasta tosi hitaasti. Olisin voinut varmasti ottaa palauttelun kannalta vieläkin kevyemmin ensimmäisen viikon. Mutta kyllähän te tiedätte, ei ”liikuntahörhö” osaa oikein olla ilman liikuntaa. Se on niin iso osa arkea itselle. Maltoin sentään aloittaa vesijuoksulla ja kävelylenkeillä. Pikkuhiljaa lisäsin myös kevyttä hölkkää treeneihin. Lihakset ja hermosto palautuivat kuitenkin hitaasti ja tuntui, että olin kovasti hieronnan tarpeessa. Kävinkin huollossa luottohierojallani Oskarilla ja muuten viettelin heinäkuussa hieman kesälomaa prismasta. Viettelin Saarijärvellä aikaa paljon vesillä sekä oman polkuni kanssa Saaressa hääräten. Salamajärven kansallispuistoon kävin myös tutustumassa ja se olikin hieno paikka. Myös maastopyörällä tuli ajettua. Kuun loppupuolella meininki alkoi jo tuntua paremmalta ja aloin hieman lisätä tehoja harjoitteluun. Aivan heinä-elokuun vaihteessa pärtsättiin kesän pisin keikka Mat\nErilainen juoksuvuosi. Vuoden 2020 juoksukuulumiseni yhdessä paketissa.\nAlkusanat Taivaalta tuprutteli ensin rauhallisemmin, mutta hetken päästä jo melko sakeasti lunta tiistaisena aamupäivänä, kun sain ajatuksen alkaa työstää tätä blogia. Ollaan joulukuun alussa ja sileä lenkkini etenee rauhalliseen tahtiin, mutta päässäni on paljon ajatuksia. Tähän vuoteen mahtuu paljon tapahtumia ja tunteita. Isoimpana juttuna ehkä tietenkin tämä covid19, joka laittoi meidän kaikkien suunnitelmia ja kalentereja uusiksi. Blogini on melko henkilökohtainen ja sisältää paljon asiaa tämän vuoden juoksukuulumisistani. Toisaalta myös paljon omia pohdintojani polkujuoksusta vähän laajemmastakin näkökulmasta tarkasteltuna. Eli paljon juoksuasiaa tiedossa mutta paljon muutakin. Loppuvuoden 2019 koonti sekä talven ja kevään treenijakson kuulumisia Ensimmäinen ajatus, tai sana mikä minulle tulee talven kuukausista mieleen, on motivaatio. Koska kisakauteni 2019 jäi kovin lyhyeksi, minulle jäi sellainen tunne, että ”iso pyörä” ei lopettanut pyörimistä ollenkaan. Vaarojen Mara\nJuoksuvuosi 2021 paketissa: 2/3 Pallas-Ylläs 100 km\nPALAUTTELUVIIKOT KISOJEN VÄLISSÄ KK:n jälkeen aloitin palauttelut maltillisesti. Kävin paljon pitkillä kävelylenkeillä, vesijuoksin, meloin, suppasin ja puuhastelin omaa polkulenkkiä kotiini Salonsaareen. Ensimmäiset kunnon juoksukilometrit uskalsin ottaa kesäkuun kymmenennen päivän tienoilla. 16.6. kävin jo juoksemassa poluilla maratonin verran ja olin edelleen alipalautunut reilun parin viikon takaisesta. Tähän väliin oli hyvä ottaa perusteellinen hieronta itselle ja keventää taas harjoittelua. Juhannukseksi olin ehdottanut Matille yöjuoksua ja sellainen me myös toteutimme. Matilla on ollut jo pitkään haaveissa kulkea mystisestä Pönttövuoren tunnelista, ja lenkin reitti rakentui sen ympärille. Rouva Katila heitti meidät aloituspisteeseen, muisti myös mainita, että haisemme hielle jo etukäteen :D Hyttysiä oli aivan käsittämättömän paljon eivätkä ne antaneet mitään armoa. En olisi uskonut, että ne käyvät niin aggressiivisesti kimppuun myös reippaassa juoksuvauhdissa. Jäi vähä


Yksilövalmennus | NLP-koulutus Timantti\nHome » NLP-koulutus » Yksilövalmennus\nNLP-koulutusten lisäksi tarjoamme on tehokasta henkilökohtaista valmennusta, jonka ansiosta voit saavuttaa nopeammin tavoitteesi niin työelämässä kuin vapaa-ajallakin. Henkilökohtainen valmennus on myös helppo ja nopea tapa saada käsitys NLP:n perusteista ja mahdollisuuksista omassa elämässäsi.\nKatri Syvärinen ja Esa Ikonen ovat valmentaneet satoja henkilöitä mm. liike-elämän, viestinnän, henkilökohtaisten tavoitteiden saavuttamisen ja hyvinvoinnin saralla. Katri Syvärinen on lisäksi erikoistunut NLP:n hyödyntämiseen urheilijoiden henkisessä valmennuksessa. Katri työskentelee esimerkiksi ratsastajien parissa, mutta hänellä on valmennettavana urheilijoita monista muistakin lajeista. Esa Ikosen erityisosaaminen on puolestaan yritystoimintaan liittyvän henkisen suorituskyvyn, kommunikaatiotaitojen ja projektijohtamisen saralla.\n”Jokaisella meistä on haaveita, joita ei ehkä uskalla edes sanoa ääneen. Sain NLP-valmennuksesta itsevarmuutta ja rohkeutta tavoitella omaa unelmaani. Valmennus auttoi hahmottamaan suuntaa ja teki suunnitelmistani jo puoliksi totta. Omien ajatusten tunnistaminen ja niihin vaikuttaminen saattaa muuttaa kokonaiskuvaa merkittävästi. Katri Syvärisen monipuolinen ammattiosaaminen yhdistettynä empaattiseen ja helposti lähestyttävään persoonaan tekee valmennustilanteesta rennon ja samalla antaumuksellisen. Toivon yhteistyöllemme jatkoa tulevaisuudessakin.”\n– Minna Lindström, Tunne hevonen -lehden päätoimittaja\n”Halusin kokeilla NLP-valmennusta, koska se on yhä tunnustetumpi ja kiehtova mahdollisuus työskennellä paremman elämänlaadun saamiseksi ilman raskasta ja pitkää prosessointia, johon olen ammatissani tottunut. Koin Esa Ikosen NLP-valmennuksen positiivisena ja jännittävänä työskentelytapana, jossa ajatuksia ja mielikuvia työstettiin itselleni uusilla ja hyvin vaikuttavilla tavoilla. Koin valmennuksen lisäävän konkreettisia vaikutusmahdollisuuksiani ajatusmaailmaani ja vapauttavan suuren määrän energiaa, joka aikaisemmin oli sidottu itselleni ei niin hyödyllisiin ajatuskuvioihin. Mieli on ollut tasainen ja tyyni valmennuksen jälkeen. Vinkkinä kaikille, jotka harkitsevat valmennusta tai kurssia: kannattaa heittäytyä täysillä virran vietäväksi ja pitää hauskaa, koska sitä se on!”\n– Heidi Oksala, psykiatrinen sairaanhoitaja\nOnko sinulla kysyttävää tai haluat valmennukseen? Ota yhteyttä!


Noora Räty Linnan juhlissa: Ulkomailla tajuaa, kuinka hyvin asiat ovat Suomessa\nKotimaa 6.12.2018 19:30\nNoora Räty (kesk.), 29, on torjunut kansainvälisissä kaukaloissa jo yli vuosikymmenen ajan. LEHTIKUVA / Jussi Nukari\nSarjatauko osui hyvään kohtaan jääkiekkomaalivahti Noora Rädyn kalenterissa. Räty sai kutsun Linnan juhliin ja pääsi paikalle, kun jääkiekkovelvoitteet eivät osuneet päällekkäin itsenäisyyspäivän kanssa.\n– Olen ollut puolisentoista viikkoa Suomessa ja palaan Kiinaan 7. joulukuuta. Pikkuisen tämän viikon treeneistä piti nipistää, mutta ne sain sovittua valmennuksen kanssa, Räty tuumii.\nKutsu Linnan juhliin oli Rädylle ensimmäinen. Viime talvena hän kartutti arvokisamitaliensa kokoelmaa olympiapronssilla. Räty, 29, on torjunut kansainvälisissä kaukaloissa jo yli vuosikymmenen ajan.\nKotimaisten sarjojen lisäksi hän on pysäyttänyt kiekkoja muun muassa Yhdysvalloissa ja Venäjällä. Nyt hän edustaa kiinalaista Shenzheniä, joka pelaa Kanadan naisten pääsarjaa.\n– Koti on Suomessa, ja Suomella on paikka sydämessä. Ulkomailla ollessa tajuaa, kuinka hyvin asiat ovat Suomessa. Suomea oppii arvostamaan, kun on ulkomailla. Suomessa on esimerkiksi hyvä sosiaaliturva ja puhdas ilma, Räty sanoo.\nHänellä on selkeä näkemys siitä, miten eri maiden kansalaiset pitävät monikansallisissa joukkueissa esillä itseään ja kotimaataan.\n– Suomalaiset ovat isänmaallisia, mutta eivät tuo sitä samalla tavalla esille kuin esimerkiksi yhdysvaltalaiset. He ovat sellaisia, että Amerikka, Amerikka ja Amerikka, ihan kuin ei olisi muita paikkoja, Räty naurahti.\nRädyn joukkue matkustaa kahden mantereen välillä peleihin, joten kulttuurieroja hän näkee edelleen.\nHuhtikuussa maalivahti haluaa olla Suomessa, kun naisten maailmanmestaruudesta pelataan Espoossa.\n– Kyllähän niitä MM-kotikisoja odottaa. Kisat ovat viiden minuutin matkan päässä takapihalta, joten kisat ovat pikku-Nooran unelma, Räty sanoo.\nRäty oli mukana jo vuoden 2009 MM-kotikisoissa Hämeenlinnassa, mutta odottaa erityisesti kevättä.\n– Edellisten kotikisojen aikaan olin vielä kuin pikkulapsi. En ollut vielä edes lähtenyt yliopistoon Yhdysvaltoihin, Räty tuumi ja korosti haluavansa kokea kotikisat kotikaupungissaan ja Suomen joukkueen kokeneeseen kaartiin kuuluvana pelaajana.\nKotimaa 20.8. 20:51\nKotimaa 20.8. 19:44 TILAAJILLE\nOP Pohjois-Karjalan volyymi lähentelee 3 miljardia euroa\nOP Pohjois-Karjalan pankkiliiketoiminta jatkui virkeänä vuoden ensimmäisellä puoliskolla. Pitkälti asiakasvaroista ja rahoitustoiminnasta koostuva kokonaisvolyymi oli...\nKotimaa 20.8. 17:44 TILAAJILLE\nRohtomaatti-robotti toimittaa lääkkeet vaikka autokaistalle - Tarja Hyykky halusi Juuan apteekkiin viimeisintä…\nPohjois-Karjalan ensimmäistä apteekkipalveluita tarjoavaa autokaistaa käyttää Juuassa päivittäin muutama asiakas.\nKotimaa 20.8. 17:34\nLaukaassa karkuteillä olevat naudat todennäköisesti lopetetaan – villiintyneitä eläimiä yritetty ohjata tilalle…\nLaukaassa omistajaltaan karannutta noin neljänkymmenen naudan laumaa uhkaa lopettaminen, koska eläimet ovat päässeet villiintymään. Ympäristötoimenjohtaja...\nKotimaa 20.8. 17:15\nPoliisi on varautunut ainakin neljään mielenosoitukseen huomenna, kun Venäjän presidentti Vladimir Putin vierailee Suomessa. Putin...


Case #1: Palvelualan yritys – Hallituspartnerit Keski-Suomi\nKeskisuuri palvelualan yritys. Henkilöstöä alle 50.\nYrityksen taustalla ja omistajana on rekisteröity yhdistys, joka on perustettu 1950-luvulla. Yhdistyksessä on yli 100 jäsentä, pääosin henkilöjäseniä ja lisäksi muutama yhteisöjäsen. Yhdistyksen vuosikokouksiin osallistuu tyypillisesti kymmenkunta aktiivista jäsentä. Yhtiön toimialalla on tapahtunut merkittäviä muutoksia, mm. normiohjausta on purettu ja kilpailu on vapautunut.\nAlalle on tullut ihan uudenlaisia toimijoita ja uudenlaisia palvelutuotteita. Yhtiön taloudellinen asema on kiristynyt. Yhtiöllä on hallitus, joka toimii säännöllisesti. Tulevaisuuteen suuntautuvaa strategista tarkastelua tulee vahvistaa. Hallituksen rooli korostuu ’omistajaohjauksessa’, koska aktiivisesti kokouksiin osallistuvia yhdistyksen jäseniä on vähän. Yhdistyksen toiminnanjohtaja oli keskustelyhteydessä kehittämisyhtiön edustajan kanssa, jolloin syntyi ajatus selvittää hallitustoiminnan kehittämistä Hallituspartnereiden kanssa\nHallituspartnerien laatimassa selvityksessä, joka tehtiin yhdessä asiakkaan kanssa, todettiin, että hallituksessa voisi olla hyötyä ulkopuolisesta jäsenestä\nRiippumattomalta jäseneltä odotettiin mm.\nstrategista näkemystä ja kykyä strategian toimeenpanoon\ntoimialan kehitysnäkymien tuntemusta\npalvelutuotteen kehittämisen osaamista\nHallituspartnerit esitti kolmea ehdokasta, joista yritys valitsi yhden hallitukseensa; prosessi kesti vain pari kuukautta.\nPieni perheyritys. Henkilöstö alle 20. Yrityksellä on omat tuotteet, joita menee kotimaahan ja lähinnä Venäjälle.…


Liittotiedote – Aikidoliitto\n– Kamppailulajien yhteinen II tason valmentajakoulutus\n– Lisenssin pakollisuus\n– Suurtapahtuma Aikidoa yli rajojen\n– Liiton kesäleiri\n– Seuratukea Yatagarasulle\nII TASON OHJAAJAKOULUTUS\nAikidoliitto on ensimmäistä kertaa mukana kamppailulajien yhteisessä II tason valmentajakoulutuksessa, joka alkaa ensi syksynä. Koulutus koostuu neljästä lähikoulutusviikonlopusta, joista kaksi pidetään Pajulahden urheiluopistolla ja kolmas sekä neljäs Varalassa. Syksyn viikonloput ovat 16.-18.10. ja 20.-22.11. Koulutuksen laajuus on 100 tuntia. Hinta on 750 euroa sisältäen opetuksen, täysihoidon ja materiaalit. Kustaa Ylitalo päivittää II tason materiaalimme ja on lupautunut ohjaamaan lajiosion. Osallistumisvaatimukset ovat suoritettu I taso ja 1.dan. Lisätietoa päivitetään tapahtumakalenteriin. Seurat – kannustakaa ohjaajianne kouluttautumaan!\nAikidoliiton hallitus on käynyt keskustelua lisenssistä. Hallitus päätti esittää syysliittokokoukselle, että A-lisenssi on vuoden 2016 alusta pakollinen kaikille, jotka käyttävät liiton palveluja.\nUUDET DAN-ARVOT ALKAEN 25.10.2014\nJärvenpään graduoinnissa 25.10.2014 hyväksyttiin seuraavat dan-arvot:\n1.dan: Jaana Kokko, Armi Mellin ja Sinikka Ulander\n2.dan: Jari Blomster\n3.dan: Sami Karjalainen, Mika Kilpeläinen ja Veikko Oljakka\n4.dan: Taina Nyström\nHelsingin graduoinnissa 25.10.2014 hyväksyttiin seuraavat dan-arvot:\n1.dan: Marco Dias\n2.dan: Maija Linturi, Heikki Mustonen ja Heikki Rajamäki\n3.dan: Mikko Kauppila ja Anu Välimäki\n4.dan: Kimmo Karppinen\nLittoisen graduoinnissa 27.12.2014 hyväksyttiin seuraava dan-arvo:\n2.dan: Philip Kronqvist\nVantaan graduoinnissa 7.2.2015 hyväksyttiin seuraavat dan-arvot:\n1.dan: Gary Hunt, Reima Kekäläinen, Tony Pyykkö ja Mikko Tervonen\n2.dan: Olli-Pekka Jauhiainen ja Ulrika Ojala\n4.dan: Juhani Rautiainen\nAIKIDOA YLI RAJOJEN\nVantaan Jukara järjestää Aikidoa yli rajojen -suurtapahtuman Energia Areenalla. Ajankohta on 13.-14.6. ja harjoitusten ohjaajia on yhteensä 22. Lisätietoa löytyy tapahtumakalenterista.\nAIKIDOLIITON PERINTEINEN KESÄLEIRI\nKesäleiri on tänä vuonna myös Yasuo Kobayashi sensein jäähyväisjuhlaleiri. Leiri pidetään Vantaan Energia Areenalla 23.-26.7. ja sensei ohjaa kaikki harjoitukset. Senseistä on kirjoitus uusimmassa Aikidolehdessä. Lisätiedot löytyvät tapahtumakalenterista.\nYatagarasu Laajasalossa haki Opetus- ja kulttuuriministeriöltä seuratoiminnan kehittämistukea eli seuratukea kaikille Suomen liikuntaseuroille avoimessa haussa. Heille myönnettiin tukea 2 000 euroa junioritoiminnan aloittamiseen ja seuratoiminnan kehittämiseen.\nJulkaistu alueella 2015,Yleinen\nKamppailija ei kiusaa -opas on saatavissa


Asrock esitteli uuden lippulaivamallin Z490-emolevyihinsä - Muropaketti.com\n08.05.2020 19:06 | Muropaketin toimitus\nZ490 Aqua -emolevyssä prosessorin ja virransyötön jäähdytyksestä vastaa erikoisvalmisteinen vesijäähdytysblokki.\nAsrockin emolevyissä Taichi-malli on usein lippulaivan roolissa. Intelin Z490-piirisarjallisissa emolevyissä lippulaivaksi nousee kuitenkin juuri esitelty Z490 Aqua.\nErityisen emolevystä tekee sen erikoisvalmisteinen blokki, joka jäähdyttää prosessoria ja virransyöttöä. Kyseessä ei ole AIO-ratkaisu vaan emolevy tarvitsee rinnalleen custom-vesijäähdytysjärjestelmän. Emolevyn mukana toimitetaan setti liittimiä vesijäähdytyksen kokoamista varten.\nCustom-blokin lisäksi emolevystä löytyy OLED-näyttö, jonka voi ohjelmoida näyttämään prosessorin lämpötilaa, prosessorin kellotaajuutta, tuulettimien kierrosnopeuksia tai prosessorin käyttöjännitettä. Emolevyn luvataan olevan yhteensopiva tulevan sukupolven prosessoreiden kanssa ja sen myötä useimmat emolevyltä löytyvistä PCIe-liitännöistä tukevat PCIe 4.0 -standardia.\nKeräilijöiden huomion kiinnittänee se, että kyseistä mallia valmistetaan ainoastaan 999 kappaletta.\nLippulaivan hinnoittelu ja saatavuus jäävät vahvistamatta tiedotteessa. Emolevy tullee saataville aikaisimmillaan 20. toukokuuta, jolloin Z490-emolevyjen toimitukset alkavat. Hinta noussee lähemmäs tuhannen euron tasoa.


Näin World Vision auttaa Mogotiossa| Suomen World Vision\nMogotio - aluekehitysohjelma, Kenia\nMogotion aluekehitysohjelma sijaitsee Länsi-Keniassa noin 200 kilometrin päässä pääkaupunki Nairobista ja noin 50 kilometriä Nakurun kaupungista pohjoiseen. Alueella asuu noin 23 500 ihmistä. Alue on suhteellisen kuivaa, joten erityisesti vedensaannin parantamisessa riittää töitä. Sanitaatio- ja terveystilanteen sekä lastensuojelun parantaminen vaatii myös huomiota. Ohjelman edetessä työn painopiste siirtyy yhä enemmän paikallisen kapasiteetin vahvistamiseen.\nMitä Mogotiossa tapahtui viime vuoden aikana? Lue Kenian vuosikirjeestä.\nNäin World Vision auttaa Mogotiossa\nMetsitystyö on ollut menestystarina World Visionin työssä myös Mogotiossa. Sen sijaan että istutettaisiin herkästi vahingoittuvia taimia, edistetään jäljellä olevien, usein vaurioituneiden puiden kasvua, sillä näiden juuristo on edelleen täysin kunnossa. Metsitysmenetelmän käyttöönotto on vaikuttanut myönteisesti moneen asiaan. Nyt kouluun ehditään ajoissa, koska oman perheen keittopuut noudetaan pihapiiristä raivausalueelta. ja myös rehun laatu on parantunut, mikä heijastuu lehmien maidon määrään.. Positiivisten tulosten myötä World Visonin kehittämä metsitysmenetelmä on otettu mukaan Baringon läänin ympäristösuunnitelmaan. Ohjelma-alueella on myös rakennettu koteihin puuta säästäviä liesiä, joiden ansiosta ennen pariksi päiväksi riittänyt puukasa riittää nyt viikoksi. Tämä säästää aikaa ja luontoa ja parantaa majojen sisäilmaa eli vähentää tästä johtuvia sairauksia.


liiketoiminta > Filosofia\nAjattelemme aina askelen pidemmälle – asiakkaidemme ja ympäristön hyväksi\nTämän lähtökohdan pohjalta Vogelsang on kehittänyt ja valmistanut suuren valikoiman tehokkaita koneita ja laitteistoja teollisuuden, maatalouden ja kunnallistekniikan käyttöön. Yhteensä yli 360 työntekijämme (päätoimipaikassa Essenissä (Oldb.) , sivutoimipaikassa Lutherstadt Eislebenissä sekä amerikkalaisen tytäryhtiön palveluksessa) käytettävissä ovat tätä varten huippumodernit, CNC-ohjatut valmistuskoneet.\nPumppuohjelmamme koostuu lujarakenteisista ja suorituskykyisistä Lohkoroottoripumpuista, joista on saatavissa eri malleja. Näin on mahdollista pumpata myös (hankaavia) hiovia aineita, happoja tai nesteitä, joiden kiintoaineosuus on suuri. Vogelsang-pumput ovat kansainvälisesti tiennäyttäjiä teollisen pumppaus- ja\njätevesitekniikan alalla. Pumput täyttävät tiukimmatkin vaatimukset, ja niitä käytetään kaikkialla maailmassa moniin eri tarkoituksiin – Vogelsang on esimerkiksi eräs Deutschen Bahn AG:n päätoimittajista. Edelleen pumppumme ovat toistuvasti keskeisessä asemassa, kun on kyse öljyn imemisestä laiva- ja porauslauttaonnettomuuksien jälkeen.\nToinen Vogelsangin kehitystyön tulos on RotaCut-märkämaseraattori. Siitä tuli nopeasti korvaamaton täydennys jokaiseen pumppulaitteistoon. Vogelsang-pumput ja RotaCut ovat nykyisin erottamaton osa puhdistamotekniikkaa, kemianteollisuutta, elintarviketeollisuutta, ajoneuvonvalmistusta, kunnallista jätehuoltoa sekä biokaasu- ja maataloustekniikkaa.\nLetkulivitystekniikka ja siihen yhdistyvä raaka-aineena arvokkaan lietelannan taloudellinen hyödyntäminen ovat alun alkaen Vogelsangin keksintöä. Nämä ovat nykyisin malliesimerkki ympäristöystävällisestä lietelannan levityksestä. Tarjoamme markkinajohtajana letkulevittimiä, joiden työleveys on 3 - 36 metriä. Erinomaisen jakotarkkuutensa ja luotettavan tekniikkansa ansiosta letkulevitysjärjestelmämme täyttävät mitä parhaiten modernin maatalouden asettamat vaatimukset.\nYmpäristöystävällisyys ja taloudelliset tekijät kulkevat meillä käsi kädessä. Tunnemme olevamme vastuussa ympäristönsuojelusta. Tuovalikoimassamme panostamme tietoisesti ympäristön kannalta kestävään tekniikkaan, kuten esim. biokaasu-, kierrätys- ja puhdistamojärjestelmiin. Eräs esimerkki tästä on kehittämämme alipainetta hyödyntävä jätehuoltotekniikka. Tekniikkaa käyttävät Saksan rautatieyhtiö Deutschen Bahn, varustamot sekä satamatalous. Edelleen meille on tärkeää myös se, että tuotteidemme valmistus tapahtuu ympäristöystävällisesti ja että tuotteidemme käyttöikä on pitkä. Käyttämällä tuotantoprosessin yhteydessä uusinta tekniikkaa edustavia aurinkoenergiajärjetelmiä, energiatehokasta ilmastointitekniikkaa sekä energian kierrätystä tuomme merkittävän panoksen ympäristönsuojeluun.


Töölön Pilates Studio | Joulunajan harjoittelua Studiolla ja kevätkauden alku!\njoulukuu 8, 2020\tby Töölön Pilates Studio\tin Uutiset\nKiitos syyskaudesta rakkaat asiakkaamme! Haasteista selvitään ja paistaa se aurinko risukasaankin. Syyskausi päättyy tänä vuonna 18.12. ihanaan ja syvärentouttavaan kurssiin perjantai iltana. Jos haluat hengitellä joulukuun tomut kehosta ja siirtyä jouluviikkoon kiireettömästi, tule kurssille. Osallistua voit myös etänä.\nJoulun harjoittelukalenteri on julkaistu ja siellä on joitakin tunteja mm. Villasukkapilates, Spiraalistabilaatio, Method Putkisto ja Reformeri tunteja. Kalenterista löytyy myös 2 kurssia; Hoitava Hengitys ja Combo Chair -kurssi. Hoitava Hengitys keskittyy hengitykseen, joka edistää vahvasti terveyttä. Tule oppimaan työkaluja kuinka saat parasympaattisen hermoston helposti käyntiin arjessa ja lisäät koko kehosi virkeyttä ja rentoutta. Apuja voit saada myös kuorsaukseen, uniapneaan, mielen haasteisiin sekä oppimaan paremman hengitystekniikan urheillessa.\nCombo Chair -kurssi keskittyy myös hengitykseen, mutta kehon kannalta pallealihaksen avaukseen monin eri tavoin. Hyödynnämme harjoittelussa jousivastuksia, jotka auttavat kohdentamaan harjoittelun ja avauksen juuri oikeaan kohtaan kehossa.\nTöölön Pilates Studion väki toivottaa sinulle rauhallista ja rentouttavaa joulun aikaa sekä mukavaa vuoden vaihdetta! Avaamme Studion loppiaisen jälkeen 7.1. torstaina. Voikaa hyvin <3


Visualizing Location Based Data on an HTML Platform - Theseus\nVisualizing Location Based Data on an HTML Platform\nSalminen, Janne (2015)\nInsinöörityön tarkoitus oli luoda verkon käyttödataa visualisoiva sovellus. Sovellus tuli matkapuhelinverkkoyhtiölle markkinointikäyttöön, tarkoituksena havainnollistaa verkon datamäärien ja käyttäjien määrän räjähtävää kasvua ja sitä myötä uusien verkkoinvestointien tarvetta. Sovelluksen oli tarkoitus toimia automatisoidusti tietokoneen selaimessa.\nKaikenlaisen sijaintipohjaisen datan määrä on kasvussa, ja sen hahmottaminen numeroina on hankalaa. Sijaintipohjaisen datan näyttämiseen ja muokkaamiseen on perinteisesti käytetty paikkatietojärjestelmiä. Nämä järjestelmät ovat kuitenkin lähinnä tieteelliseen käyttöön, joten selkeämpi datan visualisointi on tehokkain tapa havainnollistaa suuria määriä tietoa. Verkossa toimivien karttapalveluiden kehitys on tuonut paikkatiedon lähemmäs kuluttajia ja sitä myötä myös paikkatietodatan visualisointi on mullistunut.\nDatan visualisointiin on kehitetty erilaisia työkaluja lähinnä karttapalvelutarjoajien toimesta. Karttapalveluiden ohjelmointirajapinnat ja karttavisualisointiin varta vasten tarkoitetut työkalut yhdistettynä uusiin HTML5-teknologioihin ja kirjastoihin mahdollistavat monipuoliset selaimessa toimivat visualisoinnit. Osassa palveluista on graafinen käyttöliittymä, ne ovat hyvin pelkistettyjä ja sopivatkin tavallisille käyttäjille, koska aloituskynnys on matala. Kokeneemmat käyttäjät voivat yhdistellä ja muokata olemassa olevia teknologioita, jolloin on mahdollista luoda hyvinkin näyttäviä visualisointeja.\nInsinöörityössä vertailtiin erilaisia sijaintipohjaisen datan visualisointiin soveltuvia alustoja ja niiden käyttömahdollisuuksia. Tällä hetkellä kaikki alustat kärsivät jonkinlaisista vajavaisuuksista, ja ominaisuuksiltaan ne lähinnä täydentävät toisiaan. Tämän takia oikean alustan valinta riippuu hyvin pitkälti käyttötarkoituksesta, kuten tiedon määrästä ja tyypistä, halutusta ulkoasusta ja interaktiivisuus- tai automaatio-ominaisuuksista. Jotta alustan valinta onnistuisi, tekniset vaatimukset olisi määriteltävä huolellisesti ennen valintaa.\nItse sovellus tehtiin käyttämällä alustaa, joka mahdollistaa kolmiulotteiset visualisoinnit. Valinta oli hyvä, koska dataa näytettiin maailmanlaajuisesti. Työn edetessä vaatimukset kuitenkin muuttuivat, jolloin alustan ominaisuuksissa olevat rajoitteet aiheuttivat paljon haasteita, joiden ratkaisemiseksi jouduttiin käyttämään muita teknologioita. Lopputuloksesta tuli toimiva, joskin esimerkiksi datan päivittäminen on melko hidasta.


Hae hotellit lähellä kohdetta: Jeffrey New York\nJeffrey New York on vain yksi New York kaupungin monista maamerkeistä, joihin kannattaa tutustua. Agoda.fi yksinomaisesti tarjoaa alhaisimmat hinnat hotelleissa lähellä suosittuja Putiikit. Löydä täydellinen majoitus Jeffrey New York läheltä, valitse useista hotelleista, kuten Hotel 309 ja The Townhouse Inn of Chelsea. Hotelli varaukset Jeffrey New York kohteen lähellä on tehty helpoiksi Agoda.fi:n turvallisella nettivarauslomakkeella. Hotellit on helppo tarkistaa New York kaupunkisivujen kautta, jotka on varustettu kätevillä hakuvälineillä ja laajoilla hotellitiedoilla. Agoda.fi sivustoon luottaa yli 3 500 000 matkustajaa, jotka varaavat majoituksen kuuluisien nähtävyyksien läheltä, kuten Jeffrey New York.\nHotellit lähellä kohdetta Jeffrey New York lähin hotelli\nIhastuttavalla Chelsea -alueella sijaitseva Hotel 309 hallitsee ostokset, nähtävyydet, ravintolat suunnattua aluetta kohteen New York keskustassa. Täältä käsin vieraat pääsevät helposti näkemään mitä vilkkaan kaupungin eri puolilla on tarjottavana. Hotelli on myös lähellä kohteita Church of Our Lady of Guadalupe, Life Underground, Soapology. Hotel 309 tarjoaa hotellin asiakkaille erilaisia mukavuuksia ja laajan palveluvalikoiman ja on sitoutunut varmistamaan, että vierailusi on mahdollisimman onnistunut. Hotellin asiakkaat voivat nauttia hotellin mukavuuksista, kuten päivittäinen huonesiivous, taksi, 24h vastaanotto, WiFi yleisissä tiloissa, kiertoajelut. Astu sisään yhteen hotellin 28 huoneesta ja pakene päivän stressiä huoneen mukavuuksien avulla, joista esimerkkejä ovat: taulu-tv, langaton internet, savuttomia huoneita, ilmastointi, lämmitys. Hotellin vapaa-ajantilat, joihin kuuluu pöytätennis, on suunniteltu vain rentoutumista varten. Hotel 309 yhdistää ammattitaitoisen palvelun laajaan valikoimaan mukavuuksia.\nIhana sijainti, Tv, siistit...\nAnonymous, 0 8. maaliskuuta 2017\nIncentra Village House sijaitsee alueella Greenwich Village, joka on täydellinen paikka tutkia kohdetta New York ja sen ympäristöä. Täältä käsin vieraat pääsevät helposti näkemään mitä vilkkaan kaupungin eri puolilla on tarjottavana. Hotellilta on helppo pääsy kaupungin must-see -kohteisiin sen kätevän sijainnin vuoksi. Tilat ja palvelut hotellissa Incentra Village House takaavat vieraille miellyttävän matkan. Hotellissa voit nauttia huippuluokan mukavuuksista, kuten ilmainen WiFi joka huoneessa, päivittäinen huonesiivous, takka, yksityinen sisään-/ uloskirjaus, keittiö Lisäksi kaikista huoneista löytyy valikoima mukavuuksia. Monet huoneet tarjoavat jopa vaativimmallekin asiakkaalle kelpaavat mukavuudet, kuten taulu-tv, kokolattiamatto, takka, vuodevaatteet, sohva. Hotellin vapaa-ajan aktiviteettien valikoima takaa paljon tekemistä loman aikana. Kun etsit mukavaa ja kätevää majoitusta New York kaupungissa, tee Incentra Village House hotellista sinun kotisi poissa kotoa.\nAlueella Greenwich Village sijaitseva The National Building on ihanteellinen tukikohta retkillesi kohteessa New York. Täältä käsin vieraat pääsevät helposti näkemään mitä vilkkaan kaupungin eri puolilla on tarjottavana. Hotellilta on helppo pääsy kaupungin must-see -kohteisiin sen kätevän sijainnin vuoksi. The National Building tarjoaa hotellin asiakkaille erilaisia mukavuuksia ja laajan palveluvalikoiman ja on sitoutunut varmistamaan, että vierailusi on mahdollisimman onnistunut. Ilmainen WiFi joka huoneessa, keittiö, sisäänkirjaus 24h, savuton majapaikka ovat vain muutamia tiloista, jotka erottavat hotellin The National Building muista kaupungin majoituspaikoista. Astu sisään yhteen hotellin 1 huoneesta ja pakene päivän stressiä huoneen mukavuuksien avulla, joista esimerkkejä ovat: pyyhkeet, peili, vuodevaatteet, langaton internet, savuttomia huoneita. Hotellin vapaa-ajan aktiviteettien valikoima takaa paljon tekemistä loman aikana. Kohteessa New York fiksu valinta matkailijoille on The National Building, joka tarjoaa rennon ja huolettoman loman joka kerta.\nSuositut hotellit lähellä Jeffrey New York\n271 West 11th StApartment Le BijouChelsea Pines InnChelsea Pines InnDream Downtown Hotel\nGreat apartment in ChelseaHighline West VillageHotel 309Incentra Village HouseLuxury 2B/2B Condo With High End Finishes (Meatpacking )\nNYC Garden Oasis in West Village 2BRonefinestay – Downtown West apartments IIOnefinestay - Downtown West Apartments IvSunny Chelsea GetawayThe High Line Hotel


Frisbeegolfareilla – niin harrastajilla kuin kilpailijoillakin – kiivain kausi on lopuillaan. Kesän kisat on kisailtu ja talven treenit odottaa (niitä jotka harrastavat harjoittelua).\nOmalta osaltani viimeinen totinen kisa oli kotikisat 3 viikkoa sitten. Sen jälkeen ja osaltaan jo sitä ennen on otettu kevyesti frisbeen suhteen ja paino on siirtynyt muihin aktiviteetteihin.\nViimeisen kuukauden aikana olen heittänyt lättyjä muistaakseni 6 kertaa ja niistäkin vain kahdesti jollakin tavalla tavoitteellisesti. Muutakaan urheilua ei juuri ole tullut harrastettua – pari kevyttä salitreeniä ja lyhyitä pyöräily- ja kävelylenkkejä. Metsässä tuli käytyä muutama kerta marjassa ja sienessä.\nMuutaman viikon ylimenokausi on jo tehnyt osan työstään – pienet orastavat vammat ovat parantuneet ja polte heittämään on kasvanut samaa tahtia kun heittokerrat ovat vähentyneet.\nPian onkin aika palata treeneihin ja pääpaino siirtyy punttitreeniin ja halliheittämiseen. Itse asiassa ensimmäinen Pirkkahallitreenikin tuli jo tehtyä pari päivää sitten, mutta sielläkin vielä enemmänkin vaan huvittelua ja punttijumppaa.\nHarjoitteisiin kuului mm. hankalat haaraputit.\nEnnen tiivistä treenikautta on kuitenkin syytä hiukan tuulettua ja käydä kavereiden kanssa heittelemässä muutama kierros ihan vaan huvin vuoksi sen paremmin miettimättä mitään harjoituksellista.\nEuropean Openia muistelemassa\nTänään oli parin viikon idean pyörittelyn jälkeen aikaa käydä Nokialla irtokorin kanssa. Palasimme Nirkkosen Markun kanssa EO-tunnelmiin pelaamalla kierroksen Beastia.\nVaikka tiimatot ja korit olivat lähteneet, eikä ob-linjoistakaan ollut kuin pieni kalkinhaju parilla hiekkatiellä, oli rata kuitenkin sen verran hyvin mielessä, että oli helppo kuvitella lämmin kesäpäivä, yleisö ja lippumiehet.\nSellaisena kuin Beastin muistan EO:n kahdelta ensimmäiseltä päivältä.\nKolmas päivä oli itselleni sen verran kammottava kokemus, että sen voisi mieluusti pyyhkiä pois muistoista. Itse asiassa siitä jäi niin huonot fiilikset, että tämä oli ensimmäinen kerta kun Nokialla kävin kisan jälkeen.\nMutta kun tänään oli ensimmäinen heitto heitetty, niin fiilikset olivat taas kohdallaan eikä järkytyksistä ollut häivääkään.\nEi se heittely mitään ihmeellisen loistokasta ollut, mutta pari pirkkua tuli kuitenkin ja jopa korin raahaaminen oli hauskaa.\nTälläisellä huvikseenheittelykierroksella tulee välillä sellaisiakin onnistumisia, joita kisassa ei edes voisi tulla koska niitä ei yrittäisi.\nEsimerkiksi tänään avasin nelosella surkeasti ylämäkeen 30 m vajaaksi korista. Siitä rennosti haara-antsaputti sisään.\nHeti perään Markku sanoi, että haluaa ”yhden tollasen” ja kutosella napsahti parikymppinen alamäkeen. Hymy oli herkässä.\nOli sen verran hauskaa, että varmaan vielä jokunen kerta tulee heitettyä ulkosalla jos hyvää säätä pukkaa. Seuraavat kisat kuitenkin vasta keväällä – ellen sitten innostu Karvalakkisarjassa heittämään…\nHuomasitteko muuten Frisbeeliiton sivuilla vuoden parhaat -äänestyksen? Meikäläinenkin siellä kilpailee vuoden tulokkaan tittelistä toisen fgr-blogaajan, Mikko Setälän, kanssa.\ntaulu | 19:10 23.10.2011\nTähän on aiemminkin tullut blogissa vastattua. Eli B-hallissa pääsee lähes aina heittämään ja siellä on parikin pressua mihin viskoa. Korikin on siellä. A-hallin puolelle pääsee pitkää heittämään messukauden ulkopuolella jos sattuu olemaan tyhjää. Yleensä aamuisin.\nAntti | 16:11 23.10.2011\nMites tuolla pirkkahallissä ylipäätään pääsee treenaamaan, mihin aikaan itse käyt? Onko siellä oikein jotain vuoroja kyseiseen tarkoitukseen ja pääseekö siellä heittämään myös pressuun?\ntaulu | 19:11 21.10.2011\nTulin myös juuri Sappeelta. 2 kierrosta Viitaman Mikon kanssa käytännössä tyhjällä radalla. Oma ennätyskin parani 8 heittoa (nyt -6), vaikka viimaa ja liukastakin vähän oli. Ei haitannut yhtään, oli kivaa.\nJukkaT | 17:31 21.10.2011\nNäillä keleillä on suorastaan mahtavaa pelata, vaikka täytyy toki varustautua vähän paremmin ja tuntuu, että tuulee aivan koko ajan... Mutta mun mielestä se kuuluu lajiin ja sen kanssa on vain elettävä. Näpit ei kuitenkaan vielä jäädy ja radoilla saa pelata aivan rauhassa. Kävin juuri Lausteella hyvän tuulisella kierroksella, jolle lyöttäytyi mukaan entuudestaan tuntematon sälli. Kyllä tässä voi vielä ainakin muutaman viikon käydä kiertämässä ahkerasti ennen kuin kelit kunnolla kylmenee, enkä ainakaan henk.kohtaisesti pysty pysymään radoilta poissa. :)\nMikkoS | 13:36 21.10.2011\nEnsin luin tuosta että "pääpaino siirtyy PUTTItreeniin". No, mulla se onkin niin. Luulen että talven ajan harjoitelu keskittyy nimenomaan puttiin, nyt kun tuntuu että se oma varma tapa putata on VIHDOIN löytymässä 3 vuoden jälkeen. Talven aikana siihen ehtii tekemään hyvin muutaman tuhat toistoa jotta se on lihasmuistista käytössä heti keväällä.\nDraivia pyrin edelleen siistimään putteritreenillä, keskittyen nimenomaan rentoon rytmitykseen ja takaa asti vetämisen tasalaatuiseen toistettavuuteen. Talvikisoja tulee ehkä kierrettyä muutamat lähimmät, aiemmin en ole lahjanaruviritelmiä koettanukaan. Keinukalliokaan ei nuku koko talvea, vink-vink!\nToisaalta haikeaa että varsinainen kausi päättyy, mutta toisaalta aivan ***** mahtavaa että ehtii vihdoin harrastaa muutakin! Kahvakuulaan uudelleen tutustuminenkin varmasti antaa keskivartaloon eväitä kiekonheittoakin varten sitten taas keväällä.\nKiitti maininnasta, mutta jäänen teikäläisen(kin) jalkoihin tuossa äänestyskisassa. No, tavoite sama kuin muissakin skaboissa tänä vuonna: ei viimeiseksi! :) Hyviä treenejä vaan sulle.\ntaulu | 11:53 21.10.2011\nMun tulos oli +4 ja Markun muutaman heiton enemmän.\nRata ja alue oli hyvässä kunnossa, mutta toki sateet ja syksy on jo paikat liukkaaksi tehneet. Puista oli lehdet pudonneet jo pääosin, joten osa väylistä oli toki helpottunut kesästä - ehkä saman verran kuin puuttuvat matot ja korit vaikeuttaneet =D\nJuho | 11:43 21.10.2011\nPaljonko teiän tulokset oli tolla kierroksella? Missä kunnossa nokian rata oli?


Huippuharvinainen Pokemon-kortti huutokaupattiin lähes 300 000 eurolla – Stara\nCGT Trading Cards\nViihdeuutiset 22.1.2021, 9:20 · Tim Isokivi\nVanhat Pokemon-kortit voivat hyvin säilyneinä osoittautua jopa satojen tuhansien eurojen arvoisiksi. Taannoin näin kävi Yhdysvalloissa, jossa huutokaupattiin erittäin harvinainen Pokemon-kortti.\nCGT Trading Cards -keräilysivuston järjestämässä huutokaupa Blastoise-kortti myytiin 360 000 dollarin, eli lähes 300 000 euron hintaan. Kyseessä ei ole aivan tavanomainen Pokemon-kortti. Kyseessä on testikortti, jonka Wizards of the Coast -yhtiö teetti esitelläkseen miltä engöanninkieliset Pokemon-kortit näyttäisivät.\nNyt huutokaupatun kaltaisia testikortteja valmistettiin vain kaksi kappaletta, ja niistäkin toinen on kadonnut ajan myötä. Pokemon-korttien myyntiennätys rikottiin joulukuussa. Tuolloin harvinainen Charizard-kortti myytiin 360 000 dollarin, eli noin 303 000 euron hintaan.


Tapa toimia 1: Vuokralainen tekee varauksen sivuillamme maksamalla verkkopankin kautta varausmaksun. Toimitamme vuokralaiselle asunnon omistajan meille antaman informaation asunnon käytäntöihin liittyen, ajo-ohjeet, avainpaikat yms ohjeistukset esim. taloyhtiön säännöistä. Toimitamme vuokralaiselle myös asunnon omistajan yhteystiedot.\nVuokralainen maksaa ennen matkaansa pääsääntöisesti vuokran kokonaisuudessaan. Samoin vuokralainen huolehtii siivouksesta ja pyykkihuollosta, ellei kohteen tiedoissa ole erikseen mainittu muusta. Vuokralainen voi myös itse teettää loppusiivouksen kohteessa, näin halutessaan.\nJos vuokranantaja vaatii erillisen takuurahan tai siivousrahan, niihin liittyvät käytännöt näkyvät vuokrasopimuksessa.\nVuokrasopimus syntyy kun vuokralainen on maksanut varausmaksun. Jos vuokralainen peruu varauksensa, varausraha jää kulujen kattamiseksi palveluumme. Jos vuokralainen peruu tai keskeyttää vuokrauksen maksettuaan jo sen tai siitä osan, hän voi neuvotella takaisinmaksusta asunnon omistajan kanssa.\nTapa toimia 2: Asunnon omistaja esittelee asuntoaan floridaan.com-palvelussa, mutta asuntoa ei voi varata netin kautta vaan kiinnostuneet ottavat yhteyden asunnon omistajaan ja sopivat vuokrauksesta.\nJos asunto ei ole vuokranantajasta johtuvasta syystä vuokralaisen käytössä varatulla tavalla, varattuna aikana tai ei ole palvelussamme ilmoitetun mukainen, vuokranantaja on velvollinen maksamaan asiakkaan maksaman summan takaisin.\nVuokrattavien asuntojen varustelu, sijainti ja muut seikat näkyvät palvelussamme floridaan.com. Puutteista tiedoissa voi ilmoittaa palveluumme. Vuokranantaja vastaa esittelykohteittensa kuvista, videoista, musiikista.\nVuokralainen vastaa hyvistä tavoista ja korrektista asumisesta asunnossa ja toimimisesta taloyhtiön sääntöjen mukaisesti. Vuokralainen vastaa siitä että hänen asumisensa jälkeen asunto jää vuokranantajan toivomaan kuntoon. Vuokralainen vastaa siivouksesta ja pyykkihuollosta, ellei tästä ole muuta mainintaa sopimuksessa.\nVarauksen yhteydessä maksettu varausraha on 15 prosenttia vuokrasummasta tai sata euroa. Sillä katetaan palvelumme kulut.\nJos asunnon omistaja haluaa vain esitellä asuntoaan sivuillamme ilman varausmahdollisuutta, yhteydenotot ohjataan suoraan hänelle. Tässä tapauksessa asunnon esilläpidosta tulee maksaa mainosmaksu.


Jarin treenit: huhtikuuta 2009\nEilen Matin kanssa parikymppiä Ruokkeen lenkki kiertäen. Mentiin hiljaa, mutta olipahan nihkeää.\nAamulla ei onneksi ollutkaan lumi maassa vaikka ennusteet hieman niin uhkailivatkin. Paikoin maa oli valkoinen, mutta tossu piti ihan hyvin. Kevyt kutonen ja aikaa 1,5min enemmän kuin toissa aamuna. Tuo aika kuvaa aika hyvin lihaksiston väsymistasan. Sykkeet alkaa pikkuhiljaa laskemaan. Vieläkään ei olla normaalitasolla, mutta parempaan suuntaan kuitenkin mennään. Etureidet on edelleen kipeät! Nyt kivun alta tuntui jo pienoinen jumi ;)\nLähettänyt Jari klo 8.02 2 kommenttia\nTo 16.04 Pakkanen paukuu\nEilen iltapäivällä en ehtinyt juosta kuin kutosen. Eipä tuo juoksu kyllä kulkenutkaan.\nAamulla -7 astetta pakkasta. Hyvin kuitenkin tarkeni miltei samoilla varusteilla kuin muinakin päivinä. Tästä tietenkin voisi tehdä sen johtopäätöksen että olen ollut muina päivinä ylipukeutunut ;) Lenkille lähtö oli samanlainen kuin eilen. Etureisiin sattui niin vietävästi. Ihan kuin olisi maratonin juossut. Päätin katsella kolmisen kilsaa että miten lihaksen vertyy ja käännynkö normaalille aamulenkkireitille vai painanko suoraan kympin reitille. Päädyin kympin reitille. Kulku oli ihan hyvä ja juoksukin olisi ollut rentoa jos… Mattilanniemen sillalla pysähdyin hetkeksi juttelemaan Matin kanssa joka oli menossa pyörällä töihin. En tainnut saada huokuteltua sitäkään iltasella lenkille.\nLähettänyt Jari klo 8.21 0 kommenttia\nKe 15.04 Hieno kuiva keli\nEilen aamulla kymppi ja iltasella samanlainen. Etureidet on kipeät ja tänä aamuna ysikymppinen mummokin olisi mennyt alkumatkasta ohi. Reidet alkoi sulamaan pikkuhiljaa ja loppumatkasta juoksu oli jo ihan normaalia(6km). Kellokin näytti yllättävän hyvää aikaa alun köpöttelystä huolimatta. Aikoihin tietenkin vaikuttaa se kun nykyään tossu pitää. Pyörätietkin alkaa olla jo aika hyvin putsattuja. Aurinko paistoi pilvettömältä taivaalta ja pakkasta pari astetta. Hieno keli ;)\nSain muuten sunnuntaina tietokoneenkin pelittämään normaalisti. Se on ollut pari viikkoa niin hidas että sitä ei ole edes viitsinyt käyttää. Siivosin kovalevyä aika rankalla kädellä vaikka siellä olikin vielä tilaa riittävästi. Todellinen syy taisi olla appiukon asentama(ilman lupaa) haittaohjelmien poistotyökalu (vaikka minulla oli jo ennestään sellainen).\nLähettänyt Jari klo 8.07 0 kommenttia\nMa 13.04 Lenkki pitkästä aikaa...\nPääsiäinen meni appivanhempien "mökillä" huilatessa ja saunaa lämmittäessä. Oli minulla lenkkivehkeetkin mukana, mutta ajoitus ei oikein missään vaiheessa onnistunut ruokailun ja saunomisen kanssa ;) Siellähän ei ole suihkua joten jos olisi käväissyt päivällä lenkillä se olisi tiennyt yhden ylimääräisen saunan lämmityksen ja...\nTänään kotiuduimme joskus puolenpäivän jälkeen. Kun olimme saaneet kamat jotenkuten paikoilleen. Yllätin itseni ja lähdin LENKILLE! Pyörähdin Matin kautta ja sieltähän se löytyi sohvan pohjalta makaamasta ;) Onneksi miehellä oli trikoot valmiiksi päällä joten saimme pikaisen lähdön. Mittari oli rinnassa, mutta ei puhuta sykkeistä ;) Juoksu kuitenkin tuntui yllättävän hyvälle! Kilsoja tuli noin 17. Huomenna saattaa olla etureidet hieman kipeät jos vanhoihin kokemuksiin on luottamista.\nPositiivista että minnekkään ei sattunut...kovin paljon ;)\nKimmon toiveesta update. Koivet kunnossa, mutta motivaatio ei.\nOli niin kovat varpajaiset että lompakko ja kengät katosi. Aamulla ei hampaita naurattanut yhtään. Kenkiä en ole saanut vieläkään takasin, mutta onneksi lompakko löytyi.\nLähettänyt Jari klo 10.26 2 kommenttia\nHauskaa, mutta totta. Tuli tuossa aamuyöllä mieleen että pitäisikö perustaa toinen blogi noille henkisille avaututumiselle\nOnhan tietenki se vaihtoehto että lukitsen tämän blokin ja sallin vain tietyt käyttäjät. Missä se haulikko taas olikaan ;)\nLähettänyt Jari klo 14.52 2 kommenttia\nKommentti kommenttiin. Sieltä jätesäkistä löytyisi varmaan ainoastaan hevosen pää.\nNormaali lihaskipu olisi jo häipynyt. Tämä ei. Koipi oireilee edelleen.\nOlipas yö. Kolmen naisen kanssa samassa sängyssä ja kaikki herättää vuorotellen. Aamuyöllä yksi tippuu sängystä ja tunti-pari sen jälkeen yksi herättää kertoakseen että menee omaan sänkyyn. Yhdellä aamulla hirveä niskakipu ja pitää soittaa anoppi hoitamaan. Kauhee häslinki...\nFrom: Tumppi [mailto:noreply-comment@blogger.com]\nSent: 1. huhtikuuta 2009 22:35\nTo: Lahti Jari\nSubject: [Jarin treenit] Uusi kommentti tekstissä Ti 31.03.\nTumppi on lisännyt kommentin tekstiisi "Ti 31.03":\njes, laita vaan tilausta tulemaan niin toimitan tavarat mustassa jätesäissä teidän takapihalle ;)\nLähettänyt Tumppi blogiin Jarin treenit 1. huhtikuuta 2009 21:34\nLähettänyt Jari klo 8.43 2 kommenttia\nKe 01.04 aprillia\nToi anonyymin kommentti oli kyllä aika paha ;) Pelasti viikon. Hihitän varmaan monta päivää tuota muistellessa ;). Oikeasti en yleensä syö lääkkeitä juuri ollenkaan.\nHerätessä koipi tuntui paremmalle. Totuus paljastui kotipihalla liukastellassa. Parempaan suuntaan kuitenkin.\nNiinhän siinä sitten kävi että vaivalla hankitut rohdot unohtui työpaikan pukukaappiin. Onneksi kotona on niitä vanhoja Venäläisiä voiteita ;)\nAnonyymi on lisännyt kommentin tekstiisi "Ti 31.03":\nTää on jonku lääkärifirman sponssaama blogi. Tuskin tommonen kaveri oikeesti olis edes elossakaan...\nLähettänyt Anonyymi blogiin Jarin treenit 31. maaliskuuta 2009 19:27\nLähettänyt Jari klo 9.51 0 kommenttia