Tietosuojaseloste - Asianajotoimisto Ferenda Oy | Ferenda asianajajat\nTällä tietosuojaselosteella toteutetaan Ferenda Oy:n, Ferenda Norden Oy:n ja Ferenda Helsinki Oy:n (jäljempänä ”Ferenda”) EU:n yleisen tietosuoja-asetuksen (”GDPR”) 2016/679 mukainen läpinäkyvä informointi rekisteröidyille 13 ja 14 artiklan mukaisista tiedoista ja 15–22 artiklojen mukaisista rekisteröidyn oikeuksista tiiviisti esitetyssä, läpinäkyvässä ja helposti ymmärrettävässä muodossa.\nYksityisyyden suojaaminen on erittäin tärkeää Ferendalle – haluamme säilyttää henkilötietosi tietoturvallisesti. Tällä sivulla löydät tietoja siitä, kuinka keräämme ja käsittelemme henkilötietojasi.\nFerendalla henkilötietoja käsitellään tämän tietosuojailmoituksen ja sovellettavan lainsäädännön, kuten yleisen tietosuoja-asetuksen (”GDPR”) ja kansallisen tietosuojalainsäädännön mukaisesti.\nTässä tietosuojaselosteessa kuvataan, miten käsittelemme henkilötietoja seuraavissa yhteyksissä:\nVoit milloin tahansa käyttää seuraavia henkilötietojesi käsittelyyn liittyviä oikeuksia:\n2.1 Rekisteröidyn oikeus saada pääsy omiin henkilötietoihin.\nTämä sisältää mm. oikeuden saada tieto siitä, käsitelläänkö sinua koskevia henkilötietoja, mitä henkilötietoja käsitellään ja mitä varten tietoja käsitellään. Sinulla on myös oikeus pyytää, että virheellisiä tai puutteellisia henkilötietoja korjataan.\n2.2 Oikeus vastustaa henkilötietojen käsittelyä\n2.3 Oikeus tietojen poistamiseen\nVoit myös pyytää henkilötietojesi poistamista, kun jokin seuraavista ehdoista täyttyy:\nhenkilötietojasi ei enää tarvita tarkoituksiin, joihin ne on kerätty,\nhenkilötietojesi käyttö perustuu antamaasi suostumukseen ja haluat peruuttaa antamasi suostumus\nkäsittely on lainvastaista tai\nHuomaa että toimeksiantoihin liittyvissä tilanteissa salassapitovelvollisuus ja muut lakisääteiset velvoitteet voivat estää meitä luovuttamasta tai poistamasta henkilötietojasi tai muutoin estää sinua käyttämästä oikeuksiasi.\nJos sinulla on valituksia siitä, miten käsittelemme henkilötietojasi tai haluat lisätietoja, ota meihin yhteyttä milloin tahansa. Meillä on myös laillinen velvollisuus varmistaa, että tietojasi pidetään ajan tasalla. Kehotamme sinua avustamaan meitä noudattamaan tätä velvoitetta varmistamalla, että ilmoitat meille mahdollisista muutoksista ottamalla meihin yhteyttä sähköpostiosoitteeseen oulu@ferenda.fitai helsinki@ferenda.fi\nJos haluat tehdä kansallisen valvontaviranomaisen valituksen henkilötietojesi käsittelystä, voit tehdä sen ottamalla yhteyttä paikalliseen tietosuojaviranomaiseen (Suomessa tietosuojavaltuutettu www.tietosuoja.fi).\nMitä henkilötietoja kerätään ja mihin tarkoitukseen?\nFerenda kerää henkilötietoja seuraavien kanavien kautta ja seuraaviin tarkoituksiin:\nToimeksiantojen ja asiakassuhteiden hoitaminen: Keräämme asiakkaidemme tai asiakkaiden edustajien toimittamia henkilötietoja oikeudellisten palveluiden tarjoamiseksi ja toimeksiantojen hoitamiseksi. Henkilötietojen käsittelyn oikeusperusteena on tällöin asiakkuussuhde, sopimussuhde tai oikeutettu etumme ammatillisten palveluiden tarjoajana.\nAsianajotoimistona meidän on kerättävä asiakkaan tunnistamiseksi sekä lakisääteisten velvoitteiden hoitamiseksi (kuten rahanpesun torjunta) tarvittavat henkilötiedot. Lisäksi keräämme henkilötietoja, joita tarvitsemme eturistiriitoja koskevien menettelyjen täyttämiseksi Suomen Asianajajaliiton sääntöjen mukaisesti.\nKerätyt henkilökohtaiset tiedot liittyvät asiakkaidemme, heidän edustajiensa tai vastapuoltensa tunnistamiseen, yhteystietoihin ja asiaan liittyviin taustatietoihin. Käyttämämme henkilötiedot ovat esimerkiksi nimiä, henkilötunnuksia, sähköpostiosoitteita, puhelinnumeroita ja osoitteita sekä tavanomaisia laskutukseen tarvittavia tietoja.\nKeräämme toimeksiantojen hoitamiseksi välttämättömiä henkilötietoja pääasiassa suoraan rekisteröidyiltä sekä julkisista rekistereistä, kuten Kaupparekisteristä. Jossain tapauksissa keräämme henkilötietoja kolmannelta osapuolelta, tällöin rekisteröity on yleensä asiakkaidemme vastapuoli. Tällöin emme salassapitovelvollisuutemme vuoksi erikseen tiedota rekisteröityä hänen henkilötietojensa käsittelystä.\nEvästeet: Eväste on tekstitiedosto, jonka ferenda.fi -sivuston palvelin tallentaa käyttäjän kiintolevylle tai mobiililaitteen muistiin. Käyttäjän verkkoselain todennäköisesti hyväksyy oletusasetuksilla evästeet. Selaimen asetuksista käyttäjä voi halutessaan estää evästeiden käytön tai poistaa evästeet selaimesta palvelun käytön päätyttyä. Ohjeita selaimen asetuksista löytyy selaimen valmistajalta.\nFerenda käsittelee henkilötietoja yksinomaan siinä tarkoituksessa, jota varten ne on kerätty ja edellä kuvattu. Henkilötietoja ei käsitellä enempää kuin on tarpeen tietyn tarkoituksen kannalta. Henkilötietojen säilyttämisessä noudatamme lakisääteisiä säilytysvelvollisuuksiamme sekä Asianajajaliiton suosituksia asiakirjojen säilyttämisestä.\nFerenda on toteuttanut asianmukaiset tekniset ja organisatoriset toimenpiteet, joilla henkilötiedot suojataan asiattomilta pääsyiltä. Paperisia dokumentteja säilytetään hyvässä järjestyksessä lukollisissa tiloissa ja toimistojemme tietokoneet ja palvelimet on suojattu asianmukaisesti. Meillä on myös sisäiset toimintatavat henkilötietojen turvalliselle käsittelylle.\nOnko tietoja siirretty tai luovutettu kolmansille osapuolille?\nEmme luovuta henkilötietoja kolmansille osapuolille, ellei se ole välttämätöntä sovellettavan lainsäädännön mukaan tai tarpeellista oikeusvaateen laatimiseksi, esittämiseksi tai puolustamiseksi.\nFerendan käyttämillä palveluntarjoajilla voi olla pääsy Ferendan hallinnoimiin henkilötietovarantoihin, jotta nämä yritykset voivat suorittaa Ferendan pyytämiä palveluita. Nämä yritykset ovat velvollisia noudattamaan Ferendan kanssa solmittuja tietojenkäsittelysopimuksia ja niiden on toteutettava tarvittavat tekniset ja organisatoriset toimenpiteet henkilötietojen suojaamiseksi.\nMissä tietosi käsitellään?\nSaatamme kuitenkin joutua siirtämään tietosi EU/ETA- alueelta. Tietosuojan taso EU:n /ETA:n ulkopuolisissa maissa voi olla alhaisempi kuin Euroopan talousalueella tarjottava. Jos näin on, toteutamme asianmukaiset toimenpiteet GDPR:n puitteissa sen varmistamiseksi, että henkilötietosi ovat asianmukaisesti suojattuja. Mikäli henkilötietojen siirto EU/ETA-alueen ulkopuolelle tulee ajankohtaiseksi, tiedotamme siitä välittömästi.\nFerenda on henkilötietojen rekisterinpitäjä edellä kuvatuissa tarkoituksissa.\nFerenda Norden Oy\nHallituskatu 11 A 7\n+358 20 778 9580\nYhteyshenkilö AA Reima Raappana


Ihana turhuus: Sinisiä enkeleitä\nSininen kauteni osui 80-90 luvun taitteeseen ja vähän vielä 2000 luvullekin.\nTottanhan minullakin on ollut sininen kausi, kun Picassolla niitä oli kaksi.\nEnsimmäinen, kun hän syntyi napanuora kaulan ympärillä ja varsinainen vuosina 1901-1904.\nMinun grafikkani siniseen maailmaani tulivat enkelit\nKun elämän vaikeus runnoo murkkuiässä, suojelusenkeli pysyttelee vierellä. Kiukkua voi purkaa saksimalla hiuksensa. Kun kiukku on hävinnyt, enkeli toteaa, että jatketaan matkaa.\n"Haavoittunut pöytä" syntyi tapahtumasta, kun kannoimme vanhan ja painavan pöydän huutokauppakamarilta kotiimme. Pöydässä oli pitkä naarmu, haava. Pakkanen paukahteli sillan laudoissa. Koskesta nousi höyryä sekä kasvoja pieksäviä jääkiteitä. Mittari oli laskenut alle -20. Kotiin päästiin ja ihailtiin pöydän kaartuvia jalkoja, kuin joutsenen kaulat.\nAlun ankeudesta huolimatta kantoreissusta oli tullut hervottoman hauska.\nNauroimme välillä kippurassa pöydänkannella leväten, äiti ja tytär.\nKukaan mies ei ryhtyisi tällaiseen urakkaan.\nNäillä enkeleillä on jotain tavoittamattomissa.\nTämän kuvan hahmolla ei ole siipiä mutta suru särkee hänen sydäntään.\nMinun oli aikoinaan hyvin vaikea muuttaa pois rakkaalta kotiseudulta Pohjois-Karjalasta eteläiseen Suomeen.\nSiniseen väriin ja enkeleihin liittyi haikeus ja luopuminen. Lapset aikuisvat, vanhempani kuolivat ja kotipaikka vaihtui.\nLa Vie, 1903. Picasson sinisen kauden tunnusomaisia piirteitä olivat siniset ja sinivihreät värit sekä surulliset aiheet.\nPicasson sininen kausi (1901–1904) sisältää synkkiä maalauksia, joiden sävyinä ovat siniset ja sinivihreät värit, joita muut värit vain harvoin lämmittävät. Picasson karuun värienkäyttöön ja joskus surullisiin aiheisiin – prostituoidut ja kerjäläiset ovat tavallisia aiheita – vaikutti matka Espanjan halki ja hänen ystävänsä Carlos Casagemasin itsemurha. Sininen kausi kulminoitui synkkään, allegoriseen maalaukseen La Vie (1903).\nSama tunnelma on tunnetussa etsauksessa Niukka ateria (1904), joka kuvaa sokeaa miestä ja näkevää naista, molemmat laihtuneina, istumassa lähes tyhjän pöydän ääressä. Sokeus on tämän kauden Picasson teoksissa toistuva teema, joka esitetään muun muassa maalauksessa Sokean miehen ateria (1903) ja Celestinan muotokuvassa (1903). Muita usein toistuvia teemoja ovat taiteilijat, akrobaatit ja harlekiinit. Harlekiinista, komediahahmosta, joka usein kuvataan ruudutetuissa vaatteissa, tuli Picasson henkilökohtainen symboli.\nSininen enkeli on tunnettu long drink. Sinisessä enkelissä on Parfait Amour -likööriä, vodkaa ja Spriteä. Juoma valmistetaan rakentamalla. Parfait Amour antaa juomalle violetin värin. Sininen enkeli oli hyvin suosittu muun muassa Suomessa 1980-luvulla. Oli se hienoa ja hyvää.\nLähettänyt Riitta Partti klo 5.26\nLeena Lumi 16. helmikuuta 2014 klo 7.26\nRiitta, sinulle on jotain blogissani...\nRiitta Partti 16. helmikuuta 2014 klo 9.08\nAuringon loistetta kellarissa\nRiimukirjoitusta ja limpsaa


Rotko, Tuula | Kirjasampo\nKuva: Kalevan kuva-arkisto/Tapio Maikkola 4.2.1997\nsynt. 1944 Kajaanissa\nsanomalehtitutkinto Tampereen yliopistossa\ntoimittajana yli 25 v. Käsikirjoitus ja ohjaus kymmeniin television lastenelokuviin 1970-luvun lopulla ja -80-luvun alkupuolella. Aikuisten keskuudessa tunnetuin on 4-osainen läpisävelletty Balladi kalastajakylän pojasta.\npalkinnot: Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1998\nSuomen Kulttuurirahaston apuraha 2004\nValtion 1-vuotinen kirjailija-apuraha 2000\nharrastukset: kirjallisuus, teatteri, musiikki, kuvataide, kuntoliikunta\nTuula Rotko on tamperelainen kirjailija, jonka esikoisteos Saman taivaan alla ilmestyi 1996. Hänen tuotantoonsa kuuluu neljä romaania. Tuula Rotko on käsikirjoittanut ja ohjannut kymmeniä television lastenelokuvia 1970-luvun lopulla ja 80-luvun alkupuolella.\n- Susi ja surupukuinen nainen on yövaloa hehkuva ihmissuhdedraama, jossa satu ja karkea todellisuus kohtaavat . . . Tuula Rotkon kieli on runollista ja maalailevaa. (Aamulehti 16.9.1998, Maila-Katriina Tuominen)\nTuula Rotko on tehnyt kirjoittamistyötä ammatikseen yli 30 vuotta. Kirjailijan mielestä luova kirjoittaminen oli hänelle luontainen valinta lapsesta lähtien. Kirjan julkaiseminen jäi kuitenkin vuosiksi hautumaan, koska toimittajan työ on tarjonnut korvaavia mahdollisuuksia - tiettyyn pisteeseen. Kolmannen romaanin jälkeen [vuonna 2003] hän arvioi omat teoksensa itselleen yhtä merkittäviksi, koska "esikoinen avasi tien, toinen varmisti sen, kolmas osoitti, että minusta sitten todella tuli ammattikirjailija".\nItselleen tärkeitä kirjailijoita Rotko nimeää Gabriel Garcia Márquezin, Yashar Kemalin, Marguerite Duras´n ja Jose Saramagon. Tärkeitä teoksia hänelle ovat olleet Aitmatovin Valkoinen laiva, Sandemosen Ihmissusi ja Kerstin Ekmanin Tapahtui veden äärellä sekä Anais Ninin päiväkirjat. Hengenheimolaisekseen Rotko nimeää Timo K. Mukan.\nPirkanmaalaisuutta ei Tuula Rotko pidä itselleen tärkeänä, kuten ei minkään muunkaan maakunnan tai paikkakunnan identiteettiä.\nEsikoisromaania Saman taivaan alla (1996) on kiitetty jäntevyydestä ja kirkkaista lauseista. "Saman taivaan alla on perinteinen romaani, jolle löytää vastinpareja suomalaisesta kirjallisuudesta viljalti. Rotko kuvaa merellisessä ympäristössä asuvia ihmisiä, jotka elävät ns. yksinkertaista ja oikeaa elämää. -- tarkkavainuinen tilanteiden ja kohtausten vangitseminen jaksaa pitää lukijan otteessaan." (AL 15.10.96, Maila-Katriina Tuominen)\nTuula Rotkon esikoisromaani Saman taivaan alla on perheromaani ja sukutarina, vuonna 1998 ilmestynyt pienoisromaani Susi ja surupukuinen nainen on: "yövaloa hehkuva ihmissuhdedraama, jossa satu ja karkea todellisuus kohtaavat. -- Tuula Rotkon kieli on runollista ja maalailevaa. -- Musta balladi soljuu luontevasti kohti tulkinnoille avoimeksi jäävää loppuaan." (AL 16.9.1998, Maila-Katriina Tuominen)\nRotkon teosten kritiikeissä on kiinnitetty erityishuomiota kieleen ja moniulotteisten henkilökuvien luomiseen.\nRakkautta vainon aikaan on Tuula Rotkon v. 2003 ilmestynyt historiallinen romaani, joka sijoittuu 1700-luvun Suomeen. Kaija Valkonen arvioi: "On ollut iso riski koota isonvihan kolkoimmat vaiheet tarinaksi ilman viihteen tuttuja pehmusteita. Mutta kunhan kestää romaanin kymmenet tai sadat katkotut päät ja halkaistut vatsat, raiskaukset, ryöstöt ja tulipalot, saa palkaksi melko vaikuttavan lukukokemuksen. -- Herkeämätön pelko ja ahdistus tekee romaanista entistä purevamman kannanoton sotaan. Tappamista, tuhoa ja väkivaltaa ei yksinkertaisesti pääse pakoon." (HS 22.10.2002, Kaija Valkonen)\nTuula Rotkon terveiset lukijalle: "Minusta on ihanaa huomata kirjastossa käydessä, että kirjani ovat menossa. Kuvittelen, kuinka joku on käpertynyt mukavasti sohvan nurkkaan ja ahmii jotain kirjaani, kenties samalla mussuttaa suklaata tai juo kahvia, kenties hörppää välillä viiniä. Tai sitten asettuu yöpuulle ja uhraa osan unestaan, kun ei malta lopettaa lukemista ajoissa. Hyviä lukuhetkiä!"\n- Unohtumattomia kirjoja ovat mm.: Yashar Kemal: Haukkani Memed, Tsingiz Aitmatov: Valkoinen laiva, Gabriel Garcia Marquez: Sadan vuoden yksinäisyys ja Kuulutetun kuoleman kronikka, Marguerite Duras: Puoli yksitoista kesäiltana, Timo K.Mukka: Maa on syntinen laulu.\n- Näihin aina palaan: Anais Ninin päiväkirjat\n- Tätä levyä usein kuuntelen: Mozartin pianokonsertot 6, 17 ja 21 (varsinkin viimeistä).\n- Elokuvat: Jane Campionin Pianoa jaksan aina katsoa.\n- Axel Sandemosen luoma Felicia (mm. Ihmissusi ja Felician häät).\n- Karhunpesä, ainakin talvella.\n- Suomalaisten itseruoskinta siitä, ettei olla tarpeeksi "eurooppalaisia". Mitä se sellainen "eurooppalaisuus" edes on - erilaisten kansojen kirjoa, johon me tuomme omat sävymme.\nSaman taivaan alla (1996)\nSusi ja surupukuinen nainen (1998)\nRakkautta vainon aikaan (2002, äänikirjana 2003)\nRiikka Näkijä (2004, äänikirjana 2005)\nRuno "Sitten joskus" antologiassa Että iloni olisi tuuli joka kantaa (Mummon kammari 2004)\nTuula Rotko on käsikirjoittanut ja ohjannut kymmeniä television lastenelokuvia 1970-luvun lopulla ja 80-luvun alkupuolella.\nOte teoksesta Rakkautta vainon aikaan (2002)\nEnkelin siivet herposivat aamuyöllä. Se lakosi kuin hauras seitti vauvan päälle.\nKuolema kumartui heidän ylleen. Se ei tahtonut tehdä rajuja liikkeitä, ei kutsua tuulta ei susia ulvomaan, vaan se suuteli lempeästi vauvan suuta ja silmiä ja ryyhelmäisiä poskia.\nRiikka näki, miten vauva kalpeni ja päästi henkensä menemään kuin pienen untuvan. Kuului lähestyvää kavioiden kapsetta ja kohta tuttu, rauhoittava "karga, karga". Poika lähti ratsastamaan isänsä sylissä sinne, missä hedelmäpuut tuoksuivat, missä aurinko kultasi vuorten lumiset huiput ja värisytti hiekkaa mittaamattomalla tasangolla. Jokohan siellä oli kevät?\nSanelma : Kotimaisen kirjallisuuden vuosikirja / toim. Kaisa Kurikka (2001) sis. Johanna Stenroosin artikkelin: Kaksi minuutta, yksi ruumis: ihmissusimyytti Tuula Rotkon romaanissa Susi ja surupukuinen nainen\nNäkijänaisen tarina syntyi Luodon maisemaan / Tiina Haapalainen (Rantalakeus 22.9.2004 , s. 26-27)\nHistorian havinaa\t(Rantapohja 13.1.2005 , s. 9 Sanomalehti)\nKuolema ja viina : Tuula Rotkon lapsuuden raskaat varjot / Heljä Tuoriniemi (Seura 1997: 29 , s. 82 - 85)\nHailuoto osui isovihan verilöylyn keskipisteeseen (Artikkelissa kerrotaan kirjailija Tuula Rotkon vuonna 2002 ilmestyvästä teoksesta Rakkautta vainon aikaan) (Pohjolan työ 19.10.2001 , s. 16)\nTuula Rotko haluaa kirjoittaa vetäviä tarinoita / Antti Ervasti\t(Pohjolan työ 22.7.1999 , s. 8)\nSaman vaivan alla / Olavi Jama (Kaleva 3.10.1996 , s. 19)\nIhmissusi Hailuodossa / Liisi Huhtala\t(Kaleva 23.9.1998 , s. 21)\nKristallikruunu saa vielä odottaa : Hailuoto inspiroi kirjoittamisen vauhtiin päässyttä Tuula Rotkoa / Liisa Laine (Kaleva 5.3.1997 , s. 25)\nTarinoiden luoto innostaa kirjailijaa / Marja-Riitta Vainikkala-Kejonen (Kaleva 16.3.2003 , s. 17)


Vinyylit – Umpihanki\nÄänilevyt ovat aina olleet minulle tärkeitä. Ei ainoastaan musiikin kuuntelu yksinäisten hetkien ja yksinäisyyden tunteen lievittäjänä, vaan myös kaipuu fyysisten tuotteiden keräilyyn on jotain hyvin perustavan laatuista miesnäkökulmastani pitämääni ihmisen vanhimpaan ammattiin, eli ”Metsästäjä-Keräilijä” -viettiin.\nAloitin DVDPlaza:ssa kysymyksen Bluetooth-vinyylisoittimen hankintaan liittyen tyhmällä kysymyksellä, ja selvisi, että standardeja on niin paljon ja patentoituja ratkaisuja eri laitevalmistajilla, että tavallinen kuluttaja saa päänsä pyörälle.\nOlen vasta 16.09.2020 tilanteessa, että olen hankkimassa ensimmäistä omaa vinyylisoitintani. Pysyvä linkki keskusteluketjuun on tässä, jonka läpilukemalla saa läpivalaistua minun suhteeni musiikkimieltymyksiini, musiikillisen ilmaisuvoiman lumoon heräämisestä esi-teini-iässä ja miksi pidän Vinyyliä humaanina tapana kuluttaa musiikkia.\nAvaamani ketju DVD-Plazassa.(01.09.2020)\nVinyyli on tosiaan humaani tapa kuluttaa haluamaansa musiikkia.\nProfiilini Discogs -musiikkiyhteisöpalvelussa yksityisenä vinyyli-harrastajana. Linkki profiiliini on tässä.\nTässä linkki Discogs -yhteisössä ”Vinyls” -ryhmässä avaamani viestiketjuun koskien 2020 debyttibandien Underground -Metalli -genren rajoitetun painosten vinyylejä tiedustellen niiden mahdollista hinnankehitystä seuraavan 30-40 -vuoden aikana.\nLevymessujen 2014 alla Turun Musiikkikirjasto julkaisi artikkelin vinyylien hinnoitteluun liittyen ja keräilyyn liittyen ”Musasto”-blogissaan. Linkki artikkeliin on tässä.\nMusasto-blogista poiminta: ”Miten vinyylilevyjen hinta arvioidaan ja mitä levyjä kannattaa kerätä?”\nRaimo Öystilän ylläpitämältä kotisivulta löytyy hyvä ja luettava taulukko Vinyylien kuntoluokitukseen liittyen. Raimon kotisivulle suora linkki on tässä. Sivustolta löytyy myös muuta vinyylien keräilyyn liittyvää sisältöä.\nKäsitykseni siitä, mitkä levyt ovat keräilijöiden himoamia\nLP-levyjen uuden suosion trendin kasvun myötä vanhatkin artistit julkaisevat uusintapainoksia vanhoista levyistään. Kuitenkin keräilijät metsästävät mahdolisimman hyväkuntoisia alkuperäispainoksia. (Mint tai Nearly Mint). Lisäksi joissain painoksissa saattaa olla jokin painovirhe kannessa tai tietyille geopoliittisille markkinoille suunnatut levyt voivat vaikuttaa hintaan. Kysyttjyjä ovat esimerkiksi 60-luvun Brittiläiset alkuperäiset hyväkuntoiset artistien sen aikaiset julkaisut.\nIso – Britanniassa kävin viimeksi 2006 Liverpoolissa Beatles-kulttuurilomalla viikonlopun ajan siellä viettäneenä, ja täytyy olla tarkkana levyostoksilla, sillä sielläkin myydään aidon näköisiä piraatteeja sunnuntaitorilla. Eräs levykauppias myi kopiota minulle Yngwie Malmsteenin Rising Force -LP:stä, jota väitti aidoksi.\nMitä painovirheisiin tulee, Metallicalta esimerkiksi on julkaistu viherävä-kantinen Ride The Lightinit -albumi painovirheellisellä kansivärillä siis, kun kyseisessä 1984 julkaisustta levyssä pitäisi olla sininen kansiväri. Linkki Catwikiin myynti-ilmoitukseen, jossa viherkantisen Ride The Lightningnin arvo on tätä kirjoittaessani 17.09.2020 kivunnut jopa 90 euroon.\nLisäsin viikonlopun aikana 18.09-20.09.2020 26 äänitettä Discogs -profiilini levykokoelmaani, ja määritin kokoelmani palvelussa julkiseksi, niin koko maailma voi tarkastella lisäyksiäni sinne. Levyjä on päälle 200, vaikka olen osasta CD-levyjä luopunut, mutta en ole vielä käynyt kaikkia läpi, ja en kaikkia lisää tuonne kokoelma-sivulleni.\nKarttuvaan kokoelmaani tästä linkistä.\nTurussa ei ole oikeastaan, kuin pari kivijalka-levykauppaa enää vuonna 2020, joista saa järkevästi vinyylejä hankituksi. Omat suosikkini ovat tässä:


Niittyjen hoitajan opas - PDF\nDownload "Niittyjen hoitajan opas"\n1 Niittyjen hoitajan opas. Kokemuksia ja esimerkkejä perinnemaisemien hoidosta Kolin kansallispuistossa Niittyjen hoitajan opas Kokemuksia ja esimerkkejä perinnemaisemien hoidosta Kolin kansallispuistossa Hanne Lohilahti, Lasse Lovén, Mika Pajari ja Inkeri Sole\n2 Niittyjen hoitajan opas Kokemuksia ja esimerkkejä perinnemaisemien hoidosta Kolin kansallispuistossa Hanne Lohilahti, Lasse Lovén, Mika Pajari ja Inkeri Sole Kansallispuiston metsien ja niittyjen ennallistaminen -hanke LIFE2003NAT/FIN/000035\n3 Lohilahti, H., Lovén, L., Pajari, M. ja Sole, I Niittyjen hoitajan opas. Kokemuksia ja esimerkkejä perinnemaisemien hoidosta Kolin kansallispuistossa. 58 s. Julkaisija: Metsäntutkimuslaitos, Joensuun toimintayksikkö, Kolin kansallispuisto Kansallispuiston metsien ja niittyjen ennallistaminen -hanke Asiasanat: Perinnemaisema, niitty, hoito, menetelmät, NATURA Hyväksynyt: Toimintayksikön johtaja Jari Parviainen Kannen kuvat: Taitto: Metla - Lasse Lovén ja Jorma Siitonen. Leena Karvinen ISBN-13: ISBN-10: Vammalan Kirjapaino Oy Vammala, 2006\n4 Saatteeksi Kolin kansallispuiston Niittyjen hoitajan opas tuotettiin osana Euroopan unionin LIFE Luonto -rahoitteista hanketta Kansallispuiston metsien ja niittyjen ennallistaminen. Metsäntutkimuslaitoksen lisäksi LIFE -hankkeessa olivat mukana Joensuun yliopisto ja Pohjois-Karjalan ympäristökeskus. Vuonna 2006 päättyneen hankkeen tavoitteena oli turvata Kolin kansallispuiston Natura alueen arvokkaiden luontotyyppien ja niistä riippuvaisten eliölajien suotuisa suojelutaso. Oppaan toimitustyön valmistelusta vastasi FM Inkeri Sole. Opas perustuu keskeisiltä osin Pohjois-Karjalan ympäristökeskuksen aiemmin valmistamaan Kolin kansallispuiston perinnemaisemien hoitosuunnitelmaan (Grönlund ja Hakalisto 1998) sekä Lohilahden ja Pajarin (2006) -hankkeessa laatimaan hoitosuunnitelman päivitykseen. Allekirjoittanut viimeisteli oppaan rakenteeseen sekä niittyjen hoidon suunnitelmiin ja käytännön toiminnasta saatuihin kokemuksiin perustuvat yksityiskohdat. Tässä yhteydessä esitän parhaat kiitokseni kaikille oppaan valmisteluun osallistuneille. Kolilla Puistonjohtaja Lasse Lovén 3\n5 Sisältö Saatteeksi Johdanto Uhanalaiset perinnemaisemat Mikä on perinnemaisema? Kolin perinnemaisemien synty Vahva kaskikulttuuri Pohjois-Karjalassa Kolin perinneniityt Herajärven lasku Niittyjen kunnostaminen ja hoito Hoitamattoman niityn kohtalo Raivaustyöt Niitto Laidunnus Muut hoitotoimenpiteet Perinnemaisemakohteiden hoito Kolin kansallispuistossa Periaatteet ja tekijät Hoidon vaihtoehdot Kolin perinnemaisemien pääkohteet ja niiden hoitotapa Hoidon vaikutusta seurataan Kolin niittyjen kuvio- ja koealaseurannat Sopivan laidunpaineen määrittäminen...51 Kirjallisuus...54 Liite 1. Kolin kansallispuiston perinnemaisemakohteiden sijainti...58\n6 1 Johdanto 1.1 Uhanalaiset perinnemaisemat Perinnemaisemat ovat syntyneet vuosisatojen kuluessa esi-isiemme työn tuloksena. Laidunnus, niitto, lehdestys ja kaskeaminen ovat luoneet vaihtelevan ja monimuotoisen ympäristön, joista lukemattomat eliölajit ovat riippuvaisia. Aina 1950-luvulle asti harjoitettiin Suomessa perinneympäristöjä ylläpitäviä maankäyttötapoja, kuten luonnonniittyjen hoitoa 1. Jo 1800-luvun lopulla alkaneen tehostuneen maatalouden myötä perinneympäristömme ovat dramaattisesti vähentyneet 2, 3. Avoin maalaismaisema on umpeutunut ja maisemakuva on kaikin puolin yksipuolistunut ja köyhtynyt (Kuvat 1 ja 2). Karja laiduntaa nykyisin useimmiten lannoitetuilla kylvönurmilla. Avoimet ja puoliavoimet niityt ja hakamaat metsittyvät nopeasti niittämisen ja laiduntamisen päätyttyä. Varsinaisten peltojen sijaan on usein metsitetty vanhoja niittyjä, ketoja tai hakamaita. Ketojen ja ahojen kasvillisuutta on säilynyt jonkin verran ojanpientareilla, teiden varsilla ja pellonpientareilla, mutta torjunta-aineiden ja lannoitteiden käyttö, salaojitus, sekä teiden päällystäminen ja suolaus uhkaavat näitäkin kasvupaikkoja. Kuva 1. Niitetyillä tai laidunnetuilla niityillä on monipuolinen kasvilajisto, josta hyötyvät pienikokoisten ruohokasvien lisäksi myös mm. perhoset. Kuva: Metla - Lasse Lovén. 5\n7 Kuva 2. Hoidon loputtua niittyalan valtaavat nopeasti muutamat suurikokoiset ja voimakaskasvuiset kasvit, kuten kuvan maitohorsma (Epilobium angustifolium). Kuva: Metla - Lasse Lovén. Perinteinen maataloutemme synnytti runsaasti vaativillekin perhoslajeille otollisia elinympäristöjä. Tällaisia ovat avoimet, aurinkoiset, runsaasti kukkakasveja kasvavat niityt. Kukin perhoslaji tarvitsee elääkseen tietynlaisia kukkakasvilajeja ja varsinkin perhostoukat ovat usein hyvin vaativia ravintokasviensa suhteen. Myös pistiäisten, putkilokasvien ja sienien joukossa on runsaasti keto- ja niittylajeja. Valtakunnallisen perinnemaisemainventoinnin mukaan perinnebiotooppien tila Suomessa on erittäin huono 4. Kaikista uhanalaisista lajeista viidennes elää kulttuurivaikutteisissa ympäristöissä. Vuoden 1992 Suomen uhanalaisten lajien arvioinnissa 16 % kaikista uhanalaisista lajeista oli sidoksissa perinnebiotooppeihin, kun uusimmassa arvioinnissa vuodelta 2000 uhanalaisista lajeista jo 22 % oli kulttuurilajeja 5, 6. Yksittäisten eliöryhmien kohdalla luku voi olla vielä korkeampi, esimerkiksi uhanalaisista päiväperhosista noin 40 % elää perinnemaisemilla 6. Perinnebiotooppien häviäminen on suurempi ongelma kuin mitä pelkästään uhanalaisten lajien lukumääristä voisi päätellä. Monet aikanaan yleiset kasvit ja eläimet ovat taantuneet hälyttävästi, kun niityt ovat supistuneet pieniksi saarekkeiksi 1. Pienialaisilla ja kaukana toisistaan sijaitsevilla niityillä elävät populaatiot ovat myös pieniä ja erillisiä, vaikka eivät vielä olisikaan uhanalaisia. Pieni populaatio voi tuhoutua helposti jonkin satunnaisen syyn johdosta 1. Kylmä talvi, tulva, pedot, loiset tai sisäsiitos voivat hävittää pienen esiintymän kokonaan, kun samanlainen tuho heikentäisi isompaa populaatiota vain ohimenevästi 1, 2, 7. Jos perinnebiotooppien kato jatkuu, uhanalaisten lajien määrä tulee kasvamaan edelleen. Perinteisten maankäyttötapojen häviämisen myötä olemme vaarassa menettää paitsi perinneympäristöjen rikkaan eliölajiston, myös niiden ylläpitämiseen ja hoitoon tarvittavat tiedot ja taidot.\n8 1.2 Mikä on perinnemaisema? Perinteisessä maataloudessa niitty, pelto ja karja kuuluivat erottamattomasti yhteen. Niityiltä kerättiin karjalle talvirehu, kun taas kesäisin karja sai hankkia ravintonsa itse laiduntamalla vapaana metsissä 2, 3. Aluksi tyydyttiin pienialaisina ja hajallaan sijaitsevien luonnonniittyjen tuottoon. Lopulta luonnonniityt eivät riittäneet kaikille ja karjan elättämiseen tarvittiin lisää uutta niittyä 1. Uusia heinämaita saatiin mm. kaskeamalla metsiä sekä ojittamalla soita ja laskemalla järviä 1, 2, 3. Heinänkasvun parantamiseksi niittyjä alettiin myös hoitaa 1. Perinnebiotoopilla tarkoitetaan perinteisten maankäyttötapojen muovaamaa luonnonaluetta, kuten niittyä tai laidunta 1 (Kuvat 3 ja 4). Erilaisten niittyjen ja laidunten lisäksi perinnebiotooppeihin luetaan myös kaskimetsät. Perinnemaisemalla tarkoitetaan puolestaan perinteisen maankäytön seurauksena syntyvää maisemaa 1. Kaskimaiseman ylläpitäminen on Kolin kansallispuiston lakimääräinen tehtävä. Kaskimetsistä ja niiden hoidosta Kolin kansallispuistossa kerrotaan tarkemmin Kolin kaskioppaassa 8. Kuva 3. Niittämällä hoidettu niitty on runsaine kukkineen ja perhosineen perinnemaisemaa kauneimmillaan. Kuva: Metla - Jorma Siitonen. Kuva 4. Karjan laidunnus on luonut myös runsaasti perinnemaisemia. Kuva: Metla - Jorma Siitonen. 7\n9 Vaikka niityt päällisin puolin näyttävätkin hyvin samanlaisilta, niiden kasvillisuus vaihtelee suuresti maaperän kosteuden, ravinteisuuden, happamuuden, kalkkipitoisuuden sekä paikan valoisuuden mukaan 1. Yhteistä kaikille niityille on luonnonheinien ja -ruohojen runsaus sekä puiden ja pensaiden puuttuminen 2, 9. Hakamailla ja lehdesniityillä kasvaa kuitenkin mosaiikkimaisesti niittykuvioiden välissä myös metsää 1. Niittyjä ei ole myöskään perinteisesti kynnetty tai lannoitettu 9. Kaskiahot eli kaskeamalla tehdyt niityt, on saatettu kyntää risukarhilla tai aatralla. Kaskiahon ravinteisuus on merkittävältä osin peräisin kasken tuottamasta tuhkalannoituksesta. Niityt jaotellaan perinteisesti kosteuden mukaan kuiviksi niityiksi, tuoreiksi niityiksi ja kosteiksi niityiksi 3, 9. Alkuperäisiä luonnonniittyjä, ns. alkuniittyjä esiintyy nykyäänkin hyvin pienialaisina ja harvalukuisina jokien ja järvien rannoilla, niittymäisillä soilla sekä kallioniityillä 1. Alkuniityt ovat syntyneet ilman ihmisen toimintaa ja voivat olla joko pysyviä tai satunnaisia. Pysyviä alkuniittyjä ovat rantaniityt tai tulvaniityt (meren-, järvien, jokien ja purojen rannoilla), kalliokedot, sekä tunturiniityt 1. Rantojen tulvaniityt voivat muuttua metsäksi jääkauden jälkeisen maannousun johdosta. Satunnaisia niittyjä voi muodostua luonnonvoimien seurauksena jokien äyräille, jokien ja järvien särkille, sekä maanvieremien ja lumivyöryjen synnyttämille eroosiokohdille jyrkillä rinteillä 1. Alkuniittyjä laajentamalla, ja pääasiallisesti metsiin kaskeamalla tai soihin raivaamalla, joskus myös tarkoituksellisen veden noston seurauksena, muodostuivat ihmistoiminnan seurauksena heinä- ja laidunniityt 1. Näitä ovat mm. suoniityt, tulvaniityt, ahot, nurminiityt, hakamaat, lehdesniityt, kedot, pientareet, tienvieret ja joutomaaniityt 1. Suoniityt ja tulvaniityt. Suo- ja tulvaniityt ovat molemmat kosteita niittyjä. Kolin hoidetuista niityistä Pielisen Tarhalahdessa sijaitsevan Mustanniityn alava osa edustaa tätä niittytyyppiä 10, 11 (Kuva 5). Pienialaisia, nyt jo metsittyneitä, aiemmin käytettyjä suoniittyjä löytyy Kolin kansallispuistossa siellä täällä. Suoniityt ovat joko aukeiden neva- tai lettosoiden luonnonniittyjä, kytöviljelyn jäljiltä syntyneitä niittyjä tai korpimetsistä raivattuja 1. Suoniittyjä tarvittiin aikoinaan paljon niiden heikkotuottoisuuden vuoksi ja suot niitettiin yleensä vain joka toinen vuosi ettei tuotto alenisi liikaa 3. Soilta saatiin saroja, heiniä, kortetta ja ruohoja, jotka olivat rehuna niittyheinän veroisia. 8\n10 Kuva 5. Pielisen Tarhalahdessa sijaitsevan Mustanniityn alavalla osalla kasvaa kostean niityn kasvillisuutta. Kuva: Pohjois-Karjalan ympäristökeskus - Hanne Lohilahti. Suoperäisten niittyjen raivaamiseksi ja tuoton parantamiseksi käytettiin usein vesittämistä, eli niityn paisuttamista tai valuttamista 3. Tulvaniityillä tarkoitetaan meren, järvien ja jokien rantaniittyjä ja luhtia, jotka ajoittain ovat korkean veden aiheuttaman tulvan peitossa 1, 3. Ne ovat osittain luonnonniittyjä, jotka raivauksella laajennettiin niittokäyttöön. Järviruoko oli aikanaan tärkein rehukasvi koko Suomen rannikolla 3. Järvenrantaniittyjä niitettiin yleisesti koko maassa 3. Niittyalan lisäämiseksi ryhdyttiin luvulla myös laskemaan järviä (katso Herajärven lasku sivulla 22) 1. Nurminiityt. Nurminiityt ovat tuoreita ja kuivahkoja niittyjä, jotka eivät joudu tulvan valtaan 1. Kasvillisuus vaihtelee suuresti maaperän ominaisuuksien (kosteus, kalkkipitoisuus, happamuus, ravinteisuus) mukaan 1. Nurminiittyjen yleisimpiä kasveja ovat erilaiset heinät, kuten nurmilauha (Deschampsia cespiosa), niittynurmikka (Poa pratensis), punanata (Festuca rubra) ja jäkki (Nardus stricta), sekä pienikasvuiset ruohot, kuten erilaiset kellot (Campanula), apilat (Trifolium), matarat (Galium), kaunokit (Centaurea), sekä päivänkakkara (Leucanthemum vulgare) 1. Kedot. Kedot ovat niityistä kuivimpia, minkä takia kedoilla heinäntuotto on hyvin vähäistä 1. Ketokasveja ovat esim. kissankäpälä (Antennaria dioica), ketoneilikka (Dianthus deltoides) (Kuva 7) ja huopakeltano (Hieracium pilosella). Kolilla ketokasvillisuutta tavataan Havukanahon paahteisella etelärinteellä sekä muualla pieninä laikkuina tuoreen niittykasvillisuuden seassa sekä niittyjen ja kalliopaljastumien reunoilla 10, 11.\n11 Kuva 6. Niittykasvit tarjoavat ravintoa monille perhosille. Kuva: Pohjois-Karjalan ympäristökeskus - Minna Kärkkäinen. Kuva 7. Ketoneilikka. Kuva: Pohjois-Karjalan ympäristökeskus - Hanne Lohilahti. Ahot. Kaskiniityt eli ahot ovat syntyneet kaskeamisen seurauksena 1, 2, 3. Kaskiviljelyssä polttamalla raivattua alaa käytettiin viljelyn jälkeen heinän tekoon ja laidunnukseen, jolloin syntyi tuoreisiin niittyihin luettavia ahoja (Kuvat 8 & 13-15). Kaskiahoista käytettiin niittyinä lähinnä vähäkivisiä alueita, joita saatettiin raivata myös pysyväksi niittymaaksi 3. Itä-Suomessa pääosa heinästä saatiin kaskiahoilta 12 ja nykyäänkin pääosa Kolin kansallispuiston niittyalasta on ahoja. Ahojen kasvaessa vähitellen umpeen kasvoi havumetsien vallitsemille seuduille lehti- ja sekapuuvaltaisia kaskimetsiä. Ahoilla kasvaa runsaasti mm. päivänkakkaraa ja ahomansikkaa (Fragaria vesca) (Kuva 9). Monet ahojen kasvilajit ovat nykyään suuresti harvinaistuneet, kuten Kolilla vielä paikoittain esiintyvä kirkiruoho (Gymnadenia conopsea)\n12 Lehdes- ja vesaniityt. Lehdesniityillä puustoa latvotaan (latvoja ja oksia leikataan) lehdeksien saamiseksi karjalle rehuksi 1, 2, 3. Samaa puuta latvotaan muutaman vuoden välein, jonka seurauksena puut kasvavat hitaasti ja niistä tulee monirunkoisia ja vänkyräisiä 2, 13. Lehdesniityiltä saadaan vuosittain heinää ja polttopuuta, ja niittyjä käytettiin perinteisesti niiton jälkeen myös laitumena. Lehdesniityn lajisto on lehtimetsän ja niityn sekoitus, ja vallitseva kasvillisuus riippuu suuresti mm. puuston osuudesta ja sen myötä varjostuksesta 2. Puustoon kuuluvat useat lehtipuulajit. Lehdesniityt olivat tärkeitä heinämaita Ahvenanmaalla 1. Vesaniityillä lehtipuut kaadetaan ajoittain kokonaan, jolloin ne uusiutuvat vesomalla 1. Myös vesaniittyjä laidunnettiin perinteisesti. Vesaniityt olivat yleisempiä Turun saaristossa ja Pohjanmaan rannikolla 1. Kuva 8. Purolanahon tuoreisiin niittyihin luettava aho on syntynyt kaskeamisen seurauksena. Ahoa on hoidettu lähes keskeytyksettä jo yli 100 vuotta. Kuva: Metla - Lasse Lovén. Kuva 9. Ahomansikka kasvaa yleisenä Kolin ahoilla. Kuva: Markku Tano. 11\n13 Hakamaat, kaskilaitumet ja metsälaitumet. Hakamaat ja metsälaitumet ovat puustoisia perinneympäristöjä 1, 2, 3. Perinteisesti hakamaat olivat talojen lähettyvillä sijaitsevia aidattuja metsiä, joista harvennettiin puustoa ja pensaita heinänkasvun parantamiseksi 1 (Kuva 10). Niittymäistä kasvillisuutta tavataan vain metsän aukkopaikoilla. Hakamailla karja söi puiden alimpia oksia ja taimien latvoja. Karjan ja lisääntyneen valon vaikutuksesta hakamaapuiden latvus leveni ja pyöristyi 14. Hakamailta korjattiin myös kotitarvepuita ja lehdeksiä eli kerppuja 14. Metsälaitumet sijaitsivat yleensä kauempana asutuksesta alueilla, joilla sijaitsi metsittymään alkaneita entisiä kaskiahoja. Puustoa ei niillä ole juurikaan laiduntamistarpeita varten raivattu ja kasvillisuudessa vallitsevat metsäkasvit 2. Karja vaikuttaa metsälaitumilla selvästi kasvillisuuden rakenteeseen, mutta melko vähän lajistoon 14. Kaskilaitumet ovat syntyneet entisille kaskimaille. Kaskilaitumien puusto vaihtelee riippuen siitä, kuinka kauan kaskeamisesta on kulunut. Kolin kansallispuistossa varsinaisia käytössä olevia hakamaita ja laidunnettuja kaskilaitumia on vain Ollilan ja Seppälä-Lakkalan perinnepihojen alueilla. Kuva 10. Kolin kansallispuistossa on nykyisin muutama hakamaa laidunkäytössä. Eräiden aiemmin laidunnettujen, mutta nykyisin niittämällä hoidettujen niittyjen reunametsiä on hoidettu hakamaan kaltaisina perinnebiotooppeina. Kuvassa Ylä-Murhin niityn ja hakamaan kaltaisena hoidetun reunametsän välivyöhyke. Kuva: Pohjois-Karjalan ympäristökeskus - Hanne Lohilahti. 12\n14 Tienvieret, ratapihat ja joutomaat. Tienvieret ja ratapenkereet ovat nykyään monelle harvinaistuneelle niittykasville mahdollisia elinalueita 2. Tienpenkat ovat usein ylärinteistään hyvin kuivia, kun taas alaosien ojanpohjat voivat olla erittäin märkiä 1, 2. Nykyään tienvarsien ja ratapenkereiden korkeita heiniä ja vesoja hoidetaan niittokoneiden avulla 1, 2, aiempien rikkakasvi- ja vesakontorjunta-aineiden sijaan. Tämä on auttanut monen niittykasvin palautumista 1. Tienvarsilla ja ratapihoilla tavallisia lajeja ovat mm. peltokorte (Equisetum arvense), koiranputki (Anthriscus sylvestris), leskenlehti (Tussilago farfara) ja pukinparta (Tragopogon pratensis). Joutomaaniittyjä esiintyy asutuksen ja teollisuusalueiden lähistöllä 1. Kookkaat ja nopeakasvuiset ruohot ja heinät, kuten nokkonen (Urtica dioica), koiranputki ja pujo (Artemisia vulgaris) ovat yleensä vallanneet hoitamattomat joutomaa-alueet. Laskettelurinteet. Ihmistoiminnan seurauksena on syntynyt monenlaisia uusia avoimia alueita, joille niittykasvit ovat voineet perinteisten niittyjen hävittyä siirtyä. Edellisten lisäksi tällaisia alueita ovat esimerkiksi metsään raivatut laskettelurinteet, jotka kesäisin tarjoavat suuria, joskus paahteisiakin aukeita elinympäristöjä monille niittylajeille, ja joiden kasvillisuus pyritään pitämään matalana (Kuva 11). Kolin kansallispuistossa Ukko-Kolin laskettelurinteen hoito on osalla aluetta vuodesta 2002 alkaen järjestetty laiduntamalla. Lampaat ja vuohet sopivat hyvin liikkumaan jyrkillä rinteillä ja ovat lisäksi tehokkaita laiduntajia (Kuva 12). Kuva 11. Ukko-Kolin laskettelurinteen niittykasvillisuutta. Kuva: Metla - Jorma Siitonen. 13\n15 Kuva 12. Vuohet sopivat erinomaisesti maisemanhoitajiksi jyrkille rinteille. Kuva: Metla - Jorma Siitonen. 14\n16 2 Kolin perinnemaisemien synty 2.1 Vahva kaskikulttuuri Pohjois-Karjalassa Kaskeaminen on hyvin vanha maatalouden menetelmä, jonka avulla asutettiin 1500-luvulta lähtien Keski-Suomi, Pohjois-Savo, Pohjois-Karjala, sekä myöhemmin Kainuu ja Kuusamo 2, 3, 15. Länsi-Suomessa, Vienan rannikoilla ja Laatokan reunoilla kaskeamista oli harjoitettu jo pari tuhatta vuotta aikaisemmin. Siksi viimeisen 500 vuoden aikana tiheämmin asutuilla alueilla peltoviljely oli kaskeamista huomattavasti yleisempää, mutta itäisessä Suomessa pääosa viljasadosta saatiin kaskimailta 3 (Kuvat 13 15). Pielisen Karjalan kaskeamisen huippuaikaa oli 1600-luku, jolloin siemenviljaruis oli maan johtavia vientituotteita 15 ja verotuskin perustui jyvä- ja kirveslukuun. Kuva 13. hankkeen valmistaman suunnitelman mukaan Kolin kansallispuistossa poltetaan vuosittain noin 3 hehtaaria uutta kaskea. Kuva Metla - Ismo Hyttinen. 15\n17 Metla - Tuomo Saarelainen Kuva 15. Metla - Sami Kullberg Kuvat Uutta niittyalaa saatiin aikoinaan mm. kaskeamalla metsiä. Muutaman vuoden ajan kaskeamisen jälkeen alueelta saatiin satoa kaskinauriista tai -rukiista. Niiton ja laidunnuksen myötä kaskialueelle muodostui vähitellen aho. Lehtimetsäkaski ja havumetsäkaski eli huuhtakaski ovat kaksi yleisimmin käytettyä kaskeamismenetelmää. Pohjois-Karjalassa on ollut käytössä myös ns. pykälikkökaski, jossa männikkö kuivatettiin pystyyn pykälöimällä ja kaski poltettiin vasta kun uusi lehtimetsä oli kasvanut männikön alle. Asumusten läheisyydessä poltettiin lyhytkiertoisia rieskakaskia. Polton jälkeen kaskeen viljeltiin perinteisesti kaskiruista ja -naurista 15. Koli oli pitkään asumatonta erämaata huonojen kulkuyhteyksien ja louhikkoisen maastonsa vuoksi. Tätä erämaan luonnetta vahvistivat vaara-alueeseen liittyneet pakanalliset uskomukset. Vielä 1600-luvulla Koli oli Vuonislahden ja Puson kylien takamaata, jossa käytiin polttamassa pienialaisia kaskia ja niittämässä heinää luonnonniityiltä. Asutus vakiintui alueelle vasta 1700-luvun puolivälissä, jolloin ensimmäiset maanviljelystalot rakennettiin Ukko-Kolin ja Räsävaaran välisille moreenirinteille. Myöhemmin asutus levisi mm. korkeiden vaarojen vedenyläpuolisille ylärinteille ja vuorten välisiin vedenjakajalaaksoihin, jotka tarjosivat kaskiviljelyksille hedelmällisen maaperän ja suotuisan pienilmaston 16,\n18 Kolin vaara-alueella on todettu kaskeamisen olleen laaja-alaista 1600-luvulta 1900-luvun alkupuolelle asti 15. Huuhtakaskitekniikka mahdollisti tuottoisan rukiinviljelyn järeissä, ennen koskemattomissa kuusimetsissä 18. Vuoden 1834 isojaon aikaisissa kartoissa kasketuiksi tai kaskeamiseen soveltuviksi maiksi oli Kolilla luokiteltu jo lähes puolet metsämaasta 10. Yksittäisiä talouskaskia on Kolilla poltettu vielä ja -40-luvuilla 10. Kolin metsät olivat 1900-luvun alkupuolella lehtipuuvaltaisia ja aukkoisia laaja-alaisen kaskeamisen jäljiltä. Monet kaskeamisen seurauksena syntyneet lepikot ja koivikot ovat sittemmin luontaisesti kuusettuneet tai ne on istutettu kuuselle. Edustavia, eri ikävaiheissa olevia kaskimetsiä on kuitenkin säilynyt etenkin vanhojen asuinpaikkojen lähiympäristössä Kolin perinneniityt Kaskeamisen jälkeen muutaman kerran viljeltyjen kaskimaiden käyttöä jatkettiin usein niittämällä niiltä karjalle rehua tai päästämällä karja alueille laiduntamaan. Näin syntyivät Kolin kaskiahot, jotka ovat siis kaskikaudelta peräisin olevia niittyjä luvun alussa Kolilla oli vielä n. 75 ha erilaisia niittyjä, laajimmat jopa 10 ha suuruisia. Kolin lehtomaisessa maaperässä niittyjen heinäntuotto oli hyvä, joten heinänsiementä kylvettiin harvoin, eikä niittyjä myöskään lannoitettu karjanlannalla 10, 19. Laiduntamiseen on Kolilla käytetty pääasiassa aukeiden ahoalueiden ulkopuolisia, asutuksen lähellä sijaitsevia puoliavoimia hakamaita tai kauempana olleita puustoisempia metsälaitumia 10. Varsinaisia lehdesniittyjä ei Pohjois-Karjalassa käytetty. Lehtikerppuja kerättiin kuitenkin pihapiirin läheisyydestä niittyjen reunoilta kyyttöjen ja lampaiden tarpeisiin talven varalle. Kaskeamisen jäljiltä harmaaleppävaltaiset rinteet ovat soveltuneet erinomaisesti karjan kesälaitumiksi 20. Metsälaidunnusta on harjoitettu Kolilla jossain määrin vielä 1980-luvulla. Kolin metsissä näkyvät vielä monin paikoin laidunnuksen jäljet mm. niittykasvien runsautena, vaikka laidunnusta ei alueen puustoisilla perinnebiotoopeilla enää harjoitetakaan 19. Kolin kansallispuiston alueella on nykyään 16 hoidon piiriin kuuluvaa perinnemaisemakohdetta. Mäkränaho, Ikolanaho, Purolanaho, Mustanniityt ja Vaaralan-Kivelän aho sijaitsevat puiston pohjoisosassa ns. vanhalla valtionmaalla. Nämä ahot ovat (Vaaralan-Kivelän ahoa lukuun ottamatta) 17\n19 olleet jo pitkään säännöllisen hoidon piirissä. Metsäntutkimuslaitos on vastannut niiden hoidosta 1970-luvulta lähtien. Havukka-aho, Ollila-Turula, Mattila, Selkola, Ylä-Murhi, Ala-Murhi, Turusen autio, Lakkanen, Seppälä, Soikkeli ja Törisevä sijaitsevat puiston eteläosan alueella tai pohjoisosan laajennusalueella. Suurin osa näistä kohteista on käytön loputtua kasvanut voimakkaasti umpeen ja niitä on ryhdytty hoitamaan erityisen hoito-ohjelman mukaan 1990-luvun lopulta alkaen 10. Asutuksen ja perinteisen maankäytön päätyttyä suurin osa alueilla sijainneista rakennuksista on purettu ja siirretty muualle. Lukuisat alueilla säilyneet asuinrakennusten rauniot, kiviaidat, kaskirauniot, nauriskuopat, vanhat ladot ym. kertovat kuitenkin edelleen vanhasta asutuksesta ja aikoinaan harjoitetusta kaski- ja niittytaloudesta. Mm. Lakkalassa, Ollilassa ja Havukka-aholla on säilynyt näihin päiviin asti aittoja, riihiä ja asuinrakennuksia, joiden kunnostus aloitettiin vuonna Mäkränaho. Mäkränaholle (Kuva 16) perustettiin torppa vuonna 1850 Kolinvaaran etelärinteen sankkaan metsään. Metsä alkoi muuttua kaskiviljelmiksi, niityiksi, ahoiksi ja metsälaitumiksi torpparin ahkeroinnin tuloksena luvun alkupuolella Mäkränaho oli huomattavasti laajempi kuin nykyisin ja entisiä ahon rajoja osoittavia kiviaitoja ja kiviraunioita voi vielä löytää ympäröivistä koivikoista. Mäkränaho jäi asumattomaksi syksyllä 1934 torppareiden itsenäistyttyä ja muutettua pois alueelta. Lähitalojen asukkaat kävivät korjaamassa niityiltä ja ahoilta heinää aina 1960-luvun alkupuolelle asti. Metsäntutkimuslaitos ja ympäristökeskus ovat jatkaneet vajaan kymmenen vuoden taukoa lukuun ottamatta ahon niittämistä perinteisin menetelmin 9, 10. Ikolanaho. Mäkrävaaran länsipuolella sijaitseva Ikolanaho on ollut torpparitilana 1800-luvulta 1930-luvulle asti. Torpparin toimeentulo perustui kaskiviljelyyn. Kaskiviljelyn jälkeen ruohoisilta ahoilta niitettiin heinää karjan talvirehuksi ja niitä käytettiin myös laitumina. Aholla on ollut myös pienialaisia peltoviljelyksiä. Myös Ikolanaholla Metsäntutkimuslaitos on jatkanut niittoa 9, 10. Purolanaho. Mäkrävaaran rinteellä, Tarhapuron latvoilla, sijaitsi Purolanahon torppa. Aho oli Kolin kyläkuvaajan Einar A. Saarelaisen kotipaikka. Einar Saarelaisen isä, metsänvartija Pekka Saarelainen, rakensi Purolan-ahon torpan vuonna 1901, ja perhe asui siinä 31 vuotta. Elanto saatiin 18\n20 Kuva 16. Mäkränahon torppa 1920-luvun lopulla. Taustalla näkyy Mäkrävaara. Kuva: Kolin Kotiseutuyhdistys - E.A. Saarelainen. viljan ja juurikasvien viljelystä sekä pitämällä pientä karjaa 9, 10. Purolanaho kuuluu Kolin valtakunnallisesti arvokkaisiin pitkään niittämällä hoidettuihin niittyihin. Mustanniityt. Mustanniittyjen pääosin kostea niittyalue sijaitsee Pielisen Tarhalahden pohjukassa, Kolin rantatien varressa. Mustan kruununtorpalla oli 1900-luvun alussa hehtaarin verran niitettävää luonnonniittyä. Niityt ovat olleet niitettyinä ainakin reilun sadan vuoden ajan. Mustanahoa ovat reunustaneet laidunnetut hakamaat 10. Vaarala-Kivelä. Nykyisen Metsäntutkimuslaitoksen Kolin toimipaikan ympäristössä aikoinaan sijainneet Vaaralan ja Kivelän tilat perustettiin 1700-luvun puolivälissä. Tilalla on ollut laajat kaskeamalla alun perin perustetut peltoviljelykset jo 1800-luvulta lähtien. Niityt ja laajat kaskimetsät ympäröivät peltoja, ja entisiä ahoja reunustavat paikoin vanhat kiviaidat 10. Havukka-aho. Kirkkokallion pohjoispuolella Kolin rantatien varrella sijaitsevalla Havukka-aholla on ollut asutusta mahdollisesti jo 300 vuotta sitten (Kuismalan tila) 21. Tilan toimeentulo saatiin 1950-luvulla maanviljelyksestä ja karjanhoidosta 21. Luonnonniittyjä oli vuonna 1959 käytössä vielä 2 ha 10. Tilan pelloilla on viljelty lähinnä heinää, mutta jossain määrin myös pellavaa. Tilan karja, lehmät, lampaat ja hevonen, laidunsivat pääosin metsissä. Havukka-aho autioitui 1960-luvulla, mutta naapuritilan väki kävi niittämässä heinää aholta noin kolmenkymmenen vuoden ajan\n21 Ollila-Turula. Ipatinvaaran länsirinteiden alaosassa sijaitseva Ollilan tila on yksi Kolin vanhimmista tiloista 21. Se oli Turusen suvulla 1750-luvulta lähtien. Turulan tila, jolla nykyisin sijaitsee vanhan Ollilan päärakennuksen hirsitalon puolikas, lohkaistiin Ollilan tilasta 1930-luvun puolivälissä. Tilan pääelinkeino oli ja 1800-luvuilla kaskiviljely. Peltoviljelyä alettiin harjoittaa jo 1800-luvun alkupuolella. Heinäpellot niitettiin niittokoneilla, viikatteella niitettiin ainoastaan tilan pihamaat, pientareet ja peltojen laitaosat. Tilalla on ollut viljelyksessä ruista, ohraa, kauraa, vehnää, heinää ja pellavaa. Tilan lehmät laidunsivat pääosin metsissä. Ollilan tila oli asuttuna vuoteen 1989 asti 10. Mattila. Mattilan tila sijaitsee Ipatinvaaran luoteisrinteellä Ukko-Kolin ja Kolin kylän välillä kulkevan UKK-reitin osuuden puolivälissä. Mattilan päärakennus oli 1900-luvun alussa matkailukäytössä 11. Mattilan ympärillä on laajat pellot ja entiset, nyt jo metsittyneet kaskilaitumet. Murhivaara. Herajärven ja Pielisen välisellä vaarajaksolla, korkean vaaran laella sijaitseva Ylä-Murhi on vanha asuinpaikka, jossa on ollut asutusta ainakin 1800-luvulta lähtien 21. Asutuksen päättymisestä ei ole tietoa, mutta asukkaat muuttivat todennäköisesti jossain vaiheessa nykyisen Kolin rantatien tuntumassa sijaitsevaan Ala-Murhiin 10 (Kuva 17). Ylä-Murhin alueella on useita vanhoja rakennusten raunioita, ja metsissä säilyneet lukuisat kaskirauniot ja nauriskuopat kertovat pitkään kestäneestä kaskeamisesta. Murhivaaran tilalla (Ylä-Murhi ja Ala-Murhi) elanto saatiin luvuilla karjanhoidosta, metsätöistä ja kalastuksesta 21. Karja laidunsi Pielisjärven yhteislaitumilla. Viljaa viljeltiin vain vähän. Ylä-Murhin vaaranlaella sijaitsi heinäniittyjä, joilta niitettiin satunnaisesti heinää viikatteella. Murhivaaran tila autioitui 1960-luvulla 10. Kuva 17. Ala-Murhin tilan autioitunut päärakennus. Kuva: Metla - Lasse Lovén. 20\n22 Turusen autio ja Törisevä. Herajärven ja Pielisen välisellä vaarajaksolla, korkean vaaran lakiosassa sijaitseva Turusen autio ja Lakkasenlammen pohjoispuolella sijaitseva Törisevä ovat molemmat vanhoja asuinpaikkoja, mutta niiden asutushistoriasta ei ole tarkkoja tietoja. Isonjaon aikaan Turusen aution maat on merkitty lähinnä kaskimaiksi 10. Selkola. Paimenvaaran juurella, Jeron kylätien varrella sijaitseva Selkolan laidunniitty on vanhaa peltoa, jota ainakin viimeiset 10 vuotta on käytetty laitumena. Laidunta ei ole lannoitettu tai kylvetty. Suurin osa laitumesta on ollut hevosten laitumena, pohjoisosaa on käytetty lammaslaitumena ja vuodesta 2006 alkaen hevoslaitumena 10, 11. Seppälä. Vesivaaran länsirinteellä sijaitsevalla Seppälän pientilalla on harjoitettu peltoviljelyä, ja karja on laiduntanut pihapiirin hakamailla 11. Soikkeli. Vesivaaran pohjoispäässä sijaitseva Soikkelin pientila autioitui 1960-luvulla. Tilalla on ollut peltoviljelystä ja pihapiiriä ympäröivät entiset kaskialat 11. Lakkala. Lakkasen tila, jota paikalliset asukkaat kutsuvat Lakkalaksi, sijaitsee niemellä Herajärven itärannalla (Kuva 18). Alue on pääosin entistä järvenpohjamaata (katso Herajärven lasku, luku 2.3). Lakkala on ollut asuttuna ainakin 1800-luvulta lähtien. Tilalla on poltettu kaskia aluksi alueen pohjoisosissa ja Ahoniemessä, myöhemmin myös pihapiiriä ympäröivissä metsissä luvun alussa elanto saatiin maanviljelyksestä, karjanhoidosta ja kalastuksesta 21. Vilja- ja heinäpellot sijaitsivat pihapiirin ympärillä. Tilalla on viljelty aikojen kuluessa ruista, kauraa, ohraa, pellavaa ja hamppua. Heinät niitettiin viikatteella. Karja, johon kuului hevosia, lehmiä, lampaita ja kanoja, laidunsi pääosin metsissä. Lakkala on ollut asuttuna aina 1990-luvulle asti 10. Metsäntutkimuslaitos kunnosti Lakkalan rakennukset vuosina\n23 2.3 Herajärven lasku Järviä alettiin 1700-luvulla laskea uusien niittymaiden saamiseksi 1. Pohjois-Karjalassa edelläkävijä oli talonpoika Lassi Nuutinen, joka vuonna 1743 kuivatti Enon Sarvinkijärven luvulla pusolaiset ryhtyivät laskemaan Herajärveä kirkkoherra Jaakko Steniuksen (Koski-Jaakon) johdolla ja Sarvinkijärven laskun innoittamina, 22 (Kuva 19). Tavoitteena oli kuivattaa rantasoita ja saada veden alta uusia niittymaita, joita voitaisiin ottaa myös viljelykseen. Laskuoja kaivettiin Herajärvestä Pielisen suuntaan 22. Vesi karkasi valtavalla voimalla harjun poikki vieden mukanaan kiviä ja soraa sekä puita juurineen 22. Veden lähtöpaikka sai nimen Lähtevänsärkkä. Herajärven pinta putosi kerralla noin 8 metriä 9. Lähes sata vuotta myöhemmin Herajärven pintaa laskettiin toistamiseen 9. Yhteensä Herajärven pinta laski kymmenisen metriä 9 ja järven pinta-ala pieneni noin 1000 hehtaaria. Uusia saaria ja kareja paljastui veden alta ja monet entisistä saarista saivat yhteyden mantereeseen. Veden alta paljastuneet maat olivat enimmäkseen karuja ja epätasaisia kalliokkoja ja kivikkoja 22. Kuva 18. Lakkalan tilan pihapiiri lammaslaitumena käytetyltä Ahoniemeltä nähtynä. Kuva: Metla - Jorma Siitonen. Toki heinämaitakin saatiin. Vuodelta 1854 peräisin olevan kartan mukaan Herajärven vesijättömaiden niittypinta-ala oli tuolloin noin 165 ha 22. Eniten niittyjä ja viljelysmaita oli Herajärven pohjoispäässä 22. Kuva 19. Herajärvi nykyään Jauholanvaaralta nähtynä. Kuva: Metla - Jorma Siitonen. 22\n24 3 Niittyjen kunnostaminen ja hoito 3.1 Hoitamattoman niityn kohtalo Niiton tai laidunnuksen loputtua niityt alkavat nopeasti umpeutua 1, 2 metsäksi. Muutaman ensimmäisen vuoden aikana lähes kaikki kasvilajit runsastuvat, mutta tämän jälkeen suurikokoiset ja nopeakasvuiset ruoho- ja heinäkasvit valtaavat itselleen entistä enemmän alaa 1, 23. Ensimmäisenä niittyaloilta katoavat herkimmät lajit, kuten kissankäpälä ja katkerot 1. Vähitellen pensaat ja puut saavat jalansijan entisiltä niityiltä. Niittykasvillisuus on sopeutunut avariin ja usein jopa paahteisiin valo- ja lämpöolosuhteisiin, joten varjostuksen lisääntyminen heikentää niiden elinmahdollisuuksia 1, 2. Lopulta niittykasvit väistyvät ja aukiot metsittyvät. Kuivilla kedoilla lajistomuutokset ovat yleensä hitaampia kuin tuoreilla tai kosteilla niityillä, mutta muutamien vuosikymmenien kuluttua näilläkin alueilla vain metsän aluskasvillisuus kertoo entisestä käytöstä 23, 26. Niityt ovat yksi parhaista esimerkeistä ihmistoiminnan luontoa rikastuttavasta toiminnasta. Hoidetulla niityillä voi pienellä alalla kasvaa todella runsas määrä lajeja ilman, että yksikään kasvaisi ylitse muiden. Kolilta on tutkimuksissa löytynyt kasvilajia yhdeltä neliömetriltä 24. Perinneympäristöt ovat ensisijainen elinympäristö noin 50 uhanalaiselle kasvilajille (28 % kaikista uhanalaisista kasvilajeista) 6. Kasvillisuuden lisäksi niityillä esiintyy rikas eläin- ja sienilajisto (Kuvat 20 ja 21). Niittyjen väheneminen näkyykin suoraan verrannollisesti mm. perhosten huomattavana vähenemisenä. Niittyjen hoidon jatkaminen ja vanhojen niittyalojen kunnostaminen on tämän vuoksi hyvin tärkeää ja monin paikoin erittäin kiireellistä. Ahojen kunnostuksen ja hoidon merkitystä korostaa kaskitalouden luomien kasviyhdyskuntien harvinaisuus maassamme 19. Kolilta löytyvät todennäköisesti maamme ainoat aidot jatkuvasti hoidetut ahot 1. Lajiston lisäksi vanhojen maankäyttöön liittyvien tietojen ja taitojen säilyttäminen on myös tärkeää 1. Kuva 20. Loistokultasiiven (Lycaena virgaureae) voi löytää lentelemästä Kolin ahoilla. Kuva: Markku Tano. 23\n25 Kuva 21. Kolin ahoilla monet perhoslajit ja kimalaiset nauttivat ruusuruohon (Knautia arvensis) mettä. Kuva: Metla - Tuomo Saarelainen. Ennen kunnostus- ja hoitotöiden aloittamista työt tulee suunnitella huolella. Tärkeää on ottaa huomioon alueen aikaisempi maankäyttö ja pyrkiä mahdollisuuksien mukaan jatkamaan kohteen hoitoa perinteiseen tapaan 1, 2, 3, 10. Jos niityn säännöllisen hoidon päättymisestä on jo kulunut jonkin aikaa, on kunnostustyöt aloitettava yleensä raivaamalla alueelta suurin osa puista ja pensaista 1, 2, 10. Jos hoidon päättymisestä on kulunut vasta vähän aikaa, niitto ja laidunnus yleensä riittävät niityn kunnostamiseksi. Ruotsalaisten havaintojen mukaan runsain kasvilajisto saavutetaan niityillä, joita sekä niitetään että laidunnetaan 1. Useimmiten paras niittyjenhoitotapa olisi niitto yhdistettynä jälkilaidunnukseen Raivaustyöt Entisten niittyalojen ja muiden perinnemaisemakohteiden kunnostus alkaa puiden ja pensaiden raivaamisella (Kuva 22), jotta saadaan aikaan niittykasvien tarvitsemaa avoimuutta ja valoisuutta. Erityisesti havupuiden poistaminen on tärkeää niiden levittämän happaman neulaskarikkeen vuoksi 1. Monirunkoiset ja/tai kookkaat lehtipuut on syytä jättää yksittäin tai pienissä ryhmissä paikalleen maisemaa kaunistamaan 1, 10. Myös katajat tulisi useimmilla perinnemaisemakohteilla säilyttää kuivuneita ja ruostesienen vaivaamia yksilöitä lukuun ottamatta 1, 10 (Kuva 23). Kuva 22. Niittyjen kunnostus aloitetaan raivaamalla suurin osa puista ja pensaista. Kuva: Metla - hanke. 24\n26 Kuva 23. Vanhat lehtipuut sekä katajat on hyvä jättää paikoilleen maisemakuvaa monipuolistamaan. Kuva: Metla - hanke. Runsaspuustoisella alueella kaikkia puita ei pidä kaataa kerralla. Kaadettujen puiden juuristoista nimittäin vapautuu maaperään ravinteita, mikä vaikeuttaa niittykasvillisuuden palautumista 1, 10. Lehtipuut, erityisesti haapa ja leppä, tulisi kaulata paria vuotta ennen kaatamista, sillä puiden elävänä kaataminen saa aikaan runsasta vesakoitumista 1, 10. Puiden kaulaaminen tappaa juuristot, eikä vesakoita pääse tällöin muodostumaan. Vesojen muodostumista voidaan estää myös kuorimalla kannot mahdollisimman alas 10. Kansallispuistossa toimittaessa vesakon poistamiseen ei käytetä torjunta-aineita. Raivausjätteet viedään pois niittyalalta ja poltetaan sopivassa, kasvillisuudeltaan vähemmän arvokkaassa paikassa (esim. metsäreunukset, vadelmakasvustot ym.) 1, Niitto Useimmat niitosta hyötyvät lajit hyötyvät myös laidunnuksesta ja päinvastoin 23. Niittämisellä kasvillisuuteen sitoutuneet ravinteet siirtyvät pääosin pois niityltä, kun taas laiduntamisessa ravinteet kiertävät osittain niityllä ja karjan tallaus rikkoo kasvillisuutta ja maan pintakerrosta. Karja valikoi ravintokasvejaan. Siten pitkän ajan kuluessa niitetty niitty on biodiversiteetiltään jonkin verran erilainen kuin laidunnettu niitty. 25\n27 Isolla talkooväellä saadaan viikatteen ja haravan avulla suuretkin niittyalat hoidettua joutuisasti. Viikatetyypit vaihtelevat suuresti paitsi alueittain, myös käyttötarkoituksen mukaan (Kuva 24). Epätasaisilla mailla paras viikate on usein lyhyt- eli väärävarsiviikate 1. Niitossa voidaan käyttää myös koneita. Leikkaavateräiset välineet ovat niitossa parhaita, sillä siimaleikkurit ja muut murskaavateräiset koneet (pyöreäteräinen raivaussaha, ruohonleikkuri) murskaavat kasvien varret, altistaen ne helpommin mm. kuivumiselle ja kasvitaudeilla 2, 26, 10. Varsien murskautuessa vapautuu ravinteita takaisin kasvupaikalle, mikä useimmiten hidastaa niityn kehittymistä tavoitetilaan. Yleisiä niittokoneita ovat mm. sormipalkkikone, kaksoisteräkone, sekä lautas- ja lieriöniittokoneet 1. Kolilla on käytännölliseksi havaittu raivaussahaan sovitettu kolmioteräleikkuri, joka hyvin teroitettuna vähentää varsien murskautumista merkittävästi. Kuva 24. Kolilla käytetään mm. metallivartista viikatetta. Kuva: Metla - Sami Kullberg. 26\n28 Niityn kehittämis- tai kunnostusvaiheessa paras tulos saadaan, kun niitty niitetään kahdesti kasvukauden aikana; ensimmäinen niitto tehdään Kolin olosuhteissa kesä-heinäkuun vaihteessa, kun kasvusto on kasvanut täyteen mittaansa, mutta heinät ja korkeat ruohot eivät ole vielä ehtineet tuottaa itävää siementä. Ensimmäisessä niitossa alkukesällä poistetaan voimakaskasvuiset heinä- ja ruohokasvit, kuten koiranputket, maitohorsma ja koiranheinä (Dactylis glomerata) 10. Toinen niitto tehdään elo-syyskuun vaihteessa. Kaadetut kasvit poistetaan molemmissa niitoissa niityltä välittömästi niiton jälkeen, jotta niitylle ei jäisi lakastumaan runsaasti biomassaa ja mahdollisimman vähän siemeniä jäisi alueelle. Täten saadaan poistettua typpeä niittyalalta, ja samalla köyhdytettyä maaperää 29. Maaperän köyhdyttäminen lisää lajistoa, koska tällöin muutamat harvat suurikokoiset lajit eivät kykene valtaamaan koko kasvupaikkaa itselleen 2. Ruotsalaisen tutkimuksen mukaan niitto kerran kesässä ei riitä vähentämään esimerkiksi koiranputken (Kuva 25) runsautta 30. Vasta kolme kertaa kesässä tapahtuva niitto alkoi merkittävässä määrin heikentää koiranputkikasvustoa. Jos sananjalkakasvusto on asettunut niitylle, sen poistaminen vaatii erityistoimia. 10 Sananjalan (Pteridium aquilinum) (Kuva 26) varret lyödään kepillä rikki (ns. kepittäminen) kesäkuussa, kun kasvusto on noussut täyteen mittaansa. Sananjalan lehdet poistetaan elokuussa muun niiton yhteydessä. Kuva 25. Koiranputki valtaa hoitamattoman niityn nopeasti. Kuva: Metla - Jorma Siitonen. 27\n29 Kuva 26. Sananjalka (Pteridium aquilinum) voi laajoja kasvustoja muodostaessaan aiheuttaa ongelmia niityllä. Kuva: Antti Nyman. Niityn ylläpitovaiheessa liian aikainen niitto voi vähentää monivuotisten kasvien kykyä varastoida riittävästi ravinteita maansisäisiin varastoihinsa 26. Niityn ylläpitovaiheella tarkoitetaan Kolilla yleensä toimenpiteitä, jotka kohdistuvat pitkään hoidettuihin matalan ruohokasvuston vallitsemiin tuoreen kankaan kaskiahoihin (tuore pienruohoniitty). Pitkään hoidetun matalaruohoisen niityn biodiversiteetin ylläpitoa tukeva niittoajankohta on elokuun lopussa, jolloin pääosa niittykasveista on ehtinyt kypsyttää siemenensä 1, 2, 10. Liian myöhäinen niittoajankohta Kolin oloissa syyskuun puolivälin jälkeinen aika saa puolestaan aikaan korkeakasvuisten kasvien runsastumisen 2, koska kasvimassa ravinteet ovat jo ehtineet palautua suurelta osin maaperään. Uhanalaisten ja huomionarvoisten niittykasvien säilymisen kannalta oikea niittoajankohta on tärkeä tekijä. Useimpien arvokkaiden niittykasvien siemenet kypsyvät Kolilla vasta elokuussa, joten kasvillisuudeltaan arvokkaimmat matalaruohoiset niityt niitetään vasta loppukesällä 10. Paras niittokorkeus on 5-7 cm, sillä tätä matalammaksi niitto (erityisesti koneniitossa) saattaa vahingoittaa monia niittämisestä hyötyviä lajeja tai aiheuttaa kasveille kuivumisvaurioita 27. Edustavilla kukkakedoilla ja pienruohoston vallitsemilla pitkään hoidetuilla tuoreilla niityillä elävän arvokkaan hyönteislajiston kannalta on suositeltavaa niittää vuosittain vain osa niittyä ja jättää osa niitystä kesannoksi (ns. mosaiikkiniitto) 11,\n30 Niitetty heinä haravoidaan ja kuivatetaan käyttötarkoituksesta riippuen. Jos korkean ruoho- ja heinäkasvillisuuden vallitsemasta niitystä halutaan kehittää pienruohoniittyä, niittoaines on poistettava kohteelta välittömästi niiton jälkeen. Jos niitetystä ruohosta halutaan jäävän itämiskykyistä siementä niitylle, niittoainesta kuivatetaan paikalla löyhissä kasoissa 2-3 päivää ja kuivana aikana enintään viikon 26, 31. Jos niitylle tuodaan niiton jälkeen laiduneläimiä, jälkilaidunnuksen paras aloitusajankohta on viikon tai kahden kuluttua niitosta 26. Jälkilaidunnusta voi jatkaa kahdesta neljään viikkoa 26. Niitetyn heinän ja ruohon kuivatus voidaan tehdä myös heinäseipäillä (Kuva 27) tai haasiolla, jos sille on käyttöä karjan rehuna. Kuivatusta heinästä pääsee yleensä parhaiten eroon tarjoamalla sitä lähiseudun talleille ja karjankasvattajille 1. Muussa tapauksessa heinä voidaan myös kompostoida tai polttaa 1 (Kuva 28). Kuva 27. Ollilan perinnetilan niittykujosella kuivatetaan talkooleirin niittämät heinät perinteiseen tapaan seipäillä. Kuva: Metla - Jorma Siitonen. Kuva 28. Heinät voidaan tarvittaessa polttaa sopivassa paikassa arinalla, joka on rakennettu niityn reunalta raivatuista 3 m pitkistä puunrangoista (3-4 kerrosta rankoja harvakseltaan ristiin aseteltuina). Kuva: Metla - Lasse Lovén 29\n31 3.4 Laidunnus Laidunnus on usein helpoin niittyjen hoitomuoto. Toisaalta metsittyneiden niittyjen kunnostuksessa laidunnus ei välttämättä yksistään riitä 2. Niitto ja laidunnus eroavat eniten siinä, että niitto kohtelee kaikkia kasveja samanarvoisesti, kun taas karja yleensä valikoi joskus hyvinkin tarkkaan syömänsä kasvilajit 2. Eläimet jättävät pahanmakuiset, piikikkäät ja myrkylliset kasvit kokonaan syömättä 1, 2. Mitä kovempi laidunpaine on, sitä perusteellisemmin tulee kasvillisuus syödyksi. Jos laiduntaminen on voimallista koko kesäkauden, kasvit eivät ehdi tuottaa siementä. Jatkuva tehokas laidunnus suosii kasvullisesti lisääntyviä kasveja siemenkasvien sijaan 1. Jos laiduntaminen jaksotetaan lohkoittain niityn eri osiin, kasvillisuus ehtii toipua ja siementää väliaikoina 1. Myös perhoset hyötyvät tällaisesta kiertolaidunnuksesta 2, 11, 32. Niittämällä saadaan köyhdytettyä maaperää nopeammin, kun kaikki kasviaines saadaan vietyä pois niityltä 1. Karja palauttaa virtsan ja lannan mukana osan syömänsä kasviaineksen ravinteista takaisin niitylle 1, 2. Luonnon monimuotoisuutta ylläpitävässä laidunnuksessa eläimille ei tulisi antaa lisärehua, sillä se rehevöittää laidunta ja köyhdyttää eliöstöä kuten lannoitus 33. Eläinten kaviot ja sorkat rikkovat maaperään pieniä aukkoja, mikä helpottaa siemenkasvien itämistä ja leviämistä 1, 2. Karjanlannan mukana siemenet pääsevät leviämään uusille alueille 1, 2. Eri laiduneläimet ruokailevat hieman eri tavoin. Muutokset maisemaankin ovat tämän vuoksi eri kotieläinten jäljiltä hieman erilaisia. Hevosten jäljiltä laitumet ovat usein lyhyeksi kaluttuja, mutta hevoset valikoivat syötävänsä tarkemmin kuin nautakarja 1, 2. Hevoset järsivät mielellään myös puiden kuorta, mutta jättävät lehdet yleensä rauhaan 1, 2. Nautaeläimet laiduntavat sekä korkeaa että matalaa kasvustoa, eivätkä ne pysty valikoimaan syömäänsä ravintoa kovinkaan hyvin 1, 2. Niille maistuvat parhaiten heinät ja ruohot, mutta ne syövät myös puiden ja pensaiden lehtiä 1, 2. Niittyjen monimuotoisuuden kannalta lehmä on useimmiten paras laiduneläin, sillä se valikoi vähemmän syötäväänsä eikä syö kasvillisuutta niin lyhyeksi kuin hevoset ja lampaat 2. Lampaat valitsevat hyvin tarkkaan mitä kasveja suuhunsa pistävät 1, 2. Mieluisinta ravintoa ovat matalakasvuiset, hennot ruohot ja heinät 1, 2. Lampaat soveltuvat parhaiten kuivien ketojen laiduntajiksi 2 (Kuva 29). Vuohet pitävät puiden lehdistä ja kuoresta ja ovatkin tehokkaita vesakon ja pensaiden raivaajia 2. Kun kunnostetaan umpeenkasvaneita perinnemaisemia, on usein käyttökelpoista käyttää kahta eläinlajia, esimerkiksi lammasta ja nautaa alkuvaiheen laidunnukseen\n32 Kuva 29. Kolilla perinnemaisemanhoitotyössä käytetään mm. suomenlampaita. Kuva: Metla - Sami Kullberg. Metsälaitumista on monin paikoin luovuttu sen vuoksi, että karjan ajatellaan tekevän suurta vahinkoa puille. Lehtipuiden alaoksat ja lehdet ovatkin usein vaarassa, mutta puunkuoreen eläimet eivät yleensä koske, jos muuta ravintoa on riittävästi tarjolla. Varsinkin lampaat sopivat erinomaisesti laiduntamaan kasvatusmetsiin ja karjaa voitaisiin käyttää jopa havupuutaimikon vesakontorjunnassa. 1 Suomessa on kolme alkuperäiskarjarotua; valkoiset lapinlehmät, länsisuomenkarjan tasaisen ruskeat lehmät ja itäsuomenkarjan ruskeakylkiset valkoselkäiset kyytöt 1,2 (Kuva 30). Suomenhevonen ja suomenlammas ovat myös erityisesti maamme oloihin vuosisatojen kuluessa sopeutuneita alkuperäisrotuja 2. Maatiaisrodut kykenevät hyödyntämään nykyrotuja paremmin vähätuottoista kasvillisuutta ja ovat vähemmän valikoivia 34. Kaikkien näiden rotujen käyttö perinnemaisemien hoidossa on erittäin suositeltavaa, paitsi maisemallisista syistä, myös uhanalaisten maatiaisrotujen säilymisen kannalta. Kuva 30. Itäsuomenkarjan valkoselkäiset kyytöt pääsevät keväisin laiduntamaan Kolin niityille. Kyytöt saapuvat Sukevan geenipankkinavetasta ja laiduntavat Ollilan perinnetilan laitumia kesäkuusta syyskuun puoliväliin. Kuva: Metla - Lasse Lovén. 31\n33 3.5 Muut hoitotoimenpiteet Puiden ja pensaiden poistaminen/harventaminen on usein tarpeen ajoittain myös hoidetuilla niityillä, ellei karja kykene pitämään puustoa kurissa 1. Vuosittaisella niitolla kyetään yleensä pitämään pensaiden kasvu kurissa, mutta etenkin harmaaleppä ja kuusi jäävät useimmiten karjalta syömättä 2. Niittyalojen kevätsiivous, eli haravointi ja oksien pois kerääminen on ollut aikoinaan monin paikoin yleinen toimenpide. Jokakeväinen siivous on nykyäänkin suositeltava toimenpide 26, sillä tällä tavoin vähennetään ravinteita ja helpotetaan niittämistä 2. Sammalia on aikoinaan pidetty kurissa joko kosteita niittyjä kuivaamalla tai tulvittamalla (paise- ja vesitysniityt) 2. Tutkimustulokset sammaloitumisen vaikutuksesta niittyjen lajistoon ovat kuitenkin riittämättömät, joten sammalten vähentämistä runsassammaleisilta niityiltä suositellaan vain koeluontoisesti 2. Ylivuotisen kasvimassan kevätkulotus on ollut niittyjenhoidossa aikanaan varsin yleistä, erityisesti kosteilla ja turvepohjaisilla niityillä. Kulotuksen perinteinen ajankohta on keväällä ennen kasvukauden alkamista 2. Niitto tai laidunnus kulotuksen jälkeen on erittäin tärkeää, sillä kulotuksella on lievä lannoitusvaikutus; kasvimassasta vapautuu kalkkia ja kivennäisravinteita 2. Toisaalta kulotus vähentää ylivuotiseen kasvimassaan jäänyttä typpeä. Kulotus vähentää myös sammaloitumista. Lisätietoja niitosta, laidunnuksesta ja muista perinneympäristöjen hoitotoimenpiteistä löytyy mm. ruotsalaisista hoito-oppaista23, 26, 29, 35, 36, 37 ja suomeksi esimerkiksi Suomen Luonnonsuojeluliiton Keto-oppaasta 38 ja Ketojen ja niittyjen hoito-oppaasta 39, Hæggströmin ym. kattavasta niittyteoksesta 1, sekä Pykälän karjatalouden vaikutuksesta luonnon monimuotoisuuteen kertovassa teoksessa 2. 32\n34 Uuden niityn luominen Uusia niittyjä raivattiin aikanaan monin eri tavoin, ja menetelmät vaihtelivat paljolti maamme eri osissa. Metsämaiden perkaus puut ja pensaat kaatamalla ja polttamalla oli yleisin tapa. Hämeessä käytettiin yleisesti kydötystä, Etelä-Savossa ja Etelä-Pohjanmaalla suoviljelyä ja sisämaassa kaskeamista. Soita kuivattiin hallan karkottamiseksi ja niittymaan hankkimiseksi luvulta pitkälle 1900-luvulle laskettiin useita järviä uusien niittymaiden saamiseksi. Vesitys oli myös tavallista niittyjen raivaamisessa ja hoidossa. Vesityksessä käytettiin joko paisuttamista tai valuttamista. Paisuttaessa vesi padottiin eli tammettiin niitylle, valutuksessa vesi johdettiin muualta kasteluojia pitkin. Niittyjen määrää tulisi kiireellisesti lisätä. Parhaiten tämä onnistuu palauttamalla aiemmin niittyinä olleita, nykyään puustoisia alueita niityiksi. Täysin uutta perinnekasvillisuutta voidaan luoda vaikkapa nurmikoiden ja kukkaistutusten tilalle tai tienpientareille. Tasaiset nurmikentät ja puistoistutukset vaativat jatkuvaa ja kallista huolenpitoa, jolloin niittykasvillisuuteen siirtyminen säästäisi kustannuksia ja hyödyttäisi samalla luontoa. Tienpientareetkin voisivat tarjota harvenevalle niittykasvillisuudelle uuden elinpaikan. Tienluiskaniityn hoidoksi riittää niitto siementen kypsymisen jälkeen loppukesästä, rehevillä paikoilla joudutaan käymään alue pariin kertaan läpi. Lopputulos on paras, jos niittojäte korjataan pois. Uuden perinnekasvillisuuden luominen alkaa maaperän köyhdyttämisellä eli typen poistamisella. Hyvin rehevä kasvupaikka voi vaatia ruokamultakerroksen poistamista ja maan pintakerroksen muokkausta, mutta tärkeintä on aluksi monen vuoden intensiivinen niitto ja/tai laidunnus. Niityn kylvössä tulisi käyttää kotimaisia, mahdollisimman läheltä kerättyjä siemeniä, jotta kasvilajit olisivat paikallisiin oloihin sopeutuneita alalajeja tai kantoja. Parhaiten tämä onnistuu keräämällä niittykasvien siemeniä lähiseudun niityiltä, tuleentuneita kasveja riipimällä tai latvoja taittamalla. Siirtoistutuksissa niityltä kaivetut paakut aiheuttavat suurta vahinkoa, joten niitä ei pidä tehdä. Rauhoitettujen ja uhanalaisten kasvien siemeniä ei kuitenkaan saa kerätä, ja luonnonsuojelualueiden niityt tulee jättää rauhaan. Suurten siemenmäärien keräämiseen on kysyttävä maanomistajan lupa. 33\nPerinnemaisemien hoito Kolin kansallispuistossa Hoitosuunnitelman väliarviointi ja päivittäminen\n2007 Perinnemaisemien hoito Kolin kansallispuistossa Hoitosuunnitelman väliarviointi ja päivittäminen Perinnemaisemien hoito Kolin kansallispuistossa Hoitosuunnitelman väliarviointi ja päivittäminen Hanne


Iivari Määräkoera: Matimpäevee\nKuulkeepa kamut, seon nyt ensmäenen virallinen kevätpäevä.\nKu on Matimpäevä. Seon vanahan kansan mukkaan semmonen.\nJa minkälaesta on siä tänäpäevänä ni semmosta on tulovana kesänä enimmäkseen.\nAarinko pilikahti nii äkkijä ettee kerinnä ies kunnolla huomatakkaa.\nSittä ällötti pilivessä. Ja alako lunta hilijalleen viskellä.\nJa sehän tietää sitä että enimmäkseen vettä ripeksii tulovana kesänä.\nKahtootempa kuomat pihalle tarkasti. Tiijjättä enskesän siän teelläpäen.\nLumjlapijolle on töetä piisanna. Ee oo montoo hetkee jooten ollunna.\nÄet on selekä viärällään lunta tuupanna sillä.\nTuntu tuumoovan että tällä mänöllä tulloo jonniisortin kulumat kummannii varteen.\nVuan ee tuo oo kummemmin kuitenkaa valittanna lumempaljootta.\nKu on sammoo mieltä ku minnäe. Että talavella pittää lunta olla.\nEttä tämmöstä lumehhitvettä sittä pitäs muka olla sinne Mariampäevään.\nJoka on mualiskuun 13. päevä.\nEepä nuo taejja kyllä ennee paekkoosa pittee. Nuo vanahankansan ennusteet.\nNiin sano meejjän avviisihhii.\nMinnoon eelleennii sitämieltä että liikoo on pärtöö ammuttu tuonne ilimatillaan.\nJa ne satelliitit ja putnikit sielä sotkoo kaekki siähommat. Ja makneettikentät.\nKyllä männöö hulluks tuohhii ilimahomma.\nIhanku Ameriikan restenttivualittii.\nSuapi sielläe näköjjään kukavuan olla eholla. Ja immeeset iänestää.\nNiinku sehhii yks kekkeruusj...mikä Ramppi se nyt olj.\nNo. Onneks nuo ee vielä aenakkaa meekäläesen hommiin vaekuta.\nUus vinku on suanna kyytijä. Ku selevisin nuista somehommista.\nSeon kuulema Hae. Siis se isosuinen kala.\nVähä on vielä hakusessa komento " hae hae"...\nMeekäläesen kaenalot ne näättää jo ihan entisellaesilta.\nEe ennee punota yhtää.\nMuonamestarj alako eppäellä semmosta asijata\nettä se värivvaehto taes tullahhii yhestä evväästä jota se olj antanna.\nKu olj niät minun oekeet uamunappulat toviks loppunna.\nNi anto semmosija muka-allerkija napuja jonniiaekoo.\nTarkempi tuumaelu sittä osotti että justiisa sen sarjan nappulat\nsae saman homman aekaseks parj vuotta sitte.\nNyt ku on palattu entissiin ja hyväks huomattuihi ni ee mittää vaevoo.\nTosin ee niitä kaenaloeta oo kyllä kasteltukkaa.\nPaetsi siinä jiäputrakossa ryplätessä tässä ykspäevä.\nEttä jiäpi nyt katottavaks mitenkä kääpi.\nUskaltannooko nuita lumessa kastella ja kahtoo.\nPárek 24. helmikuuta 2016 klo 15.51\nSaisi se Obaman paikkaa kyttäävä Ramppi singahtaa ulkoavaruuteen. Siellähän sitä jätettä jo on kiertämässä rataa ennestäänkin. Ihan sekopää tyyppi!\nOnpa hyvä, että kainalot on taas kunnossa sulla. Meillä aurinko just nyt vähän paistaa pilviharson läpi, aamu oli pilvinen. Muutama kymmen pientä lumihiutaletta leijaili kuonon päälle, mutta ei siitä sateeksi asti ollut. Kyllä talven pitää olla talvi ja kesän kesä! Ei sovi sitä järjestystä mennä ihmisen sorkkimaan typerillä tempuillaan.\nMahtavaa matinpäivää teille kamut!\nIivari 25. helmikuuta 2016 klo 8.55\nJustiisa sammoo mieltä siitä Rampista!Muuta ee ossoo ku ihteesä kehuva,eekä oo se kummonen ansijo.\nMeellä sitä vuan lumjsaetta näkkyy riittävän.Koko yön on satanna ja sama meeninki jatkuu vuan.Semmonennii sanonta kuulema on tuosta Matimpäevästä että sejjäläkeen tulloo vielä seehtemen lumjsaetta.Tässähän sitä nyt näkkyy olovan sitä parraellaan.Vuan eepä mittää,antaa sattoo vuan :)\nLucy ja Roni 24. helmikuuta 2016 klo 19.15\nTaitaa täällä olla aika samanlainen kesä luvassa kuin sielläkin. Pikkasen kurkisti aurinko pilven takaa ja sitten sateli lunta.\nSe on jännä, miten kaikki koiranruuat on "parhaista raaka-aineista", "hyvin sulavaa", "kaikki tärkeimmät ravintoaineet" ja silti yksi tekee ihottuman, toinen vatsanväänteitä ja kolmas tai neljäs sopii kuin rasvattu. Mutta se mikä tuntuu hyvältä, niin siitä kannattaa pitää kiinni!\nIivari 25. helmikuuta 2016 klo 8.59\nNiihhän ne niitä evväetään kaekki valamistajat kehhuu. Siinä sitä on aena kokkeeleminen että mikä kääpi. Nyt ee kyllä ennee tuota aenakkaa osteta. Sano äet.\nLumjsae jatkuu tiälä. Eepä oo kaksinen kesä tiijjossa jos eelisen mukkaan männöö kesäsiä.\nAatu Hauva 24. helmikuuta 2016 klo 19.37\nMatin mukaan meillä on hyvinkin vaihteleva sää ensi kesänä: puolen kesää auringonpaistetta, toinen puoli pilvistä ja välillä sataa, toivottavasti ei kuitenkaan lunta. Matin myräkät menivät jo maanantaina, varmaankin tämä oli nyt se sääilmiö.\nHyvä, kun sinulta punotus on hävinnyt. Ne on ilkeitä, semmoiset kutinat.\nMeille on luvattu pihalle uusi pallo: jotkut ovat keksineet ruveta pelaamaan futista jumppapallolla. Oli mukavan näköistä, kun videolla yksi käppänä pelasi jäällä norsupalloa (se on sen uuden pelin nimi).\nIivari 25. helmikuuta 2016 klo 9.02\nMinnäe saen yks kesä kokkeella sitä isoo jumppapalloo. Ee kestännä montoo minnuuttija ehyvenä :)Vuan niiton semmosija hevosille tarkotettuja isoja palloja jotka kestää kyllä koerahhampaattii.Ja keposija ovat kuulema pyörittee.Semmonen suattas olla meleko metka:)\nSuahhannähä minkälaenen kesäsiä on tiijjossa. Eelisen mukkaa aenahhii vettä riittää ku kokopäevän työnti lunta.\nMarja-Leena 24. helmikuuta 2016 klo 20.24\nAi ensimmäinen kevätpäivä. Toivossa on hyvä elää (sano lapamato). Etelässä sitten vissiin ei ainaskaan kauheasti sada. Tänään ei hirmuusti satanut, mutta ei kyllä aurinkokaan kauheasti paistanut, että ota nyt tuosta selvää. Lumilapiota kuule saadaan heilutella vielä jonnin aikaa. Terveiset Savoon Ossilasta.\nIivari 25. helmikuuta 2016 klo 9.05\nNiinne sannoo. Että Matista alakaa kevät. Ee kyllä kovin kevväeseltä näätä ku lunta tulloo nyttii.Vuan mikäpä siinä,soppiihan tuota tuonne vielä:) Lapijolle riittää töetä.Ja kevät ja kesä tulloo aekannaan,niinku joka vuosj :)Terveeset Ossilaan!\nLiinukka 25. helmikuuta 2016 klo 6.32\nEn muistanutkaan että Matti on noin kiva tyyppi että tuo kevään tullessaan :)\nRiehakasta kevättä sinne !\nIivari 25. helmikuuta 2016 klo 9.07\nSemmonen seon sanonta.Ja sammoo ilimoo kuulema Mariampäevää asti ku Mattina. Tiijjä tuosta sittä. Kyllä sevuan kevättä tiettää. Päevämpittuussii on jo 9 tuntija ja 44 minnuuttija:)\nElvis ja Hugo 25. helmikuuta 2016 klo 15.12\nMeilläkin pilkahti aurinko! Ja mikä parasta, just tässä 20. päivän jälkeen aurinko paistaa vastapäisen kerrostalon yli myös meidän olkkariin. Löytyy mukavia aurinkopaikkoja olla tupsluureilla. Ja kuulemma kaikki pöly näkyy. Että se on sitten kuulemma taas siivouspäivä tiedossa...\nMutta mitä "pärtöö" on ammuttu liikaa ilimatillaan. Me ei ny ymmäretä taaskaan tuota savvoo.\nIivari 25. helmikuuta 2016 klo 17.17\nSillonku aarinko pilikahtaa ni löötää se meejjännii tuppaan. Jossaekohin voepi jo paestatella :)Niinne naeset alakaa het voohkammaan sen siivuun kansa ku ruppee kevätaarinko paestammaan vähäkää.Joka vuosj sama homma.\nSielä ilimatilassa on kaekellaesta jootavata tavarata,niinku niitä rakettija ja satelliittija ja kaekemmualiman vimpaemija.Ja jottae avaruusromuva.Ihan sittä semmosta jootavampäevästä, turhoo tavarata ja sotkuva eli pärtöö:)


lautamiehet - uusimmat sisällöt – yle.fi\nDerek Chauvinin asianajaja katsoo muun muassa, ettei hänen päämiehensä oikeudenkäynti ei ollut reilu tapauksen saaman julkisuuden vuoksi.\nGeorge Floydin surmanneen poliisin tuomio määrä julistaa kesäkuun puolivälissä\nValamiehistö totesi alkuviikosta Derek Chauvinin syylliseksi kaikissa kolmessa syytekohdassa.\nValamiehistö päätti yksimielisesti: Ex-poliisi Derek Chauvin on syyllinen George Floydin kuolemaan – katso video oikeussalista\nYlen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtaja Iida Tikka kuvaili tunnelmia valamiehistön päätöksen jälkeen Minneapolisissa iloisiksi, mutta ennen kaikkea helpottuneiksi.\nYhdysvalloissa aiotaan koota suuri valamiehistö selvittämään mustaihoisen Daniel Pruden kuolemaa\nPrude kuoli sen jälkeen, kun poliisit olivat pidätystilanteessa panneet hänen päähänsä sylkyhupun ja painaneet hänen kasvojaan maahan.\nUSA:ssa kohutaan mustan lenkkeilijän helmikuisesta surmasta – syyttäjä ei nähnyt perustetta ampujien asettamiselle syytteeseen\nAsiasta nousseen kohun jälkeen piirisyyttäjä päätti kuitenkin viedä asian suuren valamiehistön päätettäväksi.\nPoliitikot valitsevat osan tuomareista käräjäoikeuksiin – Oikeusministeri: "Tämä on epäkohta, mikä pitää korjata"\nMaallikkotuomareiden eli lautamiesten valintaan ehdotetaan merkittävää muutosta.\nKuolemantuomio homoseksuaalisuuden vuoksi? Rhinesin tapaus kuohuttaa Yhdysvalloissa\nValamiehistön kerrotaan muun muassa pohtineen, olisiko oikein, että tuomittu homoseksuaalinen mies pääsisi viettämään elinkautista miesten keskelle.\nTuomarin mukaan on syytä olettaa, että oikeuden maallikkojäseniä voidaan painostaa. Ratkaisu oli odotettu ja harvinainen.\nPäijät-Hämeen käräjäoikeus karsisi lautamiehiä\nLautamiehiä tarvitaan rikosoikeudenkäynneissä aiempaa harvemmin. Koska valtuustot valitsevat lautamiehet, asiaan kysytään mielipidettä kunnista.\nÄlä sössi oikeusjuttuasi – käräjäkonkareiden viisi vinkkiä\nVoiko oikeussaliin astunut tunaroida juttunsa jo ensimmäisellä suunavauksellaan? Kyllä voi. Miten vältät katastrofin? Tässä käräjäkonkareiden viisi vinkkiä.\nAftonbladet: Lautamies partioi Soldiers of Odinin kanssa Ruotsissa\nSödertörnin käräjäoikeuden johtaja kertoo, että lautamies voidaan mahdollisesti vapauttaa virastaan katupartioinnin vuoksi.\nVarsinais-Suomen käräjäoikeus erotti lautamiehen nettikirjoittelun takia\nKäräjäoikeus katsoi lautamiehen kirjoitusten olleen sisällöltään räävittömiä, vähätteleviä ja solvaavia. Asiaan oli oikeuden toimesta kiinnitetty huomiota jo aiemmin.\nTavallisen kansan karvalakkijutut kadonneet hovioikeuksista\nMatti Meikäläinen saa hovioikeudesta apua oikeudelliseen hätäänsä entistäkin harvemmin. Syksyllä kiristyneen lupamenettelyn takia käräjäoikeuden ratkaisun saaminen hovioikeuden tarkasteltavaksi on ison kynnyksen takana. Moni pelkää, että pienen ihmisen suuretkin periaateriidat siivotaan nyt lopullisesti pois oikeuslaitoksen silmistä – säästötalkoiden varjolla.\nOikeuskäsittelyn kansantaju eli lautamiehet pois? – "Se heikentää oikeusturvaa syytetyn osalta"\nSatoja vuosia vanha lautamiesjärjestelmä kärsii rahan puutteesta. Maallikkotuomareiden aika on ohi kymmenessä vuodessa, mikäli oikeudenhoidon uudistamisohjelmassa annetut ehdotelmat saavat poliitikkojen siunauksen. Kaikki eivät suunnitelmia niele.\nLautamiesten päivät ovat luetut – maallikkotuomareilla suuri huoli\nSuomen Maallikkotuomarit ry:n varapuheenjohtajan Ralf Asplundin mukaan oikeusministeriö on lakkauttamassa lautamiesjärjestelmän kymmenen vuoden sisällä. Käräjäoikeuksien lautamiesten määrää ja käyttöä on vähennetty jo muutenkin useaan otteeseen 2000-luvulla.\nOikeudenkäynnin aloitus viranomaisten toimista 8-vuotiaan tapauksessa viivästyi\nIstunnon aloittaminen myöhästyi muun muassa lautamiehen puuttumisen takia.\nTiede ja laki kohtaavat susikäräjillä: "Perhon salakaatojutun ratkaisu vaatii biologian huipputuntemusta"\nTuomari ja lautamiehet joutuvat tuomiossaan nojautumaan muun muassa vaikeasti avautuviin DNA-analyyseihin. Oikeudessa todistavien asiantuntijoiden on puolestaan kyettävä selittämän vaikeaselkoisia asioita maallikoille. Oikeus joutuu päättämään, olivatko Perhossa ammutut kolme eläintä susia vai koirasusia.\nOikeus ei kelpuuttanut Madonnaa lautamieheksi – "liian suuri häiriötekijä"\nSupertähden ilmaantuminen oikeustalolle oli oikeuden mukaan kaikesta huolimatta hyvää mainosta kansalaisten valamiesvelvollisuudelle.\nKäräjäoikeuksien lautamieskokoonpanoon ehdotetaan vähennystä\nMuutos liittyy ehdotukseen oikeudenhoidon uudistamisohjelmasta vuosille 2013 – 2025.\nOikeusministeri haluaa aloittaa oikeudenhoidon uudistamisen jo keväällä\nEnsimmäisenä toteutettavat hankkeet vaikeuttaisivat tapausten pääsyä hovioikeuden käsittelyyn ja vähentäisivät lautamiesten määrää käräjäoikeudessa.\nRikosprofessori: Käräjäoikeuksien vähentäminen ei toisi merkittäviä säästöjä\nRikos- ja prosessioikeuden professori Matti Tolvanen kummastelee käräjäoikeuksien vähentämissuunnitelmaa. Professorin mielestä säästöjä ei synny - varsinkaan kun samaan aikaan mietitään uuden tuomioistuinviraston perustamista.\nAsianajajaliitto mylläisi oikeuslaitosta\nOikeushallintoon suunnitellut säästöt pakottavat muuttamaan oikeusjärjestelmää rajusti, arvioi Asianajajaliitto. Liitto haluaa kohdentaa kaavaillut säästöt lautamiehiin ja rakenteiden muuttamiseen.\nOikeusministeriön neuvottelukunta: Tuomioistuimia karsittava kovalla otteella\nJos esitykset toteutuvat, edessä olisi lopulta jopa korkeimman hallinto-oikeuden lakkauttaminen.\nApple ja Samsung aloittavat uuden kierroksen oikeustaistossaan\nÄlypuhelimia valmistavat Apple ja Samsung aloittavat uuden erän Yhdysvaltain oikeusistuimessa. Aikaisemmin Samsung tuomittiin miljardikorvauksiin Applen patenttien loukkauksista, mutta nyt korvausta sovitellaan.\nLautamiehet tarjoavat maalaisjärkeä\nSuomalaisessa oikeusjärjestelmässä lautamiesten merkitys on vähenemässä. Etelä-Karjalan käräjäoikeuden laamanni Ilkka Ryynänen ja maallikkotuomari Jari Makkonen puolustavat lautamiehiä.\n"Lautamiehet pois oikeussaleista!"\nSyyttäjät, asianajajat ja tuomarit haluavat lakkauttaa lautamiesjärjestelmän. A-studio kysyi 463:lta oikeudenkäynnin ammattilaiselta, mitä lautamiesjärjestelmälle tulisi tehdä. Vastaajista 65 prosenttia halusi luopua koko järjestelmästä. Järjestelmää halusi supistaa 11 prosenttia vastaajista.\nRovaniemen luottamuspaikat jaettu\nRovaniemen kaupunginvaltuusto päätti maanantaina alkaneen vaalikauden luottamuspaikoista. Keskustan valtuustoryhmä vaihtoi palvelujohtokunnan puheenjohtajaksi Yrjö Niemen kunnallisjärjestön esittämän Matti Keskinivan sijaan.\nKansanmusiikkisäätiön syytteitä hiotaan loppuun saakka\nSyyttäjä sai kotitehtäviä Kaustisen Kansanmusiikkisäätiöön liittyvässä talousrikosjutussa. Moni syytekohta vaatii täsmennyksiä teonkuvauksiin. Oikeudenkäynnin valmisteleva istunto päättyi torstaina.\nHS: Joka kolmas tuomari poistaisi lautamiehet\nKäräjäoikeuksien tuomareiden mielestä maallikkotuomarit joutuvat usein vain myötäilemään virkatuomareiden tahtoa. Lautamiesten kyky muodostaa oma ja oikeudellisesti oikea ratkaisu kyseenalaistettiin Helsingin Sanomien kyselyssä.\nOlavi Mäenpää ei sovi käräjäoikeuden lautamieheksi\nTurun hallinto-oikeus kumosi valinnan, koska katsoi Mäenpään syyllistyneen toistuvasti rangaistaviin tekoihin.\nHerastuomari kohtaa rikottua elämää järjellä\n16 vuotta lautamiehenä toimineen Esko Tuppuraisen mukaan raskaimpia juttuja ovat perheväkivaltaan liittyvät rikokset.\nLautamiehiä Etelä-Karjalassa ensi vuonna vain 26\nEtelä-Karjalan käräjäoikeus vähentää lautamiesten määrää nykyisestä 45:stä tuntuvasti. Maallikkojäsenien tarve käräjäoikeuksissa on vähentynyt vuodesta 2008 lähtien, koska maallikkojäseniä ei käytetä enää lainkaan riita-asioiden käsittelyssä eikä kaikissa rikoskäsittelyissäkään.\nLautamiesten määrä vähenemässä\nPäijät-Hämeen käräjäoikeus haluaa puolittaa lautamiesten määrän. Käräjäoikeuden mielestä lautamiesten tarve on vähentynyt.\nEnnakkotapaus: Vaikuttiko Facebook-kaveruus murhaoikeudenkäynnin tulokseen?\nTurku pyörsi kantansa Mäenpään soveltuvuudesta lautamieheksi\nTurun valtuuston mielestä sinivalkoisia edustava kaupunginvaltuutettu Olavi Mäenpää ei sovellu käräjäoikeuden lautamieheksi. Perusteluna ovat hänen saamansa tuomiot kiihotuksesta kansanryhmää vastaan. Päätös syntyi äänestyksen jälkeen lukemin 56 - 6.\nAL: Naisten tuomiot selvästi miesten tuomioita lyhyempiä\nMyös ruotsalaistutkijan tekemä testi osoitti, että oikeus tuomitsee miehen naista ankarammin samasta rikoksesta.\nKuluttajariitalautakunnan puheenjohtajan lahjussyytteet hylättiin\nHelsingin käräjäoikeus on hylännyt Kuluttajariitalautakunnan puheenjohtajaa Pauli Ståhlbergia vastaan nostetut syytteet lahjuksen ottamisesta. Syytteet liittyivät kahteen rakennuttajayhtiöiden kustantamaan matkaan, joille Ståhlberg osallistui.\nLautamiesten määrä vähenee Kymenlaaksossa\nLautamiehiä hyödynnetään käräjäoikeuden istunnoissa yhä harvemmin. Tämä johtuu esimerkiksi siitä, että lautamiehiä tulee lain mukaan käyttää käyttää lähinnä ankarammin rangaistavien rikosjuttujen käsittelyssä.\nAxl Rose valamiehenä neljän päivän ajan\nMaaoikeus ei tuonut ratkaisua koppelirähinään\nJopa surkuhupaisia piirteitä saanut Konneveden koppelijupakka jatkuu. Maaoikeus antoi tänään päätöksen alueella suoritetun vesirajatoimituksen oikeellisuudesta. Käytännössä päätös tarkoittaa sitä, että koppelit sijaitsevat vedessä, eivät maalla.\nSuuri osa Jackson-oikeudenkäynnin valamiehistä on tähden faneja\nJackson-oikeudenkäynnin valamiehistö on valittu\nMaaoikeus vieraili kiistellyllä Vattajalla\nMaaoikeus on aloittanut Vattajan lunastuskiistan käsittelyn Kokkolassa. Kaksipäiväisessä istunnossa puitiin oikeaa hintaa puolustusvoimien lohtajalaisilta lunastamille dyynialueille. Maaoikeus teki keskiviikkona virallisen katselmuksen Vattajalle, kiistan alla oleville maille.


Keskustan Kemppi iloitsee fossiilittoman liikenteen tiekartasta – "Päästöjen puolitus on mahdollista ilman verojen ja maksujen korotusta" - Suomenmaa.fi\nKansanedustaja Hilkka Kemppi. (Kuva: Jari Laukkanen)\nSuomenmaa\t 6.5.2021 18:11 , muokattu 6.5.2021 18:11\nKeskustan kansanedustaja Hilkka Kemppi kiittelee hallituksen fossiilittoman liikenteen tiekarttaa laajasta ja kannustavasta keinovalikoimasta.\nHallitus teki torstaina periaatepäätöksen kotimaan kotimaan liikenteen kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä. Kolmivaiheisen suunnitelman tavoitteena on puolittaa liikenteen päästöt vuoteen 2030 mennessä.\nKemppi iloitsee, että tiekartan mukaan liikenteen päästöjen puolitus on mahdollista ilman verojen tai maksujen korotusta.\n– Olen luottavainen sen suhteen, että nyt linjatuilla keinoilla pääsemme tavoitteeseen, Kemppi sanoo tiedotteellaan.\nHyvänä asiana Kemppi pitää sitä, että tiekartassa tunnustetaan myös etätyö keinona liikenteen päästöjen vähentämiseen.\n– Jopa kolmasosa liikenteen päästövähennyksistä voidaan hoitaa yleistyvän etätyön avulla. Hallitus on jo tarttunut toimeen etätyön puitteiden parantamiseksi. Osoitamme lähes 70 miljoonaa euroa nopeiden nettiyhteyksien ulottamiseksi koko maahan EU:n elpymisrahoista ja budjettivaroista, Kemppi summaa.\nHän sanoo pitävänsä tärkeänä myös sitä, että tiekartassa tunnistetaan monipuoliset keinovalikoimat ja uskotaan muutokseen kotimaisuutta painottaen.\n– Autoa tarvitaan pitkien etäisyyksien Suomessa ja erityisesti alueilla, joissa julkinen liikenne ei toimi. Siksi tiekartassa on mukana niin biodiesel, etanoli, biokaasu, uudet vetypohjaiset polttoaineet kuin sähkö. Tärkeintä tuotteita valitessa on kotimaisuus. Saamme ulkomailta tuodun öljyn tilalle kotimaassa kehitettyjä ja tuotettuja käyttövoiman lähteitä.\nKemppi korostaa, että polttoaineen veronkorotuksista tiekartassa ei ole sanaakaan, vaikka perussuomalaisten suunnalta onkin kuulunut toisenlaisia vihjailuja. Keskusta ei tule hyväksymään lisäkorotuksia polttoaineen hintaan, Kemppi linjaa.\n– Kannustan myös perusuomalaisia tutustumaan tiekarttaan tarkasti. Hallitus ei ole kurittamassa autoilijaa. Sen sijaan Perussuomalaiset voisivat itsekin tulla keskustan linjalle tukemaan monipaikkaista elämistä ja etätyöntekoa. Siinä yksi hallituksen tärkeimmistä ilmastoteoista.\nHilkka Kemppi keskusta liikenne


Paras 2000 Yhden Osuman Ihmeitä | cenforcevidalista.com\nYLEISKONE VERTAILU - KITCHENAID VS. KENWOOD – Liemessä.\n– Surullista. Tämä oli Venäjän paras joukkue 2000-luvulla. Mutta se kompastui keskinkertaiseen joukkueeseen, joka pelaa melko yksinkertaista ja jopa primitiivistä kiekkoa, mutta joka toimii tietyissä olosuhteissa, Jeronko purki venäläisten jääkiekkofanien tuntoja jutussaan. Paras vaunu on todennäköisesti joko Challenger 2 se Brittien vaunu uusin Leo tai uusin Merkava, ei kylläkään mikään Abrams tai vaihtoehtoisesti paras T-80 variantti. Muutenkin nykyiset vaunut ovat hyvin hyvin lähellä toisiaan suorituskyvyssä. Paljon myös riippuu vaunun käyttötarkoituksesta. Osorio on prototyyppi, sellaisia ei. Sellaisesta kolmella nollaa pelaajaa vastaan Anna Sviridova iski Venäjälle 5–1-osuman. kolme maalia. – Ei ollut paras peli meiltä. Kaveri teki maalit joka paikasta, jotka sille annoimme. Ainoa voitto tuli Tshekistä. Slovakian MM-turnauksessa Suomi voitti yhden ottelun, eli puolivälierässä Tshekin. Alkulohkossa Suomi hävisi. 12/27/2019 · Kolmannessa erässä ei enää nähty ihmeitä. Molemmat joukkueet tekaisivat yhden osuman, joten SKA:lle kirjattiin kotivoitto lukemin 6-3. Jokerit kaatui erityisesti yhteen ketjuun, jota se ei saanut pidettyä kurissa sitten millään. Anton Burdasov 23, Jevgeni Dadonov 22 ja Vadim Shipatshev 03 olivat ilmiliekeissä ja ratkaisivat. Contents1 Sähköllä razor miehille1.1 Mikä on miesten sähköllä razor1.2 Paras sähkökoneen parranajoon1.3 Parranajokone miehille parhaista valmistajilta1.4 Video: Oikeilla parranajokoneet2 Arvosana Sähköparranajokoneet miesten 20172.1 Arvosana parranajokoneet miehille3 Paras parranajokone miesten, 2016-20173.1 Paras miesten tuoksut Naisten lausunto3.2 Lämpimin naisten.\nAloin miettiä, että ihmeitä on seitsemän, voisiko ne kokea yhden päivässä seitsemänä päivänä, hän kertoo. Oregonin aavemetsä on 2000 vuotta vanha - talvimyrsky paljasti mystisen näyn. "Ehdottomasti paras pelivalinta" 9. Ensimmäisen loppuottelun sankari oli isokokoinen Lauri Silván, joka kiemurteli kertaalleen maalintekoon oman maalin takaa saakka ja syötti vielä yhden osuman. TBK voitti pelin 5-4 Matti Rintakosken lauottua voittomaalin kolmannessa erässä. Jos autot 2000-2001 ja uudempia niin käyttäjässä vika jos ei elmi toimi. Yhtään paskaa en ole onnistunut tilaamaan ja mulla kymmenisen ollut. Jenkeissä toimii aiemminkin noi obdt mutta monessa merkissä vasta tuon vuosiluvun jälkeen vaikka obd portti onkin. Omaan käyttöön riittänyt toi. 7/11/2019 · Kutsherov paras oikea laita,. ja kauden 30 maalistaan hän teki peräti 18 yhden 12 ottelun jakson aikana. kun Atkinson sivusi Rick Nashin 41 osuman seuraennätystä. Kohtuullinen suoritus. Ei ihmeitä, vaan perussuorittamista. Ilmoitti MM-finaalin jälkeen,. Oli nyt Suomen paras puolustaja,. Sai sentään yhden osuman tuikattua finaalissa.\n– On tässä saanut puristaa työtunteja, ja paljon on pieniä asioita vielä käsiteltävänä. Joka päivä jos oppisi ainakin yhden uuden asian, se olisi hyvä. Kotona olen ehtinyt käydä vain kalsarit vaihtamassa, ja lehtiä tai televisiota en ole pystynyt seuraamaan ollenkaan, hän kuvailee alkutaivaltaan liigavalmentajana. 3/23/2005 · En tosin tiedä onko nämä jo mainittu tässä keskustelussa. ja eiväthän nuo kaikki ihan selkeitä yhden hitin ihmeitä ole - saattaa jollakin jokin toinenkin listalla piipahtanut single löytyä,. Sabrina goes 2000. Multa löytyy Rozallan CD Everybody´s Free ja paras biisi oli mielestäni sinkkunakin julkaistu Are You Ready To Fly. Tankilla möykytys alkaa itelläkin sujua jo, thermalcanister ja se hässäkkä että lataa nopeempaa = pwn. Vehicle spm 214, noin 20h tankissa istuttu. Jos synnyit 2000-luvun alussa saatat vielä muistaa ajan,. joka mietti ja ratkoi arkielämän ihmeitä runomitassa. 2010-luvun etevin nauruntartuttaja, Kikattava Kakkiainen,. Kaikki hilpeät pelit ja tehtävät ovat nykyisin vain yhden sipaisun päässä.\nYhtälailla se 9,3 millinenkin vaatii hyvän osuman. yleis kaliberi jolla voi metsästää vaikka lintuja.Siis jos ei halua kun yhden kiväärin.Mutta toki jos rahaa on laittaa,niin ei muuta ku joka kaliberi kaappiin ja valkkaa sieltä metälle tai radalle sopivan pyssyn. Päätyivät nykyisten rynkkyjen modernisointiin 2000. Teknologian kehittyessä moottoritila on käynyt vähiin ja polttimoiden vaihtaminen on käynyt aina vain hankalammaksi. Kehitys saavutti huippunsa vuoden 2000 tienoilla, jolloin ajovalopolttimoiden vaihtaminen esimerkiksi Golf IV- tai Astra G -malleihin oli lähes mahdotonta ilman vierailua huoltoliikkeeseen.\nScott McTominay vei vieraat 21. minuutilla johtoon viimeistellen samalla Unitedin 2000. osuman Valioliigassa. Unitedista tuli ensimmäinen seura,. – Lisäksi yhdellä tai kahdella tärkeällä pelaajalla ei ollut paras päivä,. mutta Pukki teki maalin ja syötti yhden osuman. Toinen osuma tuli neljännessä ottelussa Prestonia vastaan. Näistä mainittakoon FF Pacemaker: useita startteja kansallisella ja kansainvälisellä tasolla kenttäkilpailussa Sanna Siltakorven, Minna Leppälän ja omistajansa Tuija Rosenqvistin ratsastamana sekä kvaali vuoden 2016 nuorten kenttähevosten maailmanmestaruuksiin Ranskassa. Wendy Carrus; kansallisen tason startteja vaativa B –tasolla Tuija Tuomisen ratsastamana. Pelaajan täytyy valita karpeista yksi ja tämän takaa paljastuu se erikoisominaisuus, joka aktivoituu. Yksi näistä ominaisuuksista antaa yhden ilmaiskierroksen, jossa on taattuna 5 osuman voitto täysin sattumanvaraisen symbolin ja linjan mukaan. Toisessa vaihtoehdossa saadaan yksi ilmaiskierros ja rullissa on 4 – 9 villiä paikkaa. Jyväskylän playoff-avauksessa JPS löi Narukerän 11-3 4-2. Porilaiset taistelivat hyvin ensimmäisen jakson valumalla tiiviinä alas. JPS ei vastaavasti esittänyt ihmeitä, mutta toisaalta vieraiden.\n. Hyppää sisältöön. Pikalinkit. UKK.\nEn ole koskaan omistanut yleiskonetta. Voi olla että hankittuani sellaisen en enää tiedä miten koskaan selvisin ilman. Nyt vasta leivonta on alkanut kiinnostaa siinä määrin että hankinta tuntuu ajankohtaiselta. Kenwood ja KitchenAid tuntuvat käyvän jonkinlaista kaksintaistelua yleiskoneiden herruudesta. Listasin itselleni tärkeitä kriteerejä ja pohdintoja. Mikä yleiskone sinulla.\n19-vuotias Selänne on aiemmin pelannut Anaheim Jr. Ducksissa ja Santa Margarita Catholic High Schoolin joukkueessa. Viime kaudella hän pelasi 10 ottelua Jokerien B-nuorissa.Texasin riveissä Selänne on tällä kaudella pelannut 20 ottelua ja kerännyt niissä 26. 1313 tehopistettä. Selänne on joukkueensa toiseksi tehokkain pelaaja, mutta koko liigan pistepörssissä vasta sijalla 61.\nYksi kohtuullisen raskas työviikko jälleen takana. Minulla on yksi vapaapäivä edessä. Aion käyttää sen niin, että saan nollattua taas kaiken niin, että menen virkistyneenä takaisin töihin.Yhden päivän aikana ei ihmeitä ehdi. Aion kuitenkin mennä kuntosalille. Salitreeniin saa hyvin purettua paine.\nainoastaan yhden hitin ihmeitä, muutamakin saa olla.; vertailukohtana: Jos ajattelet että teet kokoelman vaikka englantilaisesta 60-luvun popista jonka ajan artisteista iso osa on aika unohdettuja ja heität nykymittapuun mukaan harvinaisia nimiä levyn täyteen biisejä jotka.\n2000-luvun kovimmat bängerit. Soikku ja Kareinen tarjoilevat perjantai-illan parhaat etkot 2000-luvun kovimpien biisien tahtiin. Nämä ovat bängereitä, joita et edes muistanut haluavasi kuulla!\nYleX ThrowbackJani Kareinen Soikku ja KareinenYleX.\n9/7/2012 · En ole vanteisiin Plast Dipiä kokeillut, mutta uskon kyllä että vanteessa pysyy ainakin sen yhden kesän. Talvella sitten heittää uuden kerroksen jos haluaa. Tilaa vaan vanteisiin suoraan purkillinen tuota ja lopeta turha miettiminen, eihän tuo ole kuin alta 20&8364;/purkki. Tänään selvin, miksi Ferris-pyöriä kutsutaan. Tarpeet millä tahansa läänin messuilla tai festivaaleilla, maailmanpyörät erottuvat horisonttipiirustukseksi, joka johtaa innokkaita reilua kävijöitä tungosta ratsilla ja ylihintaisilla popcornilla ja suppilokakkuilla. Mutta ennen Ferris-pyöriä oli yksinkertaisesti "huvipyörät".\n12/19/2013 · Soft Cellia on sanottu yhden hitin bändiksi ja varmastikin siitä syystä,. heillä oli monta topten-hittiä Britanniassa Mutta onhan esimerkiksi Alphaville ja Modern Talking myös Britanniassa "yhden hitin ihmeitä" monien kasari-hitti-kirjojen mukaan. Paras yhden hitin ihme/artisti on ehottomasti tää. Top. Lataa sivu uudelleen. Luihuinen engl. Slytherin on yksi fiktiivisen Tylypahkan noitien ja velhojen koulun neljästä tuvasta J. K. Rowlingin luomassa Harry Potter-kirjasarjassa.Tylypahkassa uudet oppilaat jaetaan vuoden alussa neljään eri tupaan heidän luonteenpiirteidensä perusteella. Tylypahkan muut tuvat ovat Rohkelikko, Puuskupuh ja Korpinkynsi. Pukki metsästää nousun lisäksi vielä sarjan maaliennätystä, josta on neljän osuman päässä. Tähtäimessä on myös 116-vuotiaan seuran yhden kauden maaliennätys 31 osumaa, jonka Ralph Hunt iski kaudella 1955–1956.