Anekauppa ja omientuntojen sitominen palanneet kirkkoon – Kotimaa\n27.01.2017 13:45 - Jussi Rytkönen\nOheinen teksti on kommenttipuheenvuoro, jonka pidin lauantaina (21.1.) Savonlinnassa alkaneen paikallisen seurakunnan ja Kallion seurakunnan yhteisessä reformaatioviikon tilaisuudessa. Kommentoin kirkkoherra Sammeli Juntusen esitelmää, jonka hän otsikoi "Reformaatiossa on kyse Jumalan sanasta".\n2000-luvulla on julkaistu joidenkin historioitsijoiden pohdintoja siitä, mitä olisi tapahtunut, jos reformaatiota ei koskaan olisi ollut? Samankaltaisia ”entä jos” -tyyppisiä pikku esityksiä monesta muustakin historian vaihtoehtoisesta kulkumahdollisuudesta on helppo löytää internetistä.\nJos Martti Luther olisi vaiennettu Wormsin valtiopäivillä, emme olisi hänestä koskaan kuulleet. Hän olisi päättänyt päivänsä tekojaan katuvana munkkina tai muuna kirkonmiehenä, ja hänen muistonsa olisi häipynyt ajan virtaan. Kukaan ei olisi heittänyt pirua mustepullolla.\nMaailmanhistoria olisi kulkenut toisin. Katolinen kirkko olisi nykyistäkin mahtavampi maailmassa. Tätä en sano jonkinlaisena pahana asiana. Uskonsodat, kenties monet muutkin sodat olisivat jääneet sotimatta. Tai sitten olisi sodittu jostakin muista syistä.\nPohjolan historiakin olisi kulkenut toisin. Koska raamatunkäännökset kansankielille ja monien kansankielien kehittyminen sivistyskieliksi olisi tapahtunut paljon myöhemmin, Suomen heimot olisivat kenties jo sulautuneet kielellisesti Ruotsin valtaväestöön. Ehkä tämäkin tilaisuus olisi ruotsinkielinen pyhimysjuhla, jossa kardinaalien Sammeli Juntusen ja Teemu Laajasalon johdolla kiiteltäisiin Kaitselmusta siitä, että Suomen kansa sai kerran armon tulla katoliseksi.\nOnko kirjoitettava uusi kirkko-oppi ja omaksuttava vähemmistöidentiteetti?\nTodellisuudessa näin ei tietenkään olisi käynyt. Martti Lutherin nosti esiin aika: ellei reformaatiota olisi aloittanut 1500-luvun alussa tämä saksalainen munkki, sen olisi ennemmin tai myöhemmin tehnyt joku toinen. Reformaation imu oli valtava, kuten Sammeli Juntunen äsken kuvaili.\nSammeli Juntunen kyseli esityksessään myös sitä, voisiko ”tämä”, siis kaiketi Lutherin uudistava työ, onnistua nykyisin. Kysymyksen taustalla lienee oletus siitä, että kirkko kaipaa ydinasioittensa kirkastamista.\nKuten Juntunen esityksensä loppupuolella kuvaili, reformaatioajan ihminen uskoi Jumalan olemassaoloon ja hyväksyi yleisesti kristinuskon suuren kertomuksen: Jumala tuli ihmiseksi Jeesuksessa, kuoli meidän syntiemme tähden ristillä. Kaikki se tunsivat ja hyväksyivät.\nTänään on toisin. Kristinoppia ei suomalaisten keskuudessa tunneta kuten ennen, eikä sen oppeja pidetä niin tosina kuin ennen. Tässä tietenkin oletamme, että kyselytutkimuksilla kyetään tavoittamaan jonkinlainen todellinen kuva siitä, mitä mieltä ihmiset, kirkon jäsenet ovat.\nMutta oli aika, että moni osasi Vähän Katekismuksen, ehkä myös kristinopin jopa ulkoa.\nOn myös kovaa dataa. Kirkon jäsenmäärä vähenee ja myös kasteiden määrissä on huolestuttavia trendejä, ainakin alueellisesti. Aikanaan tästä kaikesta seuraa kirkon näkökulmasta uusia ongelmia. On tehtävä valintoja. Kehitämmekö uutta kirkko-oppia, vähän anglikaaniseen tai Venäjän ortodoksisen kirkon tyyliin, jossa kirkon muodollinen jäsenyys ei enää olekaan tärkeää, pikemminkin se, että on joskus tullut kastetuksi ja että ainakin asenne kirkkoa kohtaan on kohdallaan? Vai opetellaanko uutta vähemmistöidentiteettiä, joka esimerkiksi Helsingissä on joillakin alueilla jo totta – tätä asiaa nyt kuitenkaan suurentelematta.\nNykysuomalainen harhailee elämässään markkinahenkisen kapitalistisen kulutuskulttuurin ja piilososialistisen, himoverottavan ja kontrolloivan holhousvaltion kaksinkertaisissa kahleissa. Hän luulee itseään vapaaksi ja riippumattomaksi, vaikka hän sisäisesti ja henkisesti on kaikkia edeltäviä sukupolvia kahlitumpi. Tätäkin Sammeli Juntunen kosketteli.\nTällaisen synkistelyn yhteydessä on kuitenkin painotettava, että ihmisen osaan Jumalan luomana olentona on aina voinut kuulua myös vierauden, ulkopuolisuuden, muukalaisuuden kokemusta maailmassa. Siinä suhteessa elämämme on varmaan sellaista kuin ennenkin.\nAnekauppa ja omientuntojen sitominen ovat palanneet kirkkoon\nJotakin reformaatioaikaan yhdistävää omassa ajassamme kyllä on. Luterilaista kirkkoamme ja kenties koko eurooppalaista protestanttisuutta vaivaa tänään identiteettikriisi. Taustalla on koko kulttuurin muuttuminen ja lopulta tiettyjä globaaleja trendejä, tapahtumia ja voimia, jotka viimeisen sadan vuoden aikana ovat järkyttäneet länsimaisen ihmisen kokemusta olemassaolosta.\nMartti Luther korosti pelastusta yksin armosta, yksin uskosta ja yksin Kristuksen tähden. Hän vastusti anekauppaa ja kirkon valtaa ylitse kristityn ihmisen omantunnon. Haluaisin kysyä, ovatko molemmat hiipineet kirkkoomme takaisin, valepuvussa tietenkin, mutta eivät aivan pyytämättä tai yllättäen.\nJotta tämän päivän suomalainen luterilainen kävisi julkisuudessa vakavasti otettavasta kristitystä, hänen on ennen kaikkea suoritettava nyt vaadittavat poliittiset ja moraaliset uhrimenot. Tässä mukauttamisen paineessa minulle tulee mieleen Aldous Huxleyn dystopian Uljas uusi maailma pulloissa syntyvien ihmisalkioiden ja pienten lasten ”olouttaminen”.\nPoliittisesti korrektin ja kelvollisen kirkon jäsenen olisi hyväksyttävä se, että Raamatun ymmärtäminen oikein on eri aikoina vaihtelevaa ja korostetusti aina tulkinnasta kiinni.\nNo, tietysti Raamattua pitääkin tulkita ja on aina tulkittu. Kaikki me sitä teemme. Silti kirkollista menoa seuratessa näyttäisi joskus siltä, että tiukan paikan tullen likipitäen kaikki Raamattuun vetoaminen olisikin vain tulkintaa ja siksi siitä voidaan olla eri mieltä. Poikkeuksena toki aina kulloinkin poliittisesti ajankohtaan sopiva aines, joka voi sitten olla hyvinkin normatiivista. Sellainen muinainen Raamatun sana ei kumma kyllä ole vanhentunutta eikä aikaan sidottua – jos se niin sanotusti sopii pirtaan.\nOngelma on, että kaikki tämä on hyvin lakihenkistä. Pakko hengellisyydessä on ankaraa lain saarnaa, samoin pakko suvaita mitä käsketään, vaikka vastoin omantunnon ääntä. Reformaatioaikaan viitaten, olemmeko me tosiaan uudenlaisten hengellisten sääntöjen kahleissa?\nVaikka Totuutta isolla T:llä kirkon identiteettikriisin keskellä ei enää olisikaan, kunnon kansalaisen kirkon jäsenenä olisi tänään kuitenkin kumarrettava niitä uusia ”pyhimyksiä”, uusia loukkaamattomia asioita, joita kansankirkkomme sivualttareille tuodaan palvontamenoja varten: hänen on vain suvaittava sitä, mitä päivän trendi kulloinkin suvaittavaksi käskee.\nMartti Luther halusi jokaisen lukevan Raamattua itsenäisesti, ilman kirkollisen vallan interventioita. Mutta tokkopa Luther silti ajatteli niin, että Raamattua tulkitsemalla voitaisiin legitiimisti päätyä melkein mihin tahansa lopputuloksiin. Luterilaisessa kirkossa ei ole paavin kaltaista opetusvirkaa, joka Raamatun tulkintaa ohjeistaisi. En minäkään kaipaa sellaista. Mutta olisiko tässä asiassa silti modernin reformaation aihetta meille? Eli että Raamattu todella on Jumalan sanaa, ihan aikuisten oikeasti Jumalan ilmoitusta.\nMe emme synny ateisteina\nSammeli Juntunen kiinnitti esityksessään huomiota siihen, että nykyisin meidän olisi kristittyinä entistä enemmän opetettava sitä ja puhuttava älyllisellä tasolla myös siitä, että Jumala oikeasti on olemassa.\nVarmaan jossakin määrin ja joidenkin kanssa, kyllä. Itse ajattelen, että myös meissä nykyisissä ihmisissä uinuu kuitenkin luonnollinen Jumalan tuntemus. Sitä on vaikeaa meistä juuria. Emme me synny ateisteina ja taju meitä suuremmista voimista ihmisessä edelleen on. Tämä on varmasti kasvatuskysymys, mutta ei pelkästään sellainen. Kyse on jostakin, jonka Jumala on luomisessa ihmiseen istuttanut.\nMutta toki on niin, että moderni ihminen ei välttämättä osaa käyttää Jumala-tietoisuudestaan oikeita nimiä. Siksi meidän olisi sitkeästi julistettava nimenomaan persoonallisen, kolmiyhteisen Jumalan olemassaoloa. Tämä on tärkeää, koska kilpailevista selityksistä ei nykymaailmassa ole mitään pulaa.\nHyvin mielenkiintoinen ja mielestäni totuudellinen on Sammeli Juntusen ajatus siitä, että armosta puhuminen ei mene kunnolla perille, ellei ihminen ensin tiedä, mihin armo perustuu. Modernin ihmisen mahdollisesti tuntema epämääräinen paha olo ei ehkä todella helpotukaan sillä, että hänelle julistetaan armoa selittämättä ensin, että sinä olet syntinen, mutta Jeesus Kristus kuuluu olevan syntisten Vapauttaja. Tätä voisi havainnollistaa niin, että jos me nykyisin julistamme, että ”vastaus on Jeesus”, niin ihminen kysyy aivan oikeutetusti, ”mikä on se kysymys”?\nKirkon pitäisi pysyä kirkkona\nReformaatiota tarvitsemme siinä mielessä, että Suomen evankelis-luterilaisen kirkon itseymmärrys pysyisi kirkkona.\nOlette ehkä kiinnittäneet huomiota siihen, että esimerkiksi monien kirkkomme näkyvien puhuvien päiden suusta kuulemme tänään aika paljon puhetta sellaisista asioista kuin oikeudenmukaisuus, ihmisoikeudet, tasa-arvo, eettisyys ja ympäristökysymykset?\nÄlkää nyt käsittäkö minua väärin. Nämä ovat hyviä ja merkittäviä asioita. Totta kai näistä täytyy voida puhua kirkossakin julkisesti.\nKuitenkin tuntuu siltä, että puhe Jumalasta, Isästä, Jeesuksesta ja Pyhästä Hengestä, synnistä, parannuksesta ja lähetyksestä, kuolemasta, tuomiosta ja iankaikkisuudesta on kirkonmiehille ja –naisille nykyisin julkisuudessa entistä vaikeampaa. Mutta eikö tämä olisi juuri sitä erityisosaamista, josta puhuu vain kirkko? Olemmeko uudenlaisten sääntöjen alla?\nViittaan tässä myös Joensuun ortodoksiprofessorin Serafim Seppälän viimesyksyineen esitelmään Espoon synodaalikokouksessa. Professori totesi siellä, että virallisesti luterilaisuus perustuu Raamattuun ja tunnustukseen, mutta niihin ei kirkon julkisuuspuheessa juuri vedota. Sen sijaan hänestä näytti siltä, että luterilaista kirkkoa ohjaavat ennen kaikkea vetoaminen tasa-arvoon, ihmisoikeuksiin ja oikeudenmukaisuuteen. Raamattua ja tunnustusta voidaan sitten käyttää näiden varsinaisten premissien eräänlaisena havaintomateriaalina.\nIhmisoikeudet, tasa-arvo, suvaitseminen, yksityisautoilun välttäminen, roskien lajittelu ja metsien suojelu ovat oikeasti tärkeitä asioita. Kyllä minäkin yritän käyttää joukkoliikennettä aina kun se on järkevää. Tulin tännekin junalla.\nMutta eräässä mielessä näistä asioista puhuvat kaikki. Toki kirkonkin pitää voida ottaa näihin asioihin kantaa. Mutta ovatko nämä asiat autuuden ehtoja? Niistä voi helposti tulla myös sellaisia.\nJos kirkon ääni julkisuudessa on vain tai lähinnä ihmisoikeuksien ja tasa-arvon ääni, on olemassa vaara, että 500 vuotta reformaation jälkeen kirkko ja sen itseymmärrys näyttäytyvät julkisuudessa ainoastaan erilaisia hyvinvointivaltiota täydentäviä palveluja tuottavana instituutiona, tai kansalaisjärjestönä. Sellaisesta saa toki julkisuudessa pisteitä ja hyväksyntää. Kukapa nyt vastustaisi hyvän tekemistä. En minä ainakaan. Mutta se olisi merkillinen, riisuttu, yksipuolinen ja vääristävä kuva kirkosta.\nJos se yhtään lohduttaa, ilmiö ei ole vain suomalainen. Se on ainakin yleispohjoismainen.\nLuterilaisen teologisen näkemyksen mukaan kristityillä ei voi olla erityistä muita parempaa kristillistä etiikkaa. Tästä tosin voidaan ilmeisesti olla myös eri mieltä. Sen sijaan luterilaisuus liittyy luonnollisen lain myötä siihen tolkun ihmisten jakamaan käsitykseen oikeasta ja väärästä, jonka perusteella yhteiskuntaa muutenkin rakennetaan ja lait säädetään.\nMutta jos näin on, sitä suuremmalla syyllä kirkon kannattaa miettiä, mihin se vähenevät resurssinsa kohdistaa, millä kärjellä se ikään kuin hyökkää, vaikka kaikki kirkon elämän osatekijät olisivatkin mukana.\nKirkon ainoa oma asia on evankeliumi. Sitä ei julista kukaan muu maailmassa.\nEvankelis-luterilainen kirkko on suomalaisten paras ystävä\nKaiken sanotun jälkeen haluaisin silti vielä muistuttaa, että Suomi on edelleen hyvin kristillinen maa ja kansa, ja kirkolla on tälle kansalle suuri merkitys. Lähes kaikki suomalaiset on kastettu ja useimmat lapset edelleen kastetaan. Sitten heidät opetetaan ja useimmat meistä siunataan maan poveen kristillisen menoin, ja mitä kaikkea siinä välillä tapahtuukaan. Kirkkoon kuuluu kansan suuri enemmistö.\nSeurakunnat toimivat arkista ja pyhää työtään tehden kaikkialla Suomessa. Kirkolla lienee maailman kirkkojen kaikkein koulutetuin työvoima ja globaalissa vertailussa aivan loistavat resurssit melkein vaikka mihin. Kirkon yhteiskuntasuhteet ovat kunnossa. Evankelis-luterilainen kirkko on suomalaisten paras ystävä ja niin haluaisin toivoa, myös kansamme turvapaikka silloin, kun ne pahat päivät ihmiselle tulevat.\nReformaation 500-vuotisjuhlan aikana kirkon pitäisi minun mielestäni luottaa itseensä, eli omiin kastettuihin jäseniinsä. He ovat kirkko. Organisaationa ja regimenttinä kirkon pitää myös rakastaa tätä kansaa, jakaa sen ilot, surut ja kohtalot ja antaa sille toivoa. Vaikka edellä kuvattuja vaikeuksia, kristillisestä perinteestä vieraantumista ja kirkon ydintä uhkaavaa hämärtymistä toki esiintyy, ei peli tässä maassa ole millään tavalla menetetty.\nKirkon jäsenmäärä voi pienentyä ja sen resurssit heikentyä. Me elämme nyt vaikeaa aikaa, mutta emme lainkaan vaikeinta aikaa, mitä kristinusko on kokenut ja eri puolilla maailmaa parhaillaan kokee.\nJos kirkko pitää itsensä kirkkona, kaikki on kunnossa ja tulevaisuus on hyvä, niin kauan kuin Jumala niin tahtoo. Uskon, että Martti Lutherkin haluaisi uskoa siihen.\nPost illa verba textus:\nMinun tekstini ymmärtämiseksi olisi varmaankin hyvä lukea myös Sammeli Juntusen teksti. Tietojeni mukaan se julkaistaan ensi viikolla Savonlinnan seurakunnan kotisivuilla.\nErinomaista pohdintaa. Mutta yksiasia on jäänyt luennoitsijalta huomioimatta. Nimittäin se ,että Suomen Kirkko ei ole uskovien yhteisö , ei edes uskonnollisten yhteisö, vaan kansankirkko jonka jäseninä ovat kaikki kastetut ja kirkollisveron maksavat.\nKansankirkon olemus on sen moninaisuus. Mikään ryhmittymä ei voi monopolisoida kirkkoa . Jollei haluta uskovien kirkkoa ,niin on hyväksyttävä kaikki suuntaukset ja ryhmittymät sekä sukupuoliset taipumukset jäsennistölle.\nJos kansankirkkoa aletaan reformoimaan niin silloin sen moninaisuus häviää ja monet ryhmittymät joutuvat perustamaan omia kirkkokuntiaan. En usko näin käyvän ,koska verojen antamista helpoista veroista ei suosiolla haluta luopua.\nJussi Rytkösen kirjoitus toistaa teemoja, joista hän kirjoittaa usein. Yksi niistä on tasa-arvo-ja ihmisoikeusetiikan kritisointi. Rytkösen ajattelu etenee jokseenkin samalla tavalla kuin muissakin hänen kirjoituksissaan. Toisaalta hän sanoo:\n”Älkää nyt käsittäkö minua väärin. Nämä ovat hyviä ja merkittäviä asioita. Totta kai näistä täytyy voida puhua kirkossakin julkisesti.”\nMutta toisaalta hän sanoo:\n”Mutta eräässä mielessä näistä asioista puhuvat kaikki. Toki kirkonkin pitää voida ottaa näihin asioihin kantaa. Mutta ovatko nämä asiat autuuden ehtoja? Niistä voi helposti tulla myös sellaisia. Jos kirkon ääni julkisuudessa on vain tai lähinnä ihmisoikeuksien ja tasa-arvon ääni, on olemassa vaara, että 500 vuotta reformaation jälkeen kirkko ja sen itseymmärrys näyttäytyvät julkisuudessa ainoastaan erilaisia hyvinvointivaltiota täydentäviä palveluja tuottavana instituutiona, tai kansalaisjärjestönä. Sellaisesta saa toki julkisuudessa pisteitä ja hyväksyntää. Kukapa nyt vastustaisi hyvän tekemistä. En minä ainakaan. Mutta se olisi merkillinen, riisuttu, yksipuolinen ja vääristävä kuva kirkosta.”.\nRytkönen näyttää tarkoittavan, että Ihmisoikeus-ja eettiset asiat ovat tärkeitä, mutta koska niistä puhuvat ”kaikki” (esim. nykyinen hyvinvointivaltio) niin kirkon ei pitäisi puhua niistä, vaan evankeliumista, josta ketkään muut eivät puhu.\nMielestäni Rytkösen kirjoitus antaa sellaisen vaikutelman, että hän ei pidä kirkon sisäisten eettisten ongelmien (mm. perinteisen opetuksen koskien naisia, seksuaali-ja sukupuolivähemmistöjä jne.) esiinnostamisesta ja niistä keskustelemisesta. Ihmisoikeuspuhe kirkoissa liittyy nykyään nimittäin yleensä juuri kirkon omien perinteiden kriittiseen arviointiin. Koska Rytkönen ei tästä pidä, hän antaa ymmärtää että perinteiden kriittinen uudelleenarviointi on uhka kristinuskon ydisasioille ja evankeliumille,ja että evankeliumin ja ihmisoikeuksien välillä olisi jonkinlainen vastakkainasettelu.\nRytkönen antaa myös ymmärtää että asiat olivat ennen paremmin, ihmiset olivat vapaampia ja kirkkokin keskittyi ensisijaisesti omiin ydinalueisiinsa. Rytkösen mukaan nykyihminen on ”henkisesti kaikkia edeltäviä sukupolvia kahlitumpi”. Mutta onko näin? Olen lukenut tutkimuksia siitä mitä käytännön kirkkokuri oli Suomessa vaikkapa 1800-luvulla. Kirkko normitti ja kontrolloi ihmisten elämää sen kaikilla alueilla (etenkin seksuaalisuuden alueella). Sanktioita jaeltiin, jos joku ei ollut normin mukainen. Kirkot ja uskonnolliset yhteisöt eivät nykyäänkään julista vain evankeliumia, eivät nekään vanhat kirkot, joiden eettistä linjaa toimittaja Rytkönen näyttää ajattelevan erityisellä myönteisyydellä (Katolinen kirkko ja ortodoksikirkko). Kristilliset kirkot Afrikassa kannattavat mm. pitkiä vankeusrangaistuksia homoseksuaalisista suhteista. Venäjän ortodoksikirkko kannattaa homopropagandalainsäädäntöä ja juuri saimme eilen lukea Helsingin Sanomista että se kannattaa Venäjän duuman nykylinjaa siitä, että perheväkivalta (esim. lasten ruumiillinen kurittaminen ja vaimon lyöminen) ei ole enää rikos vaan ”hallinnollinen rike”, josta saa lievempiä rangaistuksia kuin ennen.\nRytköstä näyttää harmittavan, että nykyään kirkoissa esiintyy perinteiden kriittistä uudelleen arviointia. Häntä ei erityisemmin harmita etiikasta, moraalista jne. puhuminen, olipa sitä paljon tai vähän, kunhan kirkon sisäisiä eettisiä epäkohtia ei arvioida kriittisesti. Tällainen eettisyys on ”liiallista”.\nEikö kirkkojen pitäisi puhua sellaisista asioista (ihmisoikeudet, ympäristöasiat jne.) joista ”kaikki muut” jo puhuvat?\nEikö kirkon pitäisi puuttua omiin sisäisiin eettisiin epäkohtiinsa (ja harjoittaa kriittistä eettistä itsearviointia) koska ”kaikki muut” jo harjoittavat ihan tarpeeksi eettistä kriittistä itsearviointia? (pitäisikö siis joidenkin muiden kuin kirkon ihmisten puuttua kirkon sisäisiin eettisiin epäkohtiin, vai eikö kenekään pitäisi puuttua kirkon eettisiin epäkohtiin?) Ja eikö kirkon ja kristittyjen ihmisten pitäisi kantaa vastuuta ympäristöstä, koska muut yhteisöt ja ihmiset kantavat jo aivan riittävästi vastuuta ympäristöstä? Eivätkö kristityt ihmiset ja kirkot ole yhtä lailla roskien ja jätteiden tuottajia ja ympäristön resurssien käyttäjiä – ja vastuussa näistä asioista – kuin muutkin?\nHYvä Sari R-L\nEi ole olemassa yhteisöä nimeltä ”ortodoksikirkko”, tarkoitit varmaankin ortodoksista kirkkoa.\nMuuten en rohkene kommentoida monissa yhteyksissä julistamaasi sekularistis-ateistista ideologiaasi.\nSari R-L: ”Rytkönen näyttää tarkoittavan, että Ihmisoikeus-ja eettiset asiat ovat tärkeitä, mutta koska niistä puhuvat “kaikki” (esim. nykyinen hyvinvointivaltio) niin kirkon ei pitäisi puhua niistä, vaan evankeliumista, josta ketkään muut eivät puhu.”\nNäin Rytkönen ei todellakaan kirjoittanut. Päinvastoin. Hän painotti sitä, että puhuessaan varsinaisesta asiastaan (evankeliumista, kolmiyhteisestä Jumalasta ja hänen työstään) kirkko ei voi vaieta myöskään ihmisoikeuksista.\nJussi Rytkönen: ”Mutta eräässä mielessä näistä asioista puhuvat kaikki. Toki kirkonkin pitää voida ottaa näihin asioihin kantaa. Mutta ovatko nämä asiat autuuden ehtoja? Niistä voi helposti tulla myös sellaisia.”\nJuuri tästä on kyse: onko myönteinen suhtautuminen esim. samaa sukupuolta olevien parisuhteiden (avioliiton) sallimiseen kirkossa autuuden (pelastuksen) tai edes paremman kristillisyyden ehto. Onko?\nJussi Rytkönen :”On myös kovaa dataa. Kirkon jäsenmäärä vähenee ja myös kasteiden määrissä on huolestuttavia trendejä, ainakin alueellisesti. Aikanaan tästä kaikesta seuraa kirkon näkökulmasta uusia ongelmia. ”\nTuon näkökulman voisi hyvin olettaa kuuluneen omana aikanaan myös Lutherille. Renessanssin aika oli käsillä. Perspektiivi oli tullut taiteesen ja Ikonien taustoilta alkoivat hävitä taivaskuvat tehden tilaa maallisemmille maisemille. Tuossa vaiheessa katolinen kirkko kielsi uusien ikonien maalauksen ja Luther muiden kirkonmiesten mukana oli huolissaan siitä, että ihmiset olivat ”kadottamassa taivaan” näköpiiristään ja pelkäsi, että tuo ”kadotus” olisi ikuinen.\nEihän se ”kadotus” ikuinen ollut eikä taivas kadonnut mihinkään, vaan muutos tapahtui ainoastaan ihmisten ajattelussa ja tietoisuudessa. Harmi, että esim. Giordano Bruno poltettiin roviolla siksi, että hän esitti hypoteesin, että maapalloa ei voi määritellä maailmankaikkeuden keskipisteeksi, koska maailmankaikkeus on ääretön. Ei hän kyllä sanonut sitäkään, etteikö niin voiskini olla.\nJussi Rytkönen sanoo:\nKunnioitetut lukijat, valitettavasti tekstissäni on pieni asiavirhe. Siteerasin professori Serafim Seppälää muistinvaraisesti väärin.\nSyyskuussa Espoon hiippakunnan synodaalikokouksessa hän sanoi vaikuttavan siltä, että ”tasa-arvo, ihmisoikeudet ja suvaitsevaisuus” (ei siis ”oikeudenmukaisuus”) olisivat luterilaisuudessa asioita, joita ei tarvitse perustella millään ja joita käytetään – Raamatun ja tunnustuksen asemesta – omien näkemyksien perusteluina.\nJussi Rytkönen :”Syyskuussa Espoon hiippakunnan synodaalikokouksessa hän sanoi vaikuttavan siltä, että “tasa-arvo, ihmisoikeudet ja suvaitsevaisuus” (ei siis “oikeudenmukaisuus”) olisivat luterilaisuudessa asioita, joita ei tarvitse perustella millään ja joita käytetään – Raamatun ja tunnustuksen asemesta – omien näkemyksien perusteluina.”\nKiitos selvennyksestä. Henk.koht. olen tässä, kuten monessa muussakin asiassa samaa mieltä Serafim Seppälän kanssa, vaikka en vajavaisine kykyineni pysty selvittämään asioita ”populistisesti”. Tärkeä näkökulma mm. avioliittoa koskevassa teologisessa ”eipäs-juupas” väittelyssä mielestäni on, että keskustelu ei pääty Raamattuun, vaan alkaa siitä.\nJussi Rytkönen kirjoittaa:\n”…kunnon kansalaisen kirkon jäsenenä olisi tänään kuitenkin kumarrettava niitä uusia ”pyhimyksiä”, uusia loukkaamattomia asioita, joita kansankirkkomme sivualttareille tuodaan palvontamenoja varten: hänen on vain suvaittava sitä, mitä päivän trendi kulloinkin suvaittavaksi käskee.”\nRytkösen kirjoituksesta ei kuitenkaan käy ilmi, mitä nämä ”uudet pyhimykset, loukkaamattomat asiat” ovat, joita päivän trendien mukaan tulisi suvaita? Rytkönen vaan noin yleisellä tasolla näyttää vastustavan ”suvaitsevaisuuden kahleita”.\nKun tarkastelee menneisyyttä niin kirkossamme, tai Suomessa ylipäätään, ei ollut esimerkiksi sellaista nykytrendiä, että juutalaisia tai juutalaisuutta pitäisi suvaita. Tämän voi todeta vaikkapa lukemalla Santeri Jacobssonin kirjan ”Taistelu ihmisoikeuksista” (Gummerus, 1951). Hengellisen säädyn edustajat Suomessa eivät olleet nykytrendin mukaisen ”suvaitsevaisuuden kahleissa”. Jacobssonin kirjasta voi lukea hengellisen säädyn edustajien puheita koskien ”juutalaiskysymystä”. Entäpä nykyinen suvaitsevaisuustrendi koskien ylipäätään toisuskoisia? Tällaisia suvaitsevaisuuskahleita ei ollut ennen. Uskonnonvapauskin on huomattavan nuori nykytrendi, joka ”kahlitsee” ainakin siten, että esimerkiksi kaikkia suomalaisia ihmsiä ei voida pakottaa enää kuulumaan ev.lut.kirkkoon kuten ennen oli laita.\nSari R-L :”Rytkönen vaan noin yleisellä tasolla näyttää vastustavan “suvaitsevaisuuden kahleita”.”\nSamoja kahleita kyllä vastustan itsekin, kun en ymmärrä, että miksi esim. meidän puolueisiin sitoutumatonta, veloituksetonta ja mielestämme myös yhteisöllistä lähimmäisenrakkautta ilmentävää vapaaehtoistyötä vakaumuksemme mukaisesti tehneinä pitäisi olla halukkaita kustantamaan ikuisesti ”suvaitsevaisuutta”, jonka ilmennystä on esimerkiksi se, että voimassa olevassa kansainvälisessä asiakirjassa on säilytetty myös mm. talvisodan alkaessa neuvostokoneen tulituksen kohteeksi joutuneessa lapsiryhmässä ollutta 10-vuotiasta Suomen Suojeluskunnan sotilaspoikiin liittynyttä isääni koskevat kollektiiviset sotasyyllisyysartiklat maailman pahimmista koskaan vanhenemattomista rikoksista, enkä ymmärrä mitä ”suvaitsevaisuutta” on sekään, että mm. isovanhempiimme kuuluvat Lotta-Svärd –järjestön jäsenet joutuivat piilottamaan mm. Lotta-pukunsa ja häpeämään vuosikymmenet sitä, että he puolustivat tätä maata ja sen valtiojärjestelmää ateistisen ja diktatoorisen suurvallan hyökkäystä vastaan.\nEn ota kantaa kirjoitukseen kuin siinä mielessä, että Jussi Rytkönen esittää ajatuksiaan selkeästi. Minusta on ollut kiva lukea hänen kirjoituksiaan. Sen verran totean hiukan pilke silmä kulmassa, että Sammeli Juntunen olisi varman mielissään, jos häntä tituleerattaisiin isä Sammeliksi pohdinnoissa, jos reformaatiota ei mahdollisesti olisi ollutkaan. 🙂\n”Anekauppa ja omientuntojen sitominen palanneet kirkkoon”\nKirkollisvero = tämän päivän anekauppa.\nHyvä Kimmo! Sinä sen sanoit: Kirkollisvero on anekaupan suora vastine . Joku oikeaoppinen tulee väittämään että ei niin ole . Ei voronsa maksavalle luvata syntejä anteeksi. No se on edistystä mutta kirkollisveron maksaminen on kirkon jäsennyyden ehtoja.\nMarkku: ”Joku oikeaoppinen tulee väittämään että ei niin ole . Ei voronsa maksavalle luvata syntejä anteeksi.”\nEhkä ei, mutta kirkon ulkopuolella ei ole pelastusta (”Extra Ecclesiam nulla salus”), joten jos iankaikkista elämää janoaa, niin pakkohan kirkkoon on silloin kuulua ja verot maksaa.\n”Eli että Raamattu todella on Jumalan sanaa, ihan aikuisten oikeasti Jumalan ilmoitusta.” Siinäpä se, napakka ja hyvä toteamus. Mutta ei kun ei. Kirkko ei voi ottaa raamattukäsityksen selvittämistä työn alle. Kirkolliskokous totesi kolmisen vuotta sitten, ettei raamattukäsityksen selvittäminen kuulu kirkolliskokouksen päätöksentekoalueeseen. (Kotimaa, Antti Berg 15.5.2018). Kirkkopolitiikasta maksettava hinta on kuitenkin liian kova. Vetosin tuolloin siihen, että kirkolliskokouksen ei pitäisi tehdä päätöksiä vetoamalla sen paremmin vain raamattusitaatteihin kuin ajan henkeenkään. Raamatun arvovallan kunnioittamista olisi ottaa johtamisen vastuu. Yksityinen ihminen aprikoikoon mielensä mukaan mutta kirkko ei voi seilata miten sattuu. Tai siis, näkyy voivan.


Kaljasieppo ja kiljukaula – Timo Ronkainen kotisivu\nKaljasieppo ja kiljukaula\n20 syyskuun, 2019 20 syyskuun, 2019 | timoro2\nYritän joka vuosi julkaista jonkin pienlehden Helsingin sarjakuvafestivaaleille. Vuonna 2018 se jäi tekemättä Barks- ja Koipeliini-kirjojen työtaakan takia. Tänä vuonna (2019) onnistuin kuin onnistuinkin puristamaan jälleen kuvasarjakoosteen kasaan. Myrkky-lehdessä vähän aikaa 2000-luvun alussa rellestänyt kiljukaula kaljasieppo, baarikärpänen Ryppy-Reiska alkoi elää mielessäni uudelleen. Vuonna 2017 piirretyn kaksisivuisen pikkusarjan ympärille piirtyi pikkuhiljaa uusia jaksoja, kun mieleeni alkoi pulpahdella Ryppy-Reiskalle sopivia absurdeja tilanteita. Muutaman vanhan Myrkyssä aikoinaan ilmestyneen ”klassikon” kera materiaalista koostui 36-sivuinen pikkulehti Kiljuretki kellarissa.\nSe, ken kaipaa pahkasikamaista törttöilyördäämistä ja myrkkymäistä kiljukonttausta, saattaa jopa nauttia tästä kokoelmasta. Astu Pub Pallomahaan, katuojaan, kiljukellariin ja iltapäiväkaraokeen.\nAlla on irkkupubi Pall O’Mahon, jossain lähiössä. Sankarimme päämaja – silloin kun hän saa astua sisään. On muitakin paikkoja. (Pallomaha oli vuoteen 1984 asti Fentos Baari). On piljarti, perjantai-pingo, tiistai-visa, jukepoksi, karaoke, tarts ja lauantai-show. Lounasta saa. Tunnetaan tuttavallisemmin lempinimellä Pub Pallomaha.\nTilaa lehti Turun Sarjakuvakaupasta.\nKategoriassa Omia sarjakuvia, Omia vanhoja sarjakuvia\n< Alixin ensimmäinen seikkailu\nKorkeajännityssarja 1955 >


Syö, juo ja nauti hyvästä seurasta Tukholman iloisissa bistroissa ja baareissa, joissa kaupunki herää eloon iltaisin ja joissa baarin ja ravintolan raja on häilyvä. Voit mennä mihin tahansa näistä baareista drinkille – tai tilata maittavan kolmen ruokalajin aterian.\nLittle Quarter at Marie Laveau in Stockholm\nJos haluat hienostella ranskalaiseen tyyliin, käy kevein askelein pöytääsi Brasserie Le Rougessa tai klassisessa Bistro Sudissä osoitteessa Swedenborgsgatan 8 A. Sky bar Himlen tarjoaa huikeat näkymät kaupungin ylle. Japanilaisruokaa löytyy trendikkäästä Ljunggrenistä Götgatan 36:ssa. Pitkien pöytien paikka on Pubologi. Ja loistavia tapaksia ja viinejä saat delibaarista Restaurang AG. Marie Laveau ei petä odotuksia New Orleans -tunnelmallaan, etelän mauillaan ja loistavilla drinkeillään.\nKauneutta veden äärellä\nThe Cadier Bar Grand Hôtelissa on ehdoton klassikko. Eriks Gondolen Bar tarjoaa kaupunkimaisemia korkeuksista. Lydmar puolestaan on loistava esimerkki hienostuneesta tyylistä parhaimmillaan. Kesällä suuntaa paikkaan Orangeriet. Ja jos sinua kiinnostaa jännittävä ravintolan, akvaarion ja baarin yhdistelmä, kokeile paikkaa B.A.R.. Suosikit keskustassa\nGrill on suosittu teemaravintola, jonka omistaa kuuluisa kokki Melker Andersson. Keskikaupungin uusin suosikki on puolestaan Scandic Grand Central Bar. Guldbaren Nobis Hotellissa tarjoaa palkittuja cocktaileja, ja Kåken on suosittu pakopaikka trendikkäille paikallisille, jotka nauttivat ruotsalaista ruokaa upeiden drinkkien kera. Keskikaupungin kuumat vinkit\nVuodenaikoja seuraavia laadukkaita ruoka-annoksia tarjoaa Museet. Lihan ystävien tulee muistaa Vassa Eggen tai Zink Grill. Bistro Jarl tarjoaa yhden kaupungin parhaista råkaka-annoksista (röstiperunaa muistuttava herkku ruotsalaisen kaviaarin kera). Riche on Tukholman suosituin paikka näyttäytyä, ja Sturehof on luotettava ja hienostunut tukholmalainen instituutio. Story Hotel houkuttelee “coolia” porukkaa, ja Berns on puolestaan vaikuttavan monipuolinen, sillä täältä löytyy kuuluisa baari ja yökerho, bistro ja taidokas aasialainen menu.\nEntäs Södermalmin paras paikka? Nytorget Urban Deli. Se on samalla hip ja cool – ja tunnelma on taatusti rento. Paikka on myös sisustettu tyylikkäästi. Täältä löydät samasta paikasta baarin jutteluun, ravintolan ruokailuun ja voit myös ostaa ruokaa mukaasi luomumyymälästä.\nHuippuluokan arkiruokaa, husmanskost, löydät kahdesta perinteikkäästä tukholmalaisesta oluttuvasta: Pelikan ja Kvarnen. Molemmat sijaitsevat Södermalmilla.


Tinttaran sininen tarina: toukokuuta 2017\nOn tapahtunut niin paljon. Hyvää ja vähemmän hyvää. Kaiken tämän keskellä olen niin väsynyt, että juuri ja juuri jaksan pitää pakan kasassa. Vaikka no, puolikkaan pakan. Meidän perhe on jälleen nimittäin kahdessa osoitteessa; kotona ja osastolla. Palataanpa ajassa viikko taaksepäin, Sinjan synttäreihin.\nViikonloppu sujui mukavasti. Vieraita oli vain kourallinen, mutta mukava, kun saatiin tarjota kakkua ja juhlia pientä kaksivuotiasta. Tiinan maanantaiset, eli tasan viikko sitten otetut veriarvotkin oli oikeen hyvät ja tyttö lähtikin mummunsa kanssa osastolle nesteytykseen. Tiistaina laitettiin it-lääke (ns. selkälääke, pisto selkään kevyessä nukutuksessa osastolla huoneessa) ja sen jälkeen aloitettiin metotreksaattitiputus 24h ajaksi. Kaikki sujui kivasti, aika tosin oli tullut Tinttaralla pitkäksi huoneessa, mutta onneksi sieltä aina lopuksi seuraavana päivänä pääsee leikkihuoneeseen ja käytävälle juoksuttamaan millon mummua ja millon hoitajia tai muita perheenjäseniä. Me käytiin Jounin ja Sinjuan kanssa tuolloin tiistaina ennen lääkkeiden laittoja osastolla ja juttelin lääkärin kanssa pitkät pätkät. Lähinnä kyselin uusiutumisista ja muista peloista, mitä oon päässäni pyöritelly. Niistä saisi melkein oman kirjoituksensa, joten en lähde aukomaan. Lääkäri vastasi ihanasti jälleen kaikkeen ja kiitollinen saan olla hoidosta ja hoitohenkilökunnasta. Maailman lyhin tiivistelmä lääkärin sanoista: Pitää mennä vain päivä kerrallaan, kaikki on mahdollista niin hyvässä, kuin pahassa. Ja niinhän se on. Eihän me huomisesta tiedetä.\nPikkasen kelaan vielä taaksepäin, ennenkuin siirryn nykyhetkeen. Synttäriviikonloppua edeltävällä viikolla huomasimme Jounin kanssa, että Tiinan hiusraja olisi ehkä vetäytynyt hiukan. Seuraavana päivänä päälaki jo kuulsi hyvinkin läpi ja siitähän tämä äiti huolestui. En tiedä, oliko tästä jo jossain vaiheessa puhuttu, että hiusten lähteminen toiseen(kin) kertaan on ihan mahdollista niin kauan, kun suonensisäisiä hoitoja annetaan. Joka tapauksessa olin tämän informaation joko työntänyt ö-mappiin tai sitten en ole tullut kysyneeksi, mutta pelästyin kyllä kovasti. Osastolta sainkin nopeasti vastauksen ja pelko muuntui lieväksi pettymykseksi ja haikeudeksi. Lähinnä harmitti Tiinan fiilikset, kun olihan se kurjaa menettää jo hienoon mittaan venynyt sänkitukka. Toistaiseksi hiuksia on lähtenyt lähinnä päältä, mutta lienee ne tipahtavat kokonaan tai lähen kokonaan ajan kanssa kesän aikana.\nMutta pompataanpa takaisin lähemmän nykyhetkeä, nimittäin torstaihin. Metotreksaattiarvohan halutaan laskea huippuarvosta (oli tällä kertaa aika korkea, 82) mahd nopeasti alle 0,20 arvon. Kaikkien yllätykseksi se laskikin normaalia nopeampaa ja tyttö pääsi osastolta jo torstaina illalla. Automatka ei mennyt ihan mukavimman kautta, kun Tiina voi huonosti ja oksensi. Väsynyt ja voipunut matkaaja saapuikin mummun tuomana kotiin puoliltaöin ja suoraan suihkun kautta pääsi kovia kokenut neito unille. Lahjoituksena muutama vuosi sitten saatu istuin oli auttamatta entinen, nimittäin oksennus onnistui valumaan penkin sisälle ja toisekseen kankaan alta paljastui istuimen olevan parhaat päivänsä nähnyt, joten "onni" onnettomuudessa.\nTiinan pahoinvointi jatkui heti perjantaina ja tyttö oksensikin sekä aamulla, että illalla. Sinjan tiistaina alkanut flunssa-kiukku yhdistettynä Tiinan huonoon oloon sai aikaan melkosia tilanteita ja ulos ei ollutkaan asiaa kummallakaan. Myös Jouni oli jo tässä vaiheessa sairastunut ja seuraavaksi vuorossa oli minun sairastumiseni lauantaina. Tässä vaiheessa tiedostettiin oikein hyvin se tosiasia, että Tiina oli ainoa, jonka nenä pysyi kuivana ja olisikin vain ajan kysymys, milloin tauti rantautuisi Tinttaraisellekkin. Millaisena? Kuumeettomana, kuin muillakin, vai mitähän sieltä olisi tulossa? Hyvin väsynyt ja voipunut metotreksaatti-tyttö lähinnä lötkötteli sohvalla. Edes karkkipäivän karkit eivät maistuneet päivällä.\nMuutama kindermuna sai tosin pientä virnettä aikaiseksi väsyneisiin kasvoihin. Meidän Miku-kissa kiehnäsi ja nuuhki Tiinaa vähän väliä. Oli selvästi kummissaan, miksi lemppari-ihminen vain lötkötteli. Kovaääninen kehräys kuului vain ja häntä heilui Mikun tyyliin puolelta toiselle hellyydenkipeydestä ja sekös sai tyttöönkin iloa. <3 Miku innostuikin leikkimään kindereiden papereilla ja siitäkös riemu syntyi Tiinallekkin! Alla ihana kuvasarja kaksikosta. :)\nKyllä eläimistä voikin olla paljon iloa! Leevi on maailman paras terapiakissa matalan, rauhoittavan kehräysäänensä kanssa ja Miku on pirskahtelevan iloinen veijari. Maailman parhaita kissoja ja perheenjäseniä ovat. Niin aikuisille, kuin lapsillekkin.\nPahoittelen ehkä vähän sekavaa ja ontuvaa kirjoitusta, pää on kyllä selkaisin ihan kunnolla. Tämä oma tauti tuntui iskevän päälle nyt enemmän ja väsymyskin on hurjaa. Tiinan heikkous ja outo ihon kutina lisääntyi kovasti eilen sunnuntaina. Varsinaisesti mitään näkyvää iholla ei ollut, mutta se kuitenkin kutisi paljon. Rasvasin Tiinan kylvyn jälkeen kunnolla ja iltapalalla huomattiin huultenkin rohtuneen. Bebanthen tuli kovaan käyttöön siis ja ajateltiinkin selviävämme yön yli näillä avuilla. Annoin allergialääkkeenkin Tiinalle kutinan vuoksi ja tietysti pahoinvointilääkettäkin, kuten aina näinä jälkipäivinä metotreksaatista. Jälkimaininkeja kärsitään lähemmän kaksi viikkoa, joten tuttua tämä kaikki onkin. Nukkumaan mennessä Tiina sanoi, että "Äiti, nyt se flunssa tulee myös minulle, koska kurkkuun sattuu.." Hiukan kylmäsi, kun ei tiennyt miten meille ihan tavallinen nuha ja kurkun käheys näkyisi Tiinalla. Tukkoisuus lisääntyikin yöllä reilusti ja olo oli tukala. Valvottiin aamuyölle ja yritin helpottaa tytön oloa, vaikka omassakaan ei ollut kehumista. Halusin kuitenkin Jounin saavan unensa, koska hän oli toipumassa vasta itsekkin. Yöllä kysyin itkuiselta tytöltä, minne sattuu eniten, mutta ihan selvää vastausta en saanut. Nokka saatiin auki ja Pamol F helpotti oloa, joten viimein pääsimme hetkeksi nukkumaan.\nAamulla itseään vimmatusti raapiva ja itkuinen, heikko lapsi heräsi ja pyrki heti ihan liki ja syliin. Hämärässä huoneessa en heti huomannut ihoa, mutta nopeasti se silmiin sitten pistikin, kun ylös kömmittiin luonnonvaloon. Kuin pientä pisamaa, oli tytön keho täynnä. Erityisesti niska ja kaula tuntui kutittavan ja pian annettiinkin allergialääke-annos muiden lääkkeiden ohella. Lämpöä oli 37,1, joten osastolle soittaessani sain kehotuksen antaa myös kipulkääkettä tukalaan oloon, jos se auttaisi. Sovimme, että jos ihottuma ei laannu, voisin antaa toisen annoksen lääkettä. Ja eihän se laantunut, muttei lisääntynytkään. Tiina hiukan rauhoittui ja väsyi yön valvomisten takia, kutina ei ollut niin kutiava juuri silloin. Tinttara sai siis vielä toisen annoksen ja siirtyi lyhyille päiväunille. Herätessä näky oli suorastaan lohduton. Unipätkän aikana myös huuliin oli ilmestynyt pahempia rakkuloita ja alahuulikin oli auemnnut. Ihottuma esiintyi hyvin epätavallisesti Tiinan mittapuulla. Yleensä allergiset reaktiot metotreksaatista ovat olleet suun ja silmien ympärillä sekä suurina laattoina ympäri kehon. Tämä ihottuma oli pientä, ei koholla olevaa ja sitä oli eniten leukaperissä ja otsalla. Laitan muutaman kuvan, vaikkei todellista määrää saanutkaan ikuistettua, kun napsin kuvat nopeasti ennen osastolle soittoa.\n"Äiti ota kuva minun huulista. Onko ne punaset?" Aukihan ne olivat ja kurkku oli todella kipeä. Flunssa oli juuri alkamassa kunnolla, joten kurkkukipu oli varmasti sekä karheutta, että metotreksaatin aiheuttamaa limakalvorikkoa. No, joka tapauksessa lehahdun hiukan yltyi vielä ja osastolle soittelinkin, että Tiinan pitäisi tulla. Hoitaja sanoikin, että ainakin näytille, että katsotaan sitten, kun lääkäri näkee. Ja sinne lähti, sekä Jouni, että Tinttarainen. Siinä itkin minä ja siinä itki Sinja. Sinja ei meinannut millään kestää siskon lähtöä ja aikaa menikin, että tyttö hyväksyi asian. Suolatikut hiukan auttoivat ja äidin syli. Siinä sain salaa niiskuttaa minäkin.\nIkäänkuin tässä ei olisi jo tarpeeksi. Mutta eipä valitettavasti. Nimittäin verenkuva oli kyllä ok, mutta crp oli notkahtanut ylöspäin ollen 42. Kuume nousi 37,9 ja tyttöä seurattiin. Allergialääkettä oli annetto jo maksimiannos, sekä kortisonia myös reilusti, joten nyt kokeiltaisiin ataraxia. Sitä tytölle annettiin. Tiinalle maistui vähän jugortti. Päätettiin, että crp mitattaisiin puoliltaöin uudemman kerran ja sitten mietittäisiin, pitäiosikö antibiootti aloittaa. Veriviljelyt otettiin tässä vaiheessa kuitenkin varalta vaikka iho olikin lääkärin silvin hyvin mahdollisesti metotreksaatista johtuvaa. Kaikki kuitenkin muuttui, kun kuume pomppasi ylöspäin ja Tiina muuttui kipeämmäksi. Uusi lukema oli 38,7, joka sinetöi sen, että päätös osastolle menemiselle oli oli jälleen oikea. Antibiootti aloitettiinkin heti ja crp:n mittaus siirrettiin aamuun. Infektio on siis päällä ja lujasti onkin. Bakteeri vai virus, kuka tietää.\nTiina on ollut illan hyvin itkuinen ja ahdistunut. Ei halua, eikä jaksa edes puhua. Pientä ininää vain kuuluu, kun tyttö yrittää nukkua, mutta itku on herkässä, ettei uni ole oikein syvää. Jouni on vierellä, minä olen täällä kotona korvat lukossa ja nokka tukossa. Sinja onneksi on sen verran parempana, että nukkuu ainakin nyt rauhassa. Koneella istun ja olen, mutta sydämen palanen on Oulussa. Kipeää käy, niin kovasti kipeää käy. Täällä olen ja muuta en voi, kun olla mahdollisimman hyvä äiti tälle toiselle rakkaalle. Onneksi Jouni ehti sen verran tervehtyä, että pääsi Tiinan mukaan! Se on nyt tärkeintä.\nUskomatonta.. Elämä on niin uskomatonta. Täällä minä istun tietokoneen ääressä pimeässä ja vuorokausi on juuri vaihtunut. Olen syöpää sairastavan lapsen äiti. Kirjoitan blogia Lapseni on osastolla hyvin kipeänä ja mieheni, lasteni isä, on siellä myös. Olen kipeä itsekkin, monellakin tavalla. Monesta kivusta ja monesta huolesta. Vuosi sitten syntymäpäivääni juhliessa en olisi ikinä, en ikinä voinut arvata, millaista syntymäpäivää vietän tänään.\nJos saan toivoa, saanko? Minä toivon, ettei tämä päivä pahene enää. Muuta en pyydä.\nTerveisin Hopeakissa klo 0.23 8 kommenttia:\nTerveisin Hopeakissa klo 0.11 6 kommenttia:


Pekkarinen ravisteli hallitusta toimiin - Kotimaa - Helsingin Sanomat\nPekkarinen ravisteli hallitusta toimiin\nHallituksen kansanedustajat talouskurimuksesta: Emme ole seisseet tumput suorina.\nMauri Pekkarinen sanoi odottavansa etujärjestöiltä ja hallitukselta ratkaisuja. "Jos tämä joukko ei siihen pysty, tältä hallituskoalitiolta on lopullisesti pohja pois." (KUVA: heikki saukkomaa lehtikuva)\nEduskunta yltyi tiistaina ankaraan ajankohtaisväittelyyn Suomen taloudesta. Keskustan terrieri, talousvaliokunnan puheenjohtaja Mauri Pekkarinen herätteli palopuheessaan hallitusta ymmärtämään Suomen talouden surkean tilan.\nEduskunta etsi pankkiveron maksajaa


Jasmine: Terassin suurennus\nFlunssaiset terveiset täältä. Oon ollut nyt toista päivää kipeänä ja vielä jatkuu. :(\nViime viikolla meillä aloitettiin terassin suurennus. Terassia tulee käytettyä nyt paljon enemmän ja eri tavalla. Terassi ei ole vielä täysin valmis, mutta sen verran jo, että oleskelu terassilla onnistuu. Kesällä on just parasta hengailla ulkona. ;)\nKeskiviikko ja jätskipäivä.\nAina keskiviikkoisin jäätelöauto menee meidän talon lähettyviltä, joten kävin ostaa sit tänään jädee.\nKutisevaan ja kipeään kurkkuun teki hyvää!\nMeidän eilisen illan video. Ihanat Naiset! <3\nLähettänyt Jasmine klo 2.07\nTunnisteet: Home sweet home, jäde, kesä, Yumi\nimlacking torstaina, 05 heinäkuuta, 2012\nIhania noi aurinkotuolit/vuoteet, mitä nyt onkaan :D. Mulle tuli alkukesästä mieleen, että haluaisin just tuollaiset omalle takapihalle.\nmilluska torstaina, 05 heinäkuuta, 2012\nHieno terassi! Asutko siis yksin tuollaisessa LUXUS-TALOSSA?!! aika hieno juttu koska itse asun vaan kontulassa äitin ja iskän luona vielä mutta olen kyllä ajatellut muuttavani pois niin sitten voisi itsekin miettiä omaa kämppää ja terasseja ja muita kuten esimerkiksi mielestäni olisi mainiota tehdä puu kirjaimilla oma nimeni (Milla, eikö ookkin kiva nimi btw? ;)) huoneen reunalle.\ntosin poikaystäväni ei ole vielä täysin suostunut ajatukselle. ja eihän tässä kiire ole koska ikää on vasta 17v., mutta ollaan me kuitenkin jo puhuttu että jos muutettaisiin =)\nmitä mieltä muuten jasmin olet että onko hyvä muuttaa poikaystävän kanssa yhteen tässä iässä? olen miettinyt sitä jonkin verran\nAnonyymi maanantaina, 09 heinäkuuta, 2012\nVoisitko tehdä videopostauksen jossa puhut kameralle päin ? Olisi kiva kuulla sun ääni :D ja muutenkin videopostaukset ovat kivoja :)\nJasmine torstaina, 12 heinäkuuta, 2012\nimlacking: Olen kans tosi tyytyväinen aurinkotuoleihin. Auringonotto ja löhöily kyllä maistuu niissä. Jos löydät kivat aurinkotuolit, niin suosittelen ostamaan. ;)Niistä on ollut todella hyötyä!\nmilluska: Hei Milla! Kiva, että sulla on herännyt paljon suunnitelmia ja ajatuksia omaa pihaa varten. Kun se aika tulee niin uskon, että siitä tulee kiva. Olet vielä nuori, joten suosittelen ottamaan rauhallisesti. On sanonta, että "hiljaa hyvä tulee". Onnea ja tsemppiä Milla!\nAnonyymi: Olen miettinyt videopostauksen tekemistä. Enköhän saa sellaisen joku päivä aikaiseksi. ;)


##### Musta Aasian pillua kuvia - Kuuma naiset pillua kuva - jnmstudies.com.\nMusta Aasian pillua kuvia. Kuuma naiset pillua kuva, klassinen xxx elokuvat putki. Tuhma,blondi beibi hieroo pillua - Blondit,Masturbointi,Tytöt Ilmaiset Porno Videot, 947 8:00 Tuhma,blondi. Nuoret lesbotytöt nuolevat pillua - Lesbot,Tytöt Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa..\nIsokullinen neekeri ja pieni,valkoinen tyttö - Musta ja valkoinen,Tytöt Ilmaiset. Blondit,Suuhoidot Ilmaiset Porno Videot,Suomi 196 8:08. Märkä,teini pillu saa rajusti penistä.\nSexy Aasian nartut nuolee kusipää. Lesbot Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa 311 12:01 asian nuro. POV porno sivusto musta Aasian pillua kuvia nussii kuin hullu - Aasialaista Ilmaiset Vapaa porno elokuva katsella Videot,Suomi pornoa 972 10:11 Brunette,asian huora nussii kuin hullu.\nKarvainen Pillu · Tirkistelijä · Vaimo · Biseksuaali · Lesbo · Pikapano · Karvainen · Japanilainen · Aisankannattaja · Lapsenvahti · Ekaa Kertaa Anaaliseksi. Pieni ballerina saa munaa tiukkaan pilluun. Tuhma,blondi beibi hieroo pillua - Blondit,Masturbointi,Tytöt Ilmaiset Porno Videot, 947 8:00 Tuhma,blondi. Pieni Tšekin tyttö saa tiukkaan pilluun. Aasialaista Ilmaiset Porno Videot,Suomi asian huoran pillu on tiukka - Aasialaista,Brunetit Ilmaiset Porno Videot,Suomi.\nSara Jay ja hänen musta lesboystävä - Lesbot,Musta ja valkoinen Ilmaiset Porno. Aasialaista Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa 201 18:26 asian. Kuuma naiset pillua kuva, klassinen xxx elokuvat putki. Sara Jay ja hänen musta lesboystävä - Lesbot,Musta ja valkoinen Ilmaiset Porno Videot, 193 8:19. Musta Aasian pillua kuvia nainen masturboi ja squirttaa - Masturbointi Ilmaiset Porno. Seksikäs paksu musta naisia kuvia. Mummo porno videot kissan Seksiseuraa asian shemale, Lämpö.\nRasvaa Aasian pillua ja elokuva sukupuoli 0: Seksikauppa kallio hot milf squirt alastonsuomi.\nAnaaliseksi Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa 2 051 10:36 asian lutka. Kiinnostavia profiileja Teinit musta Aasian pillua kuvia kuvat väline testi raahe helsinkin homo. Nuoret lesbotytöt nuolevat pillua - Lesbot,Tytöt Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa. Sairaanhoitajan karvainen pillu on märkä. Aasialaista,Tytöt Ilmaiset Porno Videot,Suomi. Hänellä oli yllään avoinna oleva mmusta harmaa jakkutakki, jonka alla oli musta porno videot villi.\nThai seksikäs tyttöjen ja Aasian pari seksiä 0: Iso väljä mutsa josta ei ole musta Aasian pillua kuvia ensimmäinen kerta xxx tyttö video karvoja, on parasta mitä mies voi.\nPillu org vittua tarjolla - Xdaiting tornio loimaa siilinjärvi Musta Aasian pillua kuvia hieronta leppävaara suomi porno tuubi. Valkoinen,tiukka beibi vs neekeri - Musta ja valkoinen Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa. Neekeri panee kahta naista yhtaikaa - Musta ja valkoinen,Ryhmäsex asian beibi saa monsterikyrpää vittuun - Aasialaista Ilmaiset Porno Videot. Sara Jay ja hänen musta lesboystävä - Lesbot,Musta ja valkoinen Ilmaiset. Mutta juttelemhan saa tulla ihan rohkias Pohjois-Pohjanmaa näyttää olevan.\nIsokullinen neekeri ja asian huora - Aasialaista,Iso kulli Ilmaiset Porno Videot,Suomi. Tagit: asian karvainen. asian tytön pillu on tiukka ja märkä - Aasialaista Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa. Natalia pilaa pillunsa massiivisella mustalla munalla. Neekeri panee teinitytölle vittuun - Musta ja valkoinen,Tytöt Ilmaiset Porno Videot Nuori asian tyttö ja musya neekeri - Aasialaista,Tytöt Ilmaiset Porno.\nNuori,musta tyttö masturboi aamulla - Masturbointi Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa. Seksi on parisuhteessa tärkeää, mutta olen arvoiltani edellä mainittujen suhteen melko konservatiivinen. Kusipää homo cam pornoelokuvaa niinimäki.\nLesbot Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa. Täydellinen asian tyttö masturboi. Karvainen japanin pillu saa penistä. Tiukka pillu vs massiivinen kyrpä - Iso kulli,Tytöt Ilmaiset Porno Videot,Suomi. Shemale oulu pimppi maijan eeva pillu kuvia jätti kullit suomi nussii you. Amatööri,mutta kuuma 69-seksi - Kotivideot,Parit Ilmaiset Porno Videot,Suomi. Nuori,asian tyttö ja neekeri - Aasialaista,Musta ja valkoinen Ilmaiset Porno Videot. Aasialaista Ilmaiset Porno Videot.\nBlondit,Suuhoidot Ilmaiset Porno Videot,Suomi 187 8:08 asian. Taitava mies nuolee ulkona naisen pillua - Amatööri,Parit Ilmaiset Porno Videot. Elokuvia pillu porno aasian female tyttö iso vapaa parkkuu sylkeä katsella ilmainen porno putki. Jade Jantzens vs iso musta kyrpä - Brunetit,Iso kulli Ilmaiset Porno Videot,Suomi.\nDaisy Dabs on paksu,mutta seksikäs - Brunetit Musta Aasian pillua kuvia Porno Videot,Suomi pornoa. Teinitytön ensimmäinen anaaliseksi. Mies panee kahta naista hotellissa - Ryhmäsex Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa 721 8:23 Mies panee. Keski-ikäisen naisen pillu on tiukka. Aasialaista Ilmaiset Porno Videot,Suomi pornoa.\nKukko imee kukkoAntaa pään vinkkejä\n2 years ago\t96 Comments\tmusta, Aasian, pillua, kuviamusta, Aasian, pillua, kuvia9,622\nTeini susi homo seksiä January 27, 2020\nSex videos amature January 22, 2020\nAlkuperäinen porno elokuvaa January 6, 2020


Majoitus Yhteystiedot Hinnasto Aktiviteetit Etusivu\nOhjatut luontoretket kesäisin ja talvisin\nToivomuksen mukaan toteutamme marjastus-, sienestys-, kalastus-, yrtinkeruu-, ja patikointiretket Rovaniemen ja lähikuntien alueille pienryhmille tai yksittäisille asiakkaille. Retket sisältävät kyydityksen kohteeseen, retkiohjauksen paikallisten tarinoiden kera, eväät, kalastusvarusteet ja marjaämpärit ja sienikorit. Mukaan tarvitset vain henkilökohtaiset varusteet, kuten retkiasusteet ja - kengät. Retkellä tulistellaan ja laitetaan ruokaa nuotiolla. Matkan pituus ja etenemisnopeus määräytyy osallistujien toiveiden mukaan. Voimme myös tarjota saunomista ranta- tai savusaunassa pienen ajomatkan päässä kaupungista.\nVeneretket 1-4 henkilölle moottoriveneellä Kemi- ja Ounasjoen upeissa maisemissa. Pääsemme tutustumaan vaikkapa Ounasjoen suiston hiekkaisiin saariin, Pahtajan jylhiin kallioseinämiin ja nauttimaan retkieväät jokirannan laavulla. Retket toteutetaan sopimuksen mukaan ja säävarauksella.\nHiihtoretket suuntautuvat lähialueelle Rovaniemen laajalle latuverkostolle esimerkiksi Ounasvaaralle tai joen jäälle. Retkellä voidaan myös tulistella ja laittaa ruokaa nuotiolla.\nPilkkiretket suuntautuvat lähivesistöille, kuten Kemi- tai Ounasjoelle. Päiväretket voivat suuntautua myös kalaiselle Raanujärvelle 60 km päähän. Retkeen sisältyvät kyyditys, kalastusvälineet ja retkieväät. Käytössä myös moottorikelkka. Mukaan tarvitset omat hiihtovarusteet ja asianmukaisen vaatetuksen.


200409962 - Taloussanomat - Ilta-Sanomat\nKova, kovempi, Elitserien\nUrheilu: Kovatasoisten NHL-ammattilaisten äänekäs paluu on nostattanut Ruotsiin todellisen kiekkohuuman. Katsojien ilo voi silti päättyä hyvinkin pian, jos verottaja onnistuu säikyttämään taalapelaajat pois Elitserienistä.\nPohjois-Amerikan jääkiekkoliigan NHL:n työsulku on pullauttanut Euroopan kiekkomarkkinoille parisataa pelaajaa siksi aikaa, kun NHL-seurojen omistajat ja pelaajat taistelevat palkkakaton käyttöönotosta.Tshekin liigaan on saapunut viitisenkymmentä NHL-pelaajaa, ja toiseksi eniten taalakiekkoilijoita löytyy Ruotsista. Elitserienin kahdessatoista seurassa kiekkoilee tällä hetkellä 31 NHL-miestä, ja lisää tulee viikoittain.Ruotsiin odotetaankin nyt pelillisesti kaikkien aikojen kovatasoisinta lätkätalvea, ja valtaosa otteluista onkin ollut loppuunmyytyjä.Suomessa niin kiekkofanit kuin mediakin ovat ihmetelleet, miksi NHL:n työtaistelua ei osattu hyödyntää SM-liigassa. Elitserien ja SM-liiga ovat kuitenkin taloudellisesti hyvin erilaisessa tilanteessa; jääkiekossa pyörii Ruotsissa selvästi enemmän rahaa kuin täällä. Suomessa seurat maksoivat viime kaudella pelaajapalkkoja keskimäärin puolitoista miljoonaa euroa seuraa kohti, kun vastaava summa oli Ruotsissa melkein miljoona euroa enemmän. Hallejaan jatkuvasti ehostaneen Elitserienin katsojamäärät ovat nousseet kymmenessä vuodessa 23 prosenttia. Suomessa on samaan aikaan päästy vain neljän prosentin katsojalisäykseen.Vaikka Elitserienin tilanne näyttää juuri nyt hyvin valoisalta, kaikki voi muuttua keväällä. Jos NHL:n pelaajayhdistys suostuu palkkakattoon, liiga käynnistyy ja pelataan lyhyen kaavan mukaan. Silloin NHL-pelaajien enemmistö lähtee salamana takaisin Pohjois-Amerikkaan.Suurin osa Eurooppaan tulleista NHL-pelaajista on tehnyt sopimuksen, joka päästää heidät palaamaan taalakaukaloihin heti, kun työtaistelu siellä päättyy. Elitserienissä pelätään jo, miten yleisömäärien käy, jos tähtien visiitti osoittautuu lyhytaikaiseksi.NHL-miehet voivat kadota Ruotsin jäiltä myös verottajan takia. Ruotsissa on Suomen tapaan käytössä menettely, jonka mukaan ulkomailla vakinaisesti asuvat saavat työskennellä kotimaassaan kuusi kuukautta vain viidentoista prosentin lähdeverolla.Tämän jälkeen keikkatyöläiset joutuvat tavanomaiseen palkkaverotukseen. He maksavat silloin veroa koko vuoden ansioistaan – myös niistä, jotka on tienattu ulkomailla. Jos esimerkiksi pelaaja on tienannut NHL:ssä alkuvuonna miljoona dollaria ja maksanut siitä veronsa, hän joutuu Pohjolassa maksamaan tienesteistään lisää maiden verotuksen eron verran. Täällä kun verotus on kireämpää kuin Amerikoissa.Palkkatulon lisäksi verottaja on kiinnostunut myös ulkomaanpelaajien omaisuudesta, kun he ovat viipyneet Ruotsissa tai Suomessa yli puoli vuotta. NHL-tähdet pystyvät kasaamaan Pohjois-Amerikassa kymmenien miljoonien eurojen omaisuuden, eivätkä he välttämättä halua niitä verolle ainakaan ennen kuin päättävät lopullisesti palata kotimaahansa.Monet suomalaiset ja ruotsalaiset NHL-pelaajat ovat jo viettäneet pitkän kesälomansa täällä, joten kuuden kuukauden raja tulee vastaan nopeasti.SM-liigassa on silti katsottu ihmetellen, miten Peter Forsbergin kaltaiset superrikkaat pelaajat ovat veroseuraamuksista välittämättä päättäneet palata kotiin pelaamaan. Suomalaiset epäilevät, että ruotsalaiset kiekkopiirit yrittävät taivutella verottajalta erityiskohtelua ”isänmaallisille” NHL-pelaajille.Suomalaisten kiekkojännäreiden kannalta poikkeusjärjestelyt olisivat huono uutinen. Nyt nimittäin on mahdollista, että kuuden kuukauden rajan tullessa vastaan Ruotsissa pelaavat NHL-miehet lähtevät etsimään uutta työnantajaa vaikkapa SM-liigasta. Silloin täkäläisiinkin otteluihin tulisi katsojien kaipaamaa lisävauhtia.Ruotsin kiekkohuuma on henkilöitynyt Peter Forsbergiin. Maailman parhaaksi kiekkoilijaksi usein nimitetty "Foppa" pelaa muutaman kollegansa tavoin Elitserienissä ilman palkkaa. Hänellä ei ole tällä hetkellä NHL-sopimusta, ja hän on ilmoittanut pelaavansa kasvattajaseurassaan MoDossa kauden loppuun saakka – kävi NHL:n työtaistelussa miten tahansa.Koska Forsbergilla ei ole sopimusta NHL:ään, hänen ei myöskään tarvitse ottaa vakuutusta NHL-palkkioidensa turvaksi loukkaantumisen varalta. Moni muu pelaaja jättää kokonaan pelaamatta, koska Euroopassa heidän tulonsa eivät riittäisi kattamaan edes NHL:n vaatiman palkkavakuutuksen maksamista.Forsbergin ja kahdeksan muuta NHL-pelaajaa värvännyt MoDo on myynyt toistaiseksi kaikki kotiottelunsa täyteen, vaikka se ei kovin ihmeellinen temppu 5 100 katsojaa vetävässä Kempehallenissa olekaan.Kaikkia seuroja NHL-kuume ei ole auttanut yhtä voimakkaasti kuin MoDota.Pohjolan suurimmassa hallissa Globenissa pelaava tukholmalainen Djurgården on laatinut budjettinsa seitsemän tuhannen katsojan keskiarvon varaan. Djurgården onnistui kuitenkin houkuttelemaan tiistain kotiotteluunsa heikkoa Malmötä vastaan vain 4 052 katsojaa – vaikka seura oli jopa luvannut päästää vaimot katsomoon ilmaiseksi.


Juurakkotien kiinteistöstä tehtiin Vihdin kunnalle 210 000 euron tarjous – vuokralaisille esitetään tarjottavaksi puolen vuoden pituinen vuokrasuoja | Paikalliset | Vihdin Uutiset\nPaikalliset 14.8.2020 10:56\nNummelassa Juurakkotien varrella oleva kunnan omistama kiinteistö perjantaiaamuna. Vesa Valtonen\nKunnan omistaman Nummelassa Juurakkotie 5-7:ssä sijaitsevan teollisuus- ja varastorakennuksen myyntiä käsitellään kunnanhallituksessa maanantaina.\nEsityksenä on, että kunnanhallitus hyväksyisi teollisuus- ja varastorakennuksesta Huutokaupat.com-palvelussa annetun korkeimman tarjouksen 210 000 euroa. Korkeimman tarjouksen teki Testware Oy.\nEsityksenä on myös, että teollisuus- ja varastorakennuksessa voimassaoleville vuokralaisille taataan kaupan yhteydessä kuuden kuukauden vuokrasuoja, jona aikana vuokrasopimuksia ei voi irtisanoa.\nVuokrasopimusten ensimmäinen irtisanomisajankohta olisi kuuden kuukauden kuluttua kaupantekopäivästä.\nKiinteistöllä sijaitsevissa tiloissa ovat vuokralaisina muun muassa Nummelan Voimailijat ja Nummelan Moottorikerho.\nPäätösesityksen mukaan Vihdin kunta pyrkii takaamaan harrastustoiminnan jatkumisen edellytyksiä avustamalla vuokralaisia korvaavien tilojen kartoittamisessa, mikäli vuokralaiset eivät pysty jatkamaan toimintaa nykyisissä tiloissaan.\nNummelan Moottorikerhon puheenjohtaja Ville Könönen ja Nummelan Voimailijoiden puheenjohtaja Harri Helin lähettivät maanantaina avoin kirjeen Vihdin kunnan päättäjille.\nPuheenjohtajat toteavat, että näiden seurojen toiminnassa on mukana yhteensä noin 475 aktiivista vihtiläistä.\nKönönen ja Helin muistuttavat, että kunta ei neuvotellut vuokralaisten kanssa ennen tilojen laittamista myyntiin.\n– Olisi ollut kohtuullista käsitellä kiinteistöstä luopuminen tiloissa vuokralaisina olevien seurojen kanssa, kartoittaa korvaavia tiloja ja vaikka kiinteistön nykyistä kustannusrakennetta, jos sille olisi jotain yhdessä tehtävissä.\nSyksyllä 45 vuotta täyttävä Nummelan Moottorikerho on ollut kiinteistössä kunnan vuokralaisena noin 25 vuotta. Moottorikerhon tiloissa on päättäjille lähetetyn kirjeen mukaan hyvät korjaus-, pesu- ja säilytystilat moottoripyöräilyn harrastajille\n– Yhteiset kattavat kerhotilat mahdollistavat moottoripyöräilyn harrastamisen myös niille, joilla ei ole sopivia tiloja kotona, eli esimerkiksi kerros- ja rivitaloissa asuvat motoristit.\nNummelan Voimailijat on vuonna 1983 perustettu painin, painonnoston ja voimailun erikoisseura.\nVoimailutilat ovat olleet Juurakkotien rakennuksessa vuodesta 1995 alkaen, jolloin seura rakensi rakennuksen harjoittelutilat monien muiden seurojen tavoin.\n– Painitila tehtiin Juurakkotielle vuonna 2018 kun painimatto hävisi vanhan painisalin tiloista ja se korvattiin tatamilla kuulematta Nummelan Voimailijoita, kirjeessä muistutetaan.\nViime vuonna seura uusi voimailupuolen suihkutilat nykyisten normien mukaisiksi.\nSeurojen puheenjohtajat toteavat, että kunta on vuokrannut tiloja seuroille maltilliseen hintaan, joka on mahdollistanut seuroille tarjota kattavat palvelut jäsenille maltillisella kustannustasolla.\n– Koemme, että myymällä kiinteistön kunta epäsuorasti häätää meidät pois tiloista ja karsii näin meidän tulevaisuuden toimintaamme, puheenjohtajat toteavat.\nKirjeessä Nummelan Moottorikerho ja Nummelan Voimailijat vaativat, että kunnan tuki tilojen osalta pysyy entisellään.\n– Tämä onnistuu joko jättämällä kiinteistön myynti tekemättä vuokrasopimusten pysyessä entisellään tai vaihtoehtoisesti kunta tarjoaa seuroille vastaavat tilat nykyisellä vuokratasolla ja vuokratuella jostain toisesta kiinteistöstä, Ville Könönen ja Harri Selin esittävät.


Touko | 2013 | Oikein tosi lihava\nMonthly Archives: Touko 2013\nTähän blogiin tullaan usein pukeutumista sivuavilla hakusanoilla, joten ajattelin koota tähän epätäydellisen listan vaatteidenhankkimislähteistä. Jouduin kuitenkin tässä välissä kirjoittamaan lyhyen avautumisen sanoista ja sanavalinnoista, jälleen kerran sanasta ”lihava”. Seuraavassa poimintoja hakutuloksista:\n”älä sano lihava! sano pullea”\n”itse olen Iso tyttö, vihaan sanaa lihava”\n”isot ihmiset” (Tämä ei ärsytä ihan niin paljon kuin yllä olevat, mutta on omalla tavallaan ongelmallinen. Ovatko esimerkiksi lyhyet ja lihavat myös isoja ihmisiä? Entä laihat ja pitkät?)\nGooglaaminen tuotti onneksi jonkin verran toivottujakin tuloksia. Tässä Me Naisten jutussa on aika kattava lista nettikaupoista. Henkilökohtaisesti en osaa sanoa kaupoista juuri mitään, koska ainoat vaatteet, joita olen tilannut ulkomailta, ovat kengät. Jos jollakulla on suosituksia tai varoituksia, mitä nettikauppoihin tulee, kuulisin ne mielelläni.\nLöysin myös Isotkoot.com-foorumin, joka ei pikaisen vilkauksen perusteella näyttänyt olevan kovin aktiivinen, mutta tyhjää parempi sekin.\nKategoria(t): linkit, yleinen\nAvainsanat: kaupat, linkit, media, sanat ja sanavalinnat, vaatteet\nKolme kaunista sanaa\nOlen käynyt erilaisissa paikoissa syömässä ihan tätä blogia varten (just joo, oikeasti olen ollut vain laiska ja nälkäinen ja tämä on ollut hyvä tekosyy). Kuvia ja kokemuksia kirjoitan tarkemmin sitten, kun keksin (siis jaksan opetella), miten saan kuvat kännykästä koneelle ja koneelta tänne.\nHaluan kuitenkin nyt nostaa yhden aiheen esille. Nimittäin sen, että pienistä ja paikallisista paikoista saa usein parempaa ruokaa kuin isojen ketjujen ruokapaikoista. Sen lisäksi tulee samalla tuettua niitä pieniä ja paikallisia. En ymmärrä niitä tapauksia, jotka ulkomaillakin käyvät ylikansallisissa paikoissa, joissa voisivat (ja kai usein myös käyvät) Suomessakin, sillä minulle ainakin paikallinen ruokakulttuuri on osa kokemusta. (Tästäkin voisi toki saivarrella, että miksen syö Suomessa perinneruokia, vaan käyn esimerkiksi thaimaalaisissa tai intialaisissa paikoissa. Jos joku haluaa käydä saivartelemaan, se sallittakoon hänelle.)\nTunnustan tosin kaksi asiaa: Ensinnäkään en ole matkustellut kovin paljoa enkä ollenkaan paikoissa, joissa jotain yhteistä kieltä ei olisi. Ja toiseksi olen kyllä joskus turvautunut Subwayhin, kun en ole jaksanut selittää kolmatta kertaa saman päivän aikana, mitä vegaanit syövät, ja kysyä, onko kyseisessä ruokapaikassa mitään, mikä kävisi minulle. (Sivumennen sanoen, sanon mieluummin, että jokin ruoka joko käy tai ei käy sen sijaan, että sanoisin, että en voi syödä jotakin. Kysehän ei ole siitä, ettenkö voisi syödä jotain, vaan siitä, että en halua tukea arvojeni vastaista toimintaa.)\nJa mitkä ne kolme kaunista sanaa ovat? No tietenkin ”kaikki on vegaanista”.\n(Oho, tulipa tähän tekstiin paljon sulkuja.)\nAvainsanat: ruoka, syöminen, vegaanius\nJuttelin kerran erään naisen kanssa lihavuudesta(mme) ja hän totesi, että minä voisin varmaan ihan oikeastikin laihtua, koska käteni ovat pienet. En ymmärtänyt toteamuksen logiikkaa (jos siinä edes oli sitä), mutta juttelun jälkeen olen salavihkaa katsellut erikokoisten ihmisten käsiä. Vielä en ole huomannut käsien ja kehojen koossa yhteyttä, eli — yllätys, yllätys — ihmisiä on monen kokoisia ja eri ihmisillä kehon mittasuhteet ovat erilaiset.\nLinkitän tähän vielä Cherry Healeyn TV-sarjan Itsetunto-jakson. Se ei varsinaisesti kerro lihavuudesta, mutta ulkonäköpaineista ja niihin reagoimesta kuitenkin.\nKategoria(t): videot, yleinen\nAvainsanat: dokumentit, hämmentävät ihmiset, laihtuminen ja laihduttaminen, media, televisio\nOstin kengät, jotka hajosivat päivässä. Ensimmäinen ajatukseni ei ollut ”huonosti tehdyt kengät, kun eivät kestä”. Ei, ensimmäinen ajatukseni oli ”olenpa minä lihava, kun en pysty normikenkiäkään käyttämään”. Ehdin jo kehitellä kaikenlaisia kauhukuvia siitä, kuinka kassalla minua osoitellaan, minulle nauretaan ja kaikki huutavat kuorossa ”läski, läski!”\nNiin ei tietenkään käynyt, vaan kassahenkilö oli asiallinen, kauppa purettiin ja sain rahani takaisin.\nTämä kokemus ja kohtaaminen nostivat mieleen sen, miten näen itseni usein ”lihavuus edellä”, siis että arjessa kohtaamani ongelmat johtuvat luultavammin lihavuudestani kuin jostain minun ulkopuoleltani tulevasta syystä (tai jostain muusta minuun itseeni liittyvästä syystä). Ajattelen, että ominaisuus, jonka perusteella minut muistetaan, on ennen kaikkea se, että olen hurjan lihava. Ja olenhan minä. Mutta olen myös pitkätukkainen, silmälasipäinen, keskimittainen, mekkoihin pukeutuva ja paljon muuta.\nLihavuus tuntuu olevan ”minua” jotenkin enemmän kuin esimerkiksi nuo yllä mainitsemani ominaisuudet. Eihän tämän bloginkaan nimi ole ”oikein tosi silmälasipäinen”.\nAvainsanat: blogi, ihmisarvo, itsensä hyväksyminen, kohtaamiset\n6 palaa pitsaa\nOlette varmaan kuulleet jutun blondista, joka meni pitseriaan. Jos ette ole, niin juttu menee näin: Blondi meni pitseriaan ja tilasi pitsan. Pitsaihminen kysyi, leikataanko pitsa kuuteen vai kahdeksaan osaan. Blondi vastasi: ”Kuuteen kiitos, en jaksa syödä kahdeksaa.”\nOlette ehkä myös kuulleet väittämän, että pienemmältä lautaselta syödessä olo on kylläinen pienemmän ruokamäärän jälkeen kuin suurelta lautaselta syödessä. Minä suhtaudun tuollaisiin väittämiin aika suurella varauksella, joten päätin kokeilla itse. Ja uskokaa huviksenne, siinä on perää. (Joo, tämä blondijuttu nyt oli vähän huono aasinsilta, mutta tänään ei irtoa parempaa.) Olen kokeillut erilaisia lautasia ja erilaisia annoskokoja ja näiden yhdistelmiä, ja tulokset tukevat teoriaa.\nTämä havainto on minusta niin merkityksellinen, että se ansaitsee oman merkintänsä. Huomenna (tai myöhemmin) uudet (tai vanhat) vitsit ja uudet kujeet.\nMielipiteeni koulujen kasvisruoasta ja kasvisruokapäivästä\nKoulujen kasvisruokapäivä on mielestäni periaatteessa hyvä idea. Käytännössä se ei kuitenkaan (ainakaan minun kokemukseni mukaan) välttämättä ole sitä. On puuropäivää, epämääräistä kasvissosekeittopäivää ja muuta ”tämän aterian ravitsemuksellinen arvo on huono” -päivää. En tietenkään tiedä, minkälaista kasvisruokaa kouluissa nykyään tarjotaan, mutta omina yläaste- ja lukioaikoinani tuollaisia ruokia tarjottiin usein.\nYläasteella oli tavallista, että kasvisruoka oli samaa kuin muillakin, paitsi että siitä oli jätetty eläimet pois ja korvattu ne esimerkiksi keitetyllä kukkakaalilla tai jollain muulla yhtä herkullisella ja ravitsevalla. Se ei siis ollut ihan sitä, mitä kasvava nuori tarvitsee. Lukiossa tilanne oli jonkin verran parempi, mutta sielläkin ruoka oli melkoisen yksitoikkoista, eikä todellakaan kuvastanut sitä, mitä kasvisruoka voi parhaimmillaan olla.\nKun kasvisruoka kouluissa on mitä on, ymmärrän hyvin, jos se ei maistu. Siitä huolimatta en ymmärrä niitä ihmisiä, jotka sanovat oikeudekseen saada lihaa kasvisruokapäivinä ja jotka perustelevat vaatimustaan sillä, että kasvissyöjät saavat kasvisruokaa sekaruokapäivinä. Miellän kasvissyöjyyden vakaumukseksi, joka tulee huomioida, mutten vielä ole tavannut sekasyöjää, jolla olisi eettinen, uskonnollinen tai muu vakaumus, jonka takia hänen olisi saatava lihaa joka ikisellä aterialla.\nKasvisruokapäivä voi jo ihan sanana aiheuttaa vastustusta, ja tämän takia minusta ei pitäisi erikseen korostaa, että tänään on tarjolla kasvisruokaa. Useimmille syöjille ruoka on ruokaa.\nKategoria(t): meemit ja haasteet\nAvainsanat: ruoka, ruokavaliot, vegaanius\nPelastakaa söpöt ja älykkäät eläimet!\nAloitin Animalian haasteen katsomalla The Cove -dokumentin. (Earthlingsin ja Our Daily Breadin olen nähnyt jo aiemmin.) Dokumentti käsittelee delfiinejä, lähinnä niiden pyytämistä Japanissa. Yksi toisensa jälkeen ”hyvikset” puhuivat siitä, kuinka älykkäitä delfiinit ovat, kuinka niiden kanssa voi kokea yhteyden tunnetta ja kuinka niitä pitäisi suojella.\nEi siinä sinänsä mitään. En yritä kiistää sitä, että delfiinit varmasti ovat älykkäitä ja niitä pitäisi kohdella hyvin (lue: jättää ne rauhaan). Minua kuitenkin nyppii se, miten delfiinien suojelua perustellaan sillä, että ne ovat älykkäitä ja herkkiä eläimiä. Minusta delfiinit pitäisi jättää rauhaan, vaikka ne olisivat kuinka tyhmiä ja vastenmielisiä.\n(Kyllä, otsikko on tarkoituksella provosoiva. Joskus täytyy olla.)\nKategoria(t): linkit, meemit ja haasteet, videot\nAvainsanat: dokumentit, mahtavat ihmiset, media, tavoitteet ja itsensä haastaminen, televisio, vegaanius\nPohdittua ja bongattua\nOlen miettinyt tämän blogin suuntaa aika paljon. Toisaalta mieli tekisi pysyä anonyymina, sillä se kokemukseni mukaan edistää avoimuutta, mutta toisaalta mietin, onko anonyymina pysyminen merkki siitä, että ei, en sittenkään uskalla olla ”julkisesti lihava”. Pyöritän erilaisia tapahtumaketjuja päässäni, mietin, miten reagoisin, jos joku tuttu vaikka löytäisi tämän blogin ja tunnistaisi minut sen kautta. Osa tutuistani kyllä tietääkin jo tästä blogista, enkä ole heidän suunnaltaan saanut kuulla mitään negatiivista. Voi siis olla, että olen huolissani turhaan.\nTuntuu, että juuri nyt luonnollinen etenemissuunta olisi kohti tunnistettavuutta. Aion nimittäin tarttua Animalian Facebook-sivulta (muistaakseni) löytämääni haasteeseen, ja se sisältää valokuvien ottamista ja julkaisemista blogissa. En jaksa ”naamioida” itseäni kirjoittamalla asioista niin, ettei esim. kotikaupunkiani voisi päätellä, sillä jokin tuntuu siinä väärältä. Ehkä laitan omakuvia varten vaikka sitten naamarin…\nMutta se haaste!\nJOS LUET TÄMÄN, SINUT ON HAASTETTU! Kymmenen tehtävää bloggaajille:\nEtsi kaupasta vegaaninen tuote, kuvaa ja kerro mielipiteesi. Jos olet jo vegaani, kokeile jotain uutta. Jos tuntuu että etsintä käy liian hankalaksi, kurkista sivustolle vegaanituotteet.net.\nBongaa eläinoikeusaktivisti – kulje avoimin silmin päivä kaupungilla ja koita saada kuva kaikista löytämistäsi eläinoikeusaiheisista kohteista: printtipaidoista, pinsseistä, mainoksista, tarroista ja niin poispäin.\nTutustu löytöeläintaloon. Käy rapsuttamassa koditonta kissaa ja kysele yhdistyksen toiminnasta. Osta toimintaa tukeva heijastin tai muu pieni tuote ja esittele kokemuksesi blogissasi. Jos paikkakuntasi löytöeläintalo on liian kaukana tai suljettu vierailijoilta, vietä päivä lemmikin –omasi tai ystävän – kanssa.\nKäy syömässä ulkona ja tilaa kokonaan vegaaninen annos.\nKehittele kolme asukokonaisuutta, joihin ei kuulu ollenkaan turkissomisteita (edes tekoturkista) tai nahkaa. Jos kaipaat lisähaastetta, jätä myös villatuotteet pois.\nValitse muutama eläinoikeusaiheinen dokumentti ja vietä elokuvailta. Hyviä ovat esimerkiksi Earthlings ja The Cove, mutta vähemmän itkeskelyä aiheuttanee esimerkiksi hyvin neutraali dokumentti Our daily bread. Kirjoita blogiisi ajatuksista, joita ne herättivät.\nKutsu ystäväsi tai perheesi kylään ja tarjoa heille (tai kokatkaa yhdessä) vegaaninen illallinen. Kirjaa blogia varten mieleenpainuvimmat kommentit!\nKerro mitä mieltä olet kasvisruokapäivästä kouluissa ja kouluruoan kasvisvaihtoehdoista.\nVieraile sivustolla turkistarhatonsuomi.fi ja kirjoita ylös tuntojasi ja ajatelmiasi aiheesta.\nVapautavalinnoilla.fi -sivustolta löytyy eläinkokeettoman kosmetiikan lista. Tutustu jonkin valmistajan tuotteeseen ja kerro siitä mielipiteesi.\nTarkoitus olisi edetä tämän kanssa omaan tahtiin, pikku hiljaa ja luultavasti epäjärjestyksessä. Luonnollisesti haastan tähän mukaan myös kaikki lukijat.\nAvainsanat: blogi, dokumentit, media, tavoitteet ja itsensä haastaminen, vegaanius, youtube\nHiljaisuus päivitysrintamalla jatkunee viikonloppuun asti. En suinkaan ole hylkäämässä teitä, nyt on vain vähän hankala vaihe.\nElin pitkään sotatilassa,\ntaistelin ruokaa vastaan\nRuoka voitti aina,\nsillä loppujen lopuksi\non pakko syödä\nLuulin kokeilleeni kaikkea\nluulin, ettei minusta koskaan voisi tulla\nlaihaa ja onnellista\nEikä tullutkaan, ei kumpaakaan,\nennen kuin lopetin taistelun\nEn vieläkään ole laiha,\nmutta yksi kahdesta\non sekin aika hyvin\nAvainsanat: laihtuminen ja laihduttaminen, lauantailyriikka, syöminen


Vuokattiin ja Rukalle rakentuu maailman johtava lumilajien olympiavalmennuskeskus - Suomen Olympiakomitea Vuokattiin ja Rukalle rakentuu maailman johtava lumilajien olympiavalmennuskeskus - Suomen Olympiakomitea\n20.09.2018 | Huippu-urheilu | Uutinen\n-Huippu-urheiluyksikkö on koko olemassaolonsa ajan pyrkinyt yhdessä lajien kanssa löytämään sopivia toiminta-alustoja monilajiselle huippuvaiheen yhteistyölle. Olemme erittäin iloisia, että asia on nyt lumilajien osalta edennyt. Tämä sopimus parantaa merkittävästi 2020-luvun lumilajien huippu-urheilijoiden valmentautumisolosuhteita. Uudella yhteistyöllä takaamme parhaille urheilijoille mahdollisuuden harjoitella parhaiden kanssa, parhaassa valmennuksessa ja parhaissa olosuhteissa.\n-Kyseessä on ensimmäinen kerta, kun useat lajit ja toimijat lähtevät yhdessä rakentamaan valmennuskeskusta Huippu-urheiluyksikön koordinoimana. Hankkeessa on tahtotila rakentaa maailman paras lumilajien valmennuskeskus Vuokatin ja Rukan alueelle. Iso kiitos tästä lajeille, Vuokatille, Sotkamolle ja Kuusamolle. Jatkossa haluamme laajentaa tätä toimintatapaa myös kesälajeihin, ja siinä työssä pääkaupunkiseutu on meille yksi keskeinen kehittämiskohde, Lehtimäki sanoo.\n-Liittojen sopima yhteistyö varmistaa Vuokatin olosuhteiden kehittämisen jatkossakin. Tavoitteemme on olla yksi johtavista lumilajien valmennuskeskuksista maailmassa ja se edellyttää koko ajan uudistumista myös harjoitusolosuhteissa. Niitä voimme kehittää vain yhteisillä päätöksillä, Halonen sanoo.\n-Haluamme yksinkertaisesti tarjota parempaa arkea urheilijoille. Valmentajien lisäksi myös useat Huippu-urheiluyksikön ja lajien parhaat asiantuntijat työskentelevät jatkossa Vuokatissa. Vuokatissa on tehty jo pitkään merkittävää työtä talviurheilun saralla. Akatemian tukena Jyväskylän yliopiston Vuokatin yksikkö tekee merkittävää lumilajien kehitys- ja tutkimustoimintaa ja Kainuun prikaati esimerkillistä lumilajien puolustusvoimien urheilukoulutoimintaa. 2000-luvun yksilölajien talviolympiamitalisteista suuri osa on käynyt koulunsa ja tehnyt pohjatyönsä Vuokatissa. Vahvan historian päälle on hyvä rakentaa vieläkin parempaa tulevaisuutta, Vuorinen sanoo.\nVuorinen painottaa Sotkamon ja Kuusamon urheilumyönteisyyttä.\n-Kunnat ja alue ylipäätään hengittää urheilua. Sotkamon kunta ja Kuusamon kaupunki ovat mukana laajalla urheilijan polkua tukevalla koulujärjestelmällä. Vuokatti-Ruka urheiluakatemian ja sen oppilaitosten tarjoaman koulutuksen lisäksi Vuokatissa on jatkossa mahdollisuus suorittaa Jyväskylän yliopiston ja Itä-Suomen yliopiston sekä Savonia AMK:n opintoja. Vuokatin urheiluopisto Sotkamon kunnan ja Kuusamon kaupungin kanssa tarjoavat erinomaiset huippu-urheiluolosuhteet ja panostavat valmennuskeskukseen myös taloudellisia resursseja, Vuorinen sanoo.\nKunnat vahvasti mukana hankkeessa\nSotkamon kunnanjohtaja Mika Kilpeläisen mukaan olympiavalmennuskeskuksen sijoittuminen Vuokattiin on todella merkittävä asia Sotkamolle.\n-Tämä hanke ja tähänastiset tulokset osoittavat, että meillä on jo nytkin tehty oikeanlaista työtä suomalaisen huippu-urheilun eteen. Uskon, että Vuokatti-Rukan urheilun ja osaamisen keskittymä tulee jatkossa tuottamaan entistä parempaa tulosta ja on ainoa mahdollisuus pysyä mukana kiristyvässä kansainvälisessä kilpailussa. Sotkamon ja Vuokatin kannalta tämä on myös alueen elinvoimaa ja tunnettavuutta voimakkaasti vahvistava kokonaisuus, Kilpeläinen sanoo.\nKuusamon kaupungin sivistystoimenjohtaja Erkki Hämäläinen kertoo, ettäyhteistyösopimus antaa Kuusamon kaupungille perustaa olla edelleen kehittämässä huippu-urheilun valmennustoimintaa osana Vuokatti-Ruka urheiluakatemian toimintaa.\n-Kuusamo on yksi Suomen tunnetuimpia talviurheilupitäjiä, johon on menneiden vuosien aikana rakennettu monipuoliset talviurheilun harrastamisen suorituspaikat ja mahdollisuudet. Olympiavalmennuskeskushanke tuo mukanaan uutta kehittämistä ja tehokkuutta, se poistaa päällekkäisyyttä ja tukee uusien suorituspaikkainvestointien järkevää ja tarkoituksenmukaista suunnittelua ja toteuttamista. Tämä on tärkeää paitsi valmennuksen kehittämisen näkökulmasta, myös toiminnan rahoittajien näkökulmasta, Hämäläinen sanoo.\n-Lajiliittojen yhteisellä toiminnalla saadaan resurssit tehokkaampaan käyttöön. Rinnakkaisia järjestelmiä ei kannata ylläpitää. Vuokatti-Ruka on ollut lumilajeille merkittävä kumppani jo aiemmin ja tämä yhteistyö vahvistaa merkittävästi 2020-luvun urheilijoiden nousemista kansainväliselle huipulle, Hiihtoliiton toiminnanjohtaja Mika Kulmala toteaa.\n-Kansainvälinen menestyminen huippu-urheilussa edellyttää valmennuksen osalta huippu-olosuhteita. Vuokatin kehittämissuunnitelmat rohkaisevat lajiliittoja tiiviiseen yhteistyöhön toistensa ja olympiavalmennuskeskuksen kanssa. Pidämme tärkeänä, että olympiavalmennuskeskuksen suunnitelmat toteutuvat nopeasti ja samalla saadaan käyntiin kansainvälinen auditointijärjestelmä parhaiden mahdollisten olosuhteiden varmistamiseksi synergiselle valmennustoiminnalle, Ampumahiihtoliiton toiminnanjohtaja Tapio Pukki sanoo.


Berndt Arell Taiteen keskustoimikunnan puheenjohtajaksi | www.taike.fi\nBerndt Arell Taiteen keskustoimikunnan puheenjohtajaksi\nOpetusministeriö on määrännyt Nykytaiteen museo Kiasman johtajan Berndt Arellin hoitamaan Taiteen keskustoimikunnan puheenjohtajan tehtävää 1.1.2009 alkaen nykyisen toimikuntakauden, vuoden 2009 loppuun. Arell hoitaa tehtävää sivutoimisesti museonjohtajan toimensa ohella.\nMinisteriö on myöntänyt eron nykyiselle puheenjohtajalle, FT Hannu Sahalle, joka siirtyy vuoden 2009 alusta kansanmusiikin professoriksi Sibelius-Akatemiaan.\nBerndt Arellin valinta Taiteen keskustoimikunnan puheenjohtajaksi edeltää organisaatiossa toteutettavaa hallinnon uudelleenjärjestelyä. Useita muutosvaiheen taideorganisaatioita johtanut Arell toteaa, että työ Taiteen keskustoimikunnan puheenjohtajana on erityisen kiinnostavaa juuri tällaisella hetkellä. "Olen iloinen siitä, että voin omalla panoksellani puheenjohtajana vaikuttaa siihen, miten Taiteen keskustoimikunta pystyy jatkamaan ansiokasta toimintaansa muuttuvassa toimintaympäristössä", kommentoi Arell.\nFM Berndt Arell (s. 1959) on toiminut Nykytaiteen museo Kiasman johtajana vuodesta 2007 alkaen. Tätä ennen hän työskenteli Helsingin kaupungin taidemuseon johtajana ja on aiemmin toiminut mm. Turun taidemuseon ja Pohjoismaisen taidekeskuksen johtajana sekä Pohjoismaisen akvarellimuseon johtajana Göteborgissa. Arellilla on myös useita luottamustehtäviä.


Sydämen sepelvaltimoiden varjoainetutkimuksen ja tai pallolaajennuksen jälkeen kotihoito-ohje angio seal | Keski-Suomen sairaanhoitopiiri\nSydämen sepelvaltimoiden varjoainetutkimuksen ja tai pallolaajennuksen jälkeen kotihoito-ohje angio seal\nKotihoito-ohje sydämen sepelvaltimoiden varjoainetutkimuksen ja/tai pallolaajennuksen jälkeen\nPistoskohta paranee viikon kuluessa, jonka jälkeen normaalille elämälle ei ole estettä. Vältä 3 päivän ajan sinulle raskaita ruumiillisia ponnistuksia, kovaa liikuntaa ja saunomista sekä vältä raskaiden kantamusten kantamista. Autolla ajaminen on kielletty tutkimuspäivänä.\nPistokohtaan voi tulla mustelma, joka paranee itsestään. Pistoskohta voi aristaa viikon verran. Ota yhteyttä lähimpään terveyskeskukseen tai sairaalaan, jos pistokohta jo parannuttuaan kipeytyy uudelleen tai jos havaitset siinä tulehduksen merkkejä (punoitus, kuumotus tai sinulle nousee kuume). Jos pistokohta vuotaa tai turpoaa, paina pistoskohtaa heti kädelläsi voimakkaasti ja hakeudu välittömästi lähimpään terveyskeskukseen tai sairaalaan. Painamista tulee jatkaa hoitoon pääsyyn asti.\nNoudata sairaalasta saamiasi lääkehoito-ohjeita.\nOhitusleikkaukseen menevät saavat postitse kutsun alueensa yliopistolliseen sairaalaan (Kuopio tai Tampere). Jos oireesi vaikeutuvat odotusaikana, ota yhteyttä virka-aikana sydäntutkimusyksikköön ☏ 014 - 269 3611.\nJos toimenpide uusitaan 90 päivän sisällä, ilmoita hoitavalle lääkärille, että sinulle on asennettu Angio-Seal™ sulkulaite ja näytä tätä korttia. Siitä voi olla apua jatkohoidosta päätettäessä.\nHätätilanteessa hakeudu välittömästi lähimpään terveyskeskukseen tai sairaalaan.\nTARVITTAESSA TILAA AMBULANSSI, P. 112\nKESKI-SUOMEN KESKUSSSAIRAALAN PÄIVYSTYS, P. 116 117\nVIRKA-AIKANA SYDÄNTUTKIMUSYKSIKKÖ 014 269 3614\nTIEDOKSI HOITAVALLE LÄÄKÄRILLE\nTämän ohjeen haltijalle on asennettu Angio-Seal™ reisivaltimon punktiokohdan sulkulaite. Sulkulaite liukenee 90 päivän kuluessa asennuksesta. Jos tänä aikana tehdään reisivaltimoon kohdistuvia toimenpiteitä, on ne tehtävä kontralateraalisesti.\nSulkulaite sisältää kolme liukenevaa osaa; suonen sisäpuolella sijaitsevan ankkurin, pienen kollageenipaikan suonen ulkopuolella sekä ihon sisään jäävän ompeleen.\nHalutessasi lisätietoja ota yhteyttä ohjeen alussa mainittuun lääkäriin tai Sydäntutkimusyksikköön.\nMuokattu KY,LR 25.3.2021\nJulkaistu 27.9.2018 klo 21.00, päivitetty 29.4.2021 klo 9.39


Iloinen jazz soi Otavan Opiston pihapuistossa tänä vuonna tunnin pidempään — Otava Happy Jazz täyttää jo 34 vuotta - Länsi-Savo\nIloinen jazz soi Otavan Opiston pihap...\nJulkaistu 31.7.2019 15:00 Muokattu 31.7.2019 15:39\nIloinen jazz soi Otavan Opiston pihapuistossa tänä vuonna tunnin pidempään — Otava Happy Jazz täyttää jo 34 vuotta\nTarve saada toimintaa kylälle synnytti Otava Happy Jazzin pienen porukan ideoimana. Tämän vuoden ohjelmassa on monimuotoista musiikkia, stand-upia ja nukketeatteria lapsille.\nTimo Prusila on kotoisin Vantaalta, mutta on ehtinyt jo otavalaistua noin kymmenessä vuodessa.\nOtava Happy Jazz vietetään lauantaina jo 34:nnen kerran.\nOtavan opiston puistossa esiintyvät Alvis Dixie Stompers, Minna Lasanen & Swing Memories Rytmiorkesteri, Laura Sippola & Tuki sekä SaraLee.\nHyvin monelle Otavan jatsit ovat jokakesäinen traditio.\nAlvis Dixie Stompers tarjoaa nimensä mukaisesti puhallinvetoisen reipasta dixieland-jazzia.\nMinna Lasasen ja hänen yhtyeensä ohjelmistossa on svengaavia standardeja laulettuina.\nUseita albumeja levyttäneen Laura Sippolan ja Tuki-yhtyeen keikalla päästään akustisempiin, rauhoittaviin tunnelmiin.\nPäätösesiintyjä SaraLee puolestaan pistää isomman vaihteen silmään rock-vaikutteisella rhythm & bluesillaan.\n— Se on varmasti aika reipasta menoa. Ohjelmisto on rakennettu niin, että mennään perinteisestä modernimpaan suuntaan iltapäivän kuluessa, kuvailee Otava Happy Jazzin projektipäällikkö Timo Prusila.\nAikataulu on muuttunut sikäli, että iltaan on tullut yksi lisätunti. Musiikki soi — yleisön pyynnöstä — iltaseitsemään.\nTänä kesänä lapsiperheet on huomioitu entistä runsaammalla ohjelmalla.\n— Lastentalo Vekkulan kanssa on tehty hyvää yhteistyötä. He tuovat Otavaan nukketeatteriesityksen, joka nähdään Otavan koulun liikuntasalissa kahteen otteeseen, Prusila lupaa.\nAikuisillekin on väliaikaohjelmaa.\n— Puoli kuuden aikaan on päälavalla puolen tunnin mittainen stand up -komediaesitys, paljastaa Prusila.\nOtava Happy Jazzin tarina alkoi syksyllä 1984.\nJoukko otavalaisia Lions Clubin jäseniä pohti tuolloin, että kylälle pitäisi kehittää jonkinlainen musiikkitapahtuma seuraavaksi kesäksi.\nHistoriankirjojen mukaan paikalla olivat Jorma Flinkkilä, Pentti Raittila, Ilkka Järvinen, Mauno Tuukkanen, Rauno Haapanen ja Markku Forss.\nAjatuksen nimenomaan musiikki- ja erityisesti jazz-tapahtuman järjestämisestä nosti esiin Tuukkanen. Alusta alkaen oli selvää, ettei jazzeista haluttu tehdä nirppanokkaisen friikkiporukan tilaisuutta vaan iloinen, kepeä ja perhekeskeinen tapahtuma.\nSiitä syntyi luontevasti myös nimi Otava Happy Jazz.\nJazz-osaamista Otavaan hankittiin taitavalla värväyksellä.\nPuolalaissyntyinen muusikko Jerzy Dubiel kutsuttiin Lions Clubin jäseneksi, ja hänestä tulikin tapahtuman pitkäaikainen musiikillinen johtaja. Pesti kesti 30 vuotta.\nVuonna 1986 ensimmäistä kertaa pidetty tapahtuma löi itsensä nopeasti läpi, ja siitä muodostui hyvin pian otavalaisten, mikkeliläisten, kesäasukkaiden ja kauempaakin tulleiden ihmisten kohtauspaikka. Hyvin monelle Otavan jatsit ovat jokakesäinen traditio.\nOtavan opiston puisto on tarjonnut hyvät puitteet ja käytännössä muokannut Otava Happy Jazzista piknik-tyyppisen tapahtuman. Musiikista on voinut nauttia omassa taittotuolissa tai nurmikolla viltillä istuskellen ja omia eväitä nauttien.\nHyvin pitkään Otava Happy Jazzin tunnelmaa loivat myös musiikinkuuntelijoiden omat eväät, sillä sivistynyt ja hillitty lasien kilistely kuului oleellisena osana tapahtumaan. Ja on syytä korostaa, ilman järjestyshäiriöitä tai muita asiattomuuksia.\nMuutos tuli vuonna 2014, kun Valvira kielsi tämäntyyppisen alkoholilain soveltamisen. Niinpä Otavassakin jouduttiin siirtymään erilliseen anniskelualueeseen ja siellä tapahtuvaan juomien myyntiin.\n— Asia on otettu meillä vastaan ihan hyvin. Vieraat kyllä ymmärtävät, että sääntöjen mukaan on toimittava ja että piknik-alueella on tultava toimeen alkoholittomin eväin, Prusila sanoo.\nJazzaajien ei tarvitse Otavassa turvautua omiin eväisiin, jos siltä tuntuu.\n— Lions Club Otavan Helmi vastaa ruokapuolesta. Opiston ruokalassa on tarjolla kahvin lisäksi lohikeittoa ja muuta suolaista purtavaa, Prusila vihjaa.\nOtava Happy Jazz järjestetään lauantaina 3. elokuuta Otavan opiston puistossa.\nKello 14—14.50: Pasi Saarelma & Alvis Dixie Stompers.\nKello 14.15—14.45: Nukketeatteriesitys Otavan koulun liikuntasalissa.\nKello 14.50—15.10: Helmi-kahviossa jazzpianisti Henri Tiusanen.\nKello 15.10—16: Minna Lasanen & Swing Memories Rytmiorkesteri.\nKello 16—16.30: Helmi-kahviossa jazzpianisti Henri Tiusanen, nukketeatteriesitys Otavan koulun liikuntasalissa.\nKello 16.30—17.30: Laura Sippola & Tuki.\nKello 17.30—18.00: Lavalla stand up -esiintyjät Jaakko Suomala ja Niilo Nahari, Helmi-kahviossa jazzpianisti Henri Tiusanen.\nKello 18—19: SaraLee.


LG esitteli rullattavaa älypuhelinta – näyttöä voi muuttaa isommaksi – Stara\nLG esitteli rullattavaa älypuhelinta – näyttöä voi muuttaa isommaksi\nViihdeuutiset 30.1.2021, 17:20 · Tim Isokivi\nTaittuvalla näytöllä varustettuja älypuhelimia on nähty markkinoilla jo vuosien ajan, mutta nyt etelä-korealainen LG-yhtiö on lanseeraamassa hieman toisenlaisen uudenlaisen älylaitteen. Sen näyttö on taitettavan sijaan rullattava.\nLG esitteli tänä vuonna virtuaalisesti järjestettyjen CES-messujen pressitilaisuudessaan LG Rollable -älypuhelintaan. Englanninkielisen nimensä mukaisesti laite on varustettu rullaantuvalla näytöllä. Ominaisuuden ansiosta näytön kokoa voidaan kasvattaa ja pienentää napin painaluksella.\nLG ei Mashable-sivuston mukaan toistaiseksi paljastanut juurikaan tarkempia tietoja LG Rollable -puhelimesta, eikä yhtiö esimerkiksi paljastanut kuinka sen rullautuva näyttö käytännössä toimii. Tiedossa ei myöskään ole, koska laitetta voi odottaa myyntiin. LG:n on huhuttu suunnitelleen rullattavalla näytöllä varustettua puhelinta jo joidenkin kuukausien ajan, ja myös TCL-yhtiön tiedetään kehitelleen samanlaista konseptia.


Uudemmat 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 Vanhemmat\nEuroopan pankkijärjestelmä luhistumassa?\nTaloustieteen dosentti Tuomas Malisen mielestä maailmalla on nyt kaikki samat ainekset kuin 1920-luvulla syttyneellä suurella lamalla. Ainoastaan ongelmat ovat sijoittuneet maantieteellisesti nyt eri paikkoihin.\nHirmuisia lukuja Marinin hallituksen taustalla\nHurjat luvut Sanna Marinin hallituksen suuren avustajajoukon taustalla - 22,5 miljoonaa euroa vuodessa, kasvua 86 prosenttia.\nViime kuun lopussa julkaistun valtioneuvoston kanslian tilinpäätöksen mukaan kustannuserään ”Pääministerin avustaminen valtioneuvoston johtamisessa” kului viime vuonna 22,5 miljoonaa euroa. Summa oli 86 prosenttia enemmän kuin vuonna 2018.\nMerkittävin syy kasvuun on ministereiden avustajakunnan, eli erityisavustajien ja poliittisten valtiosihteereiden, lukumäärä, joka on ollut viime kesäkuussa aloittaneen pääministerin Antti Rinteen (sd) ja nykyisen pääministerin Sanna Marinin (sd) kausina huomattavasti edellisiä hallituksia suurempi.\n”Pääministerin avustamiseen valtioneuvoston johtamisessa liittyvä kustannusten lisäys johtui pääosin ministereiden, valtiosihteerien ja erityisavustajien lukumäärän muutoksista aiheutuneista palkkausmenoista sekä muista tukipalveluiden kustannuksista, jotka on kohdennettu joko suoraan tai vyörytetty kyseiselle ydintoiminnolle”, valtioneuvoston kanslian neuvotteleva virkamies Lauri Taro kertoi sähköpostilla.\nTaron mukaan kyseisiin kustannuksiin sisältyy paljon muitakin kuluja kuin avustajakunnan palkka.\n”VNK tukee virkatyönä pääministerin ja hallituksen työtä ja toimii hallitusneuvottelujen, hallituksen työn ja toiminnan virkatukena.”\nViime vuoden jälkipuoliskolla Suomi toimi EU:n puheenjohtajana. Tämä näkyy tilinpäätöksessä ”EU-asioiden valmistelu ja yhteensovittaminen” -kustannuserässä, joka oli viime vuonna 35,5 miljoona euroa ja 245 prosenttia enemmän kuin vuonna 2018.\nTaron mukaan osa puheenjohtajuuden kustannuksista on erässä ”pääministerin avustaminen”.\nVuoden 2020 valtion talousarvioon on kirjattu 11,5 miljoonaa euroa määrärahaa, jonka saa käyttää ministereiden, poliittisten valtiosihteerien ja ministereiden erityisavustajien palkkausmenoihin. Henkilöstön määrä momentilla on 19 valtioneuvoston jäsentä, enintään 15 valtiosihteeriä ja enintään 70 erityisavustajaa.\n”Perustuslain mukaan valtioneuvoston jäsenten tulee nauttia eduskunnan luottamusta, ja ministerit ovat virkatoimistaan vastuussa eduskunnalle.\nMinisterin vastuu on oikeudellisen vastuun lisäksi myös poliittista vastuuta. Perustuslaissa säädetään myös eduskunnan tietojensaannista.\nPerustuslain 47 §:n mukaan eduskunnalla on oikeus saada valtioneuvostolta asioiden käsittelyssä tarvitsemansa tiedot.\nPerustuslain 97 §:n mukaan eduskunnalla on oikeus saada valtioneuvostolta selvityksiä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevista asioista sekä EU-asioiden valmistelusta.”\nOnko sisäministeri Maria Ohisalo toiminut perustuslain mukaisesti vastatessaan edustajien Kreikka-kyselyihin?


Yrittäjyys on vastuuta ja vapautta | Vehree mainostoimisto, Nokia\nVuodenvaihteessa tulee kuluneeksi pari vuotta täyteen siitä, kun perustin Vehreen mainostoimiston. Olin sitä ennen toiminut useita vuosia AD:na tamperelaisessa mainostoimistossa. Oman yrityksen perustamista olin haudutellut jo pitkään, kunnes lopulta rohkaisin mieleni ja tartuin tuumasta toimeen. Ja hetkeäkään en ole sitä päätöstä katunut. Mutta mitkä ovat yrittäjyyden plussat ja miinukset?\nEhdottomasti isoin etu yrittäjyydessä verrattuna työntekijänä olemiseen on vapaus. Yrittäjänä voin itse päättää omat työaikani samoin kuin sen, milloin pidän lomaa. Totta kai asiakkaat omalta osaltaan sanelevat sen, milloin töitä tehdään ja milloin lomaa kannattaa pitää: kiireisinä aikoina ei yksinkertaisesti ole järkevää lorvailla.\nYrittäjänä työpäivät voi määritellä itse. Itse työskentelen suht normaalisti virka-aikojen puitteissa: maanantaista perjantaihin, yhdeksästä viiteen. Viikonloput pidän vapaata. Mutta toisaalta voin käydä usein esimerkiksi viikolla uimassa keskellä päivää.\nYrittäjänä voi myös itse päättää, mihin suuntaan yritystä haluaa viedä: miten tekee esimerkiksi markkinointia, millaisia palveluita haluaa tarjota ja mitä osaamista kehittää.\nEntäs raha? Yrittäjänä on mahdollista tienata hyvin. Tai sitten huonosti. Joka tapauksessa tuotot ovat omassa käytössä.\nMitä jos asiakkaita ei tulekaan ovista ja ikkunoista? Epävarmuus tuloista on yrittäjyyden suurin haitta. Tätä voi toki ennaltaehkäistä hankkimalla vakioasiakkaita sekä keräämällä säästöjä hiljaisten aikojen varalle.\nYrittäjän sairastelut menevät omasta pussista: jos et flunssan takia pysty tekemään töitä, se on voi voi. Omasta kunnosta ja terveydestä kannattaakin pitää huolta. Perusterveenä on helpompaa toimia yrittäjänä. Itsestä huolehtiminen, liikunta ja terveellinen ruoka, on tärkeää jokaiselle – mutta meille yrittäjille se on vielä enemmän. Itsestä huolehtiminen yhtä tärkeää kuin vakuutukset, taloushallinto ja markkinointi. Sillä varmistetaan yhden tärkeimmän tuotannontekijän, yrittäjän itsensä, säilyminen työkykyisenä.\nOlen myös ihmetellyt yrittäjien sosiaaliturvaa – tai oikeastaan sen puutetta. Vaikka kuuluisikin yrittäjän työttömyyskassaan, ei siitä ole mitään apua siinä tapauksessa, että yrityksellä on menossa hiljaisempi kausi. Saadakseen yrittäjän työttömyyskorvausta olisi yritystoiminta lopetettava kokonaan! Tässähän taas ei ole mitään järkeä, jos voi odottaa, että asiakkaita ja töitä on tiedossa muutaman kuukauden kuluttua. Hallitukselle terveisiä: perustulo voisi auttaa monia mikroyrittäjiä ja madaltaa kynnystä yritysten perustamiseen.\nYllättävän iso osa työajasta menee kaikkeen muuhun kuin varsinaiseen laskutettavaan työhön. Hallinnollisista töistä, laskutuksesta, markkinoinnista yms. ei voi asiakkaita veloittaa. Ei ole realistista ajatella, että voisi tehdä 40 tuntia viikossa laskutettavaa työtä.\nYksinyrittäjällä voi olla välillä hyvinkin yksinäistä. Siksi painotankin verkostoitumisen tärkeyttä: kannattaa hankkia yrittäjäkollega, jolle voi purkaa yrittäjyyden iloja ja suruja. Kukaan ei ymmärrä yrittäjää niin hyvin kuin toinen yrittäjä.\nYrittäjyys vaatii rutkasti sitkeyttä ja periksiantamattomuutta. Varsinkin yrityksen perustamisen jälkeinen aika on vaarallista aikaa: asiakaskunta ei välttämättä ole vakiintunutta ja tulot ovat näin hyvin epävarmoja. Vaikka voi tuntua, että ei tästä tule mitään, ei pidä antaa periksi. Hiljaisemmat ajat kannattaakin käyttää hyödyllisesti, esimerkiksi uuden opiskeluun ja markkinointiin.\nItse asiassa markkinoinnin tärkeyttä ei voi liikaa korostaa. Markkinointiin kannattaa panostaa ja sen tulisi olla jatkuvaa, säännöllistä ja suunnitelmallista. Eli vaikka töitä olisi välillä paljon, täytyisi olla tietyt markkinointikanavat aina käytössä. Esimerkiksi toimivilla nettisivuilla ja Google-mainonnalla varmistetaan, että töitä riittää myös nykyisen projektin jälkeen.\nOlen törmännyt yrittäjiin, jotka sanovat, etteivät pysty pitämään lomia laisinkaan. Höpöhöpö. Se on järjestelykysymys. Loma-ajat täytyy myös ottaa huomioon hinnoittelussa, jotta saa kerättyä rahaa jemmaan loma-ajan varalle.\nYrittäjänä työtä ja vapaa-aikaa voi olla toisinaan vaikea erottaa toisistaan. Yrittäjyys onkin tietyllä tavalla elämäntapa, joka seuraa mukana kaikkialle. Ajankäytön hallinta on kuitenkin tärkeää: Vaikka yrittäjänä voisi tehdä töitä 24/7, se ei pitemmän päälle ole järkevää. Siinä polttaa itsensä piippuun. Kuulin joskus mainion 8-8-8–muistisäännön: päivässä pitäisi olla 8 tuntia töitä, 8 tuntia vapaa-aikaa ja 8 tuntia unta. Tätä jakoa suosittelen joka iikalle!


Tomaattiuden vakavuudesta - Invalidisäätiö - Invalidisäätiö\nEtusivu>Galleria Orton>Näyttelykalenteri>Tomaattiuden vakavuudesta\nTiitus Petäjäniemi (s. 1983) on ahkera maalari. Hänen ilmaisurekisterinsä on myös laaja, eikä hän tunnu kokevan esimerkiksi abstraktin ja esittävän kuvan välillä kovinkaan häiritsevää jännitettä. Hän liikkuu vaivattomasti erilaisten kuva-aiheiden välillä eikä tunnu piittaavan lajityypeistä.\nPetäjäniemen maalaukset tuntuvat muuttuvan kerronnallisiksi vasta töiden nimeämisen jälkeen, mutta niiden syntyhistoriassa ei taida kerronallisuutta juurikaan olla. Uskallankin kutsua häntä ensisijaisesti värimaalariksi, vaikka hänen näyttelynsä eivät siihen perinteisessä mielessä antaisikaan oikeutta. Hän ei selvästikään syvennä ja tihennä väriajatteluaan, niin kuin jotkut modernismin mestarit, vaan pikemminkin antaa mielikuvituksensa tarjota vapaasti aineksia uusille kokeiluille. Hän ei siis maalaa tiukasti taiteellisten konventioiden suurten tarinoiden kontekstissa vaan suhtautuu perinteeseen ja itse pigmenttien maailmaan ikään kuin Pelle Pelottoman menetelmin. Hän etsii ja löytää itse eikä oikeuta tekemistään suurten edeltäjiensä esimerkkien kautta. Näin ollen uskaltaisin luokitella hänet metamodernistiksi. Olen vasta viime oppinut tämän taidemaailmassa viime vuosina käyttöön tulleen uuden ismi-ilmaisun – jotkut puhuvat samaan asiaan viitaten ’uusvilpittömyydestä’. Suhtauduin termiin ensin lievällä skeptisyydellä, mutta Petäjäniemen tuotantoa pohtiessani olen päätynyt siihen, että juuri Petäjäniemi taitaa olla metamodernisti par excellence. Hänellä on nimittäin harvinaisen suora, avoin, utelias ja kyselevä suhtautuminen tekemiseensä, mutta hänen kokeilunsa eivät kuitenkaan ole sattumanvaraisia, vaan hän tuntuu myös paneutuvan niihin – muun muassa erilaisten pigmenttien käyttäytyminen – ammattitaiteilijan vakavuudella ja epäilemättä taiteen lähihistoriaa tuntien, onhan hän myös taiteilijan poika.\nPetäjäniemeltä puuttuu kokonaan postmodernille tyypillinen ironia, mutta tämä ei tarkoita huumorin puutetta. Huumori astuu mukaan kuvaan, kun hän nimeää töitään – antaen niille samalla kokonaan uuden tulkintakehikon. Hän on myös varsin tietoinen tästä ulottuvuudesta: ”Nimeämällä pystyn luomaan merkityksen abstraktillekin muodolle. Ja tämä annettu merkitys koskettaa katsojaa emotionaalisella tasolla eri tavalla kuin pelkkä abstrakti muoto.” Nimiään hän antaa naivistista huumoria mustuttavalla tavalla: suuri punainen muoto saattaa saada nimekseen Suuri tomaatti. Käyristyvä ruskea muoto voi vastaavasti olla ’makkara’. Nähtyäni Petäjäniemen töitä paljon ja luettuani teosten nimiä huomaan, että minua myhäilyttää jatkuvasti, vaikka niissä ei mitään varsinaista vitsiä olisikaan. Niissä on selittämätöntä deadpan-huumoria, joka saa minut nimittämään Petäjäniemeä Suomen taidemaailman teosten nimeämisen Buster Keatoniksi.\nVärien lisäksi Petäjäniemen maalauksissa on mukana aina eksistenssi ja pohjimmiltaan tunne. Näin Petäjäniemi itse: ”Maalaus on ajattelun väline, pinta, joka keskustelee kanssani. Asetan väriä pinnalle ja katson mitä tuo jälki minussa herättää, lisään toisen kerroksen, ja tuo tunne tai asia muuttuu muuksi. Toistan tätä liikettä ja reflektoin. Lopulta maalaus tuo näkyväksi ajatuksia, joita en aloittaessani tiennyt ajattelevani.”\nKaikki tämä on myös mahdollista katsojalle. Nimet vain lisäävät tunnekirjoa. Pitääkö tuon tomaatin tomaattiuteen suhtautua vakavasti? Ja jos näin on, niin millä tavoin? Aika vinkeä tunne.\nAnkka myrskyssä, 2016.