Etappi 3 - Blogivirta.fi\nTänään on 23.10.2019 05:42 ja nimipäiviään viettävät: Severi, Severin ja Sren. Käytämme EVÄSTEITÄ | MOBIILIVERSIO M.BLOGIVIRTA.FI\n» Lue blogi... Julkaistu: 16.07.2015 16:10 · Päivitetty: 03.05.2019 07:21\nAbisko–Kilpisjärvi Päivät 19–30 Päivä 19 Abisko–Pålnostugan Olin päättänyt nukkua pitkään ja että en tänään pitäisi mitään kiirettä. Siitäkin huolimatta olin ylhäällä ennen kahdeksaa. Toisaalta takana oli jälleen 8-9 tunnin unet, joten miksipä sitä pidempään nukkuisi. Aamun luksushetki oli lämmin suihku leirintäalueella. Suihkun jälkeen söin aamiaisen, pakkailin hissukseen tavarani ja totesin, että ruokaa oli jäänyt edellisiltä pätkiltä yli todella paljon. Laskeskelin seuraavan etapin ruokatarpeen alkureissun kulutuksen mukaan ja vaikka se kuinka inhotti, päädyin heittämään ruokaa pois parisen kiloa. Lähinnä siis edellisiltä etapeilta yli jäänyttä ruokaa. Kamat kasassa siirryin Abiskon tunturikeskuksen eteen istuskelemaan. Soittelin muutaman puhelun ja surffasin facebookissa, minkä jälkeen vein puhelimen sisälle lataukseen. Latautumista odotellessani söin toisen aamupalan. Ennen lähtöä punnitsin vielä rinkkani ja mittari näytti ihan kiitettävät 33 kiloa. Vielä kun otin käteni pois vaa'alta roikkumasta jäi pelkälle rinkalle painoa 32 kiloa :) Taakka oli raskas ja mies hieman väsynyt, mutta olin päättänyt pitää vapaapäivän pian parin seuraavan päivän aikana. Reippain mielin aloitin kolmannen etapin. 12 päivän kuluttua olisin Suomen puolella Kilpisjärvellä. Reitti kulki ensimmäiset viisitoista kilometriä Rallarvägeniä pitkin. Tie oli rakennettu junaradan rakentamista varten ja on nykyään osa Kalottireittiä. Jäljellä olevaa reittiä ei ehkä enää voinut kutsua tieksi, vaan poluksi. Joka tapauksessa polku oli helppokulkuinen sekä myös hyvin (ja tyylikkäästi) merkitty. Polkua pitkin oli äärimmäisen helppo kulkea ja matka sujui aluksi melko nopeasti. Pikku hiljaa rinkan paino ja yleinen uupumus alkoivat hieman painaa. Kävelytahti hidastui ja taukoja tuli pidettyä hieman useammin. Noin kahdeksan kilometrin päässä Abiskosta ohitin Björklidenin kylän. Aika tuntui kuluvan hitaasti eikä maisemat olleet juuri kummoisia. Muutama kilometri Björklidenistä eteenpäin huomasin vasemmalla puolella polkua pienen hautausmaan. Pidin tauon ja kävin katsomassa paikkaa. Hautausmaa oli aikanaan rakennettu radanrakentamisessa menehtyneille. Jatkoin vielä matkaa ja päätin samalla pitää lounastauon heti, kun pääsisin veden äärelle. 1,5 kilometriä ennen maantien ylitystä löytyikin pieni laavu järven rannalta. Söin lounaan, join kahvin ja vedin vielä vähän Tuplaa päälle. Olo oli parempi, mutta edelleen väsynyt. Väsymys oli ehkä enemmänkin henkistä kuin fyysistä, mutta joka tapauksessa olin kyllä levon tarpeessa. Näin raskaan rinkan kanssa 10-15 kilometriä olisi ollut hyvä päivämatka minulle. Nyt olin tullut sen viitisentoista kilsaa ja olin aika puhki. Laavu kilometrin päässä tiestä oli kuitenkin liian huono paikka leiriytymiseen, joten matkaa oli jatkettava. Ajattelin yrittää Pålnostuganille saakka, jolloin päivämatkaksi tulisi 22 kilometriä. Samalla päätin, että jos sinne saakka pääsen, pidän huomenna vapaapäivän. Vapaapäivästä innostuneena jatkoin jälleen matkaa. Tien ylityksen jälkeen juttelin hetken samaan suuntaan lähdössä olleelle miehelle. Hän oli menossa muutaman kilometrin päähän kalaan. Lähdimme samaan aikaan liikkeelle ja minä yritin kovasti pysyä perässä, mutta aika pian huomasin, että oma askel ei ollut yhtä reipas kuin hänen. Parin minuutin jälkeen hän oli kadonnut näkyvistä. Polku kohti Pålnostugania oli selkeästi vaativampi kuin mitä Rallarvägen oli. Reitti oli kalliota, kivikkoa, juurakkoa ja ennen kaikkea jyrkkiä nousuja ja laskuja. Keli oli kirkastunut ja maisemat paranivat jatkuvasti, mutta mieli oli silti vähän synkkä. Koitin miettiä edessä olevaa tupaa ja huomista vapaapäivää, mutta mikään ei tuntunut auttavan. Viimeiset kilometrit oli yhtä kiroilua ja tuskaa. Hyttysiä oli ilmaantunut aivan tajuttomasti, joten taukoilukaan ei kiinnostanut. Tämä polku ei tuntunut loppuvan ikinä. Kun viimein mökki tuli näkyviin, oli olo todella helpottunut. Tupa oli auki kuten Alesjauren isäntä oli kertonut. Lisäksi tupa oli tyhjillään. Heitin rinkkani alas ja kävin pikapesulla järven rannalla. Päivällisen kruunasi karkit ja sipsit. Jälleen tuli päivän aikana vedettyä itsensä aivan piippuun, mutta tietysti sitä mukavampi oli nukahtaa kaikkensa antaneena. Päivämatka: 22 km Yhteensä: 303 km Päivä 20 Pålnostugan Hyvin nukuttu yö takana. Tuvan suojasta ja rauhasta oli mukava heräillä vapaapäivään. Eipä ne telttaherätyksetkään mitenkään inhottavia ole, ei todellakaan. Autiotuvassa on kuitenkin se hyvä puoli, että voi nousta ylös pukematta ulkovaatteita päälle ja istua suoraan pöydän ääreen keittelemään kahvia. Kahvit keittelinkin tänä aamuna ennen kuin aloin niin sanotusti millekhän. Ulkona keli näytti hyvältä ja jotenkin siinä kahvia juodessa oli taas älyttömän hyvä fiilis koko reissusta. Eilisiltaan verrattuna siis aika lailla päinvastainen olo. Aamutoimien jälkeen lähdin rantaan pesemään pyykkiä. Rannasta oli hienot näkymät Abiskon suuntaan Lapinportille - tunturimuodostelmalle, jonka olin nähnyt eilen moneen otteeseen. Tällaisissa olosuhteisa jopa pyykkääminen on mukavaa ja rentouttavaa. Päivän aikana tuli laiskoteltua, lueskeltua ja tutkiskeltua tulevaa reittiä Kilpparille. Lisäksi sain aikaiseksi myös sen, mikä minun oli tarkoitus tehdä jo kotona: ompelin lipun kiinni rinkan läppään. Siinäpä oli hommaa kerrakseen. Tämän suuren urakan jälkeen kävin vielä järvellä uimassa. Vesi oli aika jäätävää, joten piristys oli taattu. Koko päivänä en ollut nähnyt yhtään ihmistä, kunnes illalla kaksi nuorta poikaa ja yksi aikuinen nainen kulkivat tuvan ohi. He olivat tulossa myös Abiskon suunnalta, mutta jatkoivat suoraan Kalottireittiä eteenpäin. Seura olisi tietysti kelvannut, mutta eipä toisaalta yksinolo ainakaan vielä ahdistanut. Päivälliseen kuului tällä kertaa oikeaa pekonia, jonka olin ostanut Abiskosta. Hyvän ruuan jälkeen tein vielä spesiaalijälkkäriä. Rouhittuja pähkinöitä ja Tuplan paloja vaniljavanukkaaseen sekoitettuna. Eihän se mitenkään hyvältä näyttänyt, pikemminkin aika hirveältä, mutta makuhan on tärkein ja se oli kyllä kohdallaan. Illalla ennen nukkumaan menoa katsoin vielä sääennusteen huomiselle. Kännykän ruudulta välittyi aika synkkiä uutisia. Huomiseksi oli luvassa sadetta. Reilusti sadetta. Tarkemmin sanottuna 80 mm. Uutinen veti mielen alas. Olin valmistautunut lähtemään huomenna liikkeelle, mutta noin jäätävässä kaatosateessa olisi kyllä aika ikävä kulkea. Mietin hetken aikaa mahdollisuutta toiseen vapaapäivään, mutta ajattelin katsoa tilannetta sitten huomenna tarkemmin. Tilanteen mukainen toiminta oli tähänkin mennessä toiminut kohtalaisen hyvin, joten sillä linjalla jatkettakoon. Silmät kiinni ja nukkumaan. Päivämatka: vapaapäivä Yhteensä: 303 km Päivä 21 Pålnostugan Herätessäni koitin kuunnella satoiko ulkona, mutta mitään ei kuulunut. Helpotuksen vallassa nousin ylös, mutta kun katsoin ulos ikkunasta, näky oli surkea. Vettä tuli taivaan täydeltä ja kaikki oli harmaata. Aamupalalla laskeskelin mahdollisuuksiani toiseen vapaapäivään. Olin ollut edellispäivänä tuvalle saapuessani yli 30 kilometriä edellä keskimääräisestä etenemistahdista, joten toinenkaan lepopäivä ei veisi minua miinuksen puolelle. Toisaalta tässä kohtaa piti ollakin kilometrejä "säästössä" seuraavaa vapaapäivää varten. Näin voisin pitää taas vapaata esimerkiksi Kilpisjärvellä. Päätin odotella sateen laantumista ja katsoa sitten tilanteen mukaan. Eihän sateessa kulkeminen yleisesti ole este kulkemiselle, se kuuluu jopa asiaan. Koko päivän kaatosade ei silti varsinkaan näin etapin alussa houkutellut yhtään. Päivä oli kohtalaisen tylsä. Ulos ei viitsinyt mennä juuri ollenkaan ja huoltohommatkin oli tullut tehtyä jo eilen, joten kirjan ja karttojen parissa yritin kuluttaa aikaa. Toisaalta sateisella kelillä autiotupa on mitä mainioin paikka olla. Välillä vettä tuli aivan kuin saavista kaatamalla ja välillä vain tihutti. Abiskon rannat eivät näkyneet koko päivänä. Päätös vapaapäivästä vaikutti hyvältä ja sääliksi kävi ihmisiä, jotka nyt olivat ulkona kastumassa. Eipä aikaakaan, kun ensimmäinen vaeltaja vilahti ikkunan takana. Hyppäsin ylös ja kävin huutelemassa kaverin sisälle sateesta. Vaeltaja, Zoltan, oli kotoisin Unkarista ja kulkenut Kautokeinosta saakka Kalottireittiä pitkin. Hän oli päättämässä reissuaan Abiskoon, joten kaverilla oli enää päivän matka "maaliin". Hän oli tehnyt vaellusreissuja ympäri maailmaa, joten juttua kyllä riitti. Oli todella mukavaa saada juttuseuraa tällaisena tylsänä päivänä. Seuraavat kulkijat saapuivat neljän aikaan. Kaksi ruotsalaista biologia olivat olleet tutkimassa perhosia läheisillä tuntureilla, mutta olivat joutuneet kelin takia jättämään homman kesken. He aikoivat vielä jatkaa matkaa Abiskon tielle, mutta tulivat pariksi tunniksi levähtämään ja kuivattelemaan. Otettiin porukalla vähän rommia ja jutletiin niitä näitä, kunnes ruotsalaiset lähtivät jatkamaan matkaansa. Vain hetki heidän lähtönsä jälkeen ikkunassa vilähti jälleen hahmo. Lähdin taas ovelle vastaan ja tupaan tuli läpimärkä, mutta iloinen ruotsalaisvaeltaja, Johanna. Hän oli kulkenut kaatosateessa koko päivän Altevasshyttalta noin 27 kilometrin matkan. Kiitettävä suoritus, sanoisin. Varsinkin, kun itse olin nynnyillyt lämpimässä tuvassa sipsejä mussuttaen. Johanna oli aloittanut reissunsa muutama päivä sitten Kilpisjärveltä ja oli myös tekemässä pitkää vaellusta – siis todella pitkää. Hänen tavoitteena oli kulkea reitti nimeltä Fjällfararnas Gröna Band, vaatimaton 1300 km matka. Kaiken lisäksi hän aikoi kulkea sen 60 päivässä. 300 kilometriä enemmän kuin minulla ja 10 päivää vähemmän aikaa. Huikea mimmi. Aika löysä reissu mulla menossa... Johannan ja Zoltanin kanssa juttelimme koko illan ja seura oli mitä parhainta. Kyllä olisi ollut tylsä päivä ilman näitä ihmisiä. Vaikka olinkin tuhlannut yhden vapaapäivän, olin tyytyväinen tekemääni päätökseen ja hyvillä mielin sain lopulta mennä nukkumaan. Päivämatka: vapaapäivä Yhteensä: 303 km Päivä 22 Pålnostugan–Salvvasvaggi Oli mukavaa herätä muiden vaeltajien kanssa tuvasta. Aamiaisen aikana kyselin vielä tulevasta reitistä ja piirtelin kartan reunalle minulta puuttuvan palasen karttamerkintöjä Pältsan ja Rostahyttan välillä. Tiesin, että reitti on merkitty ja paljon kuljettu, mutta varmistelin silti raapustamalla puuttuvan palasen paperille. Toinen vaihtoehto oli kulkea tuossa kohtaa Rostalta Gappohyttan kautta. Tästä reitistä kartat oli kokonaisuudessaan mukana. Johanna ja Zoltan lähtivät liikkeelle ennen minua. Minä pakkasin rinkkani rauhassa, siivosin kämpän ja lähdin kymmenen jälkeen pitkästä aikaa polulle. Keli oli melko harmaa, mutta puotainen. Harmaasta maisemasta huolimatta oli mahtavaa olla jälleen polulla. Reitti oli liukas ja märkä eilisen sateen takia ja maasto aluksi muutenkin haastavaa. Melko pian Ruotsin maastot jäivät taakse ja vaihdoin Norjan puolelle. Vuorossa oli kiipeäminen ylös Lappjordhyttalle. Nousu oli raskas eikä rinkkaa voinut vielä mitenkään kevyeksi kutsua. Silti nyt, kun mieli oli freesi, niin homma ei tuntunut ollenkaan niin raskaalta kuin esimerkiksi maastoltaan helpompi Abisko - Pålnostuga -reitti. Jyrkän nousun jälkeen pidin pienen hengähdystauon tuvalla. Koska Norjan tupien avain oli nyt hallussa, oli myös pakko käydä sisällä tutkimassa millaisesta tuvasta oli kyse. Pian jatkoin kuitenkin matkaa kohti Altevatnetia. Abisko–Kilpisjärvi-pätkä oli tarkoitus kulkea pääosin, ellei jopa kokonaan Kalottireittiä pitkin. Tämä tarkoitti tietysti helpotusta suunnistamiselle. Kalottireitti oli omien kokemusten mukaan suurimmaksi osaksi hyvin merkitty. Alun jyrkän nousun jälkeen ylämäki loiveni, mutta jatkui edelleen. Abisko ja Torneträsk katosivat pian näkyvistä ja siirryin syvemmälle tunturiin. Maasto oli kohtalaisen helppokulkuista, mutta ylämäki verotti voimia. 350 metriä merenpinnan yläpuolella olevalta Torneträskiltä nousin päivän aikana lähes tuhanteen metriin asti. Riksoelvan kahlauksen jälkeen pidin lounastauon. Pieni sadekuuro nopeutti kävelyn jatkamista ja lounaan jälkeen matka jatkui Láirevággin suuntaan, edelleen ylämäkeen. Maisemat eivät olleet kummoiset varsinkaan, kun keli oli mitä oli. Jostain syystä myös hyttyset olivat kiusana, vaikka avonaisessa maastossa oltiinkin. Aamun innostus oli kadonnut ja matkanteko alkoi vähitellen puuduttaa. Kilometrejä piti silti saada, joten matka jatkui. Reitti kääntyi hiljalleen loivaan alamäkeen ja patikointi hieman helpottui. Salvvasjohkan ylityksessä sai jälleen ottaa kengät jalasta ja hypätä virkistävään veteen. Jatkoin joen itäpuolta alas kohti pohjoista. Loivarantainen joki alkoi pian muuttumaan upeaksi jyrkkäreunaiseksi virraksi. Pilvipeite alkoi repeillä horisontissa ja aloin katsella sillä silmällä itselleni telttapaikkaa. Olin kävellyt jo pari kymmentä kilometriä, joten päivän tavoite oli saavutettu. Yhtään ihmistä en aamun jälkeen matkallani nähnyt. Hyviä telttapaikkoja alkoi olla joka puolella, joten vaatimuksetkin kasvoivat jatkuvasti. Lopulta löysin hyvän paikan joen varrelta korkealta törmältä. Keitin heti ensimmäiseksi veden ja laitoin ruuan hautumaan. Olin askarrellut kotona kattilan ympärille sopivat eristeen eli "aromipesän". Suurimman osan aterioistani valmistin keittämällä ensin veden kiehuvaksi, sekoittamalla ruoka-ainekset veteen ja antamalla ruuan hautua rauhassa. Veden kiehautuksen jälkeen en tarvinnut enää ollenkaan kaasua, joten kaasun kulutus oli todella vähäistä. Pelkkä hauduttaminen vei suurin piirtein tuplasti aikaa keittämiseen verrattuna eli yhteensä 15-30 minuuttia. Nuudelilounas oli valmis jo viiden minuutin hauduttamisen jälkeen. Vähän pidempään kestävästä päivällisen valmistamisesta ei ollut reissullani mitään haittaa. Parikymmentä minuuttia jaksaa nälkäisenäkin odottaa. Vinkin ja askarteluohjeet tähän näppärään systeemiin sain brittiläisen varustekaupan YouTube-kanavalta . Kannattaa käydä katsomassa. Hyttysten hyökkäys alkoi, kun pystyttelin telttaa. Pystytyksen jälkeen oli pakko silti vielä kuvailla hieman, koska ilta-aurinko paistoi niin hienosti pilviverhon läpi. Hyttyset kiusasivat sen verran, että siirryin lopulta teltan suojiin syömään. Päivä oli ollut raskas, mutta hyvä telttapaikka ja hieno ilta-aurinko piristivät mieltä. Päivämatka: 23 km Yhteensä: 326 km Päivä 23 Salvvasvággi–Gaskashytta Kohtalaisesti nukutun yön jälkeen heräsin jo kuuden aikoihin. Katsoin teltasta ulos ja keli näytti sumuiselta. Ylös noustuani huomasin kuitenkin, että muutamaa matalalla leijailevaa sumupilveä lukuunottamatta keli oli selkeä ja aurinko alkoikin pian paistaa täydeltä terältä. Heti kahdeksan jälkeen olin jo liikkeellä ja matka jatkui ensin kohti muutaman kilometrin päässä olevaa Altevasshyttaa. Eiliseen verrattuna keli oli aivan mahtava, suorastaan kuuma. Hyttysiäkään ei näkynyt missään. Padon jälkeen saavuin autiotuvalle, missä pidin pienen tauon. Tauon jälkeen matka jatkui kohti Gaskashyttaa. Reitti oli mukavaa kangasmaastoa ja maisemat järvelle ja tuntureille olivat hienot. Koievasselvan ylityksen jälkeen pidin jälleen tauon. Heitin itseni levyksi kalliolle ja nautin auringon lämmöstä. Tauon jälkeen homma muuttui radikaalisti. Maisemat pysyivät edelleen aivan upeina, mutta maasto oli märkää. Kun on reikä kengässä, jokainen pienikin suopätkä on aina haaste. Suurin ongelma oli kuitenkin hyttysten määrä. Niitä oli aivan järkyttävä määrä. Kuumalla kelillä, kun yhtään ylimääräistä vaatetta ei viitsisi pitää päällä, hyttyset voivat olla aivan älytön riesa. Minuutin välein, kun katsoin taakse, näin olkapäälläni valehtelematta parisenkymmentä ötökkää valmiina iskemään. Hiki virtasi, kun jatkoin matkaani ilman taukoja. Viimein koivikko harveni ja hyttysten määrä väheni siedettäväksi. Lisäksi vastaan tuli Luotnajohkan ylitys, mistä muistin olevan enää kilometri Gaskashyttalle. Silta oli asiallista norjalaista tekoa eli avonainen toiselta kyljeltä. Suomalainen virkamies olisi käynyt kieltämässä sillan käytön aikoja sitten. Jo kello 14.30 saavuin Gaskashyttalle. Taas oli tullut pikapatikoitua lähes kaksikymmentä kilometriä, joista viimeiset kilometrit olivat olleet melko tuskaisia. Päätin ottaa loppupäivän rennosti ja viettää yön tuvalla. Päivällä kävin peseytymässä viereisessä joessa ja söin valtavan annoksen ruokaa. Sen jälkeen alkoi ihmeellinen jumitus. Olin uupunut, mutta en kuitenkaan niin väsynyt, että olisi nukuttanut. Mitään ei huvittanut tehdä – ei lukea, ei kirjoittaa, ei kuvata. Illallakin vielä oli todella vaikea saada unta, vaikka päivämatka oli ollut ihan kiitettävä. Nuokuin hereillä pitkälle yöhön. Päivämatka: 18 km Yhteensä: 344 km Päivä 24 Gaskashytta–Vuomahytta Väsyneenä nousin ylös sängystä, jälleen ennen kuutta. Olin nukkunut tosi huonosti eikä uni enää millään tullut, joten tuntui turhalta lojua sängyssä. Kuppi kahvia piristi vähän ja olin taas heti kahdeksan jälkeen valmis jatkamaan matkaa. Alkumatkaksi oli luvassa taas ihan kunnolla nousua. Ensin pari kilometriä loivasti, sitten pari kilometriä jyrkemmin ylöspäin. Mäki otti voimille, mutta taukojen kanssa matka sujui melko hyvin. Ruohikkoinen maasto muutui mäessä kivikkoiseksi, mutta ei silti erityisen hankalaksi. Reittimerkinnät näkyivät hyvin ja kauas, joten reitillä oli helppo pysyä. Tänäänkin hyttyset olivat kiusana, jopa ylhäällä tunturissa. Kohtalaisesta tuulesta huolimatta nämä pikku inisijät pistivät yllättävän agressiivisesti. Hyttysmyskystä ei juuri apua ollut, koska se kaikki valui nopeasti hien mukana pois. Porotkin näyttivät pakenevan hyttysiä. Taikka sitten kävivät vain vilvoittelemassa lumella. Viimein, melkein tuhanteen metriin noustuani (lähtö noin 540 metrissä), reitti kääntyi alamäkeen. Aurinko paistoi jatkuvasti enemmän, vaikkakin tummia pilviä näkyi horisontissa. Pysähdyin lounastauolle pienen puron varteen. Paikka oli sellainen niittymäinen kukkineen kaikkineen ja keskellä tuntureita. Istuin tasaiselle kivelle, kuuntelin puron solinaa ja nautiskelin luonnosta. Tälläisten hetkien takia erämaa on kaiken sen vaivan arvoinen. Pian lounaan jälkeen vastaan tuli päivän ensimmäinen ihminen. Hän oli kotoisin Saksasta ja liikkeellä yksin. Siinä jutellessamme huomasin jälleen poroja pinellä lumilaikulla jyrkällä rinteellä. Juttelimme puolisen tuntia, kunnes jatkoimmme matkaa omiin suuntiimme. Hetken päästä vastaan tuli pari lumista kohtaa, joista vastaan tullut vaeltaja kertoi kävelleensä läpi. Itse päätin kiertää, kun huomasin kuinka iso puro sen alla virtasi. En pitänyt riskiä sen arvoisena ja kiertämisessä tuhraantui vain se kymmenisen minuuttia ylimääräistä. Hetki tämän jälkeen vastaan tuli toinen yksinvaeltaja. Jälleen oma reissuni kalpeni täysin, kun tämä viisikymppinen norjalainen kertoi olevansa matkalla Norjan läpi pohjoisesta etelään - 90 päivässä 2500 kilometriä. Jos hän siis kulkisi samaa tahtia minun kanssani 70 päivässä 1000 km, jäisi siinä viimeisille 20 päivälle 1500 kilsaa. Ei hyvää päivää! Pian sain näkyviin autiotuvan. Keli oli jo pilvistynyt ja tuulikin kiihtynyt selvästi. Perille päästyäni kävin tutkimassa ensin tuvat, joissa oli pari kalastajaporukkaa sekä kuulemma suomalais-saksalainen äiti kahden lapsensa kanssa. Arvelin, että nämä voisivat olla ne, jotka näin vilaukselta Pålnostuganilla Ruotsin puolella. Hetken kalastajien kanssa juteltuani lähdin pystyttämään telttaa. Kovan tuulen takia pystytin teltan tuulensuojaan pienen nyppylän taakse. Näkymät Njuniksen suuntaan olivat aika hienot. Sadepilviä oli selvästi tulossa, joten teltta oli hetkessä valmis. Vaikka olin päässyt tuvalle jo ennen neljää, minusta tuntui kuin kello olisi ollut selvästi enemmän. Sade alkoi ripsiä teltan kattoon samalla, kun ruoka valmistui kattilassa. Tällä kertaa telttapaikan valinta oli mennyt nappiin ja pohja oli todella pehmeä ja mukava. Ehkäpä tänä yönä uni tulisi paremmin. Eilisillan surkea fiilis oli onneksi kadonut. Päivämatka: 18 km Yhteensä: 362 km Päivä 25 Vuomahytta–Dividalshytta Jälleen kohtuullisen aikainen herätys. Päätin nousta jo ennen kuutta, kun uni ei enää millään tullut. Eipä sitä toisaalta tullut oikein koko yönä. Vähän ihmetytti edelleen nämä tämän reissun univaikeudet. Normaalisti olen vaelluksilla saanut ihan hyvin nukuttua. Väsyneenä aloin jälleen aamutoimiin. Tuuli oli eilisillan tapaan edelleen kova, mutta sadetta ei ollut enää vähään aikaan tullut, koska teltan pinta oli kuiva. Aamupalan jälkeen pakkasin nopeasti kamat ja lähdin liikkeelle. Päivän reitistä ensimmäiset 95% olisi alamäkeä ja viimeiset metrit sitten jyrkästi ylös. Aluksi suuntasin Anjavasselvan varteen. Jokivarsi oli enimmäkseen koivikkoa ja reitti paikoin todella märkä. Siellä täällä polku oli muuttunut puroksi. Ehjillä Gore-kengillä homma olisi ollut melkosesti helpompi. Itselläni oikeassa kengässä oleva reikä oli kasvanut jo todella suureksi eikä vedenpitävyydestä ollut tietoakaan. Pienen nyppylän päältä avautui näkymä seuraavalle leiripaikalle. Vaalealla laikulla vastapäisellä rinteellä oli päivän päätepiste, Dividalshytta. Itse rakennusta en vielä nähnyt, mutta arvelin tuvan olevan siellä. Matkaakin oli toki vielä kymmenisen kilometriä. Ennen Vuomajohkan ylitystä pidin pienen tauon tulipaikalla. Vähän leipää ja meetvurstia naamaan niin taas oli energiaa. Koska keli oli kohdallaan, otin joessa myös pikakylvyn. Sen jälkeen oli taas aika jatkaa matkaa. Synkät pilvet olivat jahdanneen minua koko aamun, mutta sade ei missään vaiheessa yltänyt minun reitille asti. Sateen uhka sai minut kuitenkin pysymään liikkeessä ilman ylimääräisiä taukoja. Mitä lähemmäksi Dividal-laakson pohjaa pääsin, sitä komeammaksi vieressäni virtaava Anjavasselva muuttui. Lähellä laakson pohjaa joki teki 90 asteen mutkan. Maisema oli hieno jyrkkine kallioineen ja mahtavine koskineen. Parasta tällä reitillä oli kuitenkin Dividalenin mäntymetsä. Viimeksi "suomalaisen" näköistä metsää oli ollut Ragolla Norjassa kolme viikkoa sitten. Käsittämättömän hyvälle tuulelle tuli näinkin pienestä asiasta kuin männyistä. Alhaalta Divielvan varrelta löytyi taas tulipaikka, joten päätin istahtaa mäntyjen katveeseen lounaalle. Autiotuvalle ei ollut enää kuin reilut kolme kilsaa, mutta puolet siitä oli melko ronskisti ylämäkeen. Energiatankkaus oli siis paikallaan. Lounaan jälkeen matka jatkui Divielvan vartta ylöspäin. Polku oli märkää ja muutenkin hieman hankalakulkuista koivikkoa. Puolentoista kilometrin jälkeen suunta kääntyi itään ja ylös rinnettä kohti Dividalshyttaa. Mäki oli kohtalaisen jyrkkä, mutta mukavaa mäntykangasta ja kalliota. Taivaalle aiemmin kertyneet pilvet väistyivät juuri sopivasti ylämäkietapille ja taas alkoi hiki virrata ihan kunnolla. Hiljalleen männyt harvenivat ja maisema taakse tulosuuntaan avautui. Välillä oli ihan pakko pysähtyä tuijottelemaan kuinka pilvien varjot lipuivat hitaasti tuntureilla. Lopulta olin perillä. Laskin rinkan terassille ja huomasin samalla yksinäisen vaeltajan tulevan alas rinnettä kohti tupaa. Pihalle päästyään menin tervehtimään ja kuinkas sattuikaan, hän oli koko vaelluksen ensimmäinen suomalainen vastaantulija. Kaiken lisäksi hän oli kotoisin naapurikunnasta Liedosta. Olipas mukava puhua pitkästä aikaa suomea. Illemmalla tuvalle saapui äiti kahden, ehkä ala-asteikäisen poikansa kanssa. Tunturijuorut antoivat kertoa, että hekin puhuisivat suomea, joten kävin kysymässä. He olivat todella Kilpisjärveltä ja matkalla "kotiin". He olivat juuri se porukka, joka oli ohittanut minut ensimmäisenä vapaapäivänäni Ruotsin puolella Pålnostuganilla. Pystytin teltan melko lähelle tupaa ja keittelin ruuan. Sosiaalisen illan jälkeen fiilis oli todella hyvä. Näissä maisemissa oli mukava istuskella ulkona ja nauttia teestä sekä maisemista. Illan myötä hyttysten invaasio kuitenkin karkoitti vaeltajat telttoihinsa ja oli aika mennä nukkumaan. Mieltä vaivasi hieman reikä kengässä, mutta tuli se unikin lopulta. Päivämatka: 18 km Yhteensä: 380 km Päivä 26 Dividalshytta–Daertahytta Heräsin seitsemän aikaan pilviseen säähän. Tihkusateen alkaessa purin nopeasti teltan ja siirryin autiotuvan terassille sateensuojaan aamiaiselle. Sateen loppumista odotellessa juttelin muiden vaeltajien kanssa ja kilpisjärveläiset tarjosivat myös kupin lämmintä teetä. Kaksi vaeltajaa tuli jo heti aamusta tuvalle tauolle. Kävi ilmi, että hekin olivat Suomesta. Kun nyt ensimmäistä kertaa näki suomalaisia, niin niitä tulikin sitten ihan kunnolla. Yhdeksän jälkeen sade vaikutti lakanneen, joten lähdin matkaan. Alkumatka oli jyrkkää ylämäkeä, mutta energiaa piisasi ja jalka oli vielä kevyt. Ylempänä näin kuinka äiti lähti poikiensa kanssa perääni. Parin kilometrin jälkeen mäki loiveni ja kulkeminen helpottui. Jertatunturin kohdalla polku kääntyi taas alamäkeen. Laskeuduin tunturilta alas Skaktardaleniin. Laaksossa alempana olisi ollut netissä vastaantulleiden kuvien perusteella todella mahtavia maisemia, mutta ne oli tällä kertaa jätettävä väliin. Minä suuntasin kohti jokea ja Stuora Nanná -tunturia. Joella vastaan tuli pariskunta, jotka kehottivat ylittämään joen ilman kenkiä. Niinpä heitin kengät kaulalle ja lämpsin yli. Hieman myöhemmin vastaan tuli pari suomalaista (taas), jotka kertoivat samaisen ylityksen onnistuneen helposti myös kengät jalassa. No, eipä tuo juuri haitannut. Ja minun kengilläni se tuskin olisi ollut kuivin jaloin mahdollista. Pidin lyhyen, noin 40 minuutin mittaisen lounastauon Stuora Nanná -tunturin itäpuolella pienen järven rannalla. Vähän aiemmin olin nähnyt kotkan liitävän tunturin jyrkkiä rinteitä viistäen. Fiilis oli mitä mainioin. Tauon jälkeen matka jatkui kohti Pikku Nannaa (Unna Nannás). Ennen sitä tuli ylitettäväksi reissun tähän mennessä suurimmat suot. Rikkinäisillä kengillä homma oli aikamoista taiteilua eikä siitä aivan kuivin jaloin selvittykään. Kengät kosteina taivallus jatkui kohti pohjoista. Olin kuullut muilta kulkijoilta, että Daertahytta oli rakennettu uudelleen aivan äskettäin ja sen avajaisia oli vietetty reilu viikko sitten. Tiesin, että norjalaiset autiotuvat ovat siistejä ja hyvin varusteltuja, mutta kiinnosti kyllä nähdä millainen tuo aivan pakasta vedetty tupa oli. Viimein Daertahytta tuli tunturin takaa näkyviin. Tavallaan on mukavaa nähdä jo kaukaa kohde, jonne on menossa. Toisaalta, kun matkaa on vielä noin 8 kilometriä, aikaa perille pääsemiseen kuluu enemmän, kuin mitä junalla kestää Turusta Helsinkiin. Tai riippuu tietysti junasta. Joka tapauksessa se voi olla vähän masentavaa. Onneksi aurinko paistoi eikä hyttysiä ollut mailla halmeilla. Tänään oli patikointi pientä suopätkää lukuunottamatta ollut oikein mukavaa. Perille päästyäni, vähän ennen seitsemää, astuin sisään tupaan ja siinä loksahti leuka auki. Tämähän ei näyttänyt autiotuvalta ollenkaan. Enemmänkin se näytti hienolta kesämökiltä. Kaikki oli siistiä, puhdasta, valkoista ja kiiltävää. Päätin odotella jonkin aikaa, josko taloon olisi muita halukkaita ja katsoa vasta sitten, olisinko yötä teltassa vai tuvassa. Päivä oli ollut pitkä, joten oli aika alkaa ruuanlaittoon. Tiesin, että perässäni lähtenyt perhe oli tulossa tuvalle (joita oli itse asiassa kaksi). Ulkona synkkiä pilviä alkoi hiljalleen kerääntyä taivaalle ja minä kävin silloin tällöin ulkona tähystelemässä, joko vaeltajia näkyisi kauempana. Kun viimein havaitsin liikettä yli kaksi tuntia saapumiseni jälkeen, laitoin vastapalveluksena teen valmiiksi hautumaan heitä varten. Kilpisjärveläiset menivät vanhempaan tupaan yöksi, mutta tulivat teelle ja ruuanlaittoon "minun" tupaan. Koska muita kulkijoita ei näkynyt, heitin rinkan yhteen huoneista ja levitin makuupussin sängylle. Silmiä alkoi jo todella painaa, kun vasta yhdentoista aikaan pääsin nukkumaan. Pehmeä sänky oli järjetöntä luxusta, mutta ehkäpä se oli ansaittua. Tänään kuitenkin rikkoontui 400 kilometrin rajapyykki. Päivämatka: 25 km Yhteensä: 405 km Päivä 27 Daertahytta–Rostahytta Yöllä nukuin kuin tukki. Ehdottomasti paras yö tähän mennessä. Herättyäni keittelin kahvit ja mannapuuron. Ulkona tihutti vettä ja maisema oli harmaa. Sisällä tuvassa sen sijaan oli lämmin istuskella. Koska sade jatkui, päätin ottaa iisisti ja jäädä tupaan odottelemaan kelin paranemista. Puolen päivän aikaan söin lounaan. Sää jatkui sateisen harmaana ja tuulisena, mutta nyt oli silti jatkettava matkaa. Siivosin tuvan, heitin sadetakin päälle, rinkan selkään ja lähdin tuntureille. Parin kilometrin jälkeen olin ylhäällä tuntureilla yli tuhannessa metrissä, ja siellä se vasta tuulikin. Alkumatkan tuuli hieman sivusta, mutta pian polku kääntyi vastatuuleen. Kovimmissa puuskissa sai ihan kunnolla painaa yläkroppaa eteenpäin. Huppu tiukasti päähän, katse maahan ja jalkaa toisen eteen. Sade ropisi takkiin ja rinkan suojaan - välillä kevyesti, välillä hieman kovemmin. Matka kohti Rostahyttaa jatkui tukevassa etukenossa. Matkan puolessa välissä ohitin tuvalta minua ennen lähteneen porukan. Hieman sen jälkeen tuli matalan Áslatjohkan ylitys. Siinä kun hiljalleen otin kenkiä pois jalasta, ensimmäinen nuorista pojista saapui myös joelle. Kun hänen äitinsä tuli paikalle toisen poikansa kanssa, tämä poika oli jo joen toisella puolella. Siinä olisi moni kaupunkilaisteini saattanut valittaa äidilleen veden kylmyyttä. Ja sadetta. Ja tuulta. Ja sitä, kun netti ei toimi. Iso "respect" näille jätkille. Loppumatkasta sade kiihtyi. Sumua oli paikoin sakeasti, mutta kalottireitillä oli helppo pysyä hyvin merkityn reitin ansiosta. Kuvaaminen ei koko päivänä juuri kiinnostanut sateen takia. Myös tauot pysyivät minimissään. Puoli seitsemän jälkeen saavuin Rostahyttalle. Läpimärkänä astuin tuvan eteiseen ja laitoin kamoja kuivumaan. Olin ajatellut jatkaa vielä eteenpäin ja telttailla muutaman kilometrin päässä, mutta aika pian päätin jäädä tupaan yöksi. Mitään merkkejä sateen laantumisesta ei näkynyt. Tuvassa ilta meni jälleen sosiaalisissa merkeissä. Rostalla on kolme tupaa, joista minä yövyin suurimmassa. Tuvassa oli kymmenkunta muutakin vaeltajaa. Suurin osa oli norjalaisia, mutta olipa kaksi myös Espoosta. Norjalaiset lämmittivät tuvan aika lailla saunaksi, joten hikihän siinä tuli. Juttelin heidän kanssaan iltamyöhään lapista, saamelaisista, viskeistä ja nuuskasta. Melkein jokaisella norjalaisvaeltajalla tuntui olevan nuuska huulessa. Loppuillasta he tarjosivat meikäläiselle vielä vähän konjakkia. Hyvää oli. Puolenyön aikaan oli aika mennä nukkumaan. Päivämatka: 17 km Yhteensä: 422 km Päivä 28 Rostahytta–Pältsastugan Viereisessä huoneessa soi herätyskello, joten tiesin illan keskusteluiden perusteella, että kello oli seitsemän. Nousin hiljaa ylös ja varoin herättämästä kahta yöllä huoneeseeni yöpymään tullutta vaeltajaa. Keittelin kahvit, puuron ja tuijottelin ulos sateeseen. Keli oli masentavan huono, mutta ei siinä auttanut valittelu – aloin pakata kamoja. Sukat olivat vielä hieman kosteat, mutta eipä tuo haitannut, koska kengät olivat aivan litimärät. Hetken aikaa vähän harmitti astua ulos sateeseen, mutta kun lähdin kävelemään, ketutti jo todella paljon. Sade onneksi laantui nopeasti lähtöni jälkeen tihkuksi ja myöhemmin tihkukuuroiksi. Tuuli oli kohtalaista, joten vaatteet pysyivät kenkiä lukuun ottamatta kuivina. Maisemia ei paljon näkynyt, mutta aina välillä sumupilvien väleistä paljastui tuntureiden huipuille yön aikana satanut lumi. Kävelin nopeasti kohti Pältsastugania. Minulta puuttui kartat Ruotsin puolelta, koska olin alunperin ajatellut meneväni Norjan Gappohyttan kautta. Niinpä olin aamulla tarkennellut vielä aiemmin Pålnostuganilla piirtelemiäni merkintöjä ja loistavastihan se toimi. Lisäksi minulle vakuutettiin, että reitti Pältsalle oli todella hyvin merkitty ja sitähän se tosiaan oli. Kävely tuntui melko tylsältä. Parin kymmenen kilometrin matkalla pidin yhteensä ehkä viitisen minuuttia taukoa laittaessani sadetakkia päälle ja pois päältä. Reilun viiden tunnin patikoinnin jälkeen hieman ennen kahta saavuin Pältsan pihaan. Siellä minua oli vastassa mies punaisessa kansitakissa käsi pystyssä: "Hej, välkommen till Pältsa! Tervetuloa Pältsalle!" Tervehdin tuvan isäntää ja kyselin ensimmäiseksi, pääseekö tänään saunaan. Myöntävä vastaus oli loistava uutinen. Saunaolutta ei ikäväkseni täällä myyty. Ei ole elämä erämaassa aina yhtä juhlaa. Isäntä kutsui minut sisään tupaan ja kun olin ensin varmistanut, että käteisvarani 150 kruunua riittäisi myös saunaan, asuin sisään. Jonkin aikaa juteltuani lähdin pystyttämään telttaa. Sen jälkeen palasin tupaan kokkailemaan ja viettämään aikaa. Sade oli kiihtynyt kaatosateeksi ja tuvasta oli (tavallaan) kiva katsella, miten perässäni Rostalta lähteneet ihmiset saapuivat läpimärkinä tuvalle. Sauna lämpesi illalla ja minulle suotiin paras eli illan viimeinen vuoro (noin klo 21.30). Muutaman tunnin odottelun jälkeen sauna tuntui taivaalliselta. Tai no periaatteessahan tätä oli odotettu jo monta päivää. Katselin saunan ikkunasta, miten yltynyt tuuli kuritti telttaani. Tunnin verran jaksoin istua löylyissä, kunnes väsymys alkoi viedä voiton. Ennen telttaan kömpimistä kiristin vielä teltan narut. Kun paketti tuntui kestävän kovatkin tuulenpuuskat, painuin pehkuihin. Päivämatka: 19 km Yhteensä: 441 km Päivä 29 Pältsastugan–Kuohkimajärvi Yöllä tuli herättyä parikin kertaa kylmyyteen. Pohjoistuuli puski telttakankaan alta sisälle ja jopa makuupussin läpi. Aamulla lähituntureiden huipuilla olikin jälleen kevyt lumipeite. Olin ensimmäisenä aamulla tuvassa aamiaista laittelemassa. Jonkin verran tuli ilmeisesti metelöityä, kun pian muutkin olivat jo hereillä ja aamutoimissa. Hieman ennen yhdeksää hyvästelin tuvan isännän ja lähdin jatkamaan matkaa. Aluksi luvassa oli ylämäkeä. Maisemat taaksepäin tuvalle ja erityisesti Pältsa-tunturille olivat hienot. Polku jatkui epätasaisena, mutta ei mitenkään erityisen haastavana. Hyttysiä ei eilisen tapaan ollut ja kulkeminen oli mukavaa. Aurinkokin alkoi paistaa. Matka sujui nopeasti ja reilun kymmenen kilometrin jälkeen näin jo alas Kuohkimajärven tuvalle. Lisäksi lännessä näkyi vanha tuttu kolmen vuoden takaa, Barras-tunturi. Vuonna 2010 kiipesimme kolmen kaverin kanssa tunturin huipulle. Alle neljän tunnin kävelyn jälkeen tuli aika heittää hyvästit länsinaapureille ja palata kotimaahan. Vaellukseni jälkimmäinen puolikas olisi pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta kokonaan Suomessa. Kävin vielä ennen tupaa turistina kolmen valtakunnan rajapyykillä. Sen jälkeen nopeasti Kuohkimajärvelle. Kuohkimajärven autiotuvalla oli yksi pariskunta ennen minua, mutta tilaa tietysti riitti. Toinen tämän etapin vapaapäivistä oli ollut tarkoitus säästää Kilpisjärvelle, mutta olin tuhlannut kaksi etapin alussa Pålnostuganilla. Jos nyt jatkaisin Kilpisjärvelle asti (yht. 27km), voisi etapin viimeisen eli 12. päivän viettää Kilpparilla. Päätin kuitenkin lopettaa hommat tältä päivältä ja jäädä tupaan. Jos vapaapäivä vielä huomenna kuulostaisi hyvältä idealta, voisin ehkä nipistää sen seuraavalle etapille suunnitelluista vapaista. Suomalainen autiotupa tuntui jotenkin mukavan "kotoisalta" naapurimaiden ylisiistien tupien jälkeen. Otin iltapäivän rennosti tuvassa ja ulkona. Söin, luin kirjaa ja kirjoitin viimeiset "kaikki hyvin" -tekstarit ennen akun loppumista. Nuudelikeittoa syödessäni mielessä pyöri vain huomiselle suunniteltu päivällinen eli pizza. Illalla tupaan saapui neljäs vaeltaja, jonka kanssa tuli turistua melko myöhään. Lopulta väsymys voitti ja oli aika käydä pitkälleen. Huomenna saisin päätökseen reissuni kolmannen etapin. Päivämatka: 14 km Yhteensä: 455 km Päivä 30 Kuohkimajärvi–Kilpisjärvi Nukuin puoli kahdeksaan asti. Ulkona paistoi aurinko ja mieli oli aamusta asti todella korkealla. Kohta pääsen maalikyliin – kauppaan, ravintolaan ja saunaan. Tänään on hyvä päivä. Nousin ylös ennen muita. Aamupalan jälkeen viimeisiä tavaroita pakatessa toisetkin alkoivat heräillä. En jäänyt häritsemään heidän aamua, vaan lähdin nopeasti polulle. Vaihtoehtona oli mennä joko Koltaluoktaan ja sieltä suoraan venekyydillä kylille tai kävellä reilun kymmenen kilometrin matka Mallan luonnonpuiston kautta. Kolme vuotta sitten mentiin venekyydillä, joten nyt valitsin jälkimmäisen vaihtoehdon. Jälleen kerran aamulla kiivettiin ylös tuntureille ja loppupäivä laskuduttiin alas. Isomman Mallan rinteiltä oli hienot näkymät Kilpisjärvelle. Venekin näkyi olevan matkalla Koltaluoktaan kyytiläisiä hakemaan. Kitsiputouksella pidin nopean lounastauon. Melko kitsasta oli tosiaan vedentulo. Tauko jäi lyhyeksi, koska sadekuuro yllätti minut juuri, kun olin syömässä. Alas kohti käsivarrentietä laskeutuessni sain vielä pari pientä sadekuuroa niskaani. Keli oli lämmin ja sadetakki hiosti ihan kunnolla. Jokaisen kuuron jälkeen pysähdyin ottamaan takin pois. Polku näin lähellä kylää oli todella leveä ja helppo, joten ehdin pohdiskelemaan "puolimatkan" huoltotoimia. Eniten mietitytti kengät. Uudet oli kyllä pakko saada ennen kuin matka jatkuisi Kilpisjärveltä eteenpäin. Helpointa olisi, jos sellaiset löytyisi Kilpisjärveltä, mutta en uskonut, että perillä minua odottaisi järin suuri valikoima. Seuraava vaihtoehto oli vaivata sukulaisia Rovaniemellä tai Ivalossa. Reissun keskeyttäminen tämän takia ei tietenkään olisi vaihtoehto. Käsivarrentieltä oli vielä vajaan tunnin kävely Kilpisjärven retkeilykeskukseen. Perille päästyäni astuin sisään retkeilykeskukseen ja kyselin majoitusvaihtoehdoista. Päädyin ottamaan itselleni pienen, siis todella pienen, mökin yhdeksi yöksi. Lisäksi minulla oli optio toiseenkin yöhön. Mökki oli tosi vaatimaton - ei wc:tä eikä esimerkiksi televisiota - vain sänky ja kulmassa pieni ruokapöytä. Sisällä oli kuitenkin lämmin ja kännykälle löytyi sähköä. Telttaan verrattuna tämä oli äärimmäisen mukava pikku tila. En alkanut sen kummemmin vielä purkamaan tavaroitani, vaan lähdin saman tien kauppaan. Sinne oli matkaa nelisen kilometriä, joten luvassa oli vielä pieni, vajaan tunnin kävelyreippailu. Perillä kävin ensin kysymässä, josko postipakettini olisi saapunut. Paketti oli perillä, mutta jätin sen vielä toistaiseksi postiin. Ensin oli hoidettava tärkein eli uusien kenkien metsästys. Valikoima oli odotusten mukainen eli ei mikään päätä huimaava. Vaihtoehtoina olivat halvat vaelluskengät taikka tavalliset nokian saappaat. Vaelluskengät pitäisi rakkojen välttämiseksi sisäänajaa ennen pidempiä reissuja, mutta se ei tietenkään ollut nyt mahdollista. Lisäksi mietitytti halpiskenkien laatu. Saappaat olivat oikean kokoiset, mutta ei ns. vaellussaappaat, joten kävelyominaisuudet eivät olleet erityisen hyvät. Viime syksynä olin tehnyt viikon vaellusreissun Lemmenjoelle ja silloin olin käyttänyt Nokian vaellussaappaita ja reissu oli ollut todella onnistunut. Rakkoja ei tullut ollenkaan ja eteneminen oli ollut oikein sujuvaa. Silloin päivämatkat tosin olivat lyhyempiä, reissun kesto vain viikon ja rinkan maksimipaino melkein kymmenen kiloa vähemmän. Jätin kenkähomman hautumaan ja menin ruokakaupan puolelle. Ostin parin päivän ruuat ja kaasua ynnä muuta tarpeellista. Lisäksi tietysti karkkia, sipsiä ja olutta etapin päättymisen kunniaksi. Sen jälkeen hain postiin saapuneen ruokalähetyksen. Nälkä oli jo jäätävä eikä kävely takaisin retkeilykeskukseen kiinnostanut tippaakaan, joten päätin rohkaista mieleni ja kysyä kyytiä tuntemattomilta. Heti ensimmäinen natsasi ja paikallinen poromies heitti minut keskukseen, vaikka itse olikin menossa päinvastaiseen suuntaan. Kyllä niitä on ystävällisiä ihmisiä täällä Suomessakin. Kävin nopeasti heittämässä tavarat mökkiin ja painuin sitten välittömästi retkeilyksekuksen ravintolan puolelle. Jo pitkään haaveissa ollut pizza vaihtui tiskillä hampurilaisateriaksi. Kaiken sen pastan ja muun pussiruuan jälkeen makuelämys oli taivaallinen. Nyt ei ollut kuitenkaan aikaa jäädä nautiskelemaan, koska saunavuoro oli alkamassa. Puhtaat vaatteet, pyyhe ja pari olutta mukaan ja saunalle. Tunnin kohdalla tuli niin kova väsymys, että oli pakko peseytyä ja lähteä omaan mökkiin nukkumaan. Kenkäongelma vaivasi vielä illalla, mutta eiköhän se huomenna selviäisi. Olihan sitä tähän mennessä tultu pienistä vastoinkäymisistä huolimatta jo melkein 500 kilometriä. Kolme etappia Norjan ja Ruotsin maastoissa oli siis takana – neljä pätkää Suomen puolella vielä edessä. Vaikka mittarissa ei ollutkaan aivan sitä viittäsataa kilometriä, niin minulle tämä oli ainakin henkisesti tämän reissun puoliväli. Tästä eteenpäin maasto tulisi aika paljon muuttumaan. Edessä olisi enemmän soita, metsiä ja avaria tunturimaisemia – vähemmän korkeita tuntureita ja korkeusvaihteluita. Olin tyytyväinen omaan suoritukseeni tähän mennessä. Viimeisellä etapilla mielialat olivat heitelleet aika paljon laidasta laitaan, mutta yleisfiilis oli silti ollut hyvä. Ehkä kuukauden kestänyt vaellus alkoi pikkuhiljaa väsyttää kroppaa ja mieltä. Tai ehkä se oli yksinäisyys, joka alkoi pehmentää päätä. Huonoja hetkiä oli tietysti odotettavissa näin pitkällä reissulla, mutta ne olivat olleet joka kerta lyhytaikaisia. Mitään hätää ei siis ollut. Suomen erämaiden valloitus jatkuisi aivan tuossa tuokiossa. Tyytyväisin mielin sai mennä pehmeään sänkyyn nukkumaan. Päivämatka: 13 km Yhteensä: 468 km\nAvainsanat: tunti tunniksi tuli toiselta toiminta tiski tila tie terassi tupa tuuli tuttu tuska turku turisti tunturi tuntua valmistaa valmis valinta valikoima vaiva vaikea vaihtoehto vaihe vaellus vaatteet vaate uutinen uni uimassa uhka tässä väsynyt väsymys vuoro voima voi virkamies vinkki viimeinen viikko viettää viedä vesi vetää vastaus vapaapäivä vanha valtakunta youtube ympäri ylimääräistä yksinäisyys yksin wc väsyttää äiti yötä yö yrittää rinkka rentouttava reitti reissu tallinna reikä ravintola raskas ranta rakentaa rakennus radikaali pöytä päätös päästä päähän päätyä päivä päivämatka päivällinen sauna sade sataa saksa saksalainen saapua saappaat saada ruutu ruoka ruotsi ruotsalainen ruokapöytä rovaniemi riski ripsi rinne sipsi teltta silta silmä siivota siisti seuraava seura suomessa suomi suomalainen suoja sukulainen sukka suihku sosiaalinen sivu tarkoitus tarkoittaa talo takki taivas tahti säästää sää sänky sähkö synkkä syksy suuri suunta suoritus televisio teko tee teen tavoite tauko pähkinä pyöri pyyhe pysyä puuttua puuro puro puhelin puhdas posti porukka puoliväli puoli punainen puhua poromies puhelu poro polku poika pohjoinen pohja pizza pitää pinta pilvi pieni pienistä pidättyä perhonen perhe pekoni pehmeä pasta pariskunta parise pari paras paperi pala palata palanen pakata paketti paistaa paino painaa paikka paikallinen ovi ottaa optio onni ongelma olut olo olin odottaa näyttänyt nälkä näköinen näkymä nähdä nuori nukkua nukuin nukkunut nukahtaa nousu norja norjalainen nokia netti neljä nauttia nanna nainen mökki märkä mäki myyty muutama mukava muisti mitä mittari minä minuutti mimmi millainen miettiä mies mieli mieleni metsä metsästys metri merkintä merenpinta matka malla makuupussi makuelämys maisema mahtava maasto lännessä lämmin lähteä luonto lumi lumipeite lukea lounastauko louna lounas lopettaa liukas lippu linja liike levy leveä leuka leipä lasku lapsi lappi laatu laakso käydä kuvata kuunnella kävely kävellä käsi käsittämätön kännykkä kämppä kyyti kysyä kylä kuuma kuukausi kuppi kulutus kulkea kuiva kruunu kruunata kova kotona kotka korkealla koko kohde kello kirjoittaa kirja kilometri kilpisjärvi kiinnostaa kevyt kestävä kesto kertoa kenkä kengät keli keittää kaveria kaula kattila katsoa katsella katse kasvaa kassa kartta karkki kalottireitti kahvi kahdeksan kadonnut järvi juttu juna junalla juhla jonne joki jokainen join johanna jokiu jatkaa jalka jaksaa itä isäntä istua iso iltapäivä ilta iloinen ikävä ikkuna ihminen ihmeellinen hätä hän hyökkäys hyttynen hypätä huono huone huikea horisontti homma hiki hieno hetki herätä herätyskello herätys hereillä henkinen helsinki helppo heittää heitin hautua hautausmaa harmaa hahmo haaste haastava fiilis facebook etelä eteinen etappi esimerkki erämaa energia elämä brittiläinen biologia bang avain autiotupa aurinko asua astua askel apua annos alku alamäki ala akku aines aikuinen aika aamupala aamu aamiainen 90


Ella Vilhelmiina: INSPIROIVIMMAT BLOGIT X3\nHuomenta ♥ Näin aurinkoisena ja syksyisenä viileänä aamuna on hyvä ensin istahtaa tekemään nopeasti pieni postaus ennen kuin vuorossa on päivän muut hommat. Pidemmittä puheitta nyt ajattelin kuitenkin jakaa teille kolme inspiroivinta blogia. Blogeja joista saan inspiraatiota sekä hymyn huulille :)\n- Mukavaa ja rentoa sunnuntaita!\nSaijis on yksi niistä blogeista, joita olen lukenut jo monta vuotta sekä ihan ensimmäinen muotiblogi johon olen joskus kauan aikaa törmännyt. Saijan ihanat tekstit sekä kuvat inspiroi miuta ihan mielettömästi ja tätä blogia lukemalla tulee väkisinkin joskus hymy mieleen :)\nRoosan blogista löytyy mm. ihania asuja, joista saa pieniä vinkkejä omaan pukeutumiseenkin. Laadukas ulkoasu laadukkailla kuvilla takaa ihastuksen jo ensisilmäyksellä Roosan blogiin. Kuvissakin on sitä jotain omaa tunnelmaansa.\nTörmäsin tähän Sonjan ihanaan blogiin vasta ihan äskettäin, mutta ihastuin siihen samantien. Niin kauniit kuvat ihanilla postauksilla, esim mukavilla vinkeillä eikä ulkoasukaan blogissa ole yhtään hullumpi! Mutta myös asukuviakin sekä kauneusaiheisia postauksiakin löytää Sonjan blogista. Näiden juttujen takia tämäkin blogi kuuluu inspiroivimpiin lemppari blogeihinin :)\nKiia Innanmaa 22 lokakuuta, 2017\nIhana postaus!! Saijis ja Sonja Tuulia K on munkin lemppariblogeja :)\nElla Vuorinen 22 lokakuuta, 2017\n10 IHANAA SYYTÄ RAKASTAA SYKSYÄ\nPIHISTÄ & PANOSTA : NEULEET\nTB : SEPTEMBER\nSUNNUNTAI HERKKU - PORKKANAKAKKU


Päättäjiltä parhaat arviot Messukeskukselle - Evento\nMessukeskus Helsinki sai suomalaispäättäjiltä parhaat arviot Taloustutkimuksen tammikuun puolivälissä julkaisemassa TEP 2019 -tutkimuksessa. Yritysjohdon työkaluksi suunnitellussa tutkimuksessa työelämän päättäjät arvioivat merkittäviä suomalaisia yrityksiä eri toimialoilta.\nTeksti Tarja Gordienko Kuvat Messukeskus / Risto Wuolle\nTEP 2019 tutkimuksessa arvioitiin yhteensä 149 eri yritystä kahdeltatoista eri toimialalta. Tutkimus toteutettiin valtakunnallisessa internetpaneelissa syys-marraskuussa 2019. Vastaajat kertoivat, millä tasolla tuntevat tutkittavat yritykset, antoivat tuntemilleen yrityksille yleisarvosanan, arvioivat yrityskuvaa ja kertoivat suositteluhalukkuudestaan.\nMessukeskus nousi kärkisijalle laadukkaan ja vastuullisen toimintansa ansiosta. Tutkimuksessa arvioitavia yrityskuvatekijöitä olivat luotettavuus, palvelut, henkilöstön ammattitaito, asiakaspalvelu ja yhteydenpito asiakkaisiin, palvelunopeus, tilojen toimivuus, hinta-laatusuhde ja markkinointiviestintä.\nMyös messut ja tapahtumat -toimiala menestyi TEP-tutkimuksessa erinomaisesti. Tutkituista toimialoista messut ja tapahtumat menestyi toiseksi parhaiten heti muuttopalvelujen jälkeen.\nAnni Vepsäläinen joukkoineen kirittää suomalaisyrityksiä\nkasvuun tapahtumamarkkinoinnin keinoin.\n– Messukeskus on viime vuodet kehittänyt tapahtumia ja tilojaan päämäärätietoisesti, asiakkaitaan kuunnellen ja palvelujaan parantaen. Vastuullisuudessa olemme näyttäneet suuntaa koko alalle jopa kansainvälisessä mittakaavassa. Olemme myös ottaneet rohkeasti vastuuta suomalaisyritysten\ntapahtumaosaamisen kehittämisestä. Haluan kiittää suomalaispäättäjiä siitä, että he ovat nähneet tekemämme työn ja arvostavat sitä, sanoo Messukeskuksen toimitusjohtaja Anni Vepsäläinen.\nMessukeskus sai taannoin Helsinki Travel Award -palkinnon pitkäjänteisestä työstään kongressimatkailun ja Helsingin kansainvälistymisen edistämisestä. Messukeskus vietti satavuotisjuhlavuottaan viime vuonna.


KALEVI AHO: KANTAESITYS - Sinfonia Lahti\nOn aina merkkitapaus, kun uusi taideteos näkee päivänvalon. Orkesterin kunniasäveltäjäksi vuonna 2011 kutsutun Kalevi Ahon solistiset konsertot saavat tänään jatkoa harvinaisella yhteenliittymällä, kun alttoviulu ja lyömäsoittimet kohtaavat räjähdysherkässä yhdistelmässä.\nKonsertin päätösnumerossa päävierailija Anja Bihlmaier saa irrotella. Vuonna 1945 valmistunutta Dmitri Šostakovitšin yhdeksäs sinfonia on niin hullunkurinen ja kepeä, että sitä voisi luulla jopa Haydnin tai Mozartin sinfoniaksi.\nKalevi Aho: Kaksoiskonsertto alttoviululle, lyömäsoittimille ja orkesterille (2020)\nSävelsin kaksoiskonserttoni alttoviululle ja lyömäsoittimille Berliinissä asuvan muusikkopariskunnan Hiyoli Togawan ja Alexej Gerassimezin aloitteesta. Olin säveltänyt Hiyolille vuonna 2016 jo teoksen Solo XII – In memoriam EJR alttoviululle, ja hän oli esittänyt Saksassa lisäksi alttoviulukonserttoani.\nAlexej Gerassimez on puolestaan soittanut lyömäsoitinkonserttoani Sieidi useaan kertaan Saksassa, Suomessa ja Tšekissä. Kun hän esitti Sieidin syyskuun lopulla 2018 Essenin orkesterin solistina, menin paikalle, ja tuolloin Hiyoli ja Alexej ehdottivat, että tekisin heille kaksoiskonserton. Lupauduin mielelläni säveltämään näin loistaville muusikoille konsertoivan sävellyksen.\nJoulukuussa 2019 Alexej soitti Sieidi-konserton Oulussa. Kävin kuuntelemassa konsertin, ja hän antoi ehdotuksia kaksoiskonsertossa käytettäviksi lyömäsoittimiksi. Tammikuun alussa 2020 pääsin aloittamaan sävellystyön. Käydessäni Berliinissä tammikuun 2020 lopulla kävin samalla Alexejn lyömäsoitinvarastossa, jossa hän esitteli minulle instrumenttejaan ja saatoin niitä itsekin kokeilla. Samalla päätin pitkälti, mitä kaikkia lyömäsoittimia otan mukaan teokseen. Konsertto valmistui maaliskuun lopulla 2020.\nSävelsin kaksoiskonserton ilman rahallista tilausta, ennen kuin kantaesityksestä oli ehditty sopia yhdenkään orkesterin kanssa. Kantaesitysorkesterin löytäminen osoittautui lopulta hyvin vaikeaksi – ketään ei tuntunut tämänkaltainen teos kiinnostavan, vaikka sekä Alexej Gerassimezin manageri että minä olimme kumpikin olleet asiasta yhteydessä useiden orkesterien kanssa. Kaiken lisäksi koronaepidemia sotki täysin orkesterien suunnitelmat vuosina 2020 ja 2021. Lopulta helmikuussa 2021, lähes vuosi sävellyksen valmistumisesta tiedustelin Sinfonia Lahden päävierailijalta Anja Bihlmaierilta, kiinnostaisiko häntä johtaa kantaesitys jossain, ja Anja sai sitten teoksen Sinfonia Lahden ohjelmistoon.\nSolistisen alttoviulun ja lyömäsoittimien yhdistäminen konsertoivassa sävellyksessä ei ollut vallan yksinkertainen asia. Lyömäsoittaja soittaa teoksessa vain harvoja instrumentteja, joita ei yleensä kuulla orkesterikonserteissa. Lyömäsoittimistona on pelkästään kuugongi (saks. Mondgong; vanha kiinalainen instrumentti, jonka sointi lähenee tamtamia), waterphone (soittimessa on pieni vesisäiliö, joka saa äänen huojumaan; sitä soitetaan joko lyömällä tai kontrabasson jousella), hang drum (käsin soitettava metallista taottu, tonaalisesti viritetty instrumentti, ikään kuin steel drumin kehitetty versio), 9 suurta erivireistä (thai)gongia, suuri sotilasrumpu sekä jousella soitettava vibrafoni.\nEnnen sävellystyön aloittamista kuuntelin paljon vanhaa japanilaista musiikkia, ja innostuin erityisesti ritualistisesta gagaku-musiikista. Konserton alussa onkin kuultavissa kaikuja tästä yli 1000 vuotta vanhasta hienosta musiikkitraditiosta. Gagaku-musiikissa tavattava shō-instrumentti antoi idean käyttää yhtenä orkesteri-instrumenttina myös harmonikkaa luomassa taustalle hiljaisia sointikenttiä.\nTeoksessa on kuusi yhtäjaksoisesti soitettavaa osaa. Konserton ensimmäinen osa Largamente alkaa mystisesti ja viipyilevästi. Osassa kuullaan myös waterphone-kadenssi, ja sen orkesterivälisoittoja vallitsee melodinen heterofonia (eri soittimet soittavat samaa melodiaa hiukan eri tavoin, eri rytmissä). Toisena osana on hang drumin säestämä lyhyehkö alttoviulukadenssi, jota vallitsevat alttoviulun huiluäänet.\nKolmas osa, Con moto, on nopea, solisteille koko konserton virtuoosisin, ja osa kasvaa väkevään huipennukseen. Lopussa alkupuolta vallinneet nopeat hang drumin kuviot alkavat asteittain hidastua, ja alttoviulu kipuaa yläsävelin vähitellen yli otelaudan, instrumentin äärimmäisiin korkeuksiin laskeutuakseen sieltä alas, erittäin pitkään, hiljaiseen ja häipyvään c-säveleen, jossa ikään kuin ajan kulku hetkeksi kokonaan pysäytetään.\nNeljäs osa, Largo on taas hidas. Osa alkaa jousella soitettavan waterphonen (tai vibrafonin) yksittäisin sävelin, kunnes jatkossa gongit vallitsevat lyömäsoitinosuutta. Hauraasti alkava alttoviuluosuus muuttuu yhä intensiivisemmäksi, ja orkesterin huippukohdan jälkeen myös virtuoosisemmaksi. Osan loppu etääntyy alttoviulun pitkään, nousevaan huiluääniglissandoon, joka johtaa viidenteen osaan, Cantoon.\nCanto-osana on vain muutamien soittimien säestämä kaunis, viipyilevä alttoviulukadenssi, jossa solisti laulaa ja soittaa samanaikaisesti. Kuudetta osaa, Epilogia vallitsevat taas gongien nopeat kuviot. Solistinen alttoviulu muuttuu osan suuressa huipennuksessa orkesterisoittimeksi, joka kaksintaa orkesterin viuluja. Tämän jälkeen musiikki rauhoittuu, ja koodaa valitsevat alttoviulun keinuvat, rauhalliset kuviot, joita kuugongi, waterphone ja hang drum säestävät. Viimeisenä kuullaan alttoviulun hyvin pitkä, oheneva ja katoava g-sävel ja kuugongin kaksi hiljaista lyöntiä.\nOlen omistanut konserton Hiyoli Togawalle ja Alexej Gerassimezille.\nTo 31.03. klo 19.00 Sibeliustalo\nALEZEJ GERASSIMEZ, lyömäsoittimet\n32-13 € aik. / 27-13 € eläkeläiset /


CDA PC70 käyttöohje (16 sivut)\nCDA PC70 käyttöohje\nPC70 American Style Fridge\nOnko teillä kysyttävää CDA PC70 ?\nKysy kysymys muilta CDA PC70 omistajilta täällä. Tarjoa selkeä ja kattava kuvaus ongelmastasi ja kysymyksestäsi. Mitä paremmin esittelet ongelman ja kysymyksen, sitä helpompi muilla CDA PC70 omistajilla on tarjota sinulle hyvä vastaus.\nKatso täältä ilmaiseksi CDA PC70 manuaalia. Oletko lukenut manuaalin, mutta se ei vastaa kysymykseesi? Tällöin voit kysyä kysymyksen tällä sivustolla muilta CDA PC70 omistajilta.\nJääkaapin nettokapasiteetti 337\nJääkaapin kokonaiskapasiteetti 347\nJääkaapin ovihyllyt 4\nPakastimen nettokapasiteetti 175\nPakastimen kokonaiskapasiteetti 198\nPakastimen ovihyllyt 4


Blogi: Itsemurhia voidaan ehkäistä - Vihreät nuoret\nSisältövaroitus: itsemurha, itsetuhoisuus\nMaailman itsemurhien ehkäisypäivää on vietetty vuodesta 2003 lähtien aina syyskuun 10. päivänä. Itsemurhien ehkäisypäivän tarkoituksena on lisätä tietoisuutta itsemurhista ja niiden ennaltaehkäisystä ja lisäksi vähentää itsemurhiin liittyvää stigmaa. Yksi päivän tärkeimpiä sanomia on, että itsemurha on estettävissä.\nTänä vuonna itsemurhatilastoja on varjostanut viime kevään 15 prosentin kasvu, jonka voidaan tulkita johtuvan ainakin osittain vallitsevasta pandemiatilanteesta. Poikkeustilanne on vaikeuttanut monen mielenterveyspotilaan asemaa ja lisäksi vaikuttanut heihin, jotka eivät ole aiemmin poteneet mielenterveysongelmia. Itsemurha ei ole kuitenkaan selitettävissä yhdellä syyllä ja aina yksilöstä ei ole havaittavissa varoitusmerkkejä. Siksi on ensiarvoisen tärkeää, että oikeanlaista apua saa ajoissa ja matalalla kynnyksellä.\nSuomessa on otettu askeleita kohti konkreettisia toimia itsemurhien ehkäisemiseksi. Vuonna 2020 ilmestyi osana kansallista mielenterveysstrategiaa itsemurhien ehkäisyohjelma, joka huomioi 36 ehdotusta toimenpiteiksi itsemurhakuolemien estämiseksi. Vuosina 2020 – 2030 voimassa oleva ehkäisyohjelma pyrkii laajaan ennaltaehkäisyyn vaikuttamalla niin itsemurhiin liittyviin asenteisiin esimerkiksi median, tiedotuksen ja tutkimuksen välityksellä, sekä konkreettisiin keinoihin tukea riskiryhmiin kuuluvia, vaikuttaa itsemurhakeinoihin, varmistaa varhaisen tuen tarjonta ja kehittää hoitoa. On pidettävä huoli, että itsemurhien ehkäisyohjelmassa suunnitellut toimenpiteet, kuten hoitohenkilökunnan osaamisen vahvistaminen ja kriisityön kehittäminen ulotetaan toimintaan asti.\nSiinä missä itsemurhien ehkäisyohjelma pyrkii vaikuttamaan rakenteisiin, myös yksilö voi auttaa itsemurhien ehkäisyssä. Mielenterveysongelmia voi olla vaikeaa tunnistaa, puhumattakaan vaikeudesta lähestyä mielenterveysongelmia potevaa läheistä. MIELI Suomen Mielenterveysseura kehottaakin tänään itsemurhien ehkäisypäivänä kampanjassaan kysymään läheisiltään ”Mitä kuuluu?”. Kenenkään pelastaminen ei ole toisen vastuulla, mutta läsnäolon ja kuunteluhalukkuuden osoittaminen voi ehkäistä itsetuhoisia aikeita. On myös todistettu, että suoraan itsemurhasta kysyminen ei kasvata itsemurhan riskiä, vaan päinvastoin auttaa ja antaa yksilölle luvan käsitellä pahaa oloaan muidenkin, kuin itsensä kanssa.\nItsemurhat ovat äärimmäinen esimerkki siitä, mihin mielenterveysongelmat voivat pahimmillaan johtaa. Tärkeä osa itsemurhien ennaltaehkäisyä on saada mielenterveyspalvelut ja niiden saavutettavuus kuntoon. Lisäksi on tärkeää, että itsemurhista ei vaieta. Itsemurhien käsitteleminen julkisessa keskustelussa ehkäisee leimautumisen pelkoa, lisää tietoisuutta sekä itsemurhista, että hoitopalveluista ja myönteiset tarinat selviytymisestä voivat helpottaa hoitoon hakeutumista.\n24.6.2020 Ajankohtaista, Blogi\nBlogi: Syksyllä tarvitaan panostuksia lasten ja nuorten palveluihin


Ilmatieteen laitos varoittaa jalankulkijoita liukkaudesta Keski-Pohjanmaalla ja Pohjanmaan maakunnassa\nmaanantai 1.3.2021 | 06:19\nSatanut lumi voi pakkautua jalkakäytäville ja olla liukas kävelyalusta vaikkei ihan varsinaista jäätä olisikaan näkyvissä.\nSu 24.1.2021 klo 07:00\nLauhtunut sää ja jään päälle satanut vesi tekee jalkakäytävät erittäin liukkaiksi sunnuntaina Keski-Pohjanmaalla ja Pohjanmaalla. Ilmatieteen laitoksen antama varoitus liukkaudesta on voimassa sunnuntai-iltaan saakka.\nSunnuntaina lämpötila on nollassa tai asteen plussan puolella, mutta iltaa kohti lämpötila painuu yöksi pakkaselle. Liukkaus ja mahdolliset lumi- ja räntäsateet heikentävät maanantain ajokeliä koko maassa.\nAlkuviikon sää on pohjalaismaakunnissa lauha. Viikonloppuna on luvassa noin –10 asteen pakkasia. Lunta voi sadella lisää alkuviikon päivinä.


Kuuntele Hockey Time -podcastin tuorein jakso tästä: Miksi Ryan Lasch on ylikylän pelimies kotimaiseen Liigaan? "Hän näkee jokaisen tilanteen ja syötön maalintekosuorituksena" | Urheilu | Etelä-Suomen Sanomat\nUrheilu 21.1.2021 17:30\nTämän viikon Hockey Time -podcastissa pureudutaan Pelicans-hyökkääjä Ryan Laschin ylivoimaisiin hyökkäyspään ominaisuuksiin. Lisäksi käsittelyssä liigaseurojen konkurssiuhka sekä positiivinen johtaminen.\nOttelukohtaisella sopimuksella Pelicansissa pelaava Ryan Lasch osaa löytää pienetkin välit ja aikaikkunat ratkaiseville syötöilleen. "Vaikka hän epäonnistuisi kolme kertaa, hän uskaltaa yrittää vielä neljännenkin kerran", kommentoi Pelicansin päävalmentaja Tommi Niemelä. Paula Pohjamo\nPelicans nousi keskiviikkoisella Ilves-voitollaan sarjakakkoseksi. Liigan pistepörssin top-kolmosessa on kaksi lahtelaisjoukkueen pelaajaa.\nPinnoja ropisee niin joukkueen kuin yksilöidenkin tilille, mutta eurojen suhteen seuran saldo humisee sen sijaan tyhjyyttään.\n– MTV Urheilun karu selvitys liigaseurojen tulevaisuudesta. Koronarajoitusten jatkuminen on johtamassa konkursseihin ilman ulkopuolista tukea. Pelicansin saama vajaan puolen miljoonan euron valtiontuki antaa happea noin 1,5 kuukaudeksi. Onko ravintola todella jäähallia turvallisempi paikka seurata matsia (01:14)?\n– Frank Gymerin kauden avausmaalia juhlittiin kuin maailmanmestaruutta. Pelicansin päävalmentaja Tommi Niemelä on jättänyt jo tässä vaiheessa positiivisuuden perinnön koko lahtelaisorganisaatioon. Valmentaminen on kuin nuorallatanssimista – keppiä ja porkkanaa pitää osata tarjoilla oikeassa suhteessa, oikeaan aikaan ja oikealla tavalla. Asiantuntijoiden Pelicansille petaamasta sulamisesta ei näy toistaiseksi merkkejä (06:29).\n– Taikuri, tirehtööri ja ratkaisevien syöttöjen aikaikkunan säälimätön hyväksikäyttäjä. Hyökkäyspään ylisanat loppuvat koko Liigan pistepörssiä dominoivan Ryan Laschin kohdalla kesken. Reilut kolme kuukautta sitten Hokipodi-studiossa oli eri ääni kellossa. Perjantaina 34 vuotta täyttävä kalifornialaistaituri johtaa lahtelaisten ylivoimaa oikea-aikaisilla valinnoillaan. Onko Lasch tärkeämpi pelaaja Pelicansille kuin Lionel Messi FC Barcelonalle (14:42)?\n– Vajaat kaksi viikkoa sitten Pelicansin edellisen tappion aiheuttanut SaiPa saapuu perjantaina Isku Areenaan. Tiistaina lahtelaisilla on edessään tasonmittaus Liigan absoluuttista kärkeä vastaan. Lukko-vahti rikkoi Pelicansissa torjuneen isänsä ennätyksen (25:49).\nKuinka suuren loven Ryan Laschin mahdollinen lähtö jättää Pelicansiin? Kommentteja voit viskellä tämän jutun alle tai Twitterissä tilille nimeltä Hockey Time Lahti (@HokiPodi) ja aihetunnisteella #hokipodi.


Avidlylle Suomen ensimmäinen HubSpot Master Trainer | Avidly Oyj\nAvidlylle Suomen ensimmäinen HubSpot Master Trainer\n27.2.2020 08:50:00 EET | Avidly Oyj\nKoulutusohjelmaan haettiin henkilöitä, jotka työskentelevät vähintään Gold-tason HubSpot-kumppanitoimistossa, joilla on hallussaan mittavat HubSpot-sertifikaatit ja jotka pystyvät kouluttamaan oman äidinkielensä lisäksi englanniksi. Neliosaisen valintaprosessin päätteeksi Santeri hyväksyttiin koulutukseen syksyllä 2019. Koulutus suoritettiin Dublinissa sekä itsenäisesti etäopiskeluna.\nSanteri uskoo vakaasti, että suurin potentiaali minkä tahansa järjestelmän tai ohjelmiston kanssa jää käyttämättä, jos sen käyttäjiä ei kouluteta huolella. Asiakkaiden potentiaalin nostaminen olikin hänen suurin innoituksensa hakeutua koulutukseen.\n”Nautin suuresti, kun pääsen auttamaan asiakkaitamme menestymään ja näyttämään kuinka heidän tarpeensa voidaan täyttää HubSpotin avulla”, kuvailee Santeri.\nHubSpot Master Trainer -ohjelman myötä Santeri on nyt osa kansainvälistä kouluttajaverkostoa, johon kuuluu maailman kokeneimpien HubSpot-kouluttajien lisäksi HubSpotin omat pääkouluttajat. Verkoston ansiosta Avidlyn asiakkaat pääsevät hyötymään aina uusimmasta osaamisesta. Maailman kahdeksasta HubSpot Master Trainerista kaksi on nyt Pohjoismaissa: Santeri Suomessa ja Johanna Sjölin Avidlyn Ruotsin toimistossa.\n”Kouluttajaverkoston kesken pääsemme jakamaan oppeja, koulutusmateriaaleja ja parhaita käytäntöjä, joita pystymme suoraan hyödyntämään asiakastyössä ja erityisesti koulutuksissa. Tämä tulee varmasti heti näkymään positiivisesti Avidlyn tarjoamien koulutusten laadussa”, kertoo Hämäläinen.\nAvidlyn tarjoamien koulutusten lisäksi Santeri tulee toimimaan HubSpotin virallisena kouluttajana. Käytännössä tämä tarkoittaa, että hän vastaa HubSpotin järjestämien koulutusten fasilitoinnista Suomessa. Ensimmäinen, kolmipäiväinen HubSpot Marketing Hub Fundamentals -koulutus toteutetaan myöhemmin keväällä.\nSanteria motivoi työssään asiakkaiden onnistuminen ja jatkuva oppiminen. ”Haluan auttaa asiakkaitamme heidän kasvussaan, ja uskon, että kouluttaminen on siinä todella merkittävässä asemassa nyt ja tulevaisuudessa.”\nAvidly on Suomen suurin ja monipuolisin markkinoinnin palvelutoimisto, joka on samalla sekä valtakunnallinen että paikallinen. Olemme myös Euroopan suurin Inbound-markkinoinnin toimisto ja maailman suurin HubSpot-kumppani.\nAvidly palvelee asiakkaitaan HubSpot alustalla mahdollisimman monipuolisesti niin markkinoinnissa, myynnissä kuin palveluissakin. Avidly syntyi vuonna 2018 yritysfuusiona neljästä Hubspot Diamond -kumppanista: Zeeland Familysta (Suomi), Doideasta (Ruotsi), Katalysatorista (Tanska) ja Inbound Norwaysta (Norja). Avidly osti myös saksalaisen NP Solutions -yrityksen osaksi yhtiötä.\nAvidly koostuu kahdesta liiketoiminta-alueesta: markkinointipalveluista, jotka toimivat Suomesta käsin sekä kansainvälisestä Inbound-markkinoinnista ja -myynnistä, joka johtaa HubSpot-kumppanuutta. Avidlylaisia on yhteensä noin 250.\nSanteri Hämäläinen, Head of Training and Academy, Avidly, santeri.hamalainen@avidlyagency.com, p. 050 572 6284


Kaikkea muuta, kunhan ei lyhyitä hiuksia | Jenora Design valokuvaamo\nAvainsanat: naisyrittäjä, tasa-arvo\n”Kyllä tytöillä saa olla pitkät hiukset.” Näin sanoi puolisoni 6-vuotiaalle tyttärellemme menneellä viikolla saunan jälkeen. Kommentti tuli vastauksena tyttäremme ääneen sanomaan ajatukseen, että hän haluaisi samanlaiset hiukset kuin isä sinulla. Lyhyet. Tyttö on perinyt isänsä luonnonkiharan hiuslaadun ja paljon harmittelee hiuksen omapäisyyttä; hiuksia on vaikea saada pysymään kurissa ja miten itse haluaa, vaikka kuinka kovasti yrittää. Siksi monesti haaveilee lyhyistä hiuksista; ne olisivat hänen mielestään helpot. Kuivailin parhaillaan omaa jo vuosia lyhyenä ollutta hiustani saunan puolella lämpimässä ja kuuntelin keskustelua kodinhoitohuoneen puolella. Kyllä tytöillä saa olla pitkät hiukset.\nMinä uskon, että lähes poikkeuksetta nainen voi olla samoissa asioissa hyvä kuin mies, uskon myös että mies hallitsee halutessaan samat taidot kuin nainen. Monille luonteenpiirteille eri asiat ovat haasteellisia keskenään, mutta sukupuoli harvemmin määrää mihin pystyt tai et. Tiedämme kuitenkin, että moni lapsi kasvaa ympäristöön, jossa tytölle ovat sopivia tietyt asiat ja pojalle toiset. Moni vanhempi opettaa näin ihan ajattelemattaankin, on pinkit ja siniset, tyttöjen leikit ja poikien leikit. Pojat on poikia ja tytöt suloisia.\nKuuluisa nykyaika , on monelle ”vanhan ajan kasvatille” haasteellinen. Pitäisi olla kovin suvaitsevainen ja hyväksyä erilaiset asiat, vaikka on kasvanut ajatukseen että musta on mustaa ja valkoinen valkoista. Miehet käyvät tukkimetsässä ja naiset laittavat sillä aikaa ruokaa. Essut hulmuten tulevat miehiä syleilemään kun saapuvat raskaan päivän päätteeksi kotiin. Minä ymmärrän tämän maailman, sillä olen myös nähnyt sitä läheltä. Mutta minä ymmärrän silti myös maailman, jossa perheen mies ei osaa naulata taulua seinälle tai häntä ei kiinnosta korjata autoja. Ymmärrän maailman, jossa nainen ei osaa laittaa ruokaa tai keskittyy perheen rakentamisen sijaan itseensä ja uraansa. Ymmärrän, että sukupuoliroolit eivät asetu ”perinteisesti” jokaisessa parisuhteessa ja perheessä, perheet voivat koostua mitä erilaisimmista yhtälöistä ja ne voivat silti toimia hyvin, niinkin hyvin että jossain tavallisessa äidin, isän, 2,5 lapsen ja kultaisen noutajan perheessä se ei ehkä toimi koskaan samoin.\nYritys- ja työmaailmassa nainen on herkästi valittaja tarttuessaan ongelmiin, mies puolestaan jyrää muut kun pitää päänsä ja seuraa visiotaan. Nainen on heikko ellei kestä painetta mies on aikaansaamaton ellei osaa heti viedä tiimiä eteenpäin asioissa. Naisten paikkaa korostetaan vieläkin toisinaan tytöttelemällä ja iäkkäämmän miehen asemaa korostetaan pitkällä kokemuksella. Voiko hän olla hyvä tässä, vaikka onkin nainen? Voiko hän taitaa tämän asian, vaikka onkin nuori mies? Pojalla saa olla lyhyet hiukset ja tytöllä pitkät.\nOn totuus, että moni nainen ei varmasti osaa, kehtaa tai uskalla vaatia. Ei kotona eikä töissä. Monelle naiselle on rohkeuskysymys kutsua itseään johtajaksi tai vaatia parempaa palkkaa, perustella miksi minä olisin oikea saamaan tehtäävän kuin mieskollegani. Mutta varmasti myös moni mies on epävarma ja jättää vaatimatta, pyytämättä ja kyseenalaistamatta. Hyvin pitkälti ollaan siis taas luonteenpiirteiden armoilla; osaatko, uskallatko, oletko sopivan röyhkeä vai jäätkö ennemmin taka-alalle.\nMinä tittelöin itseäni monesti naisyrittäjäksi tai yrittäjä-äidiksi. En oikeastaan tiedä mitä silläkään on väliä, että olen naisyrittäjä tai yrittäjänainen kun voisin olla vain yrittäjä. Ehkä tällä nais-tittelillä kuitenkin haluan aina välillä nostaa esiin sitä että kyllä nainenkin pystyy, vaikka toisaalta samalla toitotan siitä, että ei ole väliä onko nainen vai mies. Jätän mielelläni myös kotona polttopuiden teon ja kantamisen tai erilaiset remonttihommat puolisolleni ja käytän itse saman ajan siivoamiseen. En siksi, ettenkö osaisi, vaan uskon että puolisoni tekee mainitut asiat minua paremmin ja varmaan myös mieluisammin. Mutta ei minulle myöskään ole ongelma kantaa puita, hakata nauloja tai laittaa matoa ongenkoukkuun. Välillä kuitenkin heittäydyn tytöksi. Siitäkin huolimatta, että juuri hetki sitten huusin kuinka ei ole naisten ja miesten töitä ja kaikki osaamme samat asiat ja olemme yhtä arvokkaita. Myös tytöttelin omaa käyttäytymistäni. Kyllä, minä, sama tyyppi!\nMitä mainiointa Minna Canthin ja tasa-arvon päivää sinulle tänään! Toivottavasti koet olevasi tasa-arvoinen ja tasavertainen niin työelämässä kuin kotonakin. Jos et, uskallathan kysyä ja ajatella miksi. Nostaa asian esiin ääneen tai jos olet ympäristössä, jossa et sitä uskalla tehdä, rohkaistu tekemään muutoksia.


Lasinkeräilijän Blogi: Lisää Engblomin maljakoita\nRunar Enblomin muotoilema ja Riihimäen Lasin\nvalmistama vaalean vihreä feminiininen maljakko,\njonka korkeus on 17,5 cm.\nSuomessa on monta lasimuotoilijaa, joiden tuotannosta on saatavissa niukasti kirjallista tietoa. Suomen lasimuseo lisää tietämystä tänä vuonna Erkki Vesannon ja Sakari Pykälän osalta. Heidän tuotannostaan on tulossa myös artikkelit Suomalaisen lasin vuosikirjaan 2017 ja kirja julkaistaan toukokuun lopulla.\nSiniharmaa ja harmaa maljakko ovat Runar\nEngblomin muotoilemia. Siniharmaan korkeus\non 17,5 cm ja harmaan 14,5 cm.\nYksi sellaisista muotoilijoista, jotka vielä odottavat vuoroaan on Runar Engblom, jonka muotoilemien lasiesineiden kuvia on julkaistu tästä blogissa silloin tällöin. Tässä taas muutama lisää.\nHienosti liukuvärjätty maljakko on


Tuhkarokko julistettiin hävitetyksi USA:sta lähes 20 vuotta sitten – tautitapauksia tilastoitu tänä vuonna ennätysmäärä - MTVuutiset.fi\nJulkaistu 25.04.2019 07:34\nYhdysvalloissa on tilastoitu tänä vuonna enemmän tuhkarokkotapauksia kuin kertaakaan 2000-luvulla. Maan tautiviranomaisten mukaan tänä vuonna on tilastoitu 695 tuhkarokkotartuntaa.\nTuhkarokko julistettiin vuonna 2000 hävitetyksi Yhdysvalloista. Se on kuitenkin tehnyt viime vuosina paluuta. 2000-luvun piikki oli tätä ennen vuosi 2014, jolloin tilastoitiin 667 tapausta. Koska nyt eletään vasta huhtikuuta, tulee tämän vuoden luvusta todennäköisesti vielä selvästi suurempi.\nLue myös: New Yorkissa riehuu suurin tuhkarokkoepidemia sitten vuoden 1991 – rokote määrätty pakolliseksi sakon uhalla\nViranomaisten mukaan tämän vuoden suuri lukumäärä johtuu pääasiassa muutamasta suuresta epidemiasta, yhdestä Washingtonin osavaltiossa ja kahdesta New Yorkissa.\nTuhkarokkoa on saapunut Yhdysvaltoihin Israelista ja Ukrainasta. Tautia kantaneet henkilöt ovat tartuttaneet sen yhdysvaltalaisiin, joita ei ole rokotettu. Tuhkarokkoepidemiat ovat Yhdysvalloissa painottuneet paikkakunnille, jossa rokotuskattavuus on ollut tavallista heikompi.\n– Merkittävä tekijä New Yorkin epidemioiden syntymisessä oli yhteisöissä levinnyt väärä tieto rokotteen turvallisuudesta, tautiviranomainen CDC sanoi.\nRokotusvastaisuus on ollut suurin syy tuhkarokkotapausten lisääntymiseen viime vuosina länsimaissa.\nTuhkarokko on herkästi tarttuva ja tarttuu helposti esimerkiksi huoneilman kautta.\nYhdysvalloissa 2,5 miljoonaa rokottamatonta alle 10-vuotiasta\nMaailmanlaajuisestikin tapausten määrä on kasvussa. Unicefin mukaan vahvistettuja tapauksia oli tammi-maaliskuussa 110 000, mikä on nelinkertainen määrä viime vuoden samaan ajanjaksoon verrattuna.\nUnicefin mukaan maailmassa on lähes 170 miljoonaa alle 10-vuotiasta, joita ei ole rokotettu tuhkarokkoa vastaan. Tilanne on pahin kehitysmaissa, mutta myös esimerkiksi Yhdysvalloissa on 2,5 miljoonaa ja Britanniassa 500 000 rokottamatonta alle 10-vuotiasta.\nUnicef muistuttaa, että vaikka jossakin maassa maanlaajuinen rokotekattavuus olisi korkealla tasolla, voi maasta löytyä yksittäisiä alueita, joilla kattavuus on heikko. Ja kun tuhkarokkovirus päätyy näille alueille, leviää se todella nopeasti.


Bioeffect Essentials ihonhoitosetti - Natural Shop\nEtusivu / Kasvojenhoitotuotteet / Balsamit ja seerumit / Bioeffect Essentials ihonhoitosetti\nAinutlaatuinen BIoeffect hoitoseerumi kasvoille, joka tutkitusti korjaa ihon ikämuutoksia. Seerumi hyödyntää ihon luonnollisia solukasvutekijöitä (Epidermal Growth Factors), jotka vilkastuttavat solu-uusiutumista. Se heleyttää ihoa, tasoittaa pigmenttimuutoksia, supistaa huokosia, kiinteyttää, madaltaa juonteita ja parantaa ihon kosteudensitomiskykyä. Seerumi palauttaa ihon luonnollisen nuorekkuuden. Ei sisällä parabeeneja, väriaineita eikä hajusteita. Sopii kaikille ihotyypeille, myös erittäin herkälle iholle.\nOsastot: Balsamit ja seerumit, Bioeffect, Kasvojenhoitotuotteet, Kosteusvoiteet Avainsanat tuotteelle bioeffect, BIOEFFECT EGF skin care set, Daily Treatment, EGF Bioeffect\nBIOEFFECT EGF SERUM (15 ml) on tehokas anti-aging seerumi, joka vähentää juonteiden ja ryppyjen syntymistä huomattavasti. Saat kimmoisan ja hehkuvan ihon tasaisella ihonsävyllä. Seerumi uudistaa, elvyttää ja palauttaa ihon elinvoimaisuuden samalla kosteuttaen.\nBIOEFFECT EGF DAY SERUM (5 ml) on anti-aging seerumi, joka on erityisesti kehitetty päiväsaikaan käytettäväksi. Seerumi vähentää ryppyjä ja juonteita, parantaa ihonsävyä ja pintarakennetta sekä kosteuttaa. Geelimäinen koostumus imeytyy nopeasti. Ihanteellinen pohja meikille.\nBIOEFFECT EGF ESSENCE (15 ml) on kevyt kasvoesanssi ja kosteuttava pre-seerumi. Pehmentää iho ja antaa terveen lopputuloksen. Toimii kosteutuksena ja valmistaa ihon optimalisesti Bioeffect seerumille tai kosteusvoiteille. Vahvistaa lisäksi EGF-efektiä.\nEGF (Epidermal Growth Factor) tunnetaan myös ihosolujen aktivaattorina ja esiintyy luonnollisesti ihossamme tuottaen kollageenia ja elastiinia. Ihon luonnollinen soluaktivaattoreiden tuotanto hidastuu ikääntymisen myötä, mikä tekee ihosta ohuemman ja veltomman. Bioeffectin tuotteet sisältävät jyväsiemenestä tuotettua EGF-uutetta, joka kiihdyttää ihon uusiutumista.\nLevitä 2-4 tippaa kuivalle puhtaalle iholle kasvoilla ja kaulalle iltaisin.\nLevitä 1-2 pumppua kuiville ja puhtaille kasvoille ja kaulalle aamuisin. Anna seerumin imeytyä 5 min ajan ennen kuin levität muita ihonhoitotuotteita tai meikkiä.\nLevitä n. 2-4 pumppua EGF Essencea käteen ja taputtele ihoon. Viimeistele seerumilla tai kasteusvoiteella.\nKirjoita ensimmäinen arvio tuotteelle “Bioeffect Essentials ihonhoitosetti”


Srila Prabhupadan katoamispäivä, 11/05/05\nMietelmiä puhtaasta bhaktista #10\nHänen Jumalainen Armonsa\nKansainvälisen Krishna-tietoisuus Yhteisön perustaja/henkinen opettaja\nOhessa on Hänen Armonsa Sankarshan Das Adhikarin kunnianosoitus Srila Prabhupadalle hänen katoamispäivänsä muistoksi järjestetyssä juhlatilaisuudessa Sri Vrindavana Dhamassa, marraskuun 5. päivänä, 2005.\n(Kahdeksankymmentäyhdeksän Srila Prabhupadan oppilasta oli läsnä tilaisuudessa, siitäkin huolimatta, että kaikille heille ei riittänyt aikaa pitää puhetta.)\nHänen Armonsa Sankarshan Das:\nEi ole riittävästi sanoja osoittamaan sitä rakkautta, jonka Srila Prabhupada on antanut minulle ja kaikille meille. Tämä rakkaus on täysin käsittämätöntä, rajatonta ja pohjatonta. Pohjaton tarkoittaa sitä, että Srila Prabhupadan antamalla armolla ja viisaudella ei ole rajoja. Tänä aamuna muistelin kuinka paljon kärsin ennen Krishna-tietoisuuteen tutustumista. Itkin kuinka elämäni oli niin tyhjää ja merkityksetöntä - painajaisenomaista. Mutta sitten kohtasin Hänen Jumalaisen Armonsa Srila Prabhupadan ja lukuisat hänen mahtavat seuraajansa, kuten täälläkin paikalla olevan Makhanlal Prabhun. Ensimmäinen Srila Prabhupadan saarnatilaisuus, johon osallistuin, pidettiin Berkeleyssä. Hieman myöhemmin, vuonna 1971, Hänen Pyhyytensä Visnujana Maharaj tuli Austiniin. Srila Prabhupadan ja hänen seuraajiensa välittämän ystävällisyyden myötä sain tilaisuuden todella tulla onnelliseksi ja päästä irti kärsivästä tilastani. Kuinka paljon olenkaan velkaa Srila Prabhupadalle ja teille kaikille. Sillä ei ole rajoja. Kaikki Srila Prabhupadassa on todella ihanaa.\nKerran oppilas kysyi Srila Prabhupadalta, “Srila Prabhupada, mitä tapahtuu kun annat jollekin kadulla ‘todella ihanan’ (kermakaramellin kaltainen makeinen)?” Srila Prabhupada vastasi, “Hän ottaa vastaan tämän ‘todella ihanan’, hän tulee temppeliisi ja hänestä tulee todella ihana. Krishna on todella ihana, tämä Krishna-tietoisuuden prosessi on todella ihana, ja te kaikki olette todella ihania.”\nSitten eräs oppilas sanoi, “Prabhupada on todella ihana!”\nPrabhupada sanoi, “Nyt on kirtanan vuoro.”\nKiitän teitä kaikkia siitä, että olette todella ihania Srila Prabhupadan seuraajia, ja että annoitte tälle todella kauhealle poloiselle Sankarshan Dasille mahdollisuuden tulla Krishna-tietoiseksi.


Leipoen ja neuloen: Työlaukku eväitä varten\n"Työlaukku" lähinnä eväiden kuljetusta varten on ollut haaveena jo pidemmän aikaa.. Tein ennen viimeisintä äitiyslomaa jonkinlaisen eväslaukun mutta loppujen lopuksi se oli käytössä niin epäkäytännöllinen että uusi piti saada. Ennen joulua minulla oli jonkinlainen idea laukusta, mutta tämä lopputulos on kuitenkin ihan erilainen.. Viime viikolla ekaluokkalaiselle tekemäni luistinkassi antoikin vähän vauhtia tälle laukulle. Kaivoin kaikki farkut joista vähänkin sai vielä paloja leikeltyä ja yhdistelin etupuolen paloista. Saumat ompelin siksakilla päältä. Tykästyin jotenkin tuota luistinkassia tehdessäni tällaisiin saumoihin..\nTakakappaleen yhdistin parista vähän isommasta farkun palasta ja ompelin takakappaleelle taskun. Alun perin suunnittelin tekeväni taskulle läpän, mutta en sitten kuitenkaan tehnyt sitä.\nSisuspuoli on äidin vanhasta verhosta ja vetoketju jostakin vanhasta vaatteesta talteen otettu. Sisäpuolelle tein myös pienen taskun, johon kännykkäni juuri ja juuri mahtuu..\nOlkahihnaksi ompelin farkkujen vyötärökaitaleen. Sillekin minulla oli alun perin ihan toisenlainen suunnitelma, mutta järkeni loppui. En oikein tiennyt missä järjestyksessä minun olisi pitänyt mitäkin ommella ja tyydyinkin käyttämään kaitaleen olkahihnaksi.\nVyölenkit jätin vyötärökaitaleeseen paikoilleen.\nEväitä mahtuu nyt tähän laukkuun vaikka tuplavuoron tarpeiksi.. :)\nLähettänyt Raisa P klo 12.47\nKanneli 20.1.2015 14.32\nAivan upea laukku. Todella hienot nuo siksak- kanttaukset. Ne sopii niin hyvin farkun kanssa. Kiva, että olet käyttänyt eri värisiä farkkuja. :-)\nRaisa P 21.1.2015 9.59\nHalusin tästä nimenomaan kirjavan ja otinkin siksi kaikki farkkujen rippeet käyttöön.. Tykkään kyllä! Kiitos Kanneli! :)\nHanna Mi 20.1.2015 16.38\nOn kyllä todella hieno laukku! Nuo siksak-tikkaukset antavat kivaa ilmettä. Vuorikankaat on ihanat!\nRaisa P 21.1.2015 10.02\nTykästyin noihin tikkauksiin joten näitä saattaa vielä jatkossakin näkyä, jos jotakin tulee farkusta vielä tehtyä.. :) Tuosta vuorikankaana käytetystä verhosta piti alun perin tulla hame, mutta niin vain suunnitelmat elää.. :) Kiitos Hanna Mi! :)\nJohanna 25.1.2015 8.17\nTosi cool. Tämä kelpaa hyvin muuhunkin käyttöön.\nRaisa P 25.1.2015 11.57\nKelpaa kyllä! :) Kiitos Johanna!\nSakariSokeri 29.1.2015 17.04\nAivan sikasiisti, menisi ihan käsilaukkunakin!\nRaisa P 30.1.2015 13.22\nKiitos paljon, SakariSokeri! :)


11 sivupainikkeen toimintoa iPhone X » Sivusto älypuhelimista, ohjeet, vinkit, luokitukset.\n11 sivupainikkeen toimintoa iPhone X\nTuttu Sleep / Wake-painike iPhone X: ssä on muuttunut hieman. Nyt se on isompi, sitä kutsutaan sivupainikkeeksi, sitä on helpompi painaa ja se voi tehdä paljon.\n# 1. Näytön aktivointi\n# 2. Käynnistetään\n# 3. Aktivointi Siri\n# 4. Sammutus, hätäpuhelu – SOS, lääketieteellinen kortti\n#viisi. Hätäpuhelut nopeasti\n# 7. Sovellusten ostaminen\n# 8. Näyttökuva\n#yhdeksän. Pakota uudelleenkäynnistys\n#kymmenen. Kasvotunnuksen poistaminen käytöstä väliaikaisesti\n#yksitoista. Palautus tila\nSivupainikkeella voidaan edelleen aktivoida näyttö ja lukita laite.\nKun iPhone on pois päältä, käynnistä se pitämällä sivupainiketta painettuna.\nKoti-painikkeen Siri puuttuessa sinun on nyt soitettava painamalla sivupainiketta.\niPhone X: n poistamiseksi käytöstä sivupainiketta on painettava samanaikaisesti jonkin äänenvoimakkuuspainikkeen kanssa. Muutaman sekunnin kuluttua tunnet tärinää, ja näyttöön tulee liukusäätimiä sisältävä näyttö laitteen, hätäpuhelun ja lääketieteellisen kortin sammuttamiseksi.\nJos asetus on otettu käyttöön, sivupainiketta voidaan painaa viisi kertaa hätäpuhelun aloittamiseksi välittömästi.\nMaksun suorittamiseksi Apple Pay, sinun on ensin kaksoisnapsautettava sivupainiketta. Sen jälkeen sinun on kirjauduttava sisään Face ID: llä ja vietävä älypuhelin päätteeseen.\nNyt et todellakaan osta vahingossa sovellusta osoitteesta App Store. Ensin sinun on kaksoisnapsautettava sivupainiketta ja kirjauduttava sisään vasta sitten Face ID: llä. Jos valitset 'Osta' sisään App Store, järjestelmä pyytää sinua ensin napsauttamaan painiketta.\nOta kuvakaappaus pitämällä samanaikaisesti sivupainiketta ja äänenvoimakkuuden lisäyspainiketta painettuna.\nPaina äänenvoimakkuuden lisäyspainiketta, sitten äänenvoimakkuuden vähennyspainiketta ja pidä sitten sivua painettuna, kunnes logo Apple ilmestyy näytölle. Se oli pakotettu uudelleenkäynnistys. Kaikki tietosi pysyvät ennallaan, vain järjestelmän toiminnot käynnistetään uudelleen. Tämä auttaa yleensä käsittelemään virheitä.\nPurista iPhone yläosaa niin, että kaikki kolme painiketta painetaan. Tunnet värinän, kasvotunnus sammuu ja järjestelmä pyytää sinua antamaan salasanasi.\nJos sinulla on vakavia ongelmia iPhone X: n kanssa, sinun on päivitettävä se iTunesilla. Liitä älypuhelin tietokoneeseen ja käynnistä iTunes. Paina sen jälkeen äänenvoimakkuuden lisäyspainiketta, sitten äänenvoimakkuuden vähennyspainiketta ja pidä sitten sivua painettuna, kunnes iTunes-logo tulee näkyviin.


Montolit laattaleikkuri – Perustukset ja valu\nAmmattilaisen laattaleikkuri kovaan käyttöön. Sarjassa monia eri kokoja eri leikkuupituuksille. Montolit ammattilaisleikkuri kovaan käyttöön.\nArvostettu italialainen ammattilaisten laattaleikkuri. Montolit Laattaleikkuri Masterpiuma 75P3. Masterpiuma valikoima on ammattilaisen valinta. Voit leikata kaikenlaisia laattoja, joiden paksuus 0-20mm, nopeasti .\nMontolit Masterpiuma 63PMasterpiuma valikoima on ammattilaisen valinta. Voit leikata kaikenlaisia laattoja, joiden paksuus 0-20mm, nopeasti ja tarkasti. Montolit Masterpiuma 44PMasterpiuma valikoima on ammattilaisen laite.\nMontolit Laattaleikkuri Masterpiuma 93PMasterpiuma valikoima on ammattilaisen valinta. Montolit Masterpiuma 125PMasterpiuma valikoima on ammattilaisen valinta. Montolit Laattaleikkuri Minimontolit 43ALeikkaus pituus: 450mm viistoleikkuussa Pituus: 310mm Leikkaus Paksuus: 20mm .\nTuoteryhmä: Laattaleikkurit käsikäyttöiset; Tuotenumero: 6343; Saatavuus: Tilaustuote .\nPrev Paulig cupsolo lattensia\nNext Kurhelan puutuote


IS Viikonloppu 6.-7.5.2017 - Ristikot - Keskustelut - Sanaristikot.net\nKESKUSTELUT > RISTIKOT > IS VIIKONLOPPU 6.-7.5.2017\n9253. IS Viikonloppu 6.-7.5.2017\nPr6.5.2017 klo 11:24\nKoviksena (2,5) monen varmasti odottama Brigitta Kalpa. Minäkin pidän kovasti hänen laatimuksistaan. Vihjeytys oli nytkin mukavan yllätyksellinen kuitenkin ilman varsinaista kieroilua. Teksti ja kuvitus niin selkeät kuin vain voi olla. Kiitos aamupäivän ajankulusta!\n2. Eki6.5.2017 klo 11:37\nKiitos, unohdinkin infota.\n3. Mie6.5.2017 klo 11:39\nKävin jo illalla kurkkimassa onko tieto jo täällä että mikä on vuorossa. Kiitos tiedosta eikun lehden ostoon!\n4. Libero6.5.2017 klo 12:59\nSamoin kiitos tiedosta. Meille osui sellainen lehtiyksilö, jossa Kovis ja sivun kääntöpuolelta Tavis ja muut vakiot näyttävät puuttuvan Plus Tehtävistä. Tilalla on televisio-ohjelmasivuja.\nLähdin täältä tarkistamaan, ettei kai vain kyseisiä tehtäviä ole jätetty vallan pois näissä mediamaailman turbulensseissa. Kateissa olleet tehtäväsivut 45 ja 46 löytyivät päälehden TV Extrasta. Ehkä ne ovat siellä kaikissa tämän viikonlopun lehtiyksilöissä.\n5. Silia6.5.2017 klo 13:47\nKiitos Liberolle tiedosta. Kävin juuri kioskilla hakemassa lehden ja ensimmäinen havainto oli suuri pettymys, Plus-lehdestä puuttui tärkein eli Kovis. No ei ollut ensimmäinen kerta kun lehden sivut ovat sekaisin!\n6. O6.5.2017 klo 18:56\nEi todellakaan helpoimmasta päästä Brigittan laatimista ristikoista. Tuntuu todella mukavalta, kun jokainen ruutu on tullut vihdoinkin täytetyksi. Pääkuvan lauseet olivat valmiit ennen kuin muutama kohta, joka johti minut ensin harhateille. Tykkäsin tästä selkeästä ja siististä ristikosta tosi paljon.\nKiitos Brigitta Kalpa!!!\n7. kari kämäräinen6.5.2017 klo 19:43\nSelvä virhe pallotuksessa. Täyskolmonen tällä kertaa!\n8. TU6.5.2017 klo 20:02\nO:lle. Itsekin olen kakkosnimeltäni Brigitta ja taivuttaisin Brigitan, ei Brigittan. Nämä ovat kiintoisia, nimen taivutukset.\n9. O6.5.2017 klo 20:51\nHyvä, että korjasit. Huolimattomuutta minulta, sorry!\n10. iso S6.5.2017 klo 20:54\nKotimaisten kielten keskus taivuttaa samoin kuin TU:\ngenetiivi Brigitan, Brigittojen (Brigittain)\npartitiivi Brigittaa, Brigittoja\nillatiivi Brigittaan, Brigittoihin\nallatiivi Brigitalle, Brigitoille\n11. TU6.5.2017 klo 21:04\nSukunimissä nykyään ainakin, kuten paikannimissäkin jo aiemmin, otetaan huomioon se oma taivutus. Sukunimissä olen vanhaa kaartia, Närhi on Närhen, ei Närhin, etc. Mutta, maun ja halun mukaan.\n12. tapio6.5.2017 klo 21:14\n[Säie 9195 sopisi tämänkaltaiseen asian vierestä keskusteluun - viittaus vain siihen.]\n13. Hui6.5.2017 klo 21:19\nJoskus tapio lupasi pysyä pois IS-säikeeltä! No kukapa sitä silloinkaan uskoi.\n14. O6.5.2017 klo 21:21\nBrigitan ristikosta oli kyse. ;)\n15. O6.5.2017 klo 22:48\nKiitos perusteellisesta kielioppipläjäyksestä!\n16. Matti7.5.2017 klo 01:41\n17. hermanni7.5.2017 klo 16:12\n"REMU":sta sain kyllä sanan, mutta yhteyttä en ymmärrä, ainakaan vielä. Kaksi kirjainta puuttuu perinteisesti lausutun ja sadalla juontavan tienoilta. Muuten olen tyytyväinen, numeroidut ruudut kun ovat täynnä. Mutta vastahan on su-ilta.\n18. Joey L7.5.2017 klo 19:23\n"REMU" on eräs Henry, jonka sukunimen voi tulkita ratkaisusanana.\n19. Rampe7.5.2017 klo 20:31\n20. Arjatuula8.5.2017 klo 12:32\nLainaus: 7. kari kämäräinen 6.5.2017 klo 19:43\nIhan samaa mieltä. Hieno ristikko.\n21. Pete8.5.2017 klo 21:30\nAika hankalaltahan tuo tuntui, vaikka lopulta täyteen tulikin. En kyllä ollut innostunut ristikon rakenteesta, tuntui että olisi ratkonut kymmenen pientä miniristikkoa ennemmin kuin yhden ison.\n22. Jaska9.5.2017 klo 00:01\nPohjateknisesti Kalvan kovis on tyydyttävää luokkaa. Se ei siis yllä lähellekään alan parhaita (?) lokerointisaavutuksia. Sääntö edellyttää, että kuvaristikon aukion sanoista vähintään kahden tulee jatkua sen ulkopuolelle tai päättyä siihen ulkopuolelta. Tässä oikean alakulman 5x5-aukio on ristikon ainut kyseiseen minimiin jäävä. Apukirjaimia ulkopuolelta kuusi, Mielestäni riittävästi.\nMinua rakenne ei häirinnyt lainkaan, kun keskipituuskin on tyydyttävä 5,6. Ei tosin häikäissytkään. Sanasto ja vihjeistys kiitettävään luokkaan lukeutuvat. Lisäplussaa huononäköiseltä mustavalkoisuus ja nyt vihjeiden tarpeeksi suuri kirjainkoko. Värillisten joskus hyvinkin suherot yhden ruudun kuvat pakkaavat ärsyttämään. Etenkin jos ratkonta ei muutenkaan oikein ota sujuakseen.....\n23. happonen12.5.2017 klo 14:29\nHyvä ja kokonaisuutena varsin hankala ristikko, ilman muuta kolmostasoa. Tässä kesti kyllä varsin kauan päästä alkuun mutta lopulta alkoi homma vyöryä vasemman nurkan kautta. Muutama aika paha tietopuolinen vihje askarutti pitkään ja vaati loppujen lopuksi apuvälineiden käyttöä.\nMielenkiintoiset nuo pari edellistä kommenttia rakenteesta. Mielestäni ihan toimiva pohja tässä ja on myös makuasia, pitääkö ristikossa olla isoja aukioita. Hyvä aukio on parhaimmillaan nautinto, mutta pahimmillaan kokoelma keinotekoisia yhdyssanoja ja muita kummallisuuksia. Aukiot eivät ole mikään itseisarvo minulle - oleellisempaa on välttää alku- ja loppupiiloja sekä 4x4 nurkkia.\n24. näin15.5.2017 klo 21:17\n"Ristikkojen ratkaisut on lähetettävä viimeistään 15.5.2017". Seuraava viikonvaihdenumero ilmestyi 13.5. ja siinä ristikot oli numeroitu samalla tavalla. Nyt siis kolmen päivän ajan saattoi toimitukseen tulla ratkaisuja kahdesta lehdestä samoilla numeroilla.


Ankka-confit ja paistopotut - Flavorado\nby Flavorado 19 helmikuun, 2014 28 huhtikuun, 2022 06\n4 kpl ankankoipea tölkissä confit de canard\n1 dl ankanrasvaa\n2 dl punajuuritölkin mehua\nUuni päälle 220 astetta. Availe ankankoipitölkit ja nosta koivet varovaisesti laakeaan vuokaan nahkapuoli ylöspäin. Pippuroi hyvin. Lusikoi rasvat isolle korkeareunaiselle paistinpannulle, johon (mielellään) löytyy kansi. Paistinpannuun lämpöä.\nKuori ja leikkaa perunat parin sentin paksuisiksi kolikoiksi. Laita paistumaan pannulle yhdeksi kerrokseksi.\nLaita pieneen kattilaan punajuurilientä kiehumaan. Leikkaa ruusukaaleista tyvi, kuori uloimmat kerrokset pois ja halkaise ne. Kun liemi kiehuu, sokeri kyytiin sekä ruusukaalit – kansi päälle. Hilloa ruusukaaleja välillä käännellen pienellä porinalla vartin verran, niin että neste lähes haihtuu ja ruusukaalit pehmenevät.\nKun uuni on kuuma, iske ankankoivet sisään. Kun rasva alkaa juosta, voi pari kertaa lusikoida sitä nahkan päälle. Sellainen vartti ja nahka on rapsakka sekä lintu lämmin (nehän on jo esipaistettu).\nKun perunat ovat saaneet väriä paistopinnalta, käännä ne, suolaa ja pippuroi. Jätä kannen alle paistumaan. Perunan pinnat pitää saada rapsakoiksi ja sisus pehmeäksi, sellainen 10 minuutin paisto toiselle puolelle.\nKasaa ankankoipiannokset näin: Paistettuja pottuja lautasen pohjalle, riivi päälle hieman rosmariininlehtiä, sen päälle ruusukaaleja ja koko komeudun kruunuksi rapea ankankoipi. Voila, Confit de Canard kuin Pariisissa konsanaan!\nLast Updated on 28 huhtikuun, 2022 by Flavorado\nFlavorado 22 syyskuun, 2004 29 huhtikuun, 2022\nFlavorado 19 tammikuun, 2009 5 toukokuun, 2022\nFlavorado 21 marraskuun, 2010 4 toukokuun, 2022\nKantabrian pata eli cocido montañes\nFlavorado 7 tammikuun, 2014 7 kesäkuun, 2022\nFlavorado 3 helmikuun, 2019 7 kesäkuun, 2022\nFlavorado 9 lokakuun, 2021\nFlavorado 11 helmikuun, 2021\nFlavorado 11 helmikuun, 2017\nLa Vida al Camp Rosé Cava Brut\nFlavorado 27 elokuun, 2018 26 toukokuun, 2022


Kirkkonummen aseman alikulun valaistusta on korjattu - Kirkkonummi\nUutisia > Kirkkonummen aseman alikulun valaistusta on korjattu\nKirkkonummen aseman alikulun valaistusta on korjattu\nKirkkonummen asematunneli on käytössä rakennusaikana. Työmaa-aikaiseen valaistukseen on kiinnitetty huomiota. Valitettavasti työmaalla tapahtuu tavanomaista enemmän ilkivaltaa, jonka seurauksena valaisimia varastetaan ja johtoja irrotellaan jatkuvasti.\nPahoittelemme käyttäjille ja matkustajille aiheuttavaa haittaa. Valaisimia korjataan jatkuvasti urakoitsijan toimesta. Samaa toimintaa kohdistetaan myös hisseihin ja sen vaikutuksesta ne ovat toistuvasti pois käytöstä.


Neulova Narttu: Viimeinen ja ensimmäinen\nLähettänyt Soile klo 12.45\nTäällä on niin hyvä meininki.:D Minä ihastuin siinä Rowanin kirjassa toiseenkin villatakkiin, mutta en selvästikän ole kaltaisesi toiminnan nainen, kun en ole saanut kumpaakaan puikoille. Ja juu-u, huomenna töihin. Piti viime yönnä oikein heräilläkkin mokoman faktan takia. Hyvää uutta vuotta sinne koko porukalle!\nOuti: ei se vielä puikoilla ole, mutta huomenna jo ehkä. Siinä oli yksi toinenkin malli, jota voisi miettiä tämän jälkeen...kieltämättä huomenna töihin teema ei oikein houkuttele, kaitpa se vaan on mentävä\nOnpa todella kaunis myssy!\nEi kai se haittaa jos tämänkin vuoden neulon henkisesti teikäläisen blogin kautta?\nHieno myssy ja kirjoneule näyttää sanoinkuvaamattoman kauniilta. Yleensä en viljele moisia ylipursuavia sanontoja, mutta tuo oli paikoillaan! Tykkään just tuollaisesta ei niin tasaisesta langasta. Hyvää uutta vuotta sinulle ja parheellesi ja kissalle kans!\nSuvil: peerie flooers on nätti malli. Samalla kuviolla on myös lapaset. Voisi olla kiva vaikka paitanakin\nWrs: passaa oikein hyvin\nAuli: fine tweed on kiva lanka ja siinä on tosi kauniita värejä. Tuo kirjan takki on felted tweedistä ja se vasta ihana lanka onkin\nVanha vuosi väistyi ja uusi otti meidät matkaansa, toivotaan hyvää vuotta\nTodella kaunis kirjoneulemyssy.\nenkulin käsityöt 20.23\nIhanuuksia. Huokaus ja kuolaus. Tuo kirjoneuletakki on ihanuus\nKirjoneulepipo on hieno. Toimisi varmaan lapasissakin? Jos minulla ei olisi jo design as you go kirjoneule puikoilla (Hitaasti etenevä, koska teen kaikki keskeneräiset sen aikana pois.), tekisin minäkin tuon takin, lämpimissä väreissä. Rowanin langat vaan ovat niin ihania. Ja lankakauppiaskin kiittää, luulisin. OP\nsirkkis: näin me toivomme, hyvää uutta vuotta myös sinulle!\nenkuli: tuo kirjoneuletakki on kovin kaunis. Samaisessa lehdessä (hah, kirja) oli muitakin nättejä kirjoneuleita\nop: juu, samaisella kuviolla on ohje myös lapasiin. Fine tweed ei toki ole se kestävin lanka lapasiin, mutta semmosiin sunnuntailapasiin kylläkin.\nrowanin langat ovat kyllä kivoja eivätkä ne kaikki ole niin kovin kalliita. Tuleehan ne langat tuon kaltaiseen kirjoneuletakkiin maksamaan sellaiset 80 euroa, mutta siitä kyllä jää lankaa yli, joita voi sitten käyttää seuraavissa projekteissa.\nJoo Rikke vois olla pop. Tukankasvatusprojektin myötä tarttis taas isompia pipoja... Neuletakki taitaa olla vielä liian haastava rojekti mutta kyllä mie vähän semmosta uudenvuodenlupausta tai ainakin suunnitelmaa kehittelin, että jos sitä vaikka tänä vuonna ensimmäisen jonkun villapaidan yrittäs. Saas kattoo... Iloista 2013:tta vaan täältäkin päin :)\nliljetys: Rikke on hyvä malli. Jos eka paitaa on neulomassa niin kirjoneuletakki voi olla vähän turhan iso haaste. jos englanniksi neulominen ei tuota vaikeuksia niin tsekkaappa Brooklyn Tweedin mallistoja. Esim. Wool People 4 ja BT Fall 2012:sta löytyy monia tosi kivoja, suht simppeleitä pienellä jujulla.


Fun Casino - 11 ilmaiskierrosta ilman talletusta + 998 EUR Bonus\nOta itsellesi hetki aikaa ja lue seuraava arvostelu niin tiedät kaiken tarvittavan siitä, mitä kaikkea on ja pitää sisällään Fun Casino.\nTarjoamme alan monipuolisimmat ja rehellisimmät arvostelut niin kasinoista kuin eri peleistä. Voit valita luottavaisin mielin minkä tahansa pelin tai kasinon jonka esittelyn sivuiltamme luet, sillä se on taatusti juuri sitä, mitä sen kerromme olevan. Arvosteluiden lisäksi sivuilta löytyy kattava valikoima alan kuumimpia uutisia.\nRekisteröityminen eli tilin avaaminen Fun Casinolle käy erittäin helposti ja perinteiseen tapaan eikä se pidä sisällään mitään yllätyksiä. Pelaamaan pääsee siis hyvin nopeasti annettuaan kysytyt tiedot sekä hyväksyttyään kasinon säännöt ja ehdot.\nMikäli mitään kysymyksiä herää rekisteröityessä tai vaikka pelien aikana niin Fun Casinon asiakaspalvelijat on tavoitettavissa milloin tahansa. Yhteyttä saa otettua siis vuorokauden ympäri vuoden kaikkina päivinä niin chatin, puhelimen kuin sähköpostin välityksellä.\nMaksuliikenteen toimivuus on erittäin tärkeää mukavan pelikokemuksen kannalta ja Fun Casino lupaakin 100% turvalliset maksutapahtumat. Oli kyseessä sitten kotiutus tai talletus niin tarjolla on reilusti eri työkaluja. Listasta löytyy taatusti jokaiselle jokin sopiva vaihtoehto ja tarjolla on esimerkiksi Visa, Mastercard, Zimpler, Skrill, Klarna sekä Neteller.\nMobiilipelaaminen on nykypäivää ja Fun Casino tarjoaa mukavan pelikokemuksen, oli käytössä mikä laite tahansa. Pelaaminen onnistuu siis niin maalla, kaupungissa tai sillä välillä riippumatta siitä onko kädessä puhelin, tabletti tai vaikka kannettava tietokone.\nTervetuloedut on asia mikä kiinnostaa monia uusiin kasinoihin tutustuessa kaikkein eniten. Fun Casinon kaksiosaisesta paketista on mahdollista lunastaa jopa 998 € pelirahaa talletuksen kylkeen sekä 111 ilmaiskierrosta. 100 kierrosta saa ensimmäisen talletuksen yhteydessä ja 11 heti tilin avaamisen jälkeen.\nKasinoon tutustuessa otamme tietysti myös aina selvää, onko tarjolla ilmaista pelirahaa. Fun Casino tarjoaa jokaiselle uudelle tilin avaavalle asiakkaalle ilmaista pelirahaa ilman talletusta ilmaiskierrosten muodossa.\nTervetulobonus oli ihan mukava ja se tarjoaa uudelle pelaajalle kivasti pelattavaa pidemmäksikin aikaa.\nSen lisäksi kasinon sivuilta ei toistaiseksi löydy mitään muita etuja, tarjouksia tai kampanjoita. Kasinolta löytyy kampanjasivu, mutta se loistaa tyhjyyttään.\nMyöskään mitään etuohjelmia tai muita hyödykkeitä kasinon sivuilta ei ainakaan toistaiseksi löydy. Täytyy toivoa, että tähän tulee mahdollisimman pian muutoksia jo pidempään pelanneiden pelaajien iloksi.\nFun Casinon pelien valikoimasta vastaa tutut pelitalot kuten esimerkiksi NetEnt, Play ‘N Go, Microgaming, Quickspin sekä Amatic. Se tarkoittaa sitä, että pelit on laadukkaita ja ne toimii taatusti moitteettomasti.\nValikoimassa on kolikko-, jättipotti- sekä pöytäpelejä ja tietenkin myös live-kasino sekä videopokeria.\nKolikkopelien valikoima on laaja ja joukosta löytyy alan klassikot sekä tietenkin myös ne uusimmat tulokkaat. Listassa silmiin osuu Aloha, Asgardian Stones, Dracula, Game of Thrones, Hook’s Heroes ja monia muita mielenkiintoisia nimiä.\nJättipoteista haaveileville on myös tarjolla pitkä lista pelattavaa. Mega Moolah, Arabian Nights, Divine Fortune, Hall of Gods sekä monia muita tuttuja nimiä löytyy valikoimasta.\nLivekasinon kirkkaista valoista vastaa Evolution Gaming joten tarjolla on markkinoiden parhaimpia pelikokemuksia. Valikoimasta löytyy kaikki tutut pöytäpelit sekä niiden monet eri variaatiot. Samoja pelejä pääsee tietysti pelaamaan myös ihan klassisina pöytäpeleinä.\nKäy nappaamassa Fun Casinon tarjoamat 11 ilmaiskierrosta ilman talletusta ja mikäli kasinon palvelut miellyttää niin hyödynnä myös muut tervetuloedut.\nÄlä kuitenkaan koskaan talleta enempää kuin olet valmis häviämään ja näin varmistan sen ettei pelaamisesta aiheudu mitään harmia nyt tai vastaisuudessa. Pelaamisen tulee olla aina mukavaa ja harmitonta ajanvietettä.\nVieraile myös jatkossa meidän sivuilla lukemassa viikoittain päivittyvät uutiset sekä laajat arvostelut niin peleistä kuin kasinoista. Näin tiedät missä ja mitä kannattaa pelata sekä kenellä on tarjolla parhaat kampanjat.


Vaarallisinta on turvallisuuden tunne - Itä-Häme.fi\nTorin laidalta 11.10.2018\nVaarallisinta on turvallisuuden tunne\nKesämökkimme terassin portaissa katkesi kesällä kaksi jalkaa – kahdelta eri ihmiseltä kahden päivän välein.\nPortaat ovat sopivan loivat, pitävää puuta, ja turmien aikaan ne olivat myös roskista ja lehdistä puhtaat. Toisen kompuroinnin sattuessa sade oli kastellut askelmat, toinen tapahtui kuivalla poutakelillä.\nUsein onnettomuus yllättää, kun ihminen sitä vähiten odottaa.\nLahden ja Heinolan välinen rautatie on vähäliikenteinen ja juuri siksi vaarallinen.\nKun hitaita tavarajunia kulkee kaksi päivässä kumpaankin suuntaan, eivät tasoristeysten ylittäjät enää jaksa varoa, vaan pelaavat venäläistä rulettia: Kun ei sieltä yleensä mitään tule, niin ei tule nytkään.\nYleensä pelissä käy hyvin, mutta ei aina. Suhteessa liikenteeseen radan onnettomuusluvut ovat jo pitkään olleet aivan tolkuttomat.\nVasta tänä vuonna Liikennevirasto päätti viimein varustaa radan tasoristeykset edes jonkinlaisilla turvalaitteilla, pahimmat puomeilla.\nRata tuskin nykyisestä vilkastuu, eikä sen säilyminenkään ole pomminvarmaa, mutta silti puomit, valot ja kellot kannattaa asentaa.\nJos hankkeella säästyy yksikin ihmishenki, on investointi maksanut itsensä takaisin.\nLiikenteessä ihminen yleensä virittyy ainakin jonkinlaiseen perusvarovaisuuden tilaan, mutta kotona hän tuntee olevansa turvassa.\nJuuri siksi koti on maailman vaarallisin paikka, jossa useimmat tapaturmat sattuvat. Mahdollisuuksia on lähes rajattomasti.\nVaromaton lampun vaihtaja voi saada sähköiskun tai pudota tuolilta, humalainen kokkailija voi sytyttää asuntonsa tuleen tai leikata valtimonsa auki, horjuva peseytyjä voi liukastua ja murtaa kallonsa tai hukkua kylpyammeeseen...\nJatkuva varuillaanolo, ylihuolehtiminen ja elämän vaaroista stressaantuminen ei ole terveellistä, mutta hintansa on huolettomuudellakin.\nMikään ei ole niin vaarallista kuin turvallisuuden tunne.