Äiti tahtoo kuosiin: Viikon kuulumiset\nAika lupsakkaa olemista on tämä viikko ollut. Pari treeniä ja aamuisin joogalla (en muista kaikkia aina merkata) kroppaan lämpöä. Olen edelleen jonkun verran kipeä, tai lähinnä hengästyessä sen huomaa kun astmakohtaus meinaa iskeä. On todella mielenkiintoista, koska koivun siitepölykausi on ymmärtääkseni ohi ja silti oireilen. Ehkäs se rakennuspöly sitten...?\nOlen kaikenlaisia kotihommia tehnyt, puutarhanhoitoa ja sensemmoista, mutta ei se oikein tahdo riittää liikunnaksi. Paikat on jumissa, varsinkin niska joka ei oikein käänny vasemmalle kunnolla.\nViikolla tein uuden kasvatuslavankin ja lauantaina haettiin siihen multa sekä istutettiin tyttären kanssa salaattia, retiisejä ja tilliä. Ja onhan meillä tuo katiskakin, ei sieltä oikein ole kyllä kunnon saalista saatu, paljon pieniä ahvenia vain.\nMutta nuo jumit. Selväähän se on, että liikunnan puutteesta tämä johtuu. Kroppa on tottunut liikkumiseen ja nyt paikat jumittaa. Salilla en ole käynyt, yritän vähän odotella motivaatiota jos semmoinen jostain löytyisi.\nMonenlaista kehonhuoltoa teen päivittäin aina kun aika antaa myöden. Niitä hetkiä on nyt aika vähän, isommat lapset on puistossa/hoidossa aamupäivän ja pienempi ei enää oikein nuku aamupäiväunet joten olen käytännössä kaiken ajan varattu. Mutta aina siinä jossain välissä ehtii pari minuuttia venytellä.\nKesäisiä viikkoja on takana. Oli ihana kun lapset sai mennä ulos pelkissä shortseissa ja teepaidoissa, itsekin olen jo kesärusketuksen saanut kerättyä. Uimassa oltiin jokaikinen hellepäivä. Tytär, kuten kuvasta näkyykin, on oikein lehtifani ja odotan että tukka kasvaa vielä niin saadaan oikein muhkeita ja komeita lettejä. Tämäkin on lettikirjasta. Kesällä letit on oiva kampaus, jossa pää ei hikoa.\nPuntarilla en ole käynyt, uskoisin että tipautettu paino on pysynyt, mutta koska nyt yritän syödä enemmän ja säännöllisemmin, niin se voi käy vaa'alla vääräänkin suuntaan. Liityin Facebookissa siihen Jenny ja laihdutuksen myytinmuurtajat (tms.) ryhmään ja ajattelin, että kun Patrik Borg siellä toimii taustajoukoissa, niin ehkä saisin sieltä apua. Vielä en ole saanut ja ihmettelen ylipäätänsä kun siellä on tosi paljon sporttisia normaalipainoisia mukana ja paljon dieettikeskustelua, vaikka juuri dieettiajattelusta pyritään pääsemään eroon. Mutta katsotaan nyt, ainakin tein julkisen lupauksen syödä säännöllisesti että josko se auttaisi.\nMaanantaina oli esikoisen eskarin kouluun siunaamistilaisuus. Itkin koko illan ja vielä tiistainakin. Kävin lainaamassa sitten kirjastosta Sinkkosen kirjan "kouluun" ja pikkuhiljaa lueskellut sitä iltaisin. Se on kuulkaa kova paikka kun ensimmäinen lapsi siirtyy pikkulapsuudesta kouluikäiseksi. Lapselle kaikki on uutta ja tämä eskarimurrosikä on tosi haastava (välillä ärhentelee, välillä tulee kainaloon) ja vanhemmalle se on luopumista yhdestä elämänvaiheesta. Sitä ensimmäistä kertaa tajuaa, kuinka nopeasti aika kuluu ja että sen oman pienen pojan on aika astua ihan uuteen rooliin ja elämänvaiheeseen. Tämä on mulle oikeasti ollut aika haastava paikka. Olen jopa nähnyt unia omasta lapsuudenkylästäni ja miettinyt omaa lapsuuttani, eli alitajunta tekee valtavasti töitä. Kyllä mä tästäkin selviän. Mun rakas esikoinen on jo niin iso\nOlen haastanut itseänikin. Välillä tulee olo, että kun on lihava niin on myös kömpelö. Ja haaveilee monista asioista, joita ei vaan uskalla yrittää. Minäpä päätin, etten häviä lapsille, ainakaan yrittämisessä. Meillä on hyvä käytävän pätkä tätä varten. Samoin olisi tarkoitus opetella tekemään taas silta kunnolla ja pari joogaliikettä.\nSiitä tulee hyvä fiilis, kun edes yrittää.\nNyt on pakko lopetella, keskimmäinen on oksentanut kahdet petivaatteet ja vauva tylsistyy kun ei ole leikkikaveria enkä oikein saa enempää kirjoitettua. Venekuvasta voi päätellä jotain...\nLähettänyt Iiris klo 11.53\nTunnisteet: allapäin, arki, jooga, koti, kotiliikunta, kuulumiset, kuvat, liikunta, pohdintaa, terveys, treeni, treenit, valokuvia


Perhetausta vaikuttaa psyykkisiin voimavaroihin – Vahva positiivinen mielenterveys suojaa nuorta myöhemmissä elämänvaiheissa | Mediuutiset\nPerhetausta vaikuttaa psyykkisiin voimavaroihin – Vahva positiivinen mielenterveys suojaa nuorta myöhemmissä elämänvaiheissa\n29.5.2019 12:46 päivitetty 29.5.2019 13:08\nNuorten eriarvoisuus ilmenee myös positiivisen mielenterveyden mittarein. Eriarvoisuutta voidaan kaventaa esimerkiksi vahvistamalla perheiden saamaa varhaista, matalan kynnyksen tukea arjessa selviytymiseen.\nVaikutus. Perhesuhteilla on suuri merkitys nuorten psyykkisiin voimavaroihin. Colourbox\nNuorten perhetausta on yhteydessä heidän psyykkisiin voimavaroihinsa, ja ydinperheessä asuminen, vanhempien korkeampi koulutus sekä parempi toimeentulo ovat suojaavia tekijöitä nuorten mielen hyvinvoinnissa.\nNämä tekijät yleensä tuovat turvaa ja pysyvyyttä heidän elämäänsä.\nPerhetaustan merkitys on käynyt ilmi kouluterveyskyselystä, jossa vastaajina olivat yläkouluikäiset, lukiolaiset sekä ammatillisissa oppilaitoksissa opiskelevat nuoret. Samat asiat ovat kuitenkin jo aikaisemmissa tutkimuksissa nousseet nuorten hyvinvoinnin selittäjiksi.\n– Näyttää siltä, että perheen toimeentuloon liittyvien huolien lisäksi myös vanhempien eroamiseen, yksinhuoltajaperheessä elämiseen tai uusperheen ja sen dynamiikan muodostumiseen liittyy tekijöitä, jotka voivat nakertaa nuorten psyykkisiä voimavaroja, toteaa erikoistutkija Kaija Appelqvist-Schmidlechner THL:stä.\nPerhesuhteiden merkitys oli suurinta yläasteikäisillä. Myöhemmin perhesuhteiden merkitys oman hyvinvoinnin kannalta pienenee.\nNuorten eriarvoisuus ilmenee myös positiivisen mielenterveyden mittarein.\nLasten ja nuorten eriarvoisuutta voidaan kaventaa esimerkiksi vahvistamalla perheiden saamaa varhaista, matalan kynnyksen tukea arjessa selviytymiseen ja vanhemmuuteen.\n– Nuorten tukemiseen on tärkeää panostaa laaja-alaisesti, mutta erityinen huomio pitäisi kohdistaa niihin lapsiin ja nuoriin, joilla on elämän- tai perhetilanteesta johtuvia vaikeuksia.\nTätä ei pidä tehdä pelkästään mahdollisten psyykkisten ongelmien ennaltaehkäisyn, vaan nuoren positiivisen mielenterveyden vahvistamisen vuoksi.\n– Vahvat psyykkiset voimavarat suojaavat monissa vaikeissa elämäntilanteissa myöhemmissäkin elämänvaiheissa.\nErikoistumispaikatSiun sote, Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä, JoensuuAkuuttilääketiedeVaasan keskussairaala, Vaasan sairaanhoitopiiri, VaasaKeuhkosairaudet ja allergologiaEspoon keskuksen Samarian ja Kalajärven terveysasemat, Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri, Espoon kaupunkiYleislääketiedeCarea/Pohjois-Kymen sairaala, Kymenlaakson sairaanhoito- ja sosiaalipalvelujen kuntayhtymä, KouvolaNeurologiaNäytä kaikki erikoistumispaikat


Lohestus - Vetsikon Leirintämökit\nVetsikossa sijaitsee Tenon parhaimpiin kuuluvat lohensoutupaikat ja saalisvarma Vetsikkojoki viehättävät kesä kesältä vieraitamme.\nTenojoella on lohenkalastuksen täyskielto vielä ainakin loppuvuoden 2022.\nMuun kalan pyyntiä voi harrastaa, meiltä voit tulostaa luvat.\nLohestus Vetsikon kauniissa maisemissa luonnon keskellä. Meiltä voit vuokrata veneen sekä moottorin.\nMeiltä myös Tenon luvat sekä Suomen että Norjan puolen luvat.\nMuista myös desinfioida kalastusvälineesi.\nTenon kalastussäännöissä on maininta kalastusvälineiden desinfioinneista kalastatteaessa Norjan puolella. Mikäli aiot kalastaa Norjan puolella rannalta tai aiot soutaen rantautua Norjan puolelle, tulee sinulla olla voimassa oleva desinfiointitodistus, jonka saat luvanmyyntipaikastasi, edellyttäen että kalastusvälineesi on desinfioitu asianmukaisesti.\nKaikki kalastusvälineet tulee desinfioida (vavat, kelat, vieheet, saappaat, kahluuhousut, koukut, haavit, ym.)\nDesinfiointi maksaa 5 €.\nVetsikon Leirintämökit Ay\n0400 617 016\n040 756 9346 (Minna)\nPaljonko on kymmenen plus 3? Vastaa numeroilla


1942 alasammuttu lentokone Malussa - Ilmailuhistoria - FlightForum.fi\n1942 alasammuttu lentokone Malussa\nAloittanut Martti Kujansuu, Kesäkuu 16, 2020\nLöysin valokuvan, johon on kuvattu tuntematon lentokone. Kuvaan on kirjoitettu seuraavaa: "Ryssän lentäjän ja punatähtikoneen matkanpää on löytynyt Malun suon. silmäkkeestä 6/1-42." ja numero 588. Malulla tarkoitettaneen Itä-Karjalassa Karhumäen pohjoispuolella sijaitsevaa rautatiepysäkkiä, joka tunnetaan myös niemellä Pienikylä. En pystynyt tunnistamaan konetta tavanomaisesta ilmailukirjallisuudesta eikä siitä ole mainintaa II Armeijakunnan sotapäiväkirjoissa eikä ilmatorjuntatykistön pudotusluetteloissa. 257. Ilmatorjuntakonekiväärikomppania kylläkin ilmoitti ampuneensa 10.1.1942 alas yhden I-153:n Hiis(i)järvellä, joka on noin 10 kilometriä itään Malusta.\nMuokattu: Kesäkuu 16, 2020 , käyttäjä: Martti Kujansuu\nSiipi näyttää kyllä kärjen muodoltaan I-153 Tsaikan yläsiiveltä siivekkeineen. Alasiivissä ei niitä ollut.\nEdit: tuli toinenkin ehdotus Mannisen Penalta, joka sanoisi siiven olevan kuitenkin I-16:sta. Itse olin Tsaikan kannalta, koska minusta tuo yläsiiven kärki näyttäisi jatkuvan melkoisen tasalevyisesti, kun I-16:n suippenee kärjestä enemmän. Ehkä kuva kuitenkin valehtelee, sillä konetyyppi voidaan tunnistaa tässä tapauksessa paremminkin siivekkeen avulla. Eli Penan mukaan ”I-153:n siiveke on leveämpi ja se menee kolmiona kärjestä tavallaan "ulos" siivestä.\nTässä siiveke on I-16 tapaa kärjestä ja muutenkin kapea, eikä mene "ulos", vaan siinä on lyhyt suora kärkiosa.\nI-153:n siipi hajosi metsäänajossa yleensä aika pieneksi. I-16 siipi oli metallia kangaspäällysteellä. Kesti hyvin.” Näin siis Pentti Mannisen kommentti.\nMuokattu: Kesäkuu 16, 2020 , käyttäjä: Jukka Nisula\nMyöskään Kenttälentovarikko 2:n sotapäiväkirjassa tammikuussa -42 ei ole mitään mainintaa tästä.\n16.6.2020 at 16.30, Martti Kujansuu kirjoitti:\nKuvassa näkyvä siivenkärki näyttää I-153:n ylätason päältä kuvattuna kun sitä vertaa punatähden ja siivekkeen sijainteihin.\nIt-joukkojen tilasto joka on laadittu 1944/45, kertoo tähän aikaan alas ammutuista I-153/I-16 -hävittäjistä seuraavaa: Tammikuussa -42 pudotettu 3 kpl. I-153 mutta yhtään I-16 konetta ei ole merkitty pudotetuksi. Myöskään joulukuun -41 aikana ei pudotettu lainkaan I-16 koneita mutta I-153 koneita 6 kpl. Itse asiassa I-16 esiintyi pudotustilastoissa edellisen kerran marraskuussa -41 (2 kpl.) ja seuraavaksi vasta maaliskuussa -42 (11 kpl.).\nTässä vertailun vuoksi (SA-kuva) I-16:n siipi ja siiveke. Kiinnittäkää huomio kuvissa siivekkeen leveyteen suhteessa itse siiven leveyteen. Alan juuri siksi kallistua Tsaikasta I-16:een juuri tämän selvän eron takia. Kuten Martin laittamassa Malu-kuvassa, niin tässäkin I-16 SA-kuvassa siiveke on kapea, eli vain noin kuudesosa siiven leveydestä. I-153:n piirroskuvissa siiveke on huomattavasti leveämpi, noin neljäsosa siiven leveydestä.\nPunatähtien sijainti myös vaihteli I-16-koneyksilöiden siivissä. Sen voi helposti todeta lukuisista valokuvista ja mallipiirustuksista. Osa oli aivan kärjessä kuten tässä I-16 SA-kuvassa. Osa tähdistä oli taasen maalattu sisemmäksi aivan kuten Martin kuvassa.\nMartin Malu-kuva voi olla myös pakkolaskun seuraus esim. moottorihäiriön takia eikä ollenkaan mikään alasampuminen. Eli sitä ei ole välttämättä kirjattu mihinkään suomalaisyksikön sotapäiväkirjaan. Kyseessä voi hyvin myös olla lento huonossa säässä ”mäkeen”, tässä tapauksessa suohon. Vertaa Siikanevan Blenheim talvisodassa. Koneitahan tippui eri syistä...\nOhessa siivekkeen vertailun vuoksi tämä SA-kuva, pakkolasku Riiskassa 12.10.1941. Kone I-16.\nMuokattu: Kesäkuu 18, 2020 , käyttäjä: Jukka Nisula\nMuutama havainto kun katsotaan ja vertaillaan punatähden sijainti\nTässä italialaisen kaverin sivusto jossa paljon I-16 kuvia. Huomaa että usein (ei aina) tähden sijainti ei ole siivenkärjen lähellä, vaan aika kaukana (Jukan kuvassa tähti on taas todella lähellä siivenkärkeä). https://massimotessitori.altervista.org/sovietwarplanes/pages/i16/i16painting/I16painting.htm\nSaman kaverin sivustosta I-153 kuva (ilmavoimien tulevasta VH-19/ IT-19) jossa tähti siiven yläpuolella täsmäisi (ainakin piirroksessa) kohtuullisen hyvin Malu-kuvan koneen kanssa (etäisyys siivenkärjestä ja tähti siivellä, mutta siivekkeen ulkopuolella): https://massimotessitori.altervista.org/sovietwarplanes/pages/i15/i-153/tapani/12/12.htm\nMuokattu: Kesäkuu 18, 2020 , käyttäjä: Armin Zuger\nKirjoitettu Kesäkuu 19, 2020 (muokattu)\nSiiveke on kuitenkin eri levyinen näissä koneissa. Tsaikassa selvästi leveämpi kuin I-16:ssa ja Malu-kuvassa. Myös siivekkeen kärki on erilainen. Tai sitten kuvat valehtelevat...(;\nTsaikan punatähti taasen on liian lähellä siivekkeen reunaa jos vertaa Malu-kuvaan ja esim. tähän I-16-piirroskuvaan joka täsmää paremmin.\nEnemmän laitan kuitenkin painoarvoa siivekkeen leveydelle suhteessa siipeen ja siivekkeen kärjen muotoon.\nMuokattu: Kesäkuu 19, 2020 , käyttäjä: Jukka Nisula\nKuinkahan millintarkkaa tuo kansallisuusmerkkien sijoittelu sota-ajan sarjavalmistuksessa on ollut?\nNo eihän se näköjään kovin tarkkaa ole ollut, näkeehän sen valokuvista ja piirroksista hyvin. Variaatioita löytyy.\n18.6.2020 at 09.56, Raimo Heikkinen kirjoitti:\nKäydyn keskustelun perusteella... Tarkoitin kylläkin punatähden sijainnilla + liitetyllä monitahopiirroksella sitä, että tähti oli I-153:n yläsiiven päällä (ei yläsiiven alla).\nMuokattu: Kesäkuu 19, 2020 , käyttäjä: Raimo Heikkinen\nKyseessä on Karjalan rintaman ilmavoimien (VVS KarFr) 841 IAP:n I-16 (kers Boris Zhuravlev kaatui), ks PM/Tiedusteluosaston Ilmatilannetiedotus 7.1.1943.\nEi ole po. tapaus. Tuo Päämajan tilannekatsaus on vuotta myöhemmältä ajalta.\nSen lisäksi ettei it-joukot ampuneet yhtään I-16 konetta alas niin ei myöskään lentojoukoille ole merkitty I-16 pudotuksia jouluk.-41 - tammik.-42 ajalla. Sen sijaan I-153 pudotuksia on merkattu kummallekin aselajille.\n22 minuuttia sitten, Carl-Fredrik Geust kirjoitti:\nKyseessä olisi siis ilmatorjuntatykistön pudostusluettelon mukaan 131. Kevyen ilmatorjuntapatterin pudotus: 6.1.43. [...] 11.30. 2/I-16 idästä-Malu pommittivat. It. tulitti saaden osumia. Toinen putosi ryhmän alueelle. Toinen poistui liukulennossa savuten ja vaappuen vih. puolelle.\nSorry, en kiinnittänyt huomiota vuosilukuun, mutta luulen kuitenkin että vuosiluku Martin valokuvassa on virheellinen (eli pitää olla 1943)!\nTässä vastaavat Ilmatilanne-katsaukset 6-9.1.1942.\nTähän väliin vielä pientä teknillistä tutkimusta koskien tuota siivenkärkeä. I-16:ssa siiven päässä oleva valokupu ja polttimo ovat erillisessä ”kotelossa” joka on ruuveilla kiinni siiven kärjessä. Se näkyy hyvin mm. Suomen Ilmailumuseon I-16:ssa, joskin siitä puuttuu kupu. Tässä ketjussa olevassa samassa SA-kuvassa näkyy hyvin myös kotelon ruuvikiinnitys. Martin Malu-kuvassa näyttää koko kotelo lamppuineen irronneen rysäyksessä. Sen kohdalla on suorakaiteen muotoinen kolo.\nSen sijaan I-153:n Tsaikan siivenkärkivalo on rakenteeltaan erilainen, lamppu on kantoineen ja kupuineen suoraan kiinni siiven päässä, eikä tällaista erillistä kotelo/ruuvikiinnitystä näy Tsaikan rakenne- tai valokuvissa. Siivekkeen leveys ja tämä kärkivalo puoltavat Malun koneen olevan selvästi I-16.\nOhessa kolme ylimmäistä kuvaa I-16:n irroitettavasta siivenkärkivalosta sekä alimmainessa kuvassa Tsaikan ”kiinteä” rakenne.\n7 tuntia sitten, Carl-Fredrik Geust kirjoitti:\nCalle tuolla ylempänä kertoili, että kuva onkin vuoden 1943 alussa otettu eikä kuten kuvaan on kirjoitettu 1942.\nYlläolevassa Päämajan ilmatoimintakatsauksessa ilmoitetaan että 8.1.1942 kolme I-16 -hävittäjää on tullut alas ammutuiksi. Se ei kuitenkaan ollut totta ja korjattiinkin myöhemmin tehdyssä "tarkistuslaskennassa".\nMielenkiintoista keskustelua ajankohdasta ja siihen túonee lisävalaistusta alla oleva kuva, missä pvm on korjattu (oikeaksi) eli 6/1-43.\nKuvan lähde: https://media.maunowilkkinen.com/\nMuokattu: Kesäkuu 22, 2020 , käyttäjä: Esa Muikku\nJoo, väärä vuosiluku johti harhaan kunnes Calle selvitti asian. Keskusteluissamme oli aiheena oikean konetyypin (I-153 vai I-16?) tunnistaminen vain osasta siipeä. Hain omista lähteistäni selvitystä mitä koneita noihin aikoihin oli ammuttu alas it:n ja lentojoukkojen toimesta. Papereista selvisi, ettei ainoatakaan I-16 -konetta oltu pudotettu viikkoihin joten I-153 oli siten vahvoilla. Tottahan siihen jää vielä mahdollisuus että kone olisi saanut jalkaväen aseista osumia tai sitten muuten "ilman vihollisvaikutusta" pudonnut.\nKyllä tämä asia olisi jo Callen selvityksestä ollut ohi, mutta kun hän laittoi tuon Päämajan tilanneraportin jossa mainitaan kolmen I-16 -hävittäjän ammutun alas 8.1.42, oli minun pakko laittaa vastineeksi tuo "korjausraportti", muuten olisi "maine kärsinyt" kun olen väittänyt I-16:n kohdalla ihan toista.\nEsalle kiitos tuosta suurennetusta osakuvasta. Siinä näkyy selkeästi korjattu vuosi -43.


Rankka vauvavuosi? - Mungobaby\nWednesday, October 18, 2017 - 33 comments\nVauvavuoden vaikeuksista varoitellaan ihan hirveästi ja mielestäni tietyllä tapaa myös säikytellään ihmisiä. On toki hyvä tiedostaa, että vauva ei ole vain pieni söpö nyytti, joka tekee elämästä ihanaa ja pumpulisen pehmeää ja kaikki jatkuu samanlaisena, mutta ihanampana. Toisaalta on myös hyvä ajatella, että ei se vauva kyllä mitään katastrofia elämästä tee, eikä se vauvavuosi välttämättä olekaan hirveän rankka.\nEn tiedä olinko mä varautunut jotenkin todella vaikeaan vuoteen meidän elämässä, kun Dante tuntuu jatkuvasti tosi helpolta vauvalta. Toki tilanne voi olla se, että Dante onkin hirveän hankala vauva, mutta mä en osaa edes ajatella niin, kun ei muuta kokemusta ole :D Voi tietty olla, että jos toinen vauva meille joskus tulee, on hän paljon rauhallisempi tapaus ja mietin jälkeenpäin, että onpas Dante ollut hankala. En kyllä usko tai en tiedä, miten tästä voi hirveästi helpompi olla.\nNyt kun puoli vuotta vauvavuotta on takanapäin, niin en kyllä voi sanoa tämän olleen kovin rankkaa ainakaan tähän asti. Tai no, on tässä ollut vähän rankempi kuukausi, mutta ne johtuu miehen työpaikan siirtymisestä ja muutosta. Meidän yhteiset suunnitelmat ja vuoden hahmotus meni ihan uusiksi, ja se vaikutti niin mun työjuttuihin kuin todella aikaavievän muuton vuoksi. Sinänsä nämä eivät ole liittyneet Danteen tai siihen, millainen vauva hän on, vaan olisi olleet varmasti rankkoja juttuja ihan lapsettomanakin. Mä olin henkisesti niin loppu muuttamiseen ja kaikkeen sen mukanaan tuomaan, että ei tää ois mennyt yhtään sen helpommin, vaikka Dantea ei olisi ollutkaan. Ajankäytöllisesti Dante tuo tietty omat haasteensa, mutta se johtuu lähinnä siitä, että haluamme harrastaa hänen kanssaan (mikä sitoo ajoittain aikatauluihin) ja koska haluamme puuhailla hänen kanssaan ja olla hänen kanssaan kun hän on valveilla. Hyvin poikkeuksellisesti meillä D makaa itsekseen puuhailemassa, vaan yleensä hänellä on aina joku seurana.\nNäin puolen vuoden kohdalla on pakko sanoa, että meitä on hemmoteltu todella kivalla ja helpolla vauvalla. Puolen vuoden ainoat hankaluudet Danten kanssa on ollut lähinnä alussa vaivanneet refluksivaivat. Joskus viisiviikkoisena alkaneet itkut loppuivat nekin kun kielijänne leikattiin parikuisena, eikä nekään mitään mahdottomia olleet. Yksi kovempi-itkuinen viikko siinä oli kun mä olin hetkittäin jopa epätoivoinen niissä hormonihöyryissäni, mutta niinäkin aikoina yöt meni hyvin ja saimme nukkua hyvin, emmekä olleet missään vaiheessa yliväsyneitä ja sen vuoksi ylikireitä. Nyt kun mietin, niin tämän Lempäälä-kuukauden aikana Dante on tainnut kerran itkeä pidempään kuin puoli minuuttia. Hampaat ovat selkeästi aiheuttaneet kutinaa ajoittain ja kerran kaveri sohaisi itseään aika ikävästi ikeniin. Siitä saatiin aika kova itkukohtaus aikaiseksi, mutta se on oikeesti ainoa itku, jonka muistan tältä menneeltä kuukaudelta. Yöllä nälissään herätessään hän saattaa itkeä sen verran, että pääsee rinnalle. Päivisin itkee hyvin harvakseltaan, ja lähinnä kun on nälkä eikä saa ruokaa sillä samalla sekunnilla tai kun väsyttää ja häntä puetaan tms. Sekin on enemmän sellaista valitusta kuin itkua.\nSiitä huolimatta, että Dante on tosi helppo vauva, on hänellä kyllä luonnetta. Hän on malttamaton ja osoittaa helposti mieltään, jos ei saa jotakin haluamaansa. Turhautuu nopeasti, kun ei osaakaan vielä liikkua haluamallaan tavalla ja väsyneenä saattaa olla kärttyinen ja sellainen kitisevä. Nää on mun mielestä kaikki asioita, jotka kuuluvat vauva-arkeen. Oikeastaan eniten kiukkua aiheuttaa tällä hetkellä se, ettei osaa itse vielä liikkua kunnolla ja hampaiden kutina. Nää asiat ratkeaa yleensä auttamalla jaloista työntämällä tai “kävelemään” tai istumaan nostamalla tai sitten kylmän porkkanan antamisella. Negatiivisten tunteiden osoitusten lisäksi hän osoittaa myös paljon positiivisia tunteita, ja onkin ihan älyttömän hyväntuulinen vauva. Hymyilee superpaljon, kiljuu ilosta, kiljahtelee, jokeltelee ja on vaan kaikin puolin tyytyväisen oloinen. Nauraa ääneen monille leikeille ja välillä ihan hassuille jutuille. Aivastus on meidän taloudessa edelleen tosi pop :D\nMä kuulin satoja kauhutarinoita niin rokotuksista kuin ruokailuistakin. Pulloista ja imetyksen kivusta ja vaikka mistä. Mä tiedän, että moni pelkää varmasti samoja asioita kuin mitä mä pelkäsin, ja siksi haluan tuoda “lohtua” heille.\nMeillä ei ole rokotukset aiheuttaneet juuri mitään reaktioita. Viimeisimpänä vähän jännitti, miten kaveri reagoi varhennettuun MPR-rokotteeseen, josta on paljon kauhutarinoita liikkeellä. Sitä ennenkin meille oli annettu jo kolme rotaa, kaikki muut rokoteohjelman mukaiset rokotukset ja lisänä vielä tuberkuloosirokotus. Mistään ei ole ollut mitään kummempia reaktioita. Ensimmäisen rokotesatsin jälkeen yksi päivä oli pientä lämpöilyä ja tyyppi nukkui paljon ja muutama päivä rotarokotteiden jälkeen on pulauttelu pahentunut ja muutaman päivän ajan kaveri on saattanut pulauttaa kaaressa muutaman kerran päivässä. MPR ei vaikuttanut mielestäni ollenkaan. Tai no, Dante sai itse asiassa MPR:n kanssa samaan aikaan myös influenssapiikin, ja jos nyt jotain oirehdintaa pitäisi keksiä, niin vähän tavallista kiukkuisempi ja lyhytpinnaisempi on ehkä ollut. Tosin sen saattaa aiheuttaa toi vimmattu ienten kutina.\nNukkuminen on meillä mennyt paremmin kuin oltaisiin voitu toivoakaan ja imetys on ollut sangen onnistunutta. Toki se olisi voinut mennä vielä paremminkin, mutta koen kivuttoman imetyksen, hyvän kasvun täysimetettynä ja melko menestyksekkään rinnan ja pullon vaihtelun meille oikein hyvänä “tuloksena”.\nRuoka ei ole aiheuttanut sen kummemmin mitään allergioita tai reaktioita vielä. Tai no kaurapuuro ja kala on aiheuttaneet “yäk”-reaktion :D Ensikokeilut mansikan kanssa aiheuttivat ihan muutamia pieniä näppyjä iholla, mutta nekin saattoivat olla vain sattumaa, kun ei ole mitään ollut sen jälkeen. Ananas saattoi aiheuttaa pienen allergiareaktion, tai ainakin samana päivänä ananaksen maistamisesta oli pientä iho-oiretta nivusissa, mutta saattoi se johtua jostain muustakin. Mansikka ja ananas nyt taitaa olla muutenkin aika yleisiä allergisen reaktion aiheuttajia, eli hyvin mahdollista. Iho on ollut muutenkin tosi hyvinvoiva ja ainoastaan yhden toisen merkin vaippakokeilun jälkeen on ollut mitään tarvetta edes rasvailla ihoa. Hormoninäppyjä on tullut silloin tälloin, mutta aika vähän tuntuu ihossa olevan mitään reagointia mihinkään uusiin ruokiin tai mihinkään muuhunkaan. Maha on tuntunut kestävän kaiken, mitä ollaan annettu ja ruoka uppoaa hyvällä ruokahalulla eikä poitsu tunnu edes valikoivan rintamaidon tai korvikkeen välillä yhtään.\nJos nukkuisin aina kun Dante nukkuu, olisin varmaan maailman levännein ihminen. Mä vaan vedän omat päiväni turhan pitkäksi välillä, kun oikeastaan vasta Danten nukahdettua alkaa se “oma aika”, jolloin siivoilen, teen omia juttuja, bloggailen yms. Ja siltikin nukun 7-9 tuntia joka yö. Koska toi jäbä nukkuu tällä hetkellä lähes poikkeuksetta kahdentoista tunnin yöunet yhdellä ruokaherätyksellä.\nJos nyt pitäisi toivoa jotakin, mikä olisi voinut mennä paremmin, niin olisin jättänyt sen kielijänteen aiheuttaman refluksin pois. Eipä sekään kyllä mikään mahdoton asia loppujen lopuksi ollut, ja koen, että tämä kuusi kuukautta on mennyt aivan ihanasti, mitä tulee vauvaan.\nKuitenkin, henkisellä puolella vauvavuosi on ollut ajoittain rankkakin, kuten mitkä tahansa isot muutokset. Sehän on vaan normaalia. Oman uuden roolin hakeminen, kropan palautuminen ja hormonimyllerrys ovat vaikuttaneet minuun ajoittain vahvastikin. Olen alkanut pelkäämään asioita, joita en ennen edes huomannut ja olen alkanut miettimään välillä omalle ajatusmaailmalle epätyypillisiä asioita. Itseni etsiminen tästä muuttuneesta elämäntilanteesta onkin ollut ehkä haastavin osa vauva-arkea. Parisuhde on muuttunut jonkin verran, mutta vähemmän kuin olisin odottanut. Ihan samalla tavalla osaamme edelleen olla me, helliä ja rakastavia toisiamme kohtaan ja ihan samat huonot jutut meillä on edelleen ja samat ongelmat keksiä arkeen uusia ruokalajeja tai valita leffa illaksi. Toki välillä tuntuu, että Dante vie valtaosan meidän kommunikaatiosta toisillemme, mutta sekin on mielestäni normaalia. Hän on suuri ilon, rakkauden ja ihmetyksen aihe meille molemmille ja toki hänestä tulee puhuttua hirveästi, myös ne harvat hetket kun hän ei ole läsnä.\nMeidän osalta tämä vauvavuosi ei tähän mennessä missään nimessä ole ollut kriisi, ei ainakaan tämän puolen vuoden perusteella. Toki on asioita, jotka olisivat voineet mennä toisin, mutta suurin kriisi tähän vuoteen on ollut kyllä tämä muutto toiselle paikkakunnalle, ei Dante. Lisäksi jouduimme säätämään työasioita aivan toisin kuin alunperin tälle vuodelle suunnittelimme miehen vanhempainvapaan muututtua osittaiseksi, mikä on osaltaan laittanut suunnitelmat uusiksi. Dansku on ollut haasteen sijaan päinvastoin positiivisuutta lisäävä asia. On ollut ihana huomata kuinka paljon rakkautta ja iloa hän on luonut ympärilleen, läheisiimme ja lähentänyt meitä ja perheitämme entisestään. Lisäksi jos joskus joku työasia tai mikä tahansa arjen pikkuasia onkin ollut ikävä, on mieli kääntynyt iloiseksi heti kun on saanut Danten syliin ja tyyppi on hymyillyt hampaatonta hymyään.\nOikeastaan tämä mennyt puoli vuotta on saanut hieman pelkäämään toiveita mahdollisesta sisaruksesta. Ollaan jo niin tottuneita tähän letkeään vauva-aikaan, että pelottaa lähdetäänkö sitten joskus hieman väärin odotuksin toiseen vauvaan. Toisaalta, miksei hänkin voisi sitten olla yhtä iloinen ja easygoing tapaus? Pitää muistaa pitää realismi päässä, eikä turhaan olla ylioptimisti tai ylipessimisti. Olen täysin tietoinen siitä, että kaikki voi muuttua ihan ykskaks ja arki voi muuttua hankalaksi. Tai sitten ei muutu. Olen myös täysin tietoinen, että monilla arki ei ole näin mukavaa, tai on jopa mukavampaa. Meillä nyt vaan on tällaista ja se sopii sangen kivasti meille :)\nPostauksellani halusin oikeastaan valaa positiivista uskoa heihin, jotka haluavat perheenlisäystä tai sellaista jo odottavat. Varautukaa vuoteen, jossa ei paljoa nukuta, kuunnellaan tuntitolkulla itkua ja mitä vielä. Varautukaa siihen, että se voi olla henkisesti koettelevaa. Mutta muistakaa myös, että kaikki voi mennä todella kivuttomasti ja kivasti, eikä arkenne muutu mitenkään suorittamiseksi ja vaikeudeksi. Samoin kuin synnytykset, myös vauvavuodet on hyvin erilaisia. Mulla oli vähän rajumpi synnytys, josta ei kyllä jäänyt mitään negatiivisia fiiliksiä ja menisin ihan mielelläni synnyttämään ihan milloin vaan. Ei se nyt ehkä kivointa ollut sen muutaman tunnin, mutta aika mieletön palkinto siitä tuli. Ja vauvavuosi on ylittänyt kaikki odotukseni.\nMielestäni kaikissa näissä asioissa on kyse myös asenteesta. Mä oon nyt herännyt puoli vuotta joka yö vähintään kerran. Paitsi sen yhen yön kun Dante nukkui koko yön, mäki nukuin koko yön. Ehkä. Saatoin sompailla tottumuksesta hereillä hakemassa vettä tai pyörimässä katsomassa nukkuvaa Dantea. Mä oon usein päivän päätteeks vähän kuolassa, ajoittain vähän puklussa, oon saattanut joutua vaihtamaan vaipan fyssarikeskuksen vastaanoton vessan lattialla ja oon saattanut saada päälleni pärskäytetyt porkkanasoseet kahdesti tai kaksikymmentä kertaa päivän aikana. Neljän tunnin matka Helsingistä Kuopioon on saattanut kestää kahdeksan tuntia kaikkine pysähdyksineen. Mun hiuksia on saattanut jäädä pieniin kätösiin vaikka millä mitalla ja oon saattanut jumiuttaa selkäni imettämällä epäergonomisessa asennossa, kun en ole raaskinut ottaa herättämisen riskiä toisen nukkuessa söpösti. Voi olla, etten ole ehtinyt tekemään mitään “järkevää” päivän aikana, kun olen ulkoillut aurinkoisessa säässä pienen kanssa ja leikkinyt leikkimatolla tunteja. Voi olla, että en ole koko päivän aikana asioinut yhdenkään aikuisen kanssa ja höpöttänyt koko päivän vaan me-muodossa kaikkea hölmöä. Jos tätä kaikkea pyörittelisi negatiivisessa valossa, voisi nää päivät olla ärsyttäviä. Mutta mä koen, että mä olen herännyt jo pitkään VAIN yhden kerran yössä. Ja oon saanut sillä tekosyyn nukkua yhdet tai kahdet päikkärit päivässä :D Mä saatan olla päivän päätteeks kuolassa, mutta se tarkoittaa todennäköisesti sitä, että ollaan ilosta kiljuen telmitty ja leikitty ja oon saanut 500 % enemmän hymyjä kuin kuolaa osakseni. Porkkanapäristelyt on yleensä naurunremakan saattelemia eikä noissa reissuissakaan valtavaa kiirettä ole määränpäähän. Eikä mikään tekeminenkään ole järkevämpää kuin oleskelu pienen ihmeeni kanssa. Asiat voi nähdä positiivisessa valossa tai negatiivisessa valossa, ja mä pyrin ajattelemaan aina, miten kivasti meillä on mennyt.\nMä en missään nimessä sano “en ymmärrä miksi vauvavuosi on muka rankka”. Mä voin hyvin kuvitella, että se voi olla jollekin rankka koettelemus. Itkevän koliikkivauvan, allergioiden, sairauksien tai huonojen unienkin vuoksi vauvavuosi voisi olla ihan kamalan raskas. Vaikka millä asenteella siihen suhtautuu. Joskus on vaan oikeasti kuluttavaa ja raskasta. Haluan kuitenkin muistuttaa, että se ei välttämättä ole rankka ja voi hyvin olla, että se on elämän ihaninta aikaa ♥\nReply Maiju Wednesday, October 18, 2017 at 21:31\nMeillä meni esikoisen kanssa aika samanlailla. Olin varmaan varautunut jotenkin katastrofiin vähintään ja lopulta huomasin kuinka leppoisasti kaikki olikin sujunut. Myös toinen lapsi oli helppo ja hyvä nukkuja. Nyt kauhulla odotan voiko tämä meidän kolmas olla yhtä helppo ja ennenkaikkea hyvä uninen. 😄 Mutta paljon ehkä enemmän peloteltiin ja sitten tuli “odotappa vain” kommentteja.\nReply Anna Wednesday, October 18, 2017 at 22:54\nKiva kuulla :) Ja joo, tuo “odotappa vaan” on maailman ärsyttävin. En odota. Jos tulee eteen, niin selviän, mutta en nyt oikeen ala odottamaan ikävää :D\nReply Pauliina Wednesday, October 18, 2017 at 21:40\nMeilläkin on päälimmäisenä vain ihania muistoja.\nVarsinkin meidän nuorimman lapsen vauvavuodesta. Kun tällä kertaa olemme edes kohtuullisesti saaneet nukkua. <3 ja meillä on terveet lapset, eikä mitään isompia huolia.\nTeidän vauvan unenlahjat kuulostaa ihan epätodelliselta, kun vertaa omiin lapsiini ja myös läheisten kertomuksiin :)\nSe uni vaikuttaa aivan älyttömästi. Jos ei saa nukutuksi kuin tunnin pätkissä, tai vähemmänkin, ja jokaista yötä odottaa jännittyneenä että kuinkahan vähän sitä unta ehtii saada tänäkin yönä. on vaikea pysyä positiivisena sen univajeen jatkuessa päivästä ja kuukaudesta toiseen. Ja se heräily monilla jatkuu vielä pidempään kuin ensimmäisen vuoden.\nTodellakin Vauvasta ja siitä vauvavuodesta pystyy nauttimaan ihan eri tavalla, kun ei ole itse ihan kuolemanväsynyt. :) <3\nYks sellanen öisin nukkuva vauva tilaukseen tänne heti! :D\nReply Anna Wednesday, October 18, 2017 at 22:55\nToivotaan, että sellainen vielä teille tulee :) Mä toivon kovasti, että jos meille vielä lisää lapsia suodaan, on heillä tämä sama hyvän nukkujan geeni :D\nReply Mom of one Wednesday, October 18, 2017 at 22:32\nJärkyttävä synnytys, imetyksen epäonnistuminen täysin, vaativa vauva ja keskivaikea synnytyksen jälkeinen masennus tekivät minun ensimmäisestä (ja näillä näkymin viimeisestä) vauvavuodesta yhtä itkua, surua ja selviytymistä. Avioero miehestä ei ole ollut kaukana. :( Vasta nyt lapsen ollessa 2,5 vanha tilanne on alkanut helpottamaan. Hyvä niin. Olisipa mullakin mennyt asiat toisin…\nVoi että :/ Paljon paljon tsemppiä ja kaikkea hyvää jatkoonne! Kyllä se siitä! <3\nReply Venla Wednesday, October 18, 2017 at 22:46\nNeuvona, että kannattaa vauvan antaa välillä myös odottaa.. silloin saattaa joskus tulla turhautumiskiukku jopa itku. Se ei vahingoita lasta ollenkaan. Itse olen ollut maailman iloisin kun lapset ovat osanneet leikkiä itsekseen ja keskenään. Tämä on toteutunut sillä että en ole ollut koko aikaa seurana. Kun toinenkin lapsi on suunnitelmissa niin on hyvä että ei ole totuttanut lasta jatkuvaan seuraan. Varmaan suutut neuvosta, mutta kokemusta on Jo 17 vuoden ajalta ja useammasta lapsesta.\nReply Anna Wednesday, October 18, 2017 at 23:00\nMiksi suuttuisin tällaisesta? :) Eihän kommentissasi ole mitään asiatonta. En ehkä tosin ymmärrä, mitä Danten pitäisi odottaa? Ruokaa? Olla yksikseen, eli seuraa? Kyllä Dante joutuu usein myös odottamaan ja ollaan nimenomaan harjoteltu jo jonkun verran sitä, että kaikkea ei saa heti. Jos hän alkaa kitisemään jäädessään yksin, saatan kulman takaa kurkkia, mitä on tapahtumassa. Hän yleensä lopettaa melko heti ja keskittyy johonkin leluun tai sen tavoittamiseen ja unohtaa kitinän. En vaan koe meille oikeaksi tavaksi kasvattaa lasta niin, että hän makoilee itsekseen leikkimakossa pitkiä aikoja samalla kun me puuhaillaan omiamme. Hän on välillä itsekseen esim. pinniksessä lelujen kanssa, ja viihtyykin siellä hyvin välillä vartinkin. Yleensä hän kuitenkin kulkee mukana, ja on esim. rattaissa istumassa lelun kanssa kun teen pihahommia. Hän seurailee vieressä, minä jutustelen hänelle ja olen läsnä hänen kanssaan. Lapsi oppii kyllä olemaan yksin, ja sitä voi pikkuhiljaa harjoitella, mutta tässä iässä mielestäni hänen ei tarvitse antaa olla itsekseen pahemmin. On myös käsittääkseni normaalia, että lapsella ei ole malttia, vaan se tulee ajan ja harjoituksen myötä :) Dante myös itse asiassa osaa olla itsekseen hirveän hyvin. Joko lelun kanssa tai sitten katsellen Benjin puuhia lattialla. Hänhän nukahtaa itse omaan sänkyynsä, ja sitä ennen saattaa pyöriskellä pupun kanssa jokellellen vaikka vartinkin. En siis tiedä tarkoititko tällaista, vai mitä tarkoitit kommentillasi?\nReply Laalaa Friday, October 20, 2017 at 10:50\nNo jaa-a.. Mulla on reilu kaksi vuotias tyttö joka leikkii ja touhuaa itsekseen varsin keskittyneesti ilman minua. Vauvana hän ei ollut hetkeäkään yksin sillä en vain raskinut jättää häntä yksin jotain leluja tuijottelemaan :) Itse uskon että _vauvoja_ ei tarvitse vielä yhtään mihinkään opettaa, etenkään odottamiseen. Olen ymmärtänyt että vauvan tarpeisiin pitää vastata niin nopeasti kuin suinkin, tällä luodaan vauvalle turvallinen peruspohja lähteä opettelemaan niitä uusia taitoja (kuten odottamista) sitten kun hän niihin on kypsä :)\nReply Kata Wednesday, October 18, 2017 at 22:48\nVoi että sä näytät kyllä niin onnelliselta näissä kuvissa ❤\nKiitoksia :) Danten kanssa ilmeeni on n. 100 % ajasta ihan riemuidiootti :D Ei osaa olla ilmeilemättä kun toinen on niin ihana <3\nReply Jennih Wednesday, October 18, 2017 at 23:44\nEn osaa sanoa muuta, kuin että tämä on tärkeä postaus. Kiitos <3\nReply Kiasa Thursday, October 19, 2017 at 06:11\nTuosta kylmästä porkkanasta piti vaan tulla sanomaan että se on tukehtumisriski kunhan tulee hampaita joten olkaa tarkkana.\nToinen asia on että et voi kutsua D täysimetetyksi jos ootte alottaneet kiinteät ennen 6kk. Kunhan vaan mainitsen..en mitenkään syyllistä.\nReply May Thursday, October 19, 2017 at 08:34\nPorkkana voi olla riski myös ennen hampaiden tuloa, sillä ikenissäkin on yllättävän paljon voimaa ja niillä voi saada isojakin paloja irti.\nSitten täysimetysasiasya. Vauva on täysimetetty niin kauan kuin hän saa pelkkää maitoa ja tarvittavat lääkkeet, esim. D-vitamiinin. Korvikkeen tai kiinteiden antaminen lopettaa täysimetyksen. Eli lasta voi täysimettää vaikka kuukauden tai kaksi ennen kuin alkaa antaa korvikkeita, jolloin lapsi on ollut täysimetetty sen kuukauden tai kaksi. Mikäli vauva on saanut ainoastaan rintamaitoa sen neljä kuukautta ennen kuin kiinteät on aloitettu, on vauva ollut täysimetetty neljä kuukautta. Ei ainoa mahdollinen täysimetysaika ole tuo kuusi kuukautta.\nReply Molly Thursday, October 19, 2017 at 11:51\nMä en ymmärrä miksi kenenkään pitäisi edes teoriassa tuntea syyllisyyttä ratkaisusta, joka on oman perheen hyvinvoinnin kannalta se paras.\nReply Riikka Thursday, October 19, 2017 at 10:38\nMeillä on päivälleen 2 kk:tta nuorempi tyttövauva, joka myös on aina ollut hyvä nukkuja ja muutenkin todella kiltti vauva. On hänelläkin toki ollut huonompia päiviä, mutta kyllä silti koen, että myös meitä on hemmoteltu helpolla vauvalla, alahampaatkin tuli läpi niin ettei sitä olisi käytöksestä arvannut ja yllätyinkin aikamoisesti kun ne sieltä ylipäänsä bongasin :D Olin muuten ajatellut ihan samoin tuosta hampaattomasta hymystä kuin sinäkin, mutta voin kertoa että tuo hymy kahdella alahampaalla on myös jotain todella suloista <3 Pääasiani oli kommentoida tuota samaa ajatusta siitä voiko mahdollinen toinen lapsi olla "yhtä helppo".. Raskausaikana mietin kaikkea tulevaa ajatuksella mitä vaan voi käydä. Toivoin alatiesynnytystä mutta olin valmistautunut siihen että edessä voi olla myös sektiokin ja tämä sama ajatus päti aikalailla kaikkeen muuhunkin, niin imetykseen kuin vauvan uneen/luonteeseen ja itse raskauteen ylipäänsä. Ja kun nuo kaikki asiat ovatkin menneet paremmin kuin hyvin, niin totta kai jännittää voiko se mahdollinen seuraavakin raskaus/vauva olla yhtä iisi. Mun mielestä onkin paljon helpompi valmistautua esikoisen tuloon kun ei ole vielä mitään tietoa mitä tuleman pitää :) Turha kai tästä on sen suuremmin stressata, antaa ajan sitten näyttää kuinka käy ja täytyy ehkä koittaa kaivaa tuo sama asenne sitten esiin jos tarve tulee :)\nIhanaa syksyn jatkoa teidän perheelle, Dante on kyllä valloittavan suloinen pieni poika <3\nReply Annika Thursday, October 19, 2017 at 11:47\nHuoh noita “imetystermejä”. Meillä on keskosina syntyneet kaksoset, jolla toisella refluksi vaivannut nyt joka päivä 4kk. Meillä vauvat joutuvat itkemään, jos esim olen koko päivän heidän kanssaan yksin. Ja kyllä tuo refluksikko itkee öisin. Olen 4kk herännyt joka yö 4-20 kertaa. On välillä tosi perseestä. Mut tästä huolimatta mulla menee mun miehen kanssa tosi hyvin. Omaa aikaa ei ole, sillä ei saada heitä nukkumaan kuin klo 23 vaikka tehtäisi mitä. Eikä tää nyt katastrofi ole..\nMut sen sanon, et kyl sä tietäisit jos Dante ei olis helppo vauva :D Esim noi unet… Eihän tollasten kanssa voi ollakaan univelkaa :D En edes koe itse olevani kuoleman väsynyt, vaikka viime yönä heräsin vähintään 2h välein.. Enköhän mä vielä joskus nuku!\nReply Annika Friday, October 20, 2017 at 23:04\nTosiaan mun kommentin perimmäinen pointti taisi olla, et ns rankka vauva-aika voi tosiaan lähentää parisuhdetta! Ja fiilistä myös itsestä, et vitsi oon kova mimmi, kun pyöritän tätä arkea! Tai et rankkuus ei aina tarkoita, et alkais mennä huonosti :) Onneksi!\nReply Jossu Saturday, October 21, 2017 at 09:30\nMukavaa, kun löytyy ihmisiä, jotka noin ajattelevat :-) Itse koen, että en vain jaksa pyörittää arkea ja olen aivan zombina jos joudun heräämään yli 3 kertaa yössä (23-06 välillä). Sitkun vauva nukahtaa 7 maissa uudestaan, esikoinen 3v herää ja sit lähetään aamupuuhiin.\nHrr, edelleen on hyvin muistissa kun vauva valvotti 3-06 ja sit esikoinen heräs. Itse en meinaa uskaltaa ajaa edes autoa kun silmät ei pysy mukana liikenteessä, saati että muistaisin jotain. Unohtelen todella paljon asioita, mikä on välillä todella raskasta..\nPäiväunista saa vain haaveilla ja mies ei millään herää öisin kun vauva itkee. Ainut mahdollisuus on ollut nukkua koko yö, kun vauva meni äidilleni yöksi. Nukuin 8h putkeen ja olin silti kuoleman väsynyt. :(\nReply Johanna Thursday, October 19, 2017 at 13:29\nKiitos Anna, tämä postaus tuntuu lohduttavalta näin ensimmäistä odottavalle. Teillä on ihanasti jalat maassa ja osaatte nauttia vauvavuodesta! :)\nReply Mimi Thursday, October 19, 2017 at 14:03\nMeillä on Dantea 8 viikkoa nuorempi poika. Ekat kolme kuukautta oli hyvin itkuista aikaa ja vasta tällä viikolla poika on nukkunut ekat viiden tunnin pätkät. Rankkaa on ollut enkä tätä väsymystä pysty kuvailemaan millään mutta oon silti kiitollinen siitä että meidän ainoa “ongelma” on 3-5 kertaa yössä heräilevä vauva. Ja vaikka oon niin järjettömän väsynyt ettei tosikaan niin sanoisin silti että elämän parasta aikaa :) Allekirjoitan tuon että asenne ennen kaikkea, ja oma lapsi on parasta maailmassa, hänen takiaan vaan jaksaa. Tiheimpien heräilyjen aikaan jaksoin sillä että ajattelin sitä kuinka onnekas olen, että mulla on niin ihana poika, joka herää tarvitsemaan minua, äitiään. Nyt kun hän nukkuu paremmin, sekin on aivan mahtavaa :) ja kun aamulla vastassa on hymyilevä vauva, ei ole mitään parempaa. <3\nReply Laura Thursday, October 19, 2017 at 15:38\nItse en myöskään kokenut vauvavuotta rankaksi. Päinvastoin! Meillä oli tosi helppo ja tyytyväinen vauva, joka nukkui hyvin <3 tilanne valitettavasti muuttui täysin päälaelleen hieman ennenkuin poika täytti vuoden. Herra löysi oman vahvan tahtonsa ja hänestä on nyt tullut melko temperamenttinen tapaus :D kävelyn oppiminen on myös sekoittanut yöunet ihan täysin. Meidän kohdalla siis taaperovuosi on ollut todella paljon raskaampi kuin vauvavuosi. Näin ei toki ole kaikilla ja tämäkin on vaan yksi vaihe. Aina jos vauvan kanssa tuntuu hetkittäin raskaalta, kannattaa muistaa että tilanne voi olla ihan toinen jo huomenna <3\nReply kms Thursday, October 19, 2017 at 16:02\nKyllä Dante minustakin kuulostaa todella helpolle vauvalle. Yksi itkuisempi viikko nyt on varmasti ihan normaalia jokaiselle vauvalle. Meillä oli kolme itkuista kuukautta koliikin kanssa ja lisäksi rokotukset aiheuttivat joka kerta viikoksi mahavaivaa yms. Tähän mennessä hampaatkin on tehty kuumeen kanssa. Silti koen, että meillä on tuon alun jälkeen ollut suht helppo vauva. Pääasiassa tyytyväinen ja melko hyvin nukkuva. Nyt 8kk ikään mennessä kokonaisia öitä on takana jo useita ja pääasiassa mennään 1-2 yöherätyksellä. Vielä kun tuo tyttö oppisi nukkumaan päiväunia muuallakin kuin ulkona niin ei tarvitsisi kikkailla niin hirveästi unien kanssa, jos tulee jotain menoja päiviin. Mutta jos päiväunet kestää ulkona kuitenkin pari tuntia, niin tämähän on varsin pieni “ongelma”.\nReply Nimetön Thursday, October 19, 2017 at 19:23\nToivottavasti et koe osaa kommentteja vähättelevinä, mielestäni oli vauva sitten helppo tai vaikeampi, on vauvan kasvatus rakkaudella silti ison ylpeyden aihe!! Kaikilla on omat väsymykset ja kipukohdat ja se on ihan mielettömön hieno asia, että sulla on mennyt noin hyvin! :) Siitä saa olla kiitollinen ja iloinen, niinkuin selvästi oletkin. Seuraavat lapset voi olla mitä vain, helppoja ja terveitä, koliikkisia tai kehitysvammaisia, mutta so what, tulevaisuutta ei kukaan osaa ennustaa, siksi sitä ei kannata murehtia. Hyvä Anna!!\nReply -A- Friday, October 20, 2017 at 23:36\nMeidän kaksoset ovat jo kolmasluokkalaisia, mutta en voi kuin ilolla muistella ihanaa vauva-aikaa. Kumpikin söi hyvin, nukkuivat samaan aikaan pitkiä päiväunia eikä yölläkään heräilty. Neuvolassa aina sanoivat kuinka näytin levänneeltä – sitä olikin. Olen hyvin kiitollinen vauva-ajasta joka sujui hyvin. 😊\nReply pire Friday, October 20, 2017 at 23:46\nKyllä “helpon” vauvan tunnistaa kun se osuu kohdalle :D Esikoinen itki ekat 3kk,ollu aina temperamenttinen ja malttamaton tapaus, aika huonosti viihtyi yksin, näin jälkikäteen ajateltuna, kun sisko 4kk saattaa nukahtaa leikkien lopuksi lattialle ilman että edes huomasin :D tuorein tapaus siis viihtyy älyttömän hyvin lattialla/sitterissä, kun esikoinen tarvi ja vaati seuraa. Muistan eräänkin ruuan laitto härdellin esikoisen ollessa 4-6kk ikäinen; jos meinasit tehdä ruokaa vauvan valveilla ollessa, piti tanssia laulaa ja jonglöörata samaan aikaan, että viihtyi sen aikaa yksinään. Yritin ajoittaa ruusn laiton aina päikkäri aikaan, muuten se ois ollu yhtä huutoa tai sirkusta :D tuoreimman tulokkaan kanssa ruuan teko tai oikeastaan mikään ei ole hankalaa. Ainakin itse oman kokemuksen perusteella allekirjoitan että on olemassa sekä helppoja että vaativampia vauvoja.\nReply Marianne Saturday, October 21, 2017 at 11:37\nIhanaa että teillä on mennyt kaikki noin hyvin! :) Meillä esikoinen oli todella huono nukkuja, heräsin hänen kanssaan hyvänä yönä “vain” 5 kertaa, huonona yönä jotain 20-30 välillä ja päivisin nukuttiin 10-30 min pätkissä. Harmittaa kun vauva-aika meni niin sumussa väsymyksestä. Onneksi hän alkoi nukkua 2 vuotiaana juuri ennen kun vauva syntyi ja tämä vauva ei heräile kuin 2-6 kertaa yössä ja nukkuu päivisinkin pidempiä unia. En ole 2,5 vuoteen nukkunut näin hyvin ja pystyn nauttimaan nyt lasten kanssa kotona olosta paljon paremmin!\nReply Yhdenäiti Sunday, October 22, 2017 at 00:53\nTäällä yksi äiti, jonka kohdalla vauvavuosi ei ollut helppo.\nSain lapseni 20-vuotiaana ja itse ainakin koen muoren ikäni olleen yksi merkittävä syy siihen, että minua ei neuvolassa kuuneltu kun kerroin lapseni oireista.\nKuusi ensimmäistä elinviikkoaan lapseni oli rauhallinen ja “helppo” vauva, kunnes yhtenä iltana alkoi hirveä huutoitku, joka kesti 3 tuntia. Sama toistui puolisen vuotta joka ilta. Joka ikinen ilta 3 tuntia huutoa, koska “vauvathan itkee”. Minua ei kuunneltu neuvolassa silloinkaan, kun lapseni iho alkoi voimakkaasti oireilla. Lapseni myös pulautteli paljon. Lopulta sain onneksi avun terveysaseman lääkäriltä, joka oli hyvinkin järkyttynyt neuvolassa saamastani kohtelusta. Tämä ihana lääkäri konsultoi heti sairaalan lasten erikoislääkäriä, jolta sai ensihätään ohjeet miten toimia. Saimme myös lähetteen sairaalaan, jossa sitten todettiinkin maitoallergia, joka aiheutti voimakkaita oireita. Tämän diagnoosin myötä elämä helpottui paljon, vaikka maitoallergia toikin sitten ihan uudenlaiset haasteet elämään.\nNykyään meillä on ihana ja iloinen nelivuotias, jonka maitoallergiakin on jo poissa, eikä muitakaan allergioita ole onneksi ilmennyt. :)\nJoka tapauksessa, tuo rankka vauvavuosi kuitenkin aiheutti itselleni sen, etten ehkä koskaan halua toista lasta. Toisen kanssa toki osaisin varmasti toimia nopeammin jos sama toistuisi, mutta siltikin minusta tuntuu, etten ehkä kestäisi samaa toistamiseen. Harmittaa kyllä että omalla kohdalla tämä on mennyt näin, sillä nuorempana halusin aina ison perheen.\nNoh, aika näyttää ja voihan olla että mieli joskus muuttuu. :)\nHyvää Joulunodotusta sinne teille, teillä on kyllä valloittava pieni poika, joka saa varmasti osakseen hirveästi rakkautta. <3\nReply Siru Sunday, October 22, 2017 at 08:30\nMulla myös aika samanlaiaet kokemukset kuin sulla. Olin kovasti varautunut vaikeaan vauvavuoteen jolloin ei saa nukkua ja parisuhde riutuu. Toki oli välillä vaikeita hetkiä, mutta kaiken kaikkiaan meni tosi kivasti. Suurimpana syynä varmaan oli se, että vauva nukkui hyvin eikä ollut kovin itkuinen. Tyttö on nyt 2,5-vuotias ja tähän mennessä koen, että vaikein aika oli 1-1,5-vuotiaana. Silloin meni yöunet levottomaksi varmaan monestakin syystä. Kävelemään oppiminen, eroahdistus, hampaat jne. Parisuhde ei tästäkään kärsinyt kyllä.\nTää ei nyt sit ollut sellainen, “Ootappa vaan”-kommentti :D Mua ihmetytti kun sain vauvavuonna kuulla paljon, että ensimmäisen vuoden jälkeen helpottaa (mietin että mikä…) eli varmaan ollaan tässäkin poikkeus.\nNyt odotellaan jännityksellä millainen meidän toisesta vauvasta tulee! Oon jo kuullut kommentteja, et se on sitten niin rankkaa parisuhteelle ja paljon vaikeampaa kahden kanssa jne jne…. Nyt vain odotan ja näen sitten itse miten menee.\nReply Elina Friday, October 27, 2017 at 12:10\nKiitos postauksesta, todella tärkeä aihe! Minuakin peloteltiin odotusaikana tulevilla vaikeuksilla. “Kunhan siitä ensimmäisestä vuodesta jotenkin selviätte” jne kommentteja sain kuulla uselta suunnalta. Nyt sitten ihmetellään, että miksi tämä tuntuukin ihanalta ja leppoisalta. Jokaisella ihmisellä, äidillä ja perheellä on varmasti omat vaikeat hetket ja ajanjaksot, mutta niitä on turha yleistää. t. 2kk tytön äiti\nReply nunnu Friday, October 27, 2017 at 16:33\nTäällä myös helppo vauva ja ihana vauvavuosi meneillään. Oon ihan rakastunut tuohon vauvaan, ja itse jaksaa hyvin, kun vauva nukkuu hyvin. Tämä rohkaisuksi kaikille, jotka empivät lasten hankkimista. Rakkaus omaan lapseen on pakahduttavaa, ja suhde miehen kanssa on myös syventynyt, kun olemme nyt yhdessä vanhempia. On ihanaa nähdä mies isän roolissa, olen ylpeä hänestä. Tämä on ollut todella tunteellista aikaa. En ole koskaan elämässäni itkenyt onnesta näin paljon. Johtuu varmaankin hormoneista :D Meillä hankaluudet olivat ennen raskautta – keskenmenoja. En tiedä, olenko myös siksi niin onnessani nyt vauvasta. En oikeastaan vieläkään melkein voi uskoa, että minulla on nyt oma tytär. Kaikkea hyvää!\nReply Gugguubabyy Sunday, October 29, 2017 at 14:42\nNiin täysin samaa mieltä! 😍 Aivan älytöntä pelottelua ja kauhukuvia ja lausetta “niin vielä se on rauhassa tai vielä se nukkuu hyvin” kuulin varsinkin anopilta…:/ Mutta vaikka väsyttää niin pikkuinen on vaan joka päivä niin ihmeellinen ja maailman rakkain meille molemmille että meidänkin tapauksessa kaikki pelottelut oli täysin turhia.\nReply Kissis Friday, April 13, 2018 at 12:04\nPakko kommentoida! Meidän tyttö nyt 5,5 kk ja elämäni rankimmat kuukaudet kyllä takana. Ekat 3,5 kk oli päivisin pelkkää itkua – hypin kaiket päivät jumppapallolla, muualla ei viihtynyt lainkaan, ei nukkunut kunnolla päivisin (yöt sentäs sujuivat). Edelleen selvittelen, mille kaikelle maitoni kautta reagoi ja harkitsen allergiakorvikkeelle siirtymistä. Tällä hetkellä “kaiketon” dieetti menossa ja rankkaa on, paino vaan putoaa. Sen verran traumaattista on ollut, että vikaksi lapseksi meillä jää.


Turun Naisvoimistelijat | TNV:n studiokuvaus onnistui yli odotusten\nTNV:n studiokuvaus onnistui yli odotusten\nEdellisen vuoden tapaan koko TNV:n valmennussektorin joukkueet ja yksilöt sekä harrastepuolen aikuiset, lapset, nuoret ja perheet kuvattiin laadukkaassa TNV:n studiokuvauksessa. Kuvaajana toimi lahjakas valokuvaaja Peter omassa, TNV:n Energymin yläkerrassa sijaitsevassa studiossaan.\nOnnistunut kuva edellyttää kuvattavilta heittäytymistä – ja sitä kyllä nähtiinkin, kun koko studio puhkui TNV -energiaa. Aluksi taisi kaikkia vähän jännittää ja välillä kuvaustilanne oli täynnä kiirettä ja tohinaa, mutta jonot saatiin aina nopeasti purettua ja kuvaajan rento tyyli valloitti niin isot kuin pienemmätkin kuvattavat.\nTulemme saamaan käyttöömme riemukkaita, kekseliäitä sekä iloisia kuvia. Kuvausvastaavien Tarun, Niinan ja Jennin sekä kaikkien valmentajien huolellisen valmistelun ja suuren työn ansiosta perinteisempien otosten lisäksi kuvissa nähdään paljon uusia, raikkaita ideoita. Kiitos kaikille osallistuneille!\nMonien tuhansien raakakuvien joukosta muokataan TNV:n käyttöön onnistuneimmat otokset, uusia kuvia näämme TNV:n sivustolla loka-, marraskuun aikana.\nSunnuntain tunnelmia kuvina\n« Energymin synttärit lähestyy, liput myyntiin torstaina\nTanssijoukkue Energizer hakee uusia tyttöjä »


Etusivu » Peräpohjolan Opisto\nPerinteikäs pohjoisen koulu Tornionjoen varrella\nTutustu opiston kiehtovaan ja monisävyiseen historiaan\nPeräpohjolan Opistolla on kunniakkaat opistoperinteet, jotka ulottuvat yli 120 vuoden taakse. Mikäli opiston seinät osaisivat puhua, olisi niillä kerrottavana monta mielenkiintoista ja elämänmakuista tarinaa niiden satojen ihmisten kouluarjesta, jotka ovat oppilaitoksemme ovista sisään astuneet. Peräpohjolan Opisto on aina ollut olemassa siksi, että ihmiset voisivat oppia, kehittyä ja menestyä elämässään. Vuosikymmenten ajan opiston henkilökunta on auttanut oppilaita näissä pyrkimyksissä parhaan tietotaitonsa mukaan ja kannustanut heitä eteenpäin kohti tavoitteitaan ja unelmiaan. Tätä tarkoitusta me nykyiset opistolaiset palvelemme yhtä vahvalla innolla ja palolla kuin edeltäjämmekin.\nSukella mukaan tarinaamme ja tutustu myös hankkeisiimme, joita olemme toteuttaneet opistolla.\nOpisto perustetaan 1898\n9.3.1898 vahvistettiin Peräpohjolan Kansanopiston ynnä emäntä- ja isäntäkoulun säännöt, jonka jälkeen pidettiin Peräpohjolan Kansanopiston Kannatusyhdistyksen perustamiskokous. Opistotyö aloitettiin 1.11.1901 Lankilan tilan rakennuksissa, Alaraumon kylässä. Opistorakennuksen sekä sitä ympäröivät tilukset lahjoitti yhdistykselle oululainen neiti Hanna Åström; opiston avajaisissa 4.11.1901 luettiin neidin allekirjoittama lahjakirja, jolla hän lahjoitti Fältförsin eli Rönnbergin ja Rantalempeän tilat (yht. 743 ha maata), Fältförsin kartanon, navetan, pirttirakennuksen, aitat ja niittyladot. Lahjoituksen neiti Åström teki kunnioittaakseen isoisänsä, raatimies ja tehtailija Johan Åströmin muistoa. Lahjoituksen avulla ratkaistiin opiston lopullinen sijainti, sillä lahjoituksen ehtona oli opiston sijoittaminen Fältförsin tilalle.\nHuomasitko? Peräpohjolan Opiston yhteydessä toimii lounas- ja tilausravintolamme Hanna Å. Ravintola on saanut nimensä kenenpä muunkaan kuin opistokokonaisuuden lahjoittajan, neiti Hanna Åströmin mukaan.\nOpisto alkaa kasvaa ja kehittyä\nFältförsin tilan rakennukset eivät olleet kansanopistotoimintaa ajatellen asianmukaisessa kunnossa. Siksi tilalla olikin ryhdyttävä vanhojen rakennusten korjaamiseen ja uusien rakentamiseen.\nVuosina 1902–1904 tapahtui merkittäviä asioita. 20.10.1902 aloitettiin opistotyö samalla paikalla, missä vielä tänäkin päivänä sijaitsemme. Hannantalo eli tilan 1850-luvulla rakennettu päärakennus toimi koulutyön keskuksena vuodet 1902–1904, jonka jälkeen se palveli rehtorin asuntona. Opiston ensimmäisenä rehtorina toimi Esa Eetu Takala, jonka johtajanvuodet kestivät niin ikään 1902–1904. Vuonna 1904 valmistui Peräpohjolan Opiston uusi päärakennus Niilontalo, jonka suunnitteli arkkitehti G. A. Brander. Päärakennus vihittiin käyttöön 4.11.1904, ja samalla rehtorin virkaan astui vasta valittu maisteri Niilo Liakka.\nSeuraavina vuosina kunnostettiin ja kehitettiin opiston tiluksiin kuuluvia alueita ja rakennuksia; opistolle rakennettiin esimerkiksi vesijohto v. 1914. Lisäksi laajennettiin opetustiloja; esimerkiksi vanha Alatornion Osuusmeijerin kiinteistö, joka oli sijainnut opiston vuokratontilla, ostettiin ja sinne sijoitettiin miesten käsityöopetustilat vuonna 1936.\nHuomasitko? Opiston rakennuksia on nimetty vanhojen johtajien ja rehtoreiden mukaan. Myös kokous- ja juhlatiloistamme löytyy tuttuja nimiä!\nPeräpohjolan Opistolla ei myöskään ole säästytty jännittäviltä historian hetkiltä. Sotavuosina 1917–1918 Johan E. Tuompon toimiessa rehtorina, olivat työkaudet poikkeukselliset. Taloon oli majoittunut 80 venäläistä sotilasta, joiden vuoksi opistoelämä oli muuttunut jännittyneeksi. Marraskuun suurlakon puhjettua vuonna 1917 kotitarkastuksineen ja ilkitöineen, ulottuivat sen vaikutukset opistollekin asti; joukko aseistettuja punakaartilaisia ja venäläisiä sotilaita vangitsi johtaja J.E. Tuompon. Kuulusteluissa hänet todettiin syyttömäksi ja hänet vapautettiin, vaikka toisenlaistakin menettelyä esitettiin. ”Annetaan olla yö putkassa, koska hän on johtaja!”\nEmäntä- ja isäntäkoulusta Peräpohjolan opistoksi\nOpiston kurssitoiminnalla on pitkät perinteet. Ensimmäinen, 2 kuukautta kestävä maanviljelysoppijakso käynnistettiin keväällä 1908. Pohjakoulutusvaatimuksena oli kansakoulussa tai kansanopistossa hankittu kansakoulun oppimäärä. Opetettavina aineina olivat: maanviljelysoppi, karjanhoito-oppi, maidonpitely, luonnontieteet, kirjanpito ja asioimiskirjoitus, mittausoppi, laskento, metsänhoito-oppi, puutarhaoppi, kalastusoppi, ainekirjoitus, osuustoiminta, kansantalous, piirustus ja rakennusoppi.\nTätä kansanopiston peruskurssin käyneille (miehille ja naisille) tarkoitettua kurssia pidettiin vuoteen 1917. Oppijakson lakkauttamiseen enimmiten vaikutti se, että valtionapua ei sille vuodeksi 1918 saatu ja se, että kansanopistollekin myönnetty valtionapu jätettiin antamatta näinä maailmansodan (1916), itsenäistymisen (1917) ja vapaussodan (1918) vuosina. Kun valtionapua jälleen saatiin, olivat suunnitelmat jo toiset.\n1920-luvulta lähtien varsinaisen kansanopistotoiminnan oheen toivat vaihtelua erilaiset kurssit. Vuonna 1920 opiston yhteydessä aloitti toimintansa kesäisin 5 kk kestävä kotitalouskoulu; vuonna 1946 kotitalouskoulu muuttui kouluhallituksen alaiseksi kotitalouskurssiksi, jota pidettiin vuoteen 1971. Emäntä- ja isäntäkoulun nimike jäi pois käytöstä heti itsenäistymisen jälkeen v. 1917 ja koulu toimi siitä lähtien Peräpohjolan Kansanopiston nimellä aina vuoteen 1972, jolloin nimi muuttui\nPeräpohjolan Opistoksi. Nimen muutoksesta huolimatta säilyivät emäntä- ja isäntäkoulussa opetetut aineet opetusohjelmassa.\nPeräpohjolan Opisto tänään\nMonivaiheinen historiamme on jättänyt lähtemättömän, yksilöllisen leimansa kaikkeen tekemiseemme. Vaikka opistolla ei enää opetetakaan esimerkiksi maatalousoppia tai karjanhoito-oppia, on lämminhenkinen, yhteisöllinen peräpohjalainen henki säilynyt opistolla tähän päivään saakka. Nykyään keskitymme koulutustarjonnassamme vahvasti kasvatus- ja ohjausalan koulutuksiin, josta valmistuvat voimme ylpeänä lähettää kohti työelämää. Mikäli haluaisit tarkemman historiikin tai sinulla on mitä tahansa kysyttävää opiston toiminnasta, ota meihin yhteyttä!


Polar Spot Hintakatto -sähkösopimus - Energiapolar Oy\nPolar Spot Hintakatto -sähkösopimus\nPolar Spot Hintakatto -sähkösopimus takaa sinulle sähköenergiaa aidosti sähköpörssiin sidotuin hinnoin, mutta hintakatto turvaa, ettei hintasi koskaan ylitä kattoa.\nSpot-sopimuksen hinta seuraa markkinahintaa, jonka voit aina itse tarkistaa Nord Poolin sivuilta. Sopimus on turvallinen vaihtoehto, mutta sinun tulee varautua siihen, että kuukausittaisten sähkölaskujen loppusummissa on vaihtelua.\nHintakatto takaa kuitenkin, ettei kuukauden laskutushinta koskaan ylitä hintakattoa, joka on 8,50 snt/kWh.\nVuoden käyttöennuste jaetaan kuukausieriin todellista käyttöä mukaillen, kunnes sähkönkäyttöpaikkasi on siirretty todellisen kulutuksen mukaiseen laskutukseen. Muuttuvan hinnan lisäksi kuukausittain muuttuu siten myös energiamäärä.\nHuomaa, että tarjouslaskurin antama kustannusarvio on tehty menneiden 12 kk spothintojen perusteella. Annettu kustannus on vain arvio, se ei koskaan ole tae tulevasta.\nPolar Spot on parhaimmillaan, kun sopimusaika on riittävän pitkä. Polar Spot\n-sähkösopimus on voimassa toistaiseksi, ja on irtisanottavissa sähkönmyyntiehtojen mukaisesti.\nPolar Spot hinnan laskentaohje: Polar Spot Hintakatto hinnasto ja ehdot.pdf\nTee Polar Spot Hintakatto -sopimus tarjouslaskurissa


Luukku 3: Skapa ett attraktivt biblioteksrum – Löykkiön kirjastossa tapahtuu\nLuukku 3: Skapa ett attraktivt biblioteksrum\nPublished on 3.12.2016 2.12.2016 julkaissut Löykkiön kirjasto. Löykkiö Library\nNäin teet kirjastotilasta viihtyisän\nPetra Trobäckin opas viihtyisän ja toimivan kirjastotilan rakentamiseen ei vaadi uutta kirjastoa eikä mittavaa saneerausta. Brändien ja tavaramerkkien parissa työskentelevä Trobäck tarjoilee niksejä ja vinkkejä aineistojen esillepanoon, käyttäjien opastukseen ja tilojen sujuvaan hyödyntämiseen.\nAvaa kirjaston tarkoitus\nLöykkiö on kirjoittanut kirjasta jo aiemmin (Missä teillä on roskakori? (Ja muita viihtyisän kirjaston ydinkysymyksiä)), mutta tässä joulukalenterin luukussa 3 kertauksen vuoksi hieman lisää:\nSkapa ett attraktivt biblioteksrum on Trobäckin mukaan käsikirja, jonka yksi tavoite on\natt definiera och hantera rummet som bärare av [bibliotekets] uppdrag, utbud och budskap\nTavoitteena on siis, että kirjaston tehtävä, tavoitteet ja sisällöt näkyisivät paremmin jo ihan kirjaimellisestikin ulospäin, kirjaston seinien ulkopuolella, julkisivussa, pihassa, sisäänkäynnin yhteydessä – että kirjasto osuisi myös satunnaisten ohikulkijoiden silmiin.\nMiten osoitetaan, että kirjastossa on kyse tarinoista? Entä tiedosta?\nMiten sisäänheitto kirjastoon toimii, kun ei ole houkuttelevia näyteikkunoita? Sellaisena toimivat toki suuret ikkunat itsessäänkin – jos niistä näkyy muutakin kuin korkeita hyllyrivejä: ihmisiä, toimintaa, lukevia asiakkaita, kirjojen kansia eikä vain selkämyksiä tarkassa ojennuksessa.\nTrobäck kehottaa ottamaan oppia vähittäiskaupasta ja lentokentistä. Ne ovat käyttäneet huomattavasti kirjastoja enemmän aikaa opasteiden ja toimivien tilaratkaisujen miettimiseen. Älä hukuta käyttäjää lippuihin ja lappuihin, mutta muista vahvistaa asiakkaan suunnistusta matkan varrella: yksi opaste määränpäähän ei riitä, vaan reitillä pitää vielä valaa uskoa oikeasta suuunnasta.\nKoukuta käyttäjä visuaalisesti\nLuo tunnelmaa sesonginmukaisilla asetelmilla ja esittelyillä, lisää aiheeseen liittyvää rekvisiittaa (mutta säästeliäästi). Aineistojen määrässä älä kuitenkaan säästele: viisi kirjaa ei ole esittely. Ohjaa katsetta ylhäältä alas ulottuvilla kansikuvariveillä, ryhmittele näyttelyihin samanvärisiä kirjankansia, jotka pysäyttävät asiakkaan.\nVaikka hyllyt ovat oleellisia, tarpeellisia ja keskeisiä, koko salin täyttäessään pitkät ja korkeat hyllyrivit eivät houkuttele käyttäjää tilassa eteenpäin.\nAlkutaipaleelle pitäisi asettaa matalia hyllyjä, joiden takaa näkyvät ne korkeammat.\nKirjaston maito ja ylpeyden aiheet\nKuten ruokakaupassa, kirjastossa olisi hyvä olla sisäänkäynnin jälkeen houkutin, joka luo tunnelmaa: tätä haluan lisää! Seuraavaksi on syytä miettiä, mikä on kirjaston maito; mikä on se tuote, jonka löytääkseen käyttäjä jaksaa vaeltaa salin perälle saakka?\nPalvelun ylpeyden aiheet, kirjaston hienoin ja arvokkain, sijoitetaan keskelle tilaa, kirjaston sydämeen. Kirjastosta riippuen kyseessä voi olla stage, lasten palvelut tai mukava oleskeluryhmä. Se halutaan näyttää ja esitellä kaikille kävijöille.\nNämä ja paljon muita käytännöllisiä vihjeitä sisältyy Petra Trobäckin kirjaan, jota voi tilata suoraan hänen blogistaan: http://www.petratroback.se/\nPS. Kirjassa on mielenkiintoisia pointteja omatoimiaukioloaikoihin liittyen: mitä vaatii esillepanolta ja opastukselta, kun käyttäjät päästetään keskenään kirjastoon ilman opastavaa henkilökuntaa.\nCategories Kirjastotilat•Tags esillepano, kirjanäyttelyt, kirjastotilat, omatoimiaukiolo, omatoimikirjastot, opasteet, opastus, Petra Trobäck, Skapa ett attraktivt biblioteksrum, tuunaus\nEdellinen Luukku 2: Branded Interactions\nSeuraava Luukku 4: User experience in libraries


1810-luvun mansardikattoinen omakotitalo | Meillä kotona\nOnnellinen 210-vuotias! Lyyran perheen koti on mansardikattoinen kaunotar – "Näin vanhassa talossa on pakko olla hiukan suurpiirteinen"\nJoutaa jyrän alle! Näin tokaisi Minnan äiti tyttärensä uudesta kodista. Minna ja Markus Lyyran nenällä keikkuivat kuitenkin ruusunpunaiset lasit.\nKomea okrankeltainen, mansardikattoinen rakennus kulttuurimaisemassa jo kolmatta sataa vuotta. Minna ja Markus Lyyra ovat sen 16. omistajat. Vanhaa taloa ja sen pihapiiriä laittaessaan Minnasta on kehkeytynyt sekä innokas sisustaja että historianharrastaja.\nTalon seinustalla on soma kahvittelupaikka. ”Kevätaurinko sulattaa seinänvierustan ensimmäisenä, joten istuskelen tässä usein jo maaliskuussa.”\n1800-luvun alussa rakennusten julkisivuissa suosittiin pystylaudoitusta ilman välirimoitusta. Talo oli aikaisemmin maalattu lateksilla. Minna ja Markus joutuivat raaputtamaan lateksin pois ennen kuin seinät voitiin maalata öljymaalilla. Okra on talon alkuperäinen väri. Alakerran kuusiruutuisille ikkunoille löytyi kunnostaja Ilmajoelta.\nSuojelukohteen julkisivu on pidettävä ennallaan, joten ikkunoiden ja ovien paikkaa tai väriä ei saa vaihtaa.\nKun aurinko paistaa sopivasti, ulko-oveen piirtyy varjo taotusta kyltistä, joka kertoo talon valmistumisvuoden. ”On huikea ajatus, että taloa alettiin rakentaa Ruotsin vallan aikaan ja se valmistui Venäjän vallan aikaan."\nTalonne on suojelukohde. Mitä se tarkoittaa?\nJulkisivu on pidettävä ennallaan – esimerkiksi ikkunoiden ja ovien paikkaa ei saa vaihtaa. Jos niitä uusitaan, mallin on pysyttävä samana. Rakennuksen alkuperäisiä värejäkään ei saa muuttaa.\nKuisti on myöhemmältä ajalta kuin muu rakennus. ”Kuisti on meidän huvimajamme. Sesonki alkaa pääsiäisestä ja jatkuu pitkälle syksyyn.” Pöytä on Boknäsiltä, tuolit Ikeasta. Pitkä naulakko oli jätetty taloon.\nRemontti alkoi keittiöstä, ja sieltä on tarkoitus käynnistää uusi kierros lähivuosina. Minna ihastui sinisen ja keltaisen yhdistelmään Ranskassa lomaillessaan.\nOlohuoneen varaava kaakeliuuni on alkuperäinen.\nMillaisia 1800-luvun tyylipiirteitä talossa on?\nKaroliininen pohjakaava on ajalle tyypillinen: keskellä on iso sali ja sen molemmin puolin kaksi neliömäistä huonetta. Pohjakaavaa näkyi pappiloissa jo 1700-luvulla, ja 1800-luvulla se yleistyi tavallisissa asuinrakennuksissa.\nTontti on iso. Oletko innokas puutarhuri?\nOlemme antaneet talon takana olevan rinteen metsittyä ja hoidamme vain puolta pihaa. Alkuun minulla ei ollut mitään käsitystä pihanlaitosta, mutta pikkuhiljaa tieto ja taidot ovat karttuneet. Perennapenkki on edelleen pihan katseenvangitsija. Kun yhdet kukat lakastuvat, toiset avautuvat. Penkissä kasvaa muun muassa akileijaa, tarha-alpia, kultapiiskua, ukonhattua, syysleimua, erilaisia ruusuja ja pioneja. Lajeja on varmasti satakunta.\nCobellon kulmasohvaan mahtuu koko perhe. Sohvapöytä on hankittu aikoinaan Kodin Ykkösestä. Keinuhevonen on kulkenut suvussa. Markuksen isä kunnosti sen pojanpoikiensa käyttöön.\nPiristä kotia sohvatyynyillä\nRuokasalin astiakaappi oli talossa jo ennestään. Hyllyillä on Pentikin Aino-sarjaa, jota Minna ja Markus saivat häälahjaksi aikoinaan.\nRuokasali jää olohuoneen ja keittiön väliin. Minnan anoppi on ommellut pöytäliinan ja pellavaiset laskosverhot. Seinäkello on tikittänyt jo Markuksen mummolassa.\nEteisen perinnetapetti on ostettu Billnäsin Rakennusapteekista. Kuvio on jäljennös 1870-luvun ruotsalaisesta mallista. Talonpoikaistuoli oli talossa.\nRakennusaikaisen lain mukaan tulipalosta ei saanut vakuutuskorvauksia, ellei hormi kaatunut. Kun hormi rakennettiin vinoksi, se kaatui varmasti. Yläkerran aulassa on Minnan isän perintöarkku, jonka kannessa on vuosiluku 1943.\nJouduitteko tekemään paljon remonttia?\nKyllä, ja uusittavaa riittää yhä. Viimeksi kunnostimme eteisen ja vaihdoimme ulko-oven. Taloa oli edellisen kerran remontoitu 1930- ja 1950- luvuilla. Alkutilanne oli ankea. Ensimmäisen kesän asuimme olohuoneessa muuttolaatikoiden keskellä. Remontoimme taloa huone kerrallaan. Markuksen monitaituri-isä auttoi paljon. Yläkerrassa oli apuna timpuri.\nPelottiko missään vaiheessa?\nEi toki! Jos hirsirunkoinen rakennus on pysynyt pystyssä 200 vuotta, se kestää vastakin. Talon onni on, että se on rakennettu rinteeseen kallion päälle ja siinä on tuulettuva alapohja.\nVuonna 1810 rakennetussa talossa on yhdeksän huonetta ja keittiö. Talon pinta-ala on 240 neliötä. 4000 neliön tontilla sijaitsevan talon päädyn matala sivuosa on rakennettu myöhemmin kuin muu rakennus. Siellä sijaitsevat pesutilat. Pääsisäänkäynti ja kuisti jäävät vasemmalle.\nNyt äitinikin jo näkee talon uudessa valossa. Hän totesi, että olemme onnistuneet.\nTalli on 1900-luvun alusta. Nykyään siellä on varastotilaa ja biljardisali. Toissa kesänä perheen pojat maalasivat tallin kesätyönään ja Markus rakensi uudet raput.\nTykkään värikkäästä talonpoikaistyylistä, joka herättää ajatuksia ja tunteita. Vaikka talo on vanha, sisustuksen ei tarvitse olla antiikkinen. Iloitsen, jos onnistun löytämään vanhan mallin uudessa muodossa. Olohuoneen kattovalaisin oli tällainen löytö.\nVanhassa talossa on pakko olla hiukan suurpiirteinen. Kaikkia elämänjälkiä ei ole tarkoitus silotella.\nViekö talo kaiken vapaa-ajan?\nNäin vanhassa talossa on pakko olla hiukan suurpiirteinen. Kaikkia elämänjälkiä ei ole tarkoituskaan silotella. Nyt voimme jo nauttia saavutuksistamme ja aikaa jää uudelle harrastukselle, veneilylle. Meillä on jo toista kesää käytössä Skipperin vuokravene. Viime kesänä vuokrasimme soutuvenettä, täksi kesäksi vaihdoimme moottoriveneeseen. Harrastus pitää meidät kotimaassa, joten nyt voin ehkä toteuttaa haaveeni vuokrakanoista.\n4000 neliön tontilla riittää aina mielekästä puuhaa.\nTänä vuonna vietetään talon 210-vuotisjuhlaa. Pitopöytä katetaan yli satavuotiaan tammen alle.\nTänä vuonna vietetään talon 210-vuotisjuhlaa. Pitopöytä katetaan yli satavuotiaan tammen alle. ”Kun talo täytti 200 vuotta, meillä oli isot kekkerit. Juhlijoita oli yli sata, ja olimme pukeutuneet 1800-luvun alun tyyliin.”\nMitä olet oppinut remontissa?\nVaikka olisi seikkaperäinen suunnitelma ja tarkkaan mietitty budjetti, aika ja raha kannattaa kertoa piillä eli suurin piirtein kolminkertaistaa.\nJuttua muokattu 7.8.2020: Jutun alku tiivistetty.


Vastuullinen rahankäyttö. Terve talous ja velkaantumisen taittuminen veroja korottamatta, menoja hilliten ja tulojen mukaan sovittamalla on ja tulee olemaan tärkein tavoitteeni. Terve talous on kaiken hyvinvoinnin kulmakivi ja perusta.\nOlen yrittäjän asialla. Työpaikat ja paikalliset palvelut määrittävät mm. kuinka elinvoimainen Järvenpää on, ja minkälainen on tulo- ja yhteisöveropohja. Toimin Uudenmaan Yrittäjien varapuheenjohtajana, ja ajan yrittäjien asiaa monella rintamalla.\nLiikkumisen tulee olla turvallista ja luontevaa kaikilla menetelmillä. Henkilöautoilua ei saa ideologisesti haitata vain vähentämisen takia - se on suora lisävero ja selkeä haitta työssäkäyntiin ja toimeliaisuuteen, johon kaikkien hyvinvointi nojaa.


336 m² Siltasaarenkatu 12, 00530 Helsinki Toimistotila vuokrattavana - Oikotie 15878087\nVuokrattavana toimistotilaa Hakaniemessä.\nTämä 336m2 toimisto sijaitsee kiinteistön 5. kerroksessa ja se on heti vapaa. Tilassa on oma keittiö, neuvotteluhuoneita sekä wc-tilat.\nSiltasaarenkatu 12 on toimisto- ja liikekiinteistö Hakaniemen sykkeessä. Kiinteistön toimitilat ovat nykyaikaistettu ja ne ovat helposti muokattavissa yrityksen tarpeiden mukaan. Tilat ovat varusteltu CAT-6 tietoliikenneyhteydellä ja jäähdytetyllä ilmastoinnilla. Ikkunoista on näkymät joko Hakaniemen, Paasivuorenpuistikon tai meren suuntaan. Ympärillä Hakaniemen monipuolistuva palveluvalikoima.


Lelut - Monipuolinen valikoima erilaisia lasten leluja - IKEA\nLelujen säilytys Piirtäminen & askartelu Pehmolelut Roolileikit Liikunnalliset leikit Puulelut Lastenkirjat Leikkiteltat\nLöysimme 234 tuotetta\nBYGGLEK LEGO®-setti, 201 osaa\nBERGIG Kirjahylly + säilytystila\nDUKTIG Leikkikeittiö, 72x40x109 cm\nMÅLA Pitkähihainen esiliina\nSPORTSLIG Säilytysratkaisu palloille/maali\nLILLABO Junasarja, 3 osaa\nUNDERHÅLLA 40-os. puinen rakennuspalikkasetti\nDUKTIG 8-osainen leikkilautassetti\nLILLABO Junasarja ja raiteet 45 osaa\nNäytetään 24 / 234\nLelut ovat leikkiä ja oppia\nLelut ovat lapselle kaikki kaikessa. ovat tärkeä osa lapsen kehitystä ja toimivat mielikuvituksen jatkeena. Valikoimastamme löydät lasten lelut moneen erilaiseen leikkiin ja eri ikäisille lapsille, myös vauvan leluja. Lapsen suosikkina lelu voi olla joko pehmolelu, puulelu, leikkikeittiö tai nukkekoti tai mitä tahansa tältä väliltä! Tosin on tärkeää opettaa lapselle myös toiminnan seurauksista eli että leikin jälkeen jäljet on siivottava. Jotta siivoaminenkin olisi hauskaa, meillä on lukuisia erilaisia hauskoja lelulaatikkoja!\nLapsen mielikuvituksen kannattaa antaa laukata hauskojen lelujen avulla. Leikkiessä lempilelullaan lapsen mielikuvituksella ei ole rajoja. Meiltä on saatavilla myös hurjan hauskoja vuodekatoksia, jotka kuljettavat lapsia aktiiviseen leikkiin samalla, kun ollaan oman kodin ja oman huoneen turvassa. Lasten lelut ovat tärkeitä laspen kehityksen eri vaiheissa.\nRoolileikkeihin, luovuuteen, mielikuvituksen käyttöön ja liikkumiseen kannustavat turvalliset ja hauskat lelut ovat takuulla lasten mieleen. Leikkien lomassa lelut kehittävät motorisia ja sosiaalisia taitoja sekä loogista ajattelua.\nLasten lelut voit tilata kätevästi myös IKEA-verkkokaupasta.


Tiedotteet: Vinkkejä Tokaluokkalaisten energiansäästöviikolle - Hei, kaikki toimii!\nEtusivu > Tiedotteet > Vinkkejä Tokaluokkalaisten energiansäästöviikolle\nVinkkejä Tokaluokkalaisten energiansäästöviikolle\n07.10.2011 Vuosaaren peruskoulu Helsingissä otti varaslähdön Tokaluokkalaisten energiansäästöviikon viettoon, mutta hyvästä syystä. Koulu on viikolla 41 syyslomalla, joten energiaviisautta opeteltiin jo viikolla 40.\n– Koulujen osallistuminen energiansäästöön on ensisijaisen tärkeää, koska me kasvatamme lapsia tulevaisuuden yhteiskuntaan, jossa energian riittävyys nykyisellä kulutuksella ei ole enää itsestäänselvyys, kiteyttää Vuosaaren peruskoulun 2B:n opettaja Miia Ylönen.\nYlösen mielestä lasten on hyvä kuulla jo hyvin nuorina, mihin kaikkeen energiaa käytetään ja mistä se on peräisin. Näin heitä voidaan ohjata sekä energiansäästöön että ympäristöä säästäviin valintoihin tulevaisuudessa.\nVuosaaren peruskoulussa valtaosa opettajista ymmärtää teemaviikon tärkeyden ja osallistuu sen toteuttamiseen, mutta viikon ohjelman ja tempausten suunnitteleminen on muutamien aktiivisten opettajien harteilla. Ympäristötiimiin hakeutuvat usein sellaiset opettajat, jotka omassa arjessaan kokevat ympäristöasiat läheisiksi.\nYmpäristöagentit ideoivat säästötoimia\nKakkosluokalta alkaen joka luokalta valitaan vuosittain kaksi ympäristöagenttia, jotka kokoontuvat vähintään kerran kuussa ympäristötiimin kanssa suunnittelemaan erilaisia energiansäästötoimia. Tämänvuotisen energiansäästöviikon suunnittelu aloitettiin jo hyvissä ajoin. Viikon jokaiselle päivälle keksittiin oma teema ja ohjelma, joka voi innoittaa muitakin viikkoa viettäviä kouluja. Viikon aikana ympäristöagentit kiersivät välituntisin tarkkailemassa luokkien energiansäästöä. Koulussa on 1.–9.-luokat. Oppilaita on noin 440.\nSäästöviikko vuosaarelaisten tapaan:\nMaanantaina alkoi kävellen kouluun -kampanja, jossa oppilas sai viikon ajan joka päivä leiman jos oli tullut kouluun kävellen.\nTiistaina keskusteltiin oman toiminnan vaikutuksista kestävään kehitykseen ja tutustuttiin Hei, kaikki toimii -aineiston tuhlaajan taloon sekä pohdittiin, mitä energia on ja mistä se on peräisin.\nKeskiviikkona koko koulu vietti sähkötöntä päivää ja kännyköiden tuonti kouluun oli kielletty. Valotkin olivat poissa muualta paitsi wc-tiloista. Opetuksessa vältettiin sähkölaitteiden käyttöä. Torstaina aiheena oli materiaalitehokkuus ja tokaluokat järjestivät turhake-näyttelyn sekä tavaroiden vaihtotorin. Lisäksi askarreltiin uusiomateriaaleista.\nPerjantaina pohdittiin, miten energiansäästöä voi jatkaa kotona ja koulussa myös energiansäästöviikon jälkeen. Kävellen kouluun -kampanjan tulokset julkistettiin ja palkinnot jaettiin.\nopettaja Miia Ylönen, miia.ylonen@edu.hel.fi, puh. 09 310 86973 asiantuntija Irmeli Mikkonen, irmeli.mikkonen@motiva.fi, puh. 0424 281 213www.heikaikkitoimii.fiwww.motiva.fi/koulutjaoppilaitokset Takaisin\nEduca-messut 2013 Pelit


Valtuusto käynnisti hakumenettelyn - Pieksämäen Lehti\nPääkirjoitukset 14.03.2019 01:52\nPieksämäki hakee kaupunginjohtajaa viiden vuoden määräajaksi. Käytännössä kaupunginvaltuusto käynnisti hakumenettelyn viime maanantaina vahvistamalla kaupunginjohtajan kelpoisuusehdot. Päätös oli yksimielinen, eikä asian ympäriltä kuultu soraääniä tai poikkeavia päätösesityksiä, vaikka sellaisten mahdollisuutta osattiin etukäteen odottaa. Tähän saakka kaikki on sujunut sulassa sovussa.\nKaupunginjohtajan virkaan valittavalta edellytetään yliopistossa tai tiedekorkeakoulussa suoritettua ylempää korkeakoulututkintoa. Seuraava askel valintaprosessissa käydään ensi maanantaina kaupunginhallituksessa, jossa käsitellään viran haettavaksi julistamista ja täyttämistä. Päätösesityksen mukaan virka on tulossa haettavaksi 25.3.-23.4. väliseksi ajaksi. Lisäksi kaupunginhallitus valitsee haastattelutyöryhmän kokoonpanon, joka puolestaan sopii hakuprosessin aikatauluista.\nJos kaikki sujuisi suunnitelmien mukaan ja ilman suurempia kompastuksia niin kaupunginjohtajan nimi saattaisi olla tiedossa jo ennen kesälomia. Tosin varsinaisen valinnan yhteydessä Pieksämäen kaupunginvaltuusto saattaa joutua jo äänestämään, sillä näkemykset eivät välttämättä ole enää yhtä yksituumaisia kuin viime maanantaina. On mielenkiintoista nähdä millaisen hakijarynnäkön avoin virka saa aikaan. Ensimmäinen ehdokas on jo viivalla, hän on vs. kaupunginjohtaja Ulla Nykänen.\nKoulujen päättyminen ei saa lähteä käsistä\nPieksämäellä on tekemisen meininkiä\nKodista ja kotipihasta pidetään huolta\nRajoitusten lieventäminen on jo tarpeellista\nKarhut eivät kuulu ihmisten pihoihin\nKoronavirus kurittaa varsinkin ravintola-alaa\nPieksämäellä koronatilanne on pysynyt hyvänä\nPaluu lähiopetukseen jakaa mielipiteitä\nAlkavana kesänä moni on matkalla Suomessa\nPertinkujan kaava kaipaa nyt hyviä vastauksia


Tutkimus: Joka toinen ammatti katoamassa Ruotsista\nJoka toinen ammatti katoaa Ruotsista seuraavan kahdenkymmenen vuoden aikana, ennustaa tuore ruotsalaistutkimus.\nTulevina vuosina työpaikkoja pystytään korvaamaan koneilla, kertoo ruotsalaistutkimus. AP\n17.06.2014 klo 10:45\nEkonomisti Stefan Folster toteaa tutkimuksessa, että noin 2,5 miljoonaa työpaikkaa pystytään muuttamaan automaattisiksi seuraavan kahden vuosikymmenen aikana. Tutkimuksen mukaan työntekijät korvataan jatkossa automaateilla etenkin kaupan alalla.\nAutomaattien alta pelastuvat pääosin luovat alat, Folsterin tutkimus paljastaa. Ensimmäisenä ammattien kartalta katoavat valokuvamallit, Folster sanoo.\n– Jo nyt valokuvat pystytään luomaan ja muokkaamaan pelkästään kuvankäsittelyohjelmilla. Niiden käyttäminen nopeutuu ja kehittyy jatkuvasti, hän kertoo.\nDigitaalisen teknologian käyttö työelämässä on lisääntynyt Yhdysvalloissa viime vuosina, Folster sanoo. Jatkossa ilmiö leviää yhä vahvemmin myös Pohjoismaihin. Tulevaisuudessa työelämässä vaaditaankin yhä enemmän eri alojen asiantuntemusta.\nFolster ja ekonomisti Lars Hultman tutkivat eri ammattikuntien yhteyttä koneellistumiseen vuonna 2013. Tutkimuksessa tarkasteltiin kaikkiaan 702 ammattia, joista 53 prosenttia pystytään muuttamaan automaattisiksi tulevina vuosina, tutkimustuloksessa ennustetaan. Ekonomistit teettivät tutkimuksen yhdessä Ruotsin strategisen tutkimuksen yhdistyksen SSF:n kanssa. Tutkimus on julkaistu SSF:n verkkosivulla.\nVoiko työsi korvata tulevaisuudessa koneella?


Suomessa tavoitellaan Euroopan kulttuuripääkaupungin titteliä tällä kertaa kokonaisten maakuntien voimin – "Emme voi kilpailla keskenämme" | Ilkka-Pohjalainen\nSTT-Kotimaa Julkaistu 26.01.2020 10:01 (Päivitetty 26.01.2020 10:01)\nSuomalaiskunnat ovat valmiita käyttämään yhteensä miljoonia euroja päästäkseen Euroopan kulttuuripääkaupungiksi.\nStatusta ovat ilmoittaneet tavoittelevansa Oulu, Tampere ja Savonlinna. Itse titteli saapuu Suomeen vasta 2026, mutta ensimmäiset hakemukset tulee jättää toukokuuhun 2020 mennessä.\nHakijat työskentelevät hakemusten eteen tarmokkaasti, kampanjoista kerrotaan STT:lle. Niissä pitää esitellä kulttuurielämän ohella muutakin, alueen majoituksesta infrahankkeisiin.\n– Tällä hetkellä kampanjasta ei paljon näy ulospäin, eikä ole tarvekaan, kertoo viestintäsuunnittelija Seppo Roth Tampereen kampanjasta.\nKampanjoita käydään maakuntien voimin\nKulttuuripääkaupunki-nimitys on ollut Suomessa kahdesti aiemmin. Vuonna 2000 sen sai Helsinki, vuonna 2011 Turku.\nKampanjat eivät vielä kerro suunnitelmiaan mahdollista statusvuotta varten, mutta yksi muutos aiempaan on nähtävillä. Tällä kertaa hakijat ovat liikkeellä yhtä kaupunkia laajemmalla pohjalla. Tampereen kampanjaan kuuluu koko Pirkanmaa.\n– Pirkanmaan sisälläkin opimme tuntemaan toisemme paremmin. Yllättävän vähän tiedetään, mitä sadan kilometrin päässä olisi tarjolla, Tampereen projektipäällikkö Eija Oravuo sanoo.\nVielä paremmaksi laittaa viimeisenä kisaan lähtenyt Savonlinnan kampanja. Saimaa-ilmiöksi nimetty hanke yhdistää Savon ja Karjalan neljä maakuntaa. Muodollinen hakija on Savonlinna, koska hakemuksen pitää olla yhden kaupungin nimissä.\n– Koko Euroopassa hakijoiden joukossa on nähtävissä alueellisempaa trendiä. Näen vahvuutena, että olemme yhdessä liikkeellä, sanoo Saimaa-ilmiön koordinaattori Anu-Anette Varho.\nOulu hakee statusta nimellisesti yksin, mutta myös se pyytää lähiseutuja yhteistyöhön.\n– Jotta pohjoinen puolikas Suomesta pärjää, se täytyy tehdä yhdessä. Emme voi kilpailla keskenämme, Oulun hankejohtaja Piia Rantala-Korhonen sanoo.\nJuhlavuoden budjetit vasta arvioita\nHakuun kuuluu myös toinen kierros, jonka aikana ehdokkaat voivat parantaa hakemuksiaan. Voittajan valitsee eurooppalainen raati kesällä 2021.\n– Jatkoon pääseminen riippuu hakemuksista. Voi olla, että kaikki kolme pääsevät toiselle kierrokselle, kertoo neuvotteleva virkamies Iina Berden opetus- ja kulttuuriministeriöstä.\nPirkanmaan hanke on vuoden 2019 loppuun mennessä panostanut hakuun noin 700 000 euroa. Vuoden 2020 budjetti on alustavasti samaa luokkaa, jos hanke selviää jatkoon.\nOulun kampanja käyttää hakemiseen 400 000 euroa tänä ja viime vuonna. Itä-Suomi satsaa ensimmäisen vaiheen hakuun yhteensä 450 000 euroa.\nVarsinaisen tapahtumavuoden budjetit liikkuvat vielä arviotasoilla, eivätkä kampanjat vielä kerro mahdollista statusvuotta varteen laatimiaan suunnitelmia. Seppo Rothin mukaan kulttuuripääkaupunkien budjetit vaihtelevat 20–70 miljoonan euron välillä. Esimerkiksi Turun budjetti valmisteluineen oli noin 55 miljoonaa euroa.\nAlustavasti Saimaa-ilmiö tavoittelee "maltillista" ja Pirkanmaan kampanja "keskivertoa" budjettia, Oulusta suuruusluokaksi mainitaan noin 50 miljoonaa euroa.\nHakijakaupungit aikovat asettaa osan rahoituksesta itse ja toivovat opetus- ja kulttuuriministeriön tuplaavan summan. Lisäksi rahoitusta odotetaan EU:lta ja muilta tahoilta, kuten säätiöiltä.\nTampere ja Oulu yrittäneet aiemminkin\nEhdokkaat kokevat jo pelkän hakemisen hyödylliseksi. Tampere ja Oulu tavoittelivat titteliä myös vuodelle 2011. Nimityksen vei silloin Turku, mutta itse haku herätti kehitystyöhön, kilpakumppanit kertovat.\n– Viime hausta on jäänyt myönteinen vire. Monia suunniteltuja asioita on toteutettu, vaikka statusta ei saatu, Oravuo Tampereen kampanjasta sanoo.\n– Uutisointi tuntuu Itä-Suomesta olevan ikävänpuoleista, mutta se ei ole koko totuus. Olemme yhdistäneet voimat ja lähteneet tekemään pitkäjänteistä kehitysyhteistyötä, Saimaa-ilmiön Varho täydentää.\nVoisiko kehitystyötä tehdä ilman raskasta hakuprojektia? Hakijat eivät lämpene ajatukselle. Ne viittaavat EU:n selvitykseen, jonka mukaan onnistunut statusvuosi lisää matkailijoiden määrää keskimäärin 10–15 prosenttia ja näkyy turismissa myös myöhemmin. Kulttuuri myös vahvistaa elämänlaatua ja alueen identiteettiä, hakijat perustelevat.\n– Jokaiselle valitulle kaupungille asema on tuonut valtavasti kansainvälistä näkyvyyttä ja mahdollisuuksia tehdä yhteistyötä merkittävien toimijoiden kanssa, Oulun Rantala-Korhonen sanoo.


Miten valtuushakemus tehdään? - Tulorekisteri\nOrganisaation edustaja tekee valtuushakemuksen Suomi.fi:n virkailijavaltuuttamispalvelussa. Suositeltavin tapa on käyttää palvelun verkkolomaketta.\nVoit tarkistaa palvelussa jo etukäteen, mitä liitteitä valtuushakemukseen pitää liittää. Antamiesi tietojen perusteella saat valmiiksi täytetyn valtuushakemuksen allekirjoitettavaksi, listan hakemukseen tarvittavista asiakirjoista ja ohjeet siitä, miten hakemus toimitetaan käsiteltäväksi.\nHakemuksen liitteeksi saatat tarvita esimerkiksi asiakirjoja, joilla osoitat, että allekirjoittaja saa allekirjoittaa hakemuksen ja että annettava valtuus on valtuuttajan tahdon mukainen.\nMuista allekirjoittaa hakemus. Voit tulostaa hakemuksen ja allekirjoittaa sen käsin tai käyttää sähköistä allekirjoitusta. Valtuuttajasta riippuen valtuushakemuksen voi toimittaa käsiteltäväksi sähköisesti, postitse tai käymällä toimipisteessä.\nAsiointikanava vaihtelee sen mukaan, onko valtuuttaja tai valtuutettu suomalainen vai ulkomainen. Valtuushakemuksen voi tehdä seuraavilla tavoilla:\nTäytä verkkolomake: Tunnistaudu henkilökohtaisilla verkkopankkitunnuksilla, mobiilivarmenteella tai varmennekortilla Suomi.fi-palveluun ja lähetä valtuushakemus ja vaadittavat dokumentit sähköisesti verkkolomakkeen kautta.\nLähetä paperilomake: Jos et voi käyttää verkkolomaketta, tulosta Suomi.fi-palvelusta valtuushakemus ja lähetä hakemus ja vaaditut asiakirjat paperipostilla seuraavaan osoitteeseen:\nLähetä allekirjoitettu hakemus ja sen liitteet samassa kirjekuoressa.\nAsioi toimipisteessä: Jos et voi käyttää verkkolomaketta tai paperilomaketta, käy toimipisteessä tekemässä valtuushakemus tai hyväksymässä valtuuspyyntö.\nSeuraavaan taulukkoon on koottu eri asiakasryhmille käytettävissä olevat asiointikanavat:\nYritys tai yhteisö valtuuttajana\nsuomalainen ulkomaalainen suomalainen ulkomaalainen\nVerkkolomake Kyllä, suositellaan ensisijaisesti Ei Ei Ei\nPosti Kyllä Kyllä, suositellaan ensisijaisesti Ei Ei\nKäynti Kyllä Kyllä Kyllä, ainoa mahdollisuus Kyllä, ainoa mahdollisuus


LUE Salomoninsaarten pidgin afrikaans albania amhara arabia armenia armenia (länsi-) azeri bicol bislama bulgaria burma cebuano chichewa chitonga chitonga (Malawi) chitumbuka cibemba efik englanti espanja ewe fidži ga georgia grönlanti guarani gun haitinkreoli heprea hiligaino hindi hollanti igbo iloko indonesia islanti isoko italia japani joruba katalaani kazakki ketšua (Ancash) ketšua (Ayacucho) ketšua (Bolivia) ketšua (Cuzco) khmer kiina (Shanghai) kiina (Sichuan) kiina (Yunnan) kiina (kantoni; perint.) kiina (kantoni; yksink.) kiina (mandariini; perint.) kiina (mandariini; yksink.) kikongo kikuju kiluba kimbundu kinjaruanda kirgiisi kirundi kongo korea kreikka kroatia kwangali liettua lingala makedonia malagassi malta maya mongoli moore ngäbere norja nzema oromo osseetti pandžabi pangasinan papiamento (Aruba) papiamento (Curaçao) persia portugali (Brasilia) puola ranska rarotonga romania ruotsi saksa samoa sango sepedi serbia (kyrill.) serbia (latin.) sesotho (Lesotho) seychellienkreoli silozi sinhala slovakki sloveeni sranantongo suomi swahili tagalog tahiti tanska tataari telugu thai tigrinja tiv totonaakki tsonga tswana turkki twi tšekki tšiluba ukraina unkari venäjä venäläinen viittomakieli vietnam viro xhosa zande zulu šona\nMiten vammaisuus poistetaan\nJaa Jaa Kun lapsi on vammainen\nTeksti Julkaisujen latausvaihtoehdot VARTIOTORNI Mitä voimme oppia Mooseksesta?\nÄänitteet Äänitteiden latausvaihtoehdot VARTIOTORNI Mitä voimme oppia Mooseksesta?\nJaa Jaa VARTIOTORNI Mitä voimme oppia Mooseksesta?\nMitä voimme oppia Mooseksesta?\nVARTIOTORNI Mitä voimme oppia Mooseksesta?


Rautaa & ruostetta: 2010\nNäin viime yönä unta, että Scarlett Johansson tuli Urkin pubiin pyytämään pikkusikaria ja seurakseen tupruttelemaan. No minulla ei ollut, Urkistakin oli loppunut ja viereisestä sekatavarakaupassa (missä ihmeen sekatavarakaupassa?) ei myyty. Lähdin hätäisesti juoksemaan kohti läheistä ostaria ja taakse vilkaistessani huomasin, että Scarlett oli jo kyllästynyt odotteluun ja sytytti tupakkaa ihan muiden kanssa. Hiisi vieköön.\nTänään kävin Prismassa ostoksilla. Kun näin pikkusikarihyllyn, niin vaistomaisesti napasin kourallisen rasioita mukaani varuiksi. Kun Scarlett Johansson tulee minua seuraavan kerran sikarille pyytämään, herra paratkoon, minä aion olla valmiina.\nLähettänyt Rauta klo 15.25 Ei kommentteja:\nLevyt täynnä hunajaa\nParisen viikkoa sitten Usvaleirillä äänittelin tieteiskirjoittajien itsensä lukemia novelleja, muiden mukana lukivat Boris Hurtta ja Anne Leinonen. Niistä olen muokannut Usva-CD:n, tai oikeammin Usva tupla-CD:n. Matskua on yli kaksi tuntia.\nValitettavasti levyjä ei vielä ole tarjolla kaikille, vain tekijöille, mutta eiköhän ne jossakin vaiheessa saada isoon jakeluunkin.\nTässä esimakuna oma novellini.\nNovelli on Stepan Chapmanin innoittamana surrealistinen. Idea syntyi keskustelusta, jossa pohdimme, mihin haltijat oikein menivät Sormusten herran lopussa. Heitähän ei ole sittemmin tavattu, vaikka maapallolla ei enää ole tutkimattomia kolkkia, joihin voi laivalla karata. Mystisen katoamistempunhan tekivät myös dinosaurukset aikoinaan.\nKäytettäväksi ei nautittavaksi, pahoittelen paikoin vulgaaria kielenkäyttöä, se on kuitenkin tarkoituksellista.\nLava täynnä hunajaa\nLähettänyt Rauta klo 22.03 Ei kommentteja:\nTapsamobiili 6.0 - jo on päivitystä odoteltukin\nLähettänyt Rauta klo 10.24 1 kommentti:\nKetkä sen tekivät?\nFinncon-Animecon conitea 2009 jälkikokouksessa.\nAlkaen johtajasta myötäpäivään pöytää kiertäen: JukkaH, Iivari, Ella, Sini, Sari, Topi, Hanna, Taimi, Maija, JuhaA, Semmi, Sandi, Mekku, Pekka, Pasi, Otto.\nKuvasta puuttuvat ainakin Mira, Hannele, Kyuu, Tapsa, Eemeli, Sanna, Saija, Karo, JuhaS, VesaR, VesaS ja Lissu.\nLähettänyt Rauta klo 5.02 Ei kommentteja:\nvon Döbeln surffasi aukkoja katsellen\nItselleni lohdutukseksi, joku muu mokasi.\nVaikka tämä olisi niin voinut tapahtua mulle.\nLähettänyt Rauta klo 0.15 Ei kommentteja:


Mistä tietoa Vantaalla Murtotiellä sijainneen kartanon historiasta? | Kysy.fi\nMistä löytyisi tietoa tästä n.2001-2004 vuonna puretusta kartanosta. Kartano sijaitsi Vantaalla, Murtotien päässä. Kartanoa on kutsuttu nimellä "Hellaksen Kartano". Kartanon alueella oli iso päärakennus,useampi pienempi mökki sekä saunarakennus maauima-altaineen. Linkki ilmakuvaan vuodelta 1998 : http://kartta.vantaa.fi/Default.aspx?easting=2547938.5&northing=6690134....\nVantaan kaupunginmuseon rakennustutkijoilla oli paikasta seuraavia tietoja:\n- Mistään kartanosta ei ole kyse, vaan noin 1930-luvun alussa rakennetusta yritysjohtajan huvilasta. Ilmeisesti samaan tapaan kartanoksi kutsuttu paikka kuten Rekolan kartano, vaikka varsinaisesta kartanosta ei olekaan kyse. Pihapiirissä on ollut pieni maauima-allas.\n- Purkamislupa haettu 2001 kahdelle asuinrakennukselle ja talousrakennukselle. Tilalla olevalla v.1930 valmistuneella asuinrakennuksella saattaisi asemakaavoituksen aluearkkitehdin mielestä olla paikallista suojeluarvoa. Tosin kaikki tilalla olevat rakennukset ovat erittäin heikossa kunnossa. Rakennuksen rakennushistoriasta eikä alkuperäisestä asusta ole saatu selvyyttä.\n- Pitäjänkartassa (vuodelta 1933) Murtotie 6:n kohdalla talousrakennus ja asuinrakennus ja samalla kiinteistöllä hieman etelämpänä vielä toiset asuinrakennus ja talousrakennus. Näin ollen voidaan päätellä, että purkamisluvan saaneen rakennuksen rakennusvuosi 1930 voisi täsmätä. 1872 senaatin kartassa ei ole rakennusta merkitty.\n- Purkamisluvassa hakija on as Oy Vantaan Erikas. Myllymäen (Henriksin myöh. Erikaksen) asuinpaikka on alun perin peräisin kivikaudelta (n. 7000-4200 eKr). Se on sijainnut suunnilleen nykyisen Hämeenlinnanväylän je Kehä III:n risteysalueella. Lähempänä Murron tilaa (Erikaksesta pohjoiseen) on 6 muuta kantatilaa (Bertas, Petas-Guss, Åby, Norrkulla, Niku ja Klemets), joten Erikaksen suhde Murron tilaan on avoin.\nVantaan kaupunginmuseon kuva-arkistosta vielä kommenttina:\n- Ainoat kuvat rakennuksesta ovat inventointikuvat vuodelta 2001. Kuvattu vähän ennen purkamista, jolloin rakennukset olivat autiot. Näinä loppuaikoina tilaa olivat käyttäneet muovikuulapelaajat pelipaikkana. Kuvat ovat katsottavissa kuva-arkistossa sopimuksen mukaan.\nNuorena tuli paljon tuolla "Hellaksen kartanolla" vietettyä airsoft-pelien merkeissä aikaa. Aikanaan ihmettelimme paikan historiaa ja eräästä vanhasta Alibi-lehdestä selvisi, että ilmeisesti 90-luvun melskeissä talon omistaja oli päätynyt aika traagiseen ratkaisuun, surmaten itsensä ja perheensä. Jokin huhu kertoi, että kiinteistö päätyi sitten konkurssin menneen pankin haltuun ja siksi autioitui.\nPaikasta näki, että se oli ollut todella pramea, erityisesti saunamökki uima-altaineen oli ollut hyvin näyttävä. Uima-allastalon kellarista (johon oli melko vaikea päästä) löytyi vielä ennen purkamista tuhansittain ilmeisesti talon omistaneen henkilön yritykseen liittyviä dokumentteja. Ne olivat, historian tragedian paljastuttua, aika jänniä nuorelle miehelle.\nMyös itsekkin siellä tullut saman harrastuksen parissa vietettyä aikaa. Ja siksi tämä... Myös itsekkin siellä tullut saman harrastuksen parissa vietettyä aikaa. Ja siksi tämä aihe on kiinnostanutkin minua kun tosiaan kartano oli hulppea. Muistelisin myös että tästä itsemurhasta oli puhetta mutta näin vanhempana luulin niiden olevan vaib "tornihuhuja".\n25.2.2017 13:04 Roni Rosti 0\nALKUPERÄINEN KIRJOITUS 26.10.2020 klo 22:OO Jonna Salomäki *\nSattumalta tänään googletin ja keskustelu tuli eteeni. Vanhempani ostivat Hellaksen kartanon 70-luvun alkupuolella ollessani hyvin pieni ja kunnostivat alueen arkkitehtien ja sisustussuunnittelija Henrik Niinivuon johdolla. Remontointi maksoi yli 2,5 miljoonaa markkaa 70-luvulla.\nKartano toimi isäni yritysten Vesi-Seppo Ky, Vise Ky, VS-Kone Ky ja VS Group Oy:n Vantaan toimipisteenä (aikaisemmin oli Kivistön ostoskeskuksessa). Toiminnan laajentuessa vanhempani ostivat tontin ostoskeskuksen läheltä, johon oli tarkoitus rakentaa uudet toimitilat. Sitten vanhemmilleni tarjottiin ostettavaksi Hellaksen kartanoa ja niin he investoivat kartanoon. Kartanolla työskenteli yli 100 henkilöä. Vanhempieni omistaessa ei ole ketään "tapettu". Ainoastaan isäni (synt. 1930) vanhempi iäkäs veli (synt. 1912 kuoli 25.7.1978), joka toimi eläköityneenä poliisina/konstaapelina asujen talonmiehenä alueella, löydettiin menehtyneenä saunasta. Tapahtumaan ei liity mitään tragediaa. Äitini 82-vuotias elää edelleen ja voi hyvin. VS-Yhtiöt työllisti vuonna 1980 yli 1.250 henkilöä Suomessa. Jos aihe kiinnostaa lukekaa: Laillinen murha Visen taru ja tuho kirjoittaja Kauko Parkkinen.\nTalostamme löytyi kirjaskorpioni ja kun etsin netistä tietoja niistä niin...\nMistä löytyy tieto rakennuksista, jotka ovat sr-2 suojeltuja ja sijaitsevat Helsingissä Malmilla?\nLähetin teille vasta kysymyksen koskien pienen pieniä juuri silmällä...