Empaatia - mis see on ja kuidas seda õppida - Psühholoogia ja psühhiaatria - 2019\nEmpaatia on kategooria, mida kasutatakse nii isikuomaduse kirjeldamise kontekstis kui ka kogunenud moraalse kvaliteedi, suhtlemisoskuse või reaalsusega suhtlemise stiili kontekstis. Empaatia kui inimese kvaliteet väljendub inimese sisevajaduses jagada teise tundeid ja seda tehakse teadmata, kui abi pakutakse või kaastunnet väljendatakse ja emotsionaalne sfäär sõltub iseseisvalt teise riigi olekust. Empaatia ajal ühinevad mitme inimese emotsionaalsed maailmad ja nende kogemused ühenduvad, olenemata sellest, kes hakkas esmalt emotsioone kogema.\nKvaliteetne empaatia kui oskuste kategooria tähendab, et inimene ei saa seda võimet sünnist saadik, kuid võib areneda iseseisvalt või see oskus moodustab ühiskonna. Interaktiivsuse stiilina asendatakse empaatia sageli teiste, mitte identsete kaastunde või halastuse mõistetega. Oluline on mõista, et igasuguseid emotsioone ühendatakse - sa võid rõõmustada, veenda, sondeyat jne. see on peamine erinevus teistest moraalsetest kategooriatest, mis reguleerivad ühiskonnas emotsionaalset suhet.\nVõib-olla on see võime väljendada empaatiat teisele inimesele on kõige väärtuslikum kvaliteet, sest isegi sõpruses võivad inimesed jääda probleemide kõrval kõrvuti, aidata ja kuulata paljusid mured, kuid samal ajal ei suuda nad toime tulla teise õnne ja eduga. Kogu emotsionaalse spektri empaatia on kõige selgemalt esindatud lapse-vanemate suhetes, kui lapse rõõm rõõmustab tema vanemaid veelgi, ja kui tema sees olev valu valutab teda veelgi.\nEmotsionaalne empaatia on mõiste, mis tähistab inimese seisundit, kui ta ühendab teise emotsionaalse sfääriga, tavaliselt emotsioonide keskmise negatiivse värvusega. Kuid empaatia ei avalda ilmingutele mingeid piiranguid, mistõttu see annab läheduse, soojuse ja toetuse tunde. Selline suhtlus kirjeldab kõige enam sõprust ja usku inimesesse See tähendab, et see ei tähenda nii palju praktilist abi, mida osutatakse külmalt loogilisel arvutusel, vaid pigem vaimse kogemuse omaksvõtmist ja teisele terviklikkuse tunnet.\nIsik võib seda kvaliteeti avaldada ainult iseseisvalt, teist ei saa tunda oma emotsioonide ligikaudset spektrit ega muretse tema jaoks tähtsusetu teema pärast. Vastuvõtja poolt tajutakse empaatiat alati midagi meeldivana, andes tunde rahule ja üksinduse puudumisele emotsioonide hoopis. Aga kui selline käitumine on inimestelt nõudlik, pidades meeles, kui soodne see oli, siis miski, vaid tugev vastupanu, osaleks suhtlemises vähemalt mingil moel.\nEmpaatiat ei saa kontrollida ega tahtlikult kutsuda, kuigi seda oskust saab koolitada. Selle struktuuris on midagi sarnast oma tundeid, mis tekivad spontaanselt ümbritseva reaalsusega võrreldes, kuid halvasti kontrollitud, kuigi teatud praktikaga, pikaajaline psühhoteraapia või eneseanalüüs, võib inimene saada võimaluse nende ümberkujundamiseks.\nEmpaatia ajal esineva isiku hoiakute ja sisemiste protsesside erinevus ei võimalda seda kategooriat seostada ainult üksikisikute positiivsete ilmingutega. Seda peetakse headeks omadusteks neile, kes soovivad saada toetust ja kaastunnet, samas kui emotsionaalne empaatiline seisund ise viib ta teise sensuaalsesse sfääri, kus mitte ainult tema enda identiteet, vaid ka kontroll on kadunud. See on kusagil nagu enese kaotamine, kui teise soovi peetakse omaette, tema ideed näivad olevat väga korrektsed ja kaine hindamine on võimalik ainult siis, kui inimesed ühinevad, ja puudub ühine emotsionaalne sfäär. Et mitte kaotada ennast vaimsetel impulssidel, on vaja ka ennast distantseerida nii teiste rõõmustelt, mis on võimeline kandma tundmatut eufooriat, kui ka teiste valu, mis hävitab närvisüsteemi ja psüühikat.\nSelle tunnetuse olemasolu on ainuüksi subjektiivne kategooria, millel on suur mõju ühiskonna moraalsete normide kujunemise või pettumuse üldisele protsessile.\nEmpaatia piirneb sageli kahju ja kaastundega, võime ohverdada ja empaatiaga - kõik need kategooriad on otseklahvid, mis tugevdavad inimarengu humanistlikku suunda. Empaatia areneb lapsepõlvest, ja kuigi tal on kaasasündinud alus kui võime empatiseerida, nõuab see täiendavat sisemist tööd.\nKuidas õppida tundma õppima\nOskus tunda kellegi teise meeleolu, seisundit ja mõtteid on kaasasündinud või omandatud üksikisikutest sõltumatute tegurite tõttu (kasvatamise ja sotsiaalse keskkonna tunnused). Need, kellel ei ole oma sensuaalse sfääri kõrgelt arenenud empaatilist orientatsiooni ja kes mõistavad vajadust selle edasise rakenduse järele elus, saavad ise õppida. Mitte kõike ei saa teadlikult õppida, sest me saame kogeda mingi emotsiooni mitte ainult vaimse sfääri mõjul, vaid ka töötada sisemiste tõkete kaudu, mis takistavad tundlikkust või eemaldavad kõikidele stressitõkkeplokid.\nEsimene ülesanne selleks, et õppida tundma, mis toimub teistega, on oluline kõikides peentes nüanssides, et mõista, mis toimub oma emotsionaalses sfääris. Selleks peate tutvuma mitte ainult isikule kättesaadavate põhiliste tundetega ja nende elavate ilmingutega, vaid õppima ära tundma ka neid, keda tavaliselt alateadvus meeles hoiab või jagavad emotsioonid pooltoonideks ja erinevateks kombinatsioonideks.\nOma negatiivse sensuaalse paleti vastuvõtmine ja elamine näitab tundlikkust teistele. Mida rohkem on inimene ebameeldivatest kogemustest kinni aidanud, seda enam on kaotatud võime neid emotsioone üldse ära tunda nii enda kui ka teiste seas. Seepärast võimaldab see endale võimaluse töötada leina ja kurbuse, viha ja rahulolematuse kaudu, ilma et sellest kogemusest põgeneda, selliseid kogemusi märkama. Harvadel juhtudel peate lubama ennast tunda rõõmu, rõõmu, soovi kui positiivse külje empaatia võimalust. Suhteliselt heade tunnetega psühholoogilised plokid on vähem levinud ja nendega kaasneb tavaliselt tõsine trauma (näiteks kui armastust ei olnud võimalik avalikult väljendada) ja nõuda isiklikku psühhoteraapiat.\nSümptomite orienteerimiseks ja ligipääsu avamiseks kõigile oma ilmingutele peate iga päev oma tunded vabastama. See võib olla dialoogi või päevikukirjete vormis, joonistus või sport aitab keegi, tantsuklassid või blogimine - formaat pole absoluutselt oluline. Pärast tunde tundmise oskuse tekkimist on vaja tähelepanu pöörata järk-järgult teie ümbritsevatele inimestele, kelle jaoks aktiivset kuulamist kasutada. Te ei tohiks keskenduda vestluspartneri poolt räägitud tekstile - teie ülesanne on püüda muutusi häälel, intonatsioonis, žestides ja muudes narratiivi emotsionaalse värvuse ilmingutes.\nOluline punkt teise seisundi hindamisel ja püüdes tunda, et tajumise ajal on vaja unustada kuriteod või rõõmud, mis teid isikuga seostasid, tema tegevused minevikus või teie lootused edasiseks arenguks. Mida väiksemad on emotsionaalse taju seosed algul, seda suurem on tõenäosus, et loo ajal kogete sama tundeid, mida teine inimene tunneb. On vaja kaotada hirm ebamugavustunde või valu pärast, sest see on soovimatus kogeda negatiivseid emotsioone, mis põhjustavad inimestel raskemaks muutumist, kannatustest loobumise, ebaõnnestumisest rääkivate gruppide tellimuse tühistamise. Loomulikult võib empaatia tuua mitte ainult võidu jagamise rõõmu või tunnet, mis aitas sõber, vaid nõuab ka vaimset jõudu, et elada teiste valu, justkui oleks see oma. Siis on vaja taastuda, närvisüsteemi, vigastatud, korrastada, kuigi see tundis vähem valu.\nPraktika toimib suurepäraselt, kui püüate ennast ette kujutada vestluspartneri asemel, põhimõtteliselt, kui empaatia põhimõtteliselt selgitab. See on sarnane sellega, kuidas me oleme täis raamatute või filmide tegelaste saatust, kui me ei magama öösel, et lugeda või paluda töölt lahkuda, sest on avaldatud järge. Need kogemused sarnanevad sarnaste tundetega, et oodata lähedase tagasipöördumist, isegi kui teil ei ole suhet või seiretunnet, kui lugeda detektiive, hoolimata asjaolust, et olete maiustaja pood. Sellised võõraste maailmade ülestõusud on võimalikud kõrge siirast huvi pakkuvates küsimustes, sa pead leidma oma huvid kas vestluskaaslase isiksuses (siis iga lugu tajutakse automaatselt eredalt ja täielikult) või lugu (parem on isiklikke olulisi teemasid püüda, siis vastuste otsimine teeb ja teisele).\nEmpaatia kujundamisel on väga praktiline külg, mis põhineb mitmesuguste verbaalsete sõnumite ja mitteverbaalsete tegevuste kasutamisel. Meie aju loeb informatsiooni ja saab sulgeda või avada uutele kogemustele, mitte ainult sõltuvalt nende sisust, vaid ka sellest, millises olukorras toiming ise toimub.\nIga kord, kui on vaja valmistada mitte ainult oma psühholoogilist ruumi, vaid ka oma füüsilist ruumi. Teise olukorra parem arusaamine tekib siis, kui puuduvad nähtavad takistused, mis tekitavad tõkkeid (see hõlmab tabeleid, mis asuvad rääkimise, tooli selja ja ekraanide vahel). Seda tehnikat võib kasutada ka vastupidiseks - kui teil on vaja olla äärmiselt sõltumatu teise isiku emotsionaalsest mõjust, siis pane vähemalt üks barjäär sinu vahel ja mida rohkem muljetavaldav on, seda rohkem kaitset saad. Kuna takistused eemaldatakse materiaalsel tasandil, tuleb need eemaldada oma keha mitteverbaalsel tasemel - ei tohiks ületada jäsemeid, suletud ja pööratud. See on kõik, mida vestluspartner soovib ja üksikasjalikumalt räägib, aga ka te muutute automaatselt avatumaks teabe saamisel.\nSelleks, et tähelepanu pöörata kõikidele intonatsioonide või näoilmete muutuste nüanssidele, on vaja minimeerida eelnevalt ümbritsevaid müra, häiret, võimalust järsult peatada vestlus (avatud uksed, helinad jne). Mis aitab hoida tähelepanu - üritab korrata kõneleja teket ja žeste. Meie füüsilised ilmingud peegeldavad vaimset seisundit, on kinnitatud uuringud, kui inimese kehahoiakut kasutatakse, võib teine kutsuda oma emotsioone. Kui te ka seda teksti kuulate, muutub infokeskus ja partnerite kogemused üksikasjalikumaks. Sarnased protsessid on tingitud peegli neuronite kasutamisest ja emotsionaalse sfääri bioloogilisest ümberkujundamisest selle füüsilise väljenduse all.\nEt rohkem teada saada inimestest, kui neid esitatakse ainult tekstiga, peate arendama pidevat soovi saada rohkem teavet. See on selline ravim, mida saab täita ainult informatiivne või emotsionaalne toit. Mida rohkem püüate iga päev inimestest teada saada, seda suurem on empaatia ja te peaksite olema huvitatud nii kuulsate isiksuste elulugudest kui ka naabri pensionieast. Küsige inimestelt nende kogemusi, kui nad vaatavad päikeseloojangut või kui nad joovad lavendelateed - proovige leida vastused täiesti erinevatelt inimestelt, reisides, kui mitte kogu maailmas, siis vähemalt ümbritsevatesse linnadesse.\nEt mõista teiste inimeste emotsioonide diagnoosimise ja tundmise õigsust, on hea küsida, et keegi teie sugulastest harjutaks. See on lihtsalt see, et inimene peaks ausalt ütlema, kas te tunnete oma tundeid. Te võite rääkida oma tundetest teise emotsionaalse sfääri kohta, siis kui sa tunned midagi ja kui saab loogiliselt eeldada, et emotsioon on kogenud.\nVaadake videot: Priscilla Alcantara - Empatia (Detsember 2019).


Annetaja tutvustus: Tiina & Jaan Timusk\nValmisolek kõigeks uueks ja väärikas suhtumine juhivad pühendunud tegevust\nHelju Viilup pidi kiiresti midagi välja mõtlema, kuidas ots-otsaga kokku tulla, kui ta kahe väikese tütrega sattus Rootsi. Nad põgenesid Eestist Venemaa sissetungi eest aastal 1944. Tänasel päeval Ukrainas toimuv viib mõtted koheselt aastate taha. Abikaasa Riho jäi teisi põgenejaid aitama, mis tähendas, et Helju ja kahe lapse ellujäämine jäi nende endi õlgadele. Tiina oli 5 ja Kersti 2.\n"Peitsime end tädi Ira talus. Saime hobuse vankri ette ja sõitsime Tallinna," meenutab Tiina. "Istusime põhukoorma otsas ja saabusime Tallinna sadamasse. Seal suruti meid ülerahvastatud laeva “Triinu”. Mõned paanikas reisijad lahkusid laevalt, kui teatati, et laev läheb Rootsi asemel Saksamaale. Meie jäime kohale ja jõudsime Rootsi. "Oma isa ei näinud me enam kunagi."\nJaani ema Alide Timusk põgenes samuti Rootsi kaasas kaks poega - 11-aastane Thomas ja 9-aastane Jaan. Jaani isa Evald tegutses Eestis põranda all, et aidata teistel põgeneda. Ta jäi ühel hetkel Gestapole vahele ja saadeti Tallinna Patarei vanglasse. Hiljem õnnestus Evaldil siiski põgeneda ja ta ühines oma perega Rootsis.\nPaljud Balti pagulased otsustasid peale seitset aastat elu Rootsis kolida kaugemale, kartes, et Rootsi nõustub Nõukogude Liidu nõudmisega saata põgenikud tagasi. Rahvusvahelise pagulasassotsiatsiooni abil jõudsid Tiina ja Jaani pered Kanadasse ja maabusid Halifaxis. Lugematul arvul immigrante saabus tol ajal Kanadasse uut elu alustama just läbi Pier 21. Tiina ja Jaani teed ristusid mitmeid aastaid hiljem Torontos.\nAlgab Jaani ja Tiina ühine elu\nJaan ja Tiina kohtusid Eesti Üliõpilaste Seltsi korraldatud õhtusöögil. EÜS oli kutsunud külla lahkunud liikmete lesed, Tiina isa oli olnud liige Eestis.16-aastane Tiina istus 19-aastase Jaani kõrvale, kes veetis terve õhtu harjutades oma kõnet! Hästi kasvatatud eesti noormehena, küsis Jaan Tiina emalt luba tütar välja viia. Ja nõnda see alguse saigi. Nüüdseks on nad abielus olnud märkimisväärsed 62 aastat.\nTiina ja Jaan õppisid mõlemad Toronto Ülikoolis. Tiina omandas hariduse kehalise ja terviseõpetuse erialal ning spetsialiseerus hiljem eripedagoogikale. Ta õpetas Kanada gümnaasiumides, Inglismaa kloostris, aga ka psühhiaatriahaiglates ja vanglates nii Kanadas kui Eestis. Ta on korp! Filiae Patriae, A.K.E.N. ja Estonia koori liige.\nJaan on Toronto Ülikooli emeriitprofessor. Samast ülikoolist on tal ehitusinseneri bakalaureuse- ja magistrikraadid, ning Londoni Ülikooli Queen Mary kolledžist doktorikraad. Ta oli Eesti eksiilvalitsuse minister kuni Eesti taasiseseisvumiseni 1991. aastal.\nChristopher, Deirdre, Lukas, Matti\nTiinal ja Jaanil on kaks poega, kes mõlemad on jätkanud õpetajaameti traditsiooni. Paul Christopher on Toronto George Brown College inseneriteaduse professor ja tema abikaasa Deirdre on Havergal College direktori asetäitja. Neil on kaks poega, Lukas (18) ja Matti (15).\nMarkus Ain on Laurentiani Ülikooli mehaanikateaduskonna professor ja abielus Deirdre O’Reillyga, kes on farmatseut. Neil on kolm last: Kalev (16), Alissa (13) ja Willem (9).\nMarkus, Deirdre, Kalev, Alissa, Willem\nTiina ja Jaan jagavad seiklushimu ning soovi kogeda uusi elamusi. Nad on reisinud ja töötanud paljudes erinevates riikides, arendades oma erialaseid oskusi ja huvisid. Kaks aastat veedeti Inglismaal, kui Jaan ülikoolis doktorikraadi omandas. Tiina õpetas samal ajal kehalist kasvatust katoliku nunnakloostris. Terve aasta elati Eestis, kus Jaan pidas loenguid Tallinna Tehnikaülikoolis ja Tiina korraldas psühhiaatriahaiglas õppetööd.\nKoos oldi aastaks Rootsis, kus Jaan õppis ehitusteaduse eriala, mis käsitles elamuehitust kliimasoojenemise vähendamiseks. Tema edasine karjäär keskenduski just sellele. Tiina õpetas rootsi ärimeestele vestluslikku inglise keelt.\nTimuskite pere on alati olnud aktiivne kohalikus eesti kogukonnas, eesti koolis, skautides ja Jõekääru lastelaagris. Enamik nende parimatest sõpradest on eestlased. "Uus KESKUS võimaldab meil suhelda oma sõpradega ning uhkusega tutvustada oma pärandit ja kultuuri teistele kanadalastele."\nJaan on olnud Toronto eesti kogukonnaga maast madalast seotud. Ta on juhatanud 1969. aastal loodud Metsaülikooli, mis toimub suviti Kotkajärvel Muskokas, Ontarios. Tema puhul ei tule küsimuse allagi, et ükski väiksemgi ülesanne jääks tegemata. USAs, Rootsis ja Eestis loenguid pidanud professori jaoks ei olnud mingi probleem välja tulla uudse ideega kasutada puidust kettaid MÜ nimesiltidena ja see ka läbi viia. Vajalikud kettad saagis ta ise oma talu maadelt korjatud puuokstest.\nAbielupaar suurendas oma KESKUSe annetust\nJaan ja Tiina Timusk Torontost on KESKUS annetamise uuel tasemel Koidula gild.\nNad suurendasid oma esialgset Viru Vanemate annetust (10 kuni 49 999 tuhat dollarit) ja võivad end nüüd nimetada Koidula gildi kuuluvaks (annetused alates 50 tuhandest kuni 99 999 tuhande dollarini). See uus tase märgib ära Eesti rikkaliku kultuuripärandi, ja Lydia Koidula, tuntud eesti kirjaniku ja poeedi, kes astus kunagi püstipäi vastu kitsarinnalisele suhtumisele naiskirjanike võimeid mitte tunnustada. Koidula gildist võib lähemalt lugeda siit.\nTiina ja Jaan on uuest KESKUSest vaimustuses: "Hoone on oma arhitektuurilt ilus, asub Toronto põnevas linnaosas ülikooli lähedal ning on ideaalne kohtumispaik nii eestlastele kui ka nende Kanada sõpradele."\nKESKUSe toetajate abiga viime projekti lõpuni\nVajame igaühe abi, et ehituse lõpuni viia! Kui soovid kindlustada eesti kogukonna tulevikku, siis liitu kõigi teiste toetajatega. KESKUSe annetamise tasemed on järgmised: Kalevipoja Laud (rohkem kui 100 tuhat dollarit koos nime panemise õigusega), Koidula Gild (50 tuhat kuni 99 999 dollarit), Viru Vanemad (10 tuhat kuni 49 999 dollarit), ja Kungla Rahvas (kuni 10 tuhat dollarit).\nToetuste tegemiseks kirjutage: donations@estoniancentre.ca. Annetused võivad olla tehtud pere nimel, või austades mõnda isikut või peret. Kõigi annetuste puhul, mis on tehtud Kanadas või USAs, antakse välja tulumaksu kviitung.\nSiit leiab teavet projekti ja ehituskäigu kohta:\nKülasta meie kodulehte ja registreeru uudiskirja saajaks: www.estoniancentre.ca\nFacebook @EestiKeskus, Twitter @keskus, Instagram @keskus.iec\nAnnetaja tutvustus: Rubergi ja Pattersoni perekonnad - austades vanemate mäletust\nKESKUSe ja New Yorgi Eesti kultuuripäevade koostöö algus\nKESKUSe tähistas ehitustööde algust ja järelvaatamiseks ka link video'le


FANTASTILISED LOOMAD 3 NÄITAVAD MEILE VÄIDETAVALT DUMBLEDORE'I / GRINDELWALDI ROMANTIKAT - FILMID\nFantastilised loomad 3 näitavad meile väidetavalt Dumbledore'i / Grindelwaldi romantikat\nErinevalt teisest filmist kinnitab Fantastic Beasts 3 Dumbledore'i ja Grindelwaldi varasemaid suhteid väidetavalt.\nÜks paljudest vaidlustest keerleb ringi Fantastilised loomad: Grindelwaldi kuriteod oli Dumbledore'i ja Grindelwaldi varasemate suhete täielik vältimine. Ainult ebamääraselt vihjati, et Jude Law Sigatüüka professoril ja Johnny Deppi tumedal võluril on ühine minevik, mis jättis fännid, kes teadsid tõde oma teismeliste romantikast, pettunud, et filmitegijad jätavad selle kõik ütlemata. Seal on surve peal Fantastilised loomad 3 , siis selle parandamiseks. Ja see võib seda teha just vastavalt kuuldule.\nMeie saime selle kajastatud on teada andnud meie allikad - samad, kes meile rääkisid Jim Carrey naaseb maskina aastal Space Jam 2 ja a live-action Bambi uusversioon on töös - et Wizarding Worldi frantsiisi järgmine osamakse ei hoia tagasi nagu Kuriteod. Tegelikult kuuleme, et Dumbledore'i ja Grindelwaldi suhe kinnitatakse kolmevõistluses kahtlemata ja film teeb väga selgeks, mis nende vahel toimub.\nSee, kuidas J.K. Rowling on seni Albust kujutanud ja Gellerti ajalugu on alati palju kritiseeritud. Kirjanik tegi pärast raamatusarja lõpetamist selgeks, et nad on homod. Siis umbes sel ajal Kuriteod ilmus, paljastas ta, et neil oli nooremail päevil äge armusuhe - mitte et filmi vaatamisest teaksite, pange tähele. Sellisena on fännid sageli kirjeldanud sidumist halva näitena LGBTQ esindatusest frantsiisis, kuid ilmselt muutub see varsti.\nDumbledore'i ja Grindelwaldi dünaamika parandamine on siiski vaid üks asi, mida WB peab kolmandas filmis parandama. FB3 oli juba edasi lükatud, et stsenarist Steve Kloves saaks Rowlingi stsenaariumi puudutada, isegi enne, kui praegune tervisekriis sundis seda veelgi tagasi. Stuudio soovib vältida ka halba ajakirjanduse ja viletsa kassatulu tagasitulekut, nii et loodetavasti võimaldab kogu see lisaaeg neil midagi erilist meisterdada.\nFantastilised loomad 3 , Brasiilias Rio de Janeiros aset leidnud film on lisatud 12. novembri 2021. aasta väljaandmise kuupäevale - ehkki see tõenäoliselt muutub. Kuid öelge meile, kas olete põnevil Dumblewaldi järjepidevuse pärast? Sa tead, kus oma mõtteid jagada.


Presidendi palgad läbi aastate\nAinult viis makset tõuseb, kuna George Washington oli Valges Majas\nAmeerika Ühendriikide presidendile makstakse nüüd 400 000 dollarit aastas .\nErinevalt kongressi liikmetest ei saa president igal aastal automaatset palgatõusu ega elukvaliteedi korrigeerimist.\nPresidendi töötasu määrab Kongress, ja seadusandjad on pidanud sobima, et tõsta palka maailma kõige võimsama positsiooni eest täpselt viis korda, kuna George Washington sai riigi esimeseks presidendiks 1789. aastal.\nSeotud lugu: 10 kõrgeimat tasustatud juhatajat Ameerika Ühendriikides\nSee on õige: presidendi jaoks on rohkem kui kaks sajandit olnud ainult viis palgatõusu.\nJa presidendid ei saa ise maksta tõsta. USA põhiseaduses on öeldud\n"President määrab oma teenistuste ajal hüvitise, mida ei tohi suurendada ega vähendada selle ajavahemiku jooksul, milleks ta on valitud ..."\nViimane palgatõus oli jõus 2001. aastal, mil president George W. Bush sai esimeseks ülema komandöriks, kes maksis 400 000 dollarit palka - kahekordistub tema eelkäija, president Bill Clintoni , aastas.\nSiin on aastate jooksul ülevaade presidendi palkadest, mille nimekirja presidentidele maksti, kui palju, alates praegusest palgaastast.\nPresident George W. Bush esitab 2007. aasta liidu aadressi. Pool / Getty Images Uudised\nPresident George W. Bush, kes astus ametisse 2001. aasta jaanuaris, sai esimeseks presidendiks praeguse palgamäära teenimiseks 400 000 dollarit.\nPresidendi 400 000-dollariline palk jõustus 2001. aastal ja jääb praeguse presidendi palgamääraks.\n400 000-dollarilise palga saamine oli järgmine:\nPresident Richard Nixon. määratlemata\nPresident Richard Nixon, kes asus ametisse 1969. aasta jaanuaris, oli esimene president, kes maksis oma teenistuse eest Valges Majas 200 000 dollarit aastas.\nPresidendi 200 000 dollariline palk jõustus 1969. aastal ja jätkus läbi 2000. aasta.\n200 000 dollarit aastas teenisid:\nAllwood Archives / Contributor\nPresident Harry Truman alustas oma teist ametiaega 1949. aastal, teenides 33% palgatõusu. Ta oli esimene president, kes teenis kuus numbrit, lähtudes 75 000 dollarist, mida presidendid maksid alates 1909. aastast kuni 100 000 dollarini.\n100 000 dollariline palk hakkas kehtima 1949. aastal ja jätkub 1969. aastal.\n100 000 dollarit aastas teenisid:\nFranklin Delano Roosevelt, siin kujutatud 1924. aastal, on ainus president, kes on teeninud rohkem kui kahte ametiaega. Kujutav pilt Franklin D. Roosevelti raamatukogust.\nUSA presidentidele maksti 75 000 dollarit alates 1909. aastast koos William Howard Tafti ametiajaga ja jätkata Trumani esimese ametiajaga.\n75 000 dollarit teenisid:\nAmeerika presidentidele maksti 50 000 dollarit, alustades 1873. aastal Ulysses S. Grant teise ametiajaga ja jätkates Theodore Roosevelti kaudu.\n50 000 dollarit teenisid:\n25 000 dollarit\nJames Buchanani portree, kes oli rahva 15th president alates 1857-1861. Rahvusarhiiv / Getty Images uudised\nEsimesed Ameerika presidendid teenisid 25 000 dollarit.\nMillised presidendid tõesti teevad\nSiinkohal tuleb märkida, et ülaltoodud palgad sisaldavad ainult ametniku makset presidendi töö eest. Enamik presidente teenis tegelikult palju rohkem kui see, kui sissetulekuallikad olid sisse arvestatud.\nPBS - positiivse käitumise toetus, hea käitumise tugevdamise strateegiad\nMiks el agua la agua asemel?


Värviline kütus kaob - Logistikauudised\nVärviline kütus kaob\nRiik asub järgmisest aastast piirama erimärgistatud kütuse kasutamist. Esimesena lõpetatakse selle kasutamine paiksetes mootorites ning kaevandus-, metsandus- ja ehitustöödel.\nTäna rahandusminister Jürgen Ligi poolt valitsusele esitatud ja heaks kiidetud vedelkütuse erimärgistamise seaduse muutmise eelnõu on loobumise esimene etapp.\nTeine etapp näeb ette allesjäävate soodustatud valdkondade puhul, nagu reisijate ja kaupade raudteevedu, laevaliiklus, soojuse ja elektrienergia tootmine ning põllumajandus, võimalusel soodusmääraga kütuse kasutamise asemel toetusskeemide või otsetoetuste rakendamise. Kaalutakse täielikku loobumist vedelkütuse erimärgistamisest.\n„Me kavatseme enamikust erimärgistatud kütusest lahti saada ning muuta toetusskeemi. Aga see on alles toores," kommenteeris rahandusminister Jürgen Ligi esmaspäeval.\nLigi sõnul peaks eramärgistatud kütuse toetused ära muutma, sest seal on mitu probleemi. "Näiteks pannakse palju kütust vasakule. Toetuse aluseks ei saa olla põletatud kütuse maht. See ei ole mulle kunagi pähe mahtunud, et mida rohkem põletad, seda rohkem saad toetust," lausus Ligi.\nVedelkütuse erimärgistamise seaduse teise etapi ettepanekud esitatakse selle aasta jooksul, seadus on kavandatud jõustuma tuleva aasta 1. jaanuaril.\nVärvilise kütuse kaotamist logistikuile kompenseerima ei hakata


Vallavolikogu istungilt 27.06.2008\nNimetati Kuusalu Vallavalitsuse esindajaks Eesti Maaomavalitsuste Liidu volikogusse, Harjumaa Omavalitsuste Liidu volikogusse ja MTÜ Harjumaa Ühistranspordikesuse esindajaks abivallavanem Tõnu Ammussaar.\nLubati Kuusalu Vallavalitsusel korraldada avatud hankemenetlusega riigihange valla koolibussi liinidele vedaja leidmiseks tähtajaga 3 aastat.\nTühistati osaliselt Loksa Vallavolikogu 20.02.2003 otsus nr 6.\nVõõrandati otsustuskorras tasuta vallale kuuluvatest 544 vundamendiplokist (Asukohaga: Kahala küla, Kuusalu vald, Harjumaa, Anija Metskonna, Kolga Metskonna mt Nr 39 sees reformimata riigimaal) 23 vundamendiplokki OÜ-le Kuusalu Soojus Kuusalu regionaalse reoveepuhasti mudaväljakule piirdeaja ehitamiseks, ning MTÜ-le Sigula Küla Ühendus 284 vundamendiplokki ja 47 pikka laepaneel külamaja kompleksi ehitamiseks.\nNõustuti EELK Leesi Katariina koguduse taotlusega võõrandada tasuta Leesi Katariina kogudusele Kuusalu vallas, Leesi külas asuv Leesi kalmistu.\nKinnitati Kuusalu valla 2007. aasta majandusaasta aruanne.\nKinnitati revisjonikomisjoni jäätmejaama rajamise teemalise revisjoni tulemused.\nMuudeti Kuusalu Vallavolikogu 21.06.06 otsust nr 35 "Raha eraldamine jäätmejaama rajamiseks Kiiu-Kuusalu piirkonda".\nKinnitati Kuusalu valla ühisveevärgi-ja kanalisatsiooni arengukava aastateks 2008 - 2019.\nKinnitati Vihasoo Lasteaia-Algkooli arengukava.\nMuudeti Kuusalu Vallavolikogu 31.10.2007 määrust nr 16 "Kuusalu Raamatukogu põhimääruse kinnitamine".\nOtsustati mitte seada Sadama kinnistule Salmistu külas tähtajalist ja tasulist hoonestusõigust otsustuskorras.\nOtsustati osaleda liikmena asutatavas mittetulundusühingus, mille eesmärgiks on «Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskava» meetme 4.1 «Kalanduspiirkondade säästev areng» rakendamine Kuusalu valla haldusterritooriumil.\nMäärati Kuusalu küla Veesilma maaüksusele kalakasvatuse hoonete teenindamiseks vajalik katastriüksuse sihtotstarve.\nMäärati Saunja külas Noorendiku ja Avaruse maaüksustele elamu teenindamiseks vajaliku katatsriüksuse sihtotstarve.\nSalmistu küla Välja kinnistul;\nPärispea küla Jaagu-Peetri kinnistul;\nSalmistu küla Raja I ja Ojakivi kinnistutel.\nKuulati keskkonnapeaspetsialist Janne Kallakmaa infot jäätmejaama asukoha kohta.\nVolikogu esimees Tõnu Tamm informeeris volikogu liikme Enn Kirsmani saadetud avaldusest.


Toitumine rinnaga\ntoitumine meetod mukhina\ntõhus Dieet kõht Kuidas kaotada kaalu paastu ajal ja reied\nrinnaga - üks nauditavaid jätkuvalt arutada väga põnev teema paljude emad rinnaga pakkumise.Esimeses osas oleme juba arutanud aluspõhimõtted toitumine.\nToitumine on igihaljas teema. et „nõukaajal” oli rinnaga toidetud lastel väga harva allergiat, praegu aga näeme emapiima saanud lastel tihti erinevaid.\nNaised vajavad küll veidi rohkem energiat raseduse ja rinnaga toitmise ajal, Mitmekesine toitumine; Terve ja tugev organism vajab mitmekesist toitu.\nTeine teooria süüdistab varajast rinnaga toitmisest loobumist ja imikute toitesegudes olevaid valkusid. Toitumine südame- ja veresoonkonnahaiguste korral.\nTo connect with Tervislik toitumine raseduse ning rinnaga toitmise ajal, sign up for Facebook today.\nLisakilod piima heaks Ema organism valmistub piima tootmiseks juba raseduse ajal, võttes juurde 10-15 kg. Siis kogunenud rasvavarud ongi füsioloogiliselt mõeldud.\nei ole defitsiit Dieet Dr Laskin Dobkin Vladimir tasuta laadida »\nDieet retsept kaalus kasutades avokaado Teens\nRinnaga toitmine. Rinna andmise, rinnapiima asendajate ja muuga seonduvad küsimused ja mured. Postita vastus. 8 postitust • 1. leht 1-st Rinnaga toitmine.\nRinnaga toitmine teisel elupoolaastal: Alates 5.-6. elukuust ei vaja imik enam tihedat rinnaga toitmist ööpäev läbi ja tekib ka vajadus lisatoidu järele.\nImiku toitumine teisel poolaastal…………………………………… Alates 5.-6. elukuust ei vaja imik enam tihedat rinnaga toitmist ööpäev läbi.\nKas saab kushat "pärast treeningut kaalu langetamiseks »\ntoitumine podzheluzhochnoy nääre Dieet patsientidele, kelle kõhunääre toimimist rikkumise eest\nKuna rinnaga toitmine on osa normaalset sünnitusjärgsest protsessist, Toitumine erinevates eluetappides. Rasedad. Ebamugavustunded ja haiguslikud seisundid.\nRinnaga toitmine on ka võimalus kaotada raseduse ajal kogutud lisakilod kiiresti ja kerge vaevaga, Beebi toitumine esimesel eluaastal. Rinnapiim on lapsele parim.\nrinnaga toitmine tõlge sõnaraamatus eesti - inglise Glosbe andmetel.\nIMIKU TOIT JA TOITUMINE Esimene eluaasta on BEEBI jaoks olulise tähtsusega, sest sel ajal on lapse kasvamine ja arenemine kiirem kui ülejäänud lapseea.\nToitumine; Liikumine; Sõeluuringud; Uuringud; Ravi. Toetus- ja alternatiivravi. sünnituste arvu tõustes ja pikemaajalisema rinnaga toitmise tulemusel.\nToitumine Imik Imetamine Uni Vastuseid küsimustele, kuidas edukalt rinnaga toitmist alustada, imetamise tehnikate.\nToitumine on üks olulisimaid tegureid, sõltub eelkõige rinnaga toitmise mahust ja sagedusest. Lisavedelik on vajalik organismi sisekeskkonna säili-.\nNaise energiavajadus suureneb raseduse ajal 300 kcal ja rinnaga toitmise ajal 500-650 kcal võrra päevas. Kui neil perioodidel kehaline koormus oluliselt väheneb.\nRinnaga toitmise ajal suureneb foolhappe vajadus 500 µg-ni päevas. vitamiinid toidulisandid toitumine söök rase rasedus. JAGA FACEBOOKIS JAGA TWITTERIS SAADA.\nRinnaga toitmise eelised Toitumine imetamise perioodil; Jälgige, et teie toitumine oleks tasakaalustatud ja võimalikult mitmekesine.\nAlafoorumid » Tervislikud eluviisid ja toitumine » Rasedus ja toitumine. Teemal on tulnud 15 vastust, ( 300 kcal) ja rinnaga toitmise ajal ( 500-650 kcal).LCHF toitumine – LCHF toitujad, kui palju olete kaalu kaotanud, mis ajaga ? Mida te sööte ja mida te kohe kindlasti ei söö juurikatest ?? ja kas kaal selle….\nToitumine; Terve elustiil; Laste tervis; Naise tervis; Mehe tervis; Arvan, et enne kui süüdistada emasid, et miks meil rinnaga toitmine on nii halvas seisundis.\nPiisava rinnapiima koguse tagab ema õige toitumine ja piisav joogi hulk siis enne kui otsustate rinnaga toitmisest loobuda või hakata pakkuma lisatoitu.\nKõik rinnaga toitmisest, aga ka sellest, kuidas anda imikutele piimasegu. Kuidas saada aru, et nüüd on just see õige aeg mil imik vajab lisatoitu.\nImetavad emad ei tea alati, milliseid toiduaineid võiks lapse rinnaga toitmise ajal vältida. Mõni toiduaine võib lapse liiga aktiivseks muuta, teine võib.\nKas Sa piirad oma toitumist raseduse ajal? Sellest räägib toitumise spetsialist Lizete Māldere. Isegi kui tundub, et rinnaga toitmise ajal võiks süüa ainult.Rinnaga toitmine on ka võimalus kaotada raseduse ajal kogutud lisakilod kiiresti ja kerge vaevaga, Beebi toitumine esimesel eluaastal. Rinnapiim on lapsele parim.\n3 Rinnaga toitmine Esimene eluaasta on inimlapse jaoks olulise tähtsusega, sest sel ajal on lapse kasvamine ja arenemine kiirem kui ülejäänud lapseea perioodidel.\nToitumine ja ülekaalulisus; Üldkirurgia; Uroloogia; Vaktsineerimine; Veresoontekirurgia; Kuna enam rinnaga ei toida, milline pill oleks edaspidi sobivaim.\nRasedus ja toitumine – vitamiinid ja mineraalained 22 juuli, 2013 Lugemis aeg: Rinnaga toitmise ajal suureneb foolhappe vajadus 500 µg-ni päevas.\nSelle artikli teemaks on toitumine- kuidas käib tervislik ja Kuna ma sünnitasin kuu aega tagasi ja toidan last rinnaga,siis tekkis küsimus,et kas see menüü.Toitumine ja suutervis inimese elukaare vältel • Rinnaga toitmine õnnestub paremini lapse rütmis – nõudmisel/vajadusel/ klastrites toitmine.\nNurmkana on ümar kanaline, hallikaspruuni selja ning valgete külgede ja rinnaga. Pea esiosa ja saba on hele-pruunikaskollane. Kõht on valge.\nJillian Johnson kuulas arste ja jätkas kahtlustele vaatamata oma vastsündinud poja rinnaga toitmist, kuid see oli saatuslik viga, mille tagajärjel beebi.\n–Rasedatel ja rinnaga toitvatel naistel 1300-1400 mg aktiivsus ja adekvaatne toitumine • Otstarbekas on kõigile üle 55 aasta vanustele isikutele soovitada.\nNAISSPORTLASTE TREENING, TOITUMINE JA TERVISEPROBLEEMID. Luule Medijainen, Vahur Ööpik Sissejuhatus. Seisukoht, et süsivesikute, rasvade ja valkude optimaalne.Eeldusel, et naine toitmine baby rinnaga, Õige toitumine pärast sündi ette selline dieet imetavatele emadele, kus tema piim on kõige toitev ja täielik.\nRinnaga toitmine. Enamikke vaktsiine võib ohutult manustada rinnaga toitvatele emadele. Toitumine (10) Seks (3) Rasestumine (5) Ettevalmistused (36) Enesetunne.\nRinnaga toitmise nõustamine ema toitumine, imik ei ole pärast rinnaga toitmist rahul. Nõustamiseks helistada tööpäevadel kell 08.00-12.00 telefonil.\nTag Archives: toitumine. Soja sobib ka imikutele. Ehkki emasid julgustatakse lapsi rinnaga toitma kuni esimese eluaasta lõpuni, leidub küllalt.\nRinnaga toitmise eelised Toitumine imetamise perioodil; Sünnitusjärgne kurvameelsus Rinnaga toitmise asendid Bayer Links. Bayer globaalne; Bayer Eesti.\nToitumine: ainus eakohane toit selles vanuses on rinnapiim või imiku piimasegu. toitmise reguleerimine, vältida öist toitmist rinnaga, magustatud mahlaga.img479/img-0980.jpg\nkakja Dieet loomuliku toiduvaliku IBC oksalaadid kasside Foorum podagra\nrinnaga-toitmine. Tita päästis oma ema elu, beebi-toitmine Imetamine kasvaja mastektoomia rinnad rinnaga-toitmine rinnavähk Toitumine tsüst uskumatu Uudised.\nToitumine pere planeerimise ja rasedusperioodil. Naiste toiduenergiavajadus suureneb raseduse ajal 300kcal ja rinnaga toitmise ajal 500-650kcal.\nKuna rinnaga toitmine on osa normaalset sünnitusjärgsest protsessist, sobib see ideaalselt ka naisele. Toitumine südame- ja veresoonkonnahaiguste korral.\nNaise toitumine imetamise ajal Sellised uuringud kinnitavad, et looduse poolt on rinnaga toitmiseks kõik vajalik tagatud. Loomulikult ei tähenda.\nohtlik Dieet Cornelia mangoKremli Dieet tabeli väärtus UNO toidudSkemaatiline kava kaalulangustee meega dieedil


Ants Laos – Vikipeedia\nAnts Laos (sündinud 21. oktoobril 1943 Pärnus) on eesti tootmisjuht, poliitik, võrkpallur ja sporditegelane.\nTa lõpetas 1962. aastal Pärnu 4. Keskkooli. Aastal 1970 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiatööstuse protsesside ja keemiaküberneetika erialal; lisaks on ta lõpetanud NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia.\nLaos töötas aastatel 1970–1975 Tartu Piimatoodete Kombinaadis, kus ta tõusis vaneminsenerist peaenergeetikuks. Aastatel 1975–1978 oli ta Pärnu Õlletehase direktor, aastatel 1978–1979 oli ta Saku Õlletehase direktor.\nAastatel 1979–1985 oli Laos Eesti NSV toiduainetetööstuse minister ning alates 1985. aastast Eesti NSV Agrotööstuskomitee esimehe esimene asetäitja – Eesti NSV minister. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige. 1989. aastal sai Laos Indrek Toome valitsuses kaubandusministriks. 3. aprillist 1990 kuni 31. detsembrini 1991 oli ta kaubandusminister ka Edgar Savisaare valitsuses.\nAlates 1992. aastast oli Laos Estkompeximi peadirektor, 1996. kuni 1998. aastani ETFC Grupi juhatuse esimees, olles ka suuromanik 10% aktsiaosalusega.\nAlates 1999. aastast on ta üks VKG AS-i suuromanikest.\nTa oli Eesti võrkpallur, kes kuulus 1962 Eesti NSV koolinoorte koondisse ja oli 1968. aastani Eesti NSV koondises.\nLaos oli 1986–1993 Eesti Võrkpalliföderatsiooni president. Ta oli Eesti Olümpiakomitee taastajate hulgas ning oli 1989–2014 EOK liige, aastast 2014 on EOK auliige.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Ants_Laos&oldid=5564726"\nLehekülje viimane muutmine: 26. veebruar 2020, 00:49\nSelle lehekülje viimane muutmine: 00:49, 26. veebruar 2020.


Ameeriklased versus Volkswagen ja muid elutarkusi | Elust kirju: Epp Petrone ajaveeb\nNii. Meie eeldus oli niisiis: automaatkäigukast ja 7 istet ja kuni 100 000 krooni. Esimene tingimus sellepärast, et muuga me sõita ei oska ja teine sellepärast, et õe pere ka peale mahuks ja kolmas sellepärast, et… noh, tundus selline õige suurusjärk meile. Mitte liiga odav ega mitte liiga kallis.\nAlgusest peale oli selge, et keskkonnale ülisõbralikku autot me nende tingimustega ei saa, aga katsume igatahes sõita vaid vajadusel, mitte niisama. See selleks. Nüüd mõned peas kummitavad tsitaadid.\n“Mis teil hinnaskaala on? Kuni 100 000? Aga k o r r a l i k auto algab just sajast tuhandest!” Seda kuulsime umbes mustmiljon korda ja isegi sellise tehnikavõõra inimese nagu mu õe suust.\nJa Ameerika autode suhtes kohtasime muidugi korduvalt negatiivset arvamust. Näiteks mu vana sõber, telefonis: “Mida te eile vaatasite? Pontiace? (paus) Midagi veel? Chryslereid?! Oh Christ. Kes teile neid soovitas? Kas Justin tahab ameeriklast osta? Vaata, Eestis ei taha m i t t e üks inimene enam neid ameeriklasi osta. Nende aeg on läbi. Sa ei saa sellest pärast enam lahti!”\nJärgmisel päeval. üks Pontiaci müüja: “See on müüt, see on mingi loll müüt, mida Volkswageni fännid edasi levitavad. Tahate, minge ja uurige statistikat, Pontiacite järelturg on sama hea, võibolla isegi parem, sest Volkse on Eesti täis. Ameeriklasega on ju palju p e h m e m sõita! Ja jänkid ikkagi teavad, kuidas automaatkäigukaste teha! Kui te tahate automaadiga, siis ostke ameeriklane! /–mullmullmull—/ Kui teil Volkswageni kast läbi läheb, siis see läheb teile maksma 30 tuhat vähemalt, aga Pontiaci kasti saab odavamalt ära vahetada.”\nNaabrimees hiljem: “Seda te ikka teate, et Volkswagenite varuosad on palju odavamad kui ameeriklaste omad?”\nChrysleri müügimees hiljem: “See on müüt, see on müüt! Varuosad on samas hinnas.”\nVahepeal minu isa, korduvalt, telefonikõnedes (lühendatult): “Volkswagen, Volkswagen, diisel, diisel!”\nTõnu: “Teile pole diislit vaja, kui te tahate ainult nädalavahetustel autot kasutada. Diisliga auto ei pruugi teil siis pärast viiepäevast seismist hästi käima minna.”\nIsa: “See on müüt, et diisel halvemini käima läheb. See oli vanasti nii, enam mitte!”\nJustin, Raadi autoturul koos minuga kõndides ja käsi vastu külgi pekstes: “Nüüd ma tean, kus asub Tartu Siber.” Räägime ilmast ja Eestimaa poliitikast. Ehh, saaks see auto juba kuidagi ostetud.\nÜks papi turult: “See on mul Ford jah, aga see pole mingi ameeriklane, t e g e l i k u l t on see Volkswagen! Sellel pole mingit vahet, see on samas tehases tehtud! Ford Galaxy on ju Volkswagen!”\nTurul hakkab meile üks teine auto meeldima, aga sel pole naastrehve all. Eelmisel õhtul on mulle just sõnad peale loetud: “Kui te kavatsete ka maal sõita, siis ikka naelad alla!” See automüüja aga, kuuldes, et ma 4 aastaaja rehve piisavalt heaks ei pea: “Need on just kõiksee paremad! Mul endal pole kunagi naelu all olnud! Lamelliga hoiab palju pehmemalt tee küljes kinni (???) ja naelad keelatakse nagunii järgmisel talvel Eestis ära, need on enamuses Euroopa riikides keelatud, need ju lõhuvad asfalti tohutult ja on keskkonnale kahjulikud.”\nNaabrimees, järgmisel päeval, kui on üle vaadanud meie poolt nö finaali jõudnud autod: “Nojah, et need kaks siis on, ütleme, üle prahi. Mootorid mõlemal korras. Üks on muidugi teil hiljem lihtne ära müüa, aga praegu nõuab salongis iluravi ja tahate osta need kaks lisaistet… Ja teine ei nõua midagi, aga – kellele te selle hiljem müüte? Seda marki lihtsalt ei tea keegi.”\nNo me siis mõtlesime. Ja kuna see esimene (eks ikka Volkswagen) oli kallim kui teine, siis me otsustasime, et äkki on kusagil veel neid meiesuguseid inimesi, kes hakkavad autot osta kriteeriumite järgi, mitte margi järgi.\nJa neile me selle masina siis kunagi müümegi. K u i müüme.\nSelle masina nimi on Mercury Villager, see polevat ei sakslane ega ameeriklane, vaid hoopis jaapanlane. Ja ärge häbenege, kui te sellest margist varem kuulnud pole. Minu blogis võib nüüd temast kuulda ja nimi on tal ka juba olemas.\nNüüd on meil siis valge ahi nimega Klaara ja punane auto nimega Merkuur.\n(Ja must südametunnistus, eks ikka selle rohelise ilmavaate pärast.)\n← Saunast ja muust Otsin ehk reisikaaslast (India, aprill) →\n69 mõtet “Ameeriklased versus Volkswagen ja muid elutarkusi”\nkaur 19 veebruar 2007, 03:20\nhttp://en.wikipedia.org/wiki/Mercury_Villager siis… piltide järgi igavesti nunnu auto. pikka iga teile 🙂\nLM 19 veebruar 2007, 04:14\nmul pole muid päris oma autosid olnud kui automaadiga Mercedes ja Ford. teiste omasid sõitsin manuaalset Volkswagenit, Hondat ja Mitsubishit, aga ei istunud kuidagi.. linnast väljas halbade oludega on automaat kõrgema riskiastmega, aga minu põhitrajektoor oli Tallinna liiklus, kus väsib jalg ja kulub siduriketas enne, kui manuaali eelised selgeks saavad.\nkunagi ütles mu mehaanik, et ostis ka endale automaadiga masina, sest ‘kaua ikka käsitööline oled’.\nnoh, lõpp hea, kõik hea. autovalik on nagu iga teine valik, küll saate varuosad hangitud ja hooldused tehtud, näidikuid oskate ju armatuuril lugeda 😉\nparimad soovid igal juhul! üks rõõm — auto ostmise rõõm — on teil saadud. teine suur tuleb siis, kui uue ostja leiate.\nMaria 19 veebruar 2007, 08:43\nPildid näitavad, et nunnu auto. Arvan, et google otsing annabki esimesena Wikipedia pildid 🙂\nmercury 19 veebruar 2007, 10:53\nAssembly Avon Lake, Ohio\nRelated Nissan Quest\nSimilar Chrysler Town & Country\nBody style 3-door minivan\nEngine 3.0L 151 hp V6\nCurb weight 3,815 lbs\nCurb weight 3,944 lb\nThe 1993 Mercury Villager and Nissan Quest were the products of a joint venture between Ford Motor Company and Nissan. The goal was to produce a smaller and more stylish minivan to compete in the traditional minivan market. The vans debuted at the 1992 North American International Auto Show in Detroit. The two minivans differed only cosmetically(such as a lightbar between the headlights on the Villager which was common on Mercury’s in the early 90s) and shared a Nissan engine. They were built in a Ford plant in Avon Lake, Ohio.\nEppppp Postituse autor 19 veebruar 2007, 11:00\nNojah, meile öeldi, et Nissan ja me ise mõtlesime, et Nissan vist jaapanlane.\nAga kui keegi pole veel aru saanud ;), siis meie kirg ei ole autoasjandus ja oleme üsna rumalad ja leiged sel teemal. Konkreetne auto meeldis nii sisetunde kui ratsionaalse mõtlemise alusel ja nii me sellega käed lõime.\nJa kui ameeriklane, siis ameeriklane. Et siis jaapani mõjutustega ameeriklane.\nKlari 19 veebruar 2007, 13:56\nma esimese hoobiga tahtsin hakata ikka kohe asiaate soovitama, aga siis lugesin edasi ja nägin, et valisite välja. 🙂\naga muidu aasia autod on minu kogemuste kohaselt head ja töökindlad. ise olen sõitnud Suzuki Altoga ja praegu sõidan Hyundai Getziga, õde sõidab suure Suzuki maasturiga. aga meil on alati kõik uuena ostetud, kasutatud autodega kogemused puuduvad.\naga sellest automaatkastist ei saa ma vist elu lõpuni aru. ilgelt ebamugav mu meelest.\nEppppp Postituse autor 19 veebruar 2007, 14:02\nMis mõttes saab automaakäigukast ebamugav olla?\nMa olen nõus, et pole energiasäästlik. Aga mugav on ju väga. Ei pea käike vahetama, auto teeb selle sinu eest ära. Mina oleks isegi nõus olnud manuaaliga (kunagi 10 aastat tagasi õppisin ju sellega Eestis sõitma ja saaks uuesti õppida), aga vaat siinkohal on Justin niipalju ameeriklane või niipalju väsinud sellest pidevast kohanemisest, et tema ütles ära: temal pole praegu sellist aega, et hakata õppima lähikuudel uutmoodi autojuhtimist.\nMa usun, et ei liialda, kui ütlen, et USAs on 80-90 protsenti autosid automaatkäigukastiga, sellepärast ka 16aastased ja 96aastased seal nii lihtsalt sõidetud saavad.\nJa Eestis on see protsent täpselt vastupidi.\nEuroopa, oleneb ilmselt riikidest. Aga ma parem panen suu kinni teemal, millest ma piisavalt ei tea.\nTatsutahime 19 veebruar 2007, 15:04\nMinu esimene (ja arvatavasti viimane) kogemus automaatkàigukastiga oli Neitsisaartelt, kus autolaenutustes ainult automaatkàigukastid olid. Esimene paanikahetk oli autosse istudes – aga kuidas see asi kohalt làheb?!?! Aga ebamugav oli selle pàrast, et oli tunne nagu kontrolli ei oleks auto yle, eriti m2gisemates kohtades, ajapikku òppisin kyll gaasiga kàike vahetama, aga kerget hirmu tekitab siiamaani.\nTegelikult on harjumise asi. Ja Justinist saan ma 100% aru.\nKlari 19 veebruar 2007, 15:30\nno näiteks minu jaoks jääb arusaamatuks, kuidas automaatkastiga pidurdada kiilasjääl. pidurit vajutades lõpeb see manööver kraavis või halvemal juhul risti vastassuunavööndis. ma kasutan talvistes oludes pidurit nii imevähe kui võimalik ja pidurdan alati käiguga… minu õe suur Suzuki maastur on automaat. ma ei tea, mismoodi ta sellega sõidab. aga kui me koos lõppastmekoolitusel käisime, kus meile räägiti tundide kaupa libedal tehtavatest manöövritest, siis automaatkasti kohta ütles õpetaja ainult “nojah, palju õnne.”\nkaur 19 veebruar 2007, 15:55\nMul on automaatkastiga auto. Vahepeal olid mõlemad korraga, vana manuaal ja uus automaat – sõita on mõnus mõlemaga, aga automaat on selgelt mugavam.\nKontroll, kiilasjää? Unustage ära. Eesmärk olgu see, et libedal tehtavaid manöövreid EI OLE VAJA. Vähemalt tavalise juhi jaoks. Kui juba kiilakal kiiruse pealt manööverdamiseks läheb, on miski jama majas niikuinii ja pole enam suuremat vahet, mis sorti kast, rehvid või elektroonika.\nKlari 19 veebruar 2007, 16:05\nnojah, ma saan aru küll, et ma olen selges vähemuses sellega, et automaat kohe üldse ei meeldi. ma tõin selle libeduse lihtsalt näiteks. mulle ei meeldi ka suvel sellega sõita. ma isegi ei tea, miks. üks jalg ja üks käsi on kuidagi täiesti ülearu ja ma ei taha, et auto ise otsustab, millal käiku vahetada 😛\nInfi 19 veebruar 2007, 16:58\nMulle meeldib automaat. Endal on kah (eelkõige minu nõudmisel ostetud – ei tahtnud hakata veel käikudega võitlema samal ajal kui tagaistmel kaks rähklevat last üksteist surnuks vaidlevad ja mina kogu seda olukorda kuidagiviisi veel kontrollima pean – aga tegelikult leidis mees ka, et talle iseenesest sobis see variant, sest oma isa autoga, millel samuti automaatkast, on ta juba harjunud ja leiab selle tegelikult väga mugava olevat). Eriti hea on see linnas sõitmisel. Aga ei näe tegelikult probleemi ka suurel maanteel. Ja kui väga vaja, siis on vähemalt meie autol küll kuni 3nda käiguni veel ka eraldi võimalus käike ühekaupa valida (ma küll ei tea, kas seda ka sõidu pealt teha tohib – igatahes on mulle öeldud, et kui näiteks valid kangiga nr. 3, siis auto üle 3nda käigu ei vali – aga ma ei ole seda sõidu ajal proovinud muidugi 🙂 – Tegelikult peakski mehelt küsima, et kas sõidu ajal võib ka neid alumisi käike valida :D). Ja ei näe põhjust, miks peaks sõitmise ajal tingimata lakkamatult kõigi käte ja jalgadega sebima. Pigem on ju hea, kui rooli sõidu ajal kahe käega saab ikka hoida. (Mitte nagu ma olen näinud, et ühe käega vahetatakse käiku, teisega hoitakse telefoni kõrva ääres ja rooli tüüritakse põlvega – üldse mitte haruldane nähtus autoroolis, muide.) Kõik meie pere tuttavad, kes mõnda aega automaatkastiga autodega on sõitnud, kiidavad väga ja ütlevad, et ei taha enam manuaali osta. Natuke oli autoostul probleem automaatkastiga see, et neid on veel turul siiski vähevõitu, seega valik suht kitsas – ja hind veidike kõrgem kui manuaalkastiga sarnastel masinatel. Samas jutud sellest, et automaatkast rohkem kütust võtab või uimasem on, uute kastide puhul väidetavalt enam tõele ei vasta ka. Kütuse säästmiseks on hea ka kiirusehoidja omamine näiteks – suurel maanteel sõites.\nelisabeth 19 veebruar 2007, 20:06\nkiidan iga kell automaati just eelkõige mugavuse ja OHUTUSE (ma ei räägi libedaga kiirteel uisutamisest, vaid näit. igapäevasest linnaliiklusest)- naisterahvad, kes nii ehk nii POLE (vähemalt meeste jutu järgi) just autorooli sündinud ning kel autos tihi lapsed, hunnik pakke, võibolla koer ja helisev mobiil jne…neile on supersobilik just automaatkast…ise sõitsin 3 aasatat automaatkastiga… ei sure foori taga välja, ei libise/vaju kallakul tagasi, ainult anna gaasi ja liigub, gaasiga nö käiguvahetus tuleb natukese sõitmiskogemusega iseenesest jne jne jne ei mingit lisastressiallikat käiguvahetuse jms muretsemise pärast…ja tegite KINDLASTIII õige otsuse,e t manuaali ei ostnud liiatigi, kui Justin pole kunagi sõitnud ja Sina Epp vist ka mitu astat mitte…mulle just osteti 3 päeva tagasi uhiuus auto MANUAALKASTIGA…täna sõitsin esimest korda Tartus ja iga foori taga oli higipull otsaees, et kas saan ilma väljasuremata kohalt ära, ega keegi libedaga mulle otsa ei vaju, kui piisavalt kiirelt ära ei liigu, ega sillal tagasi ei libise jne jne jne Postimaja juuures parklas pidin alusa ühe härra appi paluma, sest ei saanud sealt künkast autot lihstalt üles…no koguaeg vajusin tagasi ja siduriga-gaasiga korraga nö mängima pole lihtalt veel ära harjunud-õnneks oli tore härra ja autoga ära ei sõitnud…ja auto jäi ka terveks päeva lõpuks :)…paar nädalat tagasi automaadiga veel nautisin sõitmist nüüd lausa kardan :S eks peab harjutama…aga kõiki automaadiomanike lausa kadestan praegu.\nMia 19 veebruar 2007, 20:38\nMa ei viitsi kõike kommentaarides läbi lugeda, aga vaidlen küll:d\nEsiteks, automaadid on palju säästlikumad – andmed pärinevad värselt läbitud lõppastmekoolitusest – sest vahetavad käike tunduvalt varem ja nii kulub bensiini vähem.\nTeine jama on see kiilasjää jutt. Kuulge. Automaadiga on lihtsam mitte raskem ka seal. Seal sa mitte ei vajuta sidurit alla, vaid lased lihtsalt gaasi lahti ja pidurdama pead nii automaadi kui manuaaliga alles viimasel võimalusel ja soovitavalt siis kui auto üle on kontroll saavutatud. Käik vahetub ju ka gaasiga mängides.\nMa võib-olla ei oska seda kõike väga teaduslikult seletada, aga mõte jääb samaks. Võib-olla aitab minu blogi üks lõppastmekoolituse teemal kirjutatud postitus jaanuari lõpu poole. Otsige üles, kel huvi on. mina sain küll tunduvalt targemaks ja kummutati ka mitu müüti.\nTarmo 19 veebruar 2007, 22:24\nNoh, põhimõtteliselt on asi lihtne: kui manuaaliga sõita ei oska, jääb üle ainult automaat. Linnas on ta kindlasti mugavam ka, kuigi mina eelistan kindlalt käsikasti – pole see käiguvahetamine nii hull midagi, roolikeeramine lähebki muidu igavaks.\nJa spetsiaalselt elisabethile: “…helisev mobiil…”??? Seda tuleb linnas sõites 110% IGNOREERIDA, kui mõistus peas on!!!\n(Palun karjumise pärast vabandust, aga kui miski mind peale ülevoolava matsluse veel liikluses närvi ajab, siis on need roolis mobiiliga – vabandan veel kord –, mölisejad.)\nAga teisalt: kui madal hind on nii oluline, siis manuaali saaks ehk ikka odavamalt? Muidugi kui juba ära ostsite, siis pole muud kui head sõitu ja õnne soovida! (Ilma irooniata, täitsa siiralt :))\nbritta 20 veebruar 2007, 09:31\nNo mina olen ilmselt tõeline igand, aga ainumas mõeldav käigukast on minu jaoks manuaal. Meeldib ja kõik.\nHeliseva mobiili tarbeks on handsfree. Sõidan nõnda juba aastaid. Mugav.\nAmeerika autod on hingelähedased. Mõnusad suured, tehtud inimeste jaoks – saab ikka sisse astuda, mitte pugeda. Samas: bensiinikulu on sellevõrra ikkagi suurem. Mis teha, kõike head korraga ei saa ja seetõttu (kuna liiklen enamuse ajast ikkagi linnas) sõidan ise väikese manuaalse “prantslasega”.\nAga kuna auto on midagi nii isiklikku (mis sest et tööriist ja abivahend), et igaüks peab tegema oma valiku oma oma enese tarkuse ja südame järgi. Nagu vanarahvas kõneleb, et kellele ema, kellele tütar….:)\nöö 20 veebruar 2007, 11:36\nisegi roheline inimene ei saa jala tartust viljandi.\nsammas 20 veebruar 2007, 12:17\n3,0 V6 automaat\n+ mugavusroheline mõtteilm\nLM 20 veebruar 2007, 13:17\n“Noh, põhimõtteliselt on asi lihtne: kui manuaaliga sõita ei oska, jääb üle ainult automaat.” Tarmo, siin blogis\njaa, vaat on ikka tarku mehi veel ilmas! kümme punkti avara mõtlemise eest. (loe: eelnev oli kerge iroonia, ehehee.)\ncarry 20 veebruar 2007, 15:14\nKõik autod on koledad!\nSa lihtsalt ostad ühe neist endale, vaatad ja vaatad seda ja paned talle nime ja sulle hakkab tunduma, et see ongi väga, väga ilus auto. Kindlasti palju ilusam, kui naabrite oma.\nKõik, mis on kapoti all ja auto all, on veel koledam, lausa rõve. Aga mõnele meeldib seegi. Ega ju inimese sisikond kah teab mis kena ja esteetiline vaatepilt pole. Aga niikaua, kuni kõik töötab, on mõnus olla.\nAuto juures on kõige tähtsam värv, aksessuaarid ja muidugi make-up. Värv jätab esimese mulje. Selle tunneb iga naine eksimatult ära. Et kas on õige või mitte.\nAksessuaaride koha pealt peab kindlasti end täiendavalt koolitama. Et mida seal üldse olla võib ja peab (nahkistmetele lisaks). Abiks on automüüjate veebilehed. Kõik automaatne sobib autole hästi. Pruugitud autol ei tõsta lisavarustus hinda niipalju, kui uuel ja see on suht positiivne nähtus.\nMeik on oluline. Kosmeetika pealt koonerdamine läheb kalliks maksma. Paljud ei viitsi oma autot korralikult meikida, isegi mitte uuest peast. Tead ju küll, et parem käia pidevalt ilusalongis, kui mõne aja pärast lõikusele minna.\nLisaks sellele, mis väljast näha, on kasutatud auto müüjalt hea nõuda hooldusraamatut ja kasutusjuhendit. Kui neid ikka alles pole, siis on kaks võimalust – 1. hoolimatu omanik on need ära kaotanud, järelikult pole ka autost hoolinud. 2. ostja eest püütakse varjata avariid või lihtsalt hoolimatust. Mõlemal juhul on targem eemale jalutada. Kui ikka järgi kõnnib, siis ütle, et tal suu haiseb.\nJa siis veel. Valgustusega peegel peab olema mõlema sirmi sees! Ilma selleta on auto täiesti mõttetu riist. Ma ei soovitaks sellist isegi oma kõige koledamale sõbrannale mitte.\nTarmo 20 veebruar 2007, 15:40\nAsjakohane torge ja tõestab veel kord tõsiasja, et internetikommenteerimine on suurim mõeldav lollus ja ajaraisk. Palun vabandust, et põhimõtet netis asjata mitte kaagutada seekord ignoreerisin 🙂\njubejuss 20 veebruar 2007, 15:47\nMinule meeldib ka automaat. Ainus asi mis segab mul teda sageli kasutamast on meie karmid seadused ja relvaloa puudumine. Aga noh vahel ikka salaja metsas täristan.\njubejuss 20 veebruar 2007, 15:48\nAga minu naabrimees maal (Uunu) ütleb, et autumaat põle ike se õige, et vat vana saksa vint – laseb harva aga kui siis vaid pihta!\nMine siis võta kinni\njubejuss 20 veebruar 2007, 15:50\nAga eelmisel nädalal võetu hoopis Uunu kinni.\nNüüd ma pean vist sellest kranaadikogust, mis tal juba sõjaajast oli ja mille ta pärast surma lubas mulle jätta suu puhtaks pühkima\nSiiri 20 veebruar 2007, 18:03\nJussi jutt tuletas mulle meelde, et kui aastal 1988 võtsin osa raamatupidajate kutsevõistlusest, siis üks osa sellest oli granaadivise. Ma ei osanud granaati visata. Sellepärast ma ei saanud esikohta ja omale auhinnaks magamiskotti valida. Kurp.\nJubejuss 20 veebruar 2007, 18:07\nViskasid kranaadi metsa vä?\nJubejuss 20 veebruar 2007, 18:08\nSiiri 20 veebruar 2007, 18:11\nMa olen sõitnud 9 aastat manuaalkäigukastiga ja 10 minutit automaatkäigukastiga. Automaat meeldib rohkem 🙂\nKiilasjääl lendab auto ka naelkummidega väikesel kiirusel (30 km/h) lõdvalt kurvist välja ja keerab nina tuldud suunas. Ja mustal jääl laineliseks sõidetud asfaldil muutub auto üsna kergelt karusselliks.\nSiiri 20 veebruar 2007, 18:16\nKranaati viskasin kranaadiviskeks ettenähtud, nööridega eraldatud mururibal. Aga kranaat ei lennanud millegipärast eriti entusiastlikult vaid kukkus päris mu lähedale. Oleks sõda olnud, ma oleks surnud.\nkitkat 20 veebruar 2007, 20:38\naga minu mazda 3 on sellise automaadiga, millega saab vajadusel ise ka käike vahetada (näiteks möödasõidul kiirendamisel on vaja) ja ma olen ilgelt rahul, kuigi ka ennem 7 aastat tavalise kastiga sõitnud ja olin ka suht automaatkasti vastane. nüüd enam teistsugust autot ei ostakski\nteine epp 20 veebruar 2007, 23:36\neks see kõik ole harjumise asi, aga minule ka meeldib manuaal rohkem põhjusel, et käsi ja jalgu ei jää üle. nii vähe kui ma automaadiga sõitnud olen, siis kõige muuga harjub suhteliselt kiiresti ära, aga millegipärast just TEISE käigu sissepanemisest tunnen alati puudust :). kohalt võttes siis…\nrääkimata sellest, et möödasõite tehes tuleb autot alati veenda, et SÕIDA NÜÜD, SÕÕÕÕIDAAAAAAAAAAAAAA!!!!!!! (kuigi uuemad ja võimsamad automaadid pidi päris hea kiirendusega olema)\nInfi 21 veebruar 2007, 00:52\nMeie automaadil on küll ka möödasõidukiirendus päris hea. (Samuti kohaltvõtmine. Mees, va poisike, ikka võistleb linnas ristmikult ära minemises :P. Pooltel kordadel ikka võidab ka, kuigi muidugi uutele bemmidele või muidu väga sportlikele masinatele jääb tavaliselt alla :).) Ja meie pere mõlemal autol – meie omal ja mehevanemate omal – on olemas selline SPORT nupp, mida soovi korral saab kasutada möödasõitudel näiteks, kui ikka tundub, et aeglaselt liigub. See siis vahetab käigu koheselt madalamaks ja seeläbi lisab võimsust. (Tõsi, kompuuter näitab kohe ka kütusekulu kõrgele hüppamist 🙂 – nii et väga sageli me seda ei kasuta. Tavaliselt ei ole vajadust ka, kiirendab niisamagi üsna nobedasti.)\nKlari 21 veebruar 2007, 08:30\nmöödasõidul on abiks Turbo nupp 😉\nmu õe Suzuki Grand Vitara on automaadikas. tuliuus ja hirmkallis küll, aga kohalt võttes tuim ja uimane (samas kui oma väikse manuaal-Getziga teen foori tagant enamikele ära, kui tahan). see-eest on tuliuuel ja hirmkallil maasturil seesama turbo-asjapulk küljes. maanteel möödasõitu tehes nuputad aga nupukese peale ja kiirendus surub istmesse küll.\naga siiski. kõige rohkem häirib mind automaadi juures just seesama uimasus ja tuimus paigaltvõtmisel. või on asi lihtsalt minu iseloomus, et foori tagant TULEB startida nii et kumm viliseb… ma ei tea.\nkrista 21 veebruar 2007, 10:25\nkui ma eelmine suvi endale autot valisin, siis olid minu tingimused: automaatkäigukast – et saaks süüa ja lapsi kantseldada samal ajal 😉\nkliimaseade – sest viis minutit karjuva lapsega, kellel on palav, on minu taluvuse piir ja meil siin eestis on vähemalt üks kord selline ilm 😉\nvanker mahub taha – kui sul on juba 2 last tagaistme hõivanud, siis peab mahtuma terve vanker kuskile mujale ja meil on suur vanker….. ja varsti peavad jalgrattad mahtuma.\nmitte vanem kui 3..4 aastat – ma ei tunne ennast kuigi mugavalt kahe lapsega tee ääres kõkutades, et autol läks midagi katki.\nHuvitav kuidas autoriigis sündinud inimene ei ole autosõltlane?\nJa Epp ära sa siis ehmata kui ükskord tanklasse lähed. Nimelt maksab meil bensiin ikka tunduvalt rohkem kui ameerikas ja see auto neelab teil ikka mehiselt. Ükskõik mis numbri keegi ka teile ei ülteks, üldjuhul võtab see rohkem 🙂\ntatsutahime 21 veebruar 2007, 13:55\nTjah, ja minu 1,7 mootoriga Ford Mondeo (Kombi) sai nii mõnegi mu Itaalia tuttava poolt imestunud kommentaari – kuidas sa ikka nii suure mootoriga autot ostad. Seleta siis küll, et auto on suur ja raske ja asju täis ja mingit võimsust on ikka vaja… See seletus võeti enam-vähem vastu, aga leiti, et ikka bensiinikulu on arvatavasti liiga suur – arvestades meie vajadust maailma naftat kokku hoida jne jne (mitte raha pärast, eksole). 1,7 on mu enda jaoks ka seni üldjuhul piir olnud. Itaallased rääkisid jälle, et 1,2 võiks piir olla.\nCristal 21 veebruar 2007, 14:41\nteie rohelise mõttemaailma juures on muidugi 3-se mootoriga auto hämmastav valik, aga eks te ise tea…\nautomaatkast võtab liitri rohkem kütet kui manuaal, mul võrdlus sama aasta, mudeli ja mootoriga fordide pealt olemas.\nteine asi mis jubedalt bensiini võtab on kliimaautomaatika. kui vajadust pole ja parasjagu valitseb parasvöörmes paras kliima, siis soovitan kõigil selle välja lülitada, kulu väheneb ca liitri võrra 🙂\naga kui juba auto ristitud pereliikmeks, küll siis kenasti ülal peetud ja kasutatud saab.\nVäikeMari 21 veebruar 2007, 15:01\ntenpoints jubejussile komentaaride eest:)\nKas Arkadi zukil polegi midagi kosta? 🙂\nEppppp Postituse autor 21 veebruar 2007, 15:38\nAh, see autoteema…\nEile sikutasin Martat kelgu peal lasteaiast koju ja tunnistasin Pepleri tänaval lausa autoummiku moodi asja. Tipptund vist. Ja väga vastik tunne oli, kui vaatasin, kuidas vaene madalal kõnnitee peal liikuv lapsuke sai silmaga nähtavaid heitgaase endale kopsudesse. Kohutav! Sel hetkel ma vihkasin autosid.\nÕhtupoole helistas sõbranna ja plaanisime juba seda, kuidas me läheks Põlvamaale matkale ja suusatama. Siis mõtlesin, et ikkagi tore…\nÜldiselt valitseb aga hinges segadus. Ameerikas oli meil kogu aeg auto, sealgi kombineerisime ühistransporti ja autosõitu, aga… Eestis on see asi ikkagi kuidagi teistmoodi.\nJa lisaks kõigele muule: INFO. Et olla roheline, pead olema haritud.\nTegelikult me pole veel ära ostnud, ainult kokkulepe on ja automüüja ise on hoopis sel nädalal sel maal, kuhu kured lendavad (kui laulu mäletate 😉 Põhimõtteliselt saaks me veel ümber mõelda, kui näeks parematy varianti silmapiiril.\nAga miks 3-ne mootor? Enamus neist suurtest kahepereautodest on ju sellised, või siis mingi 2,6 või 2,8.\nJa kui ikkagi võtta nii, et alternatiiviks oleks kaks autot, siis on see üks suure mootoriga kahepereauto ju parem?\nVõi oskate soovitada samade kriteeriumitega (vt postituse algus) ja keskkonnasõbralikumat autot? Tõsiselt?\nsammas 21 veebruar 2007, 16:33\nElul on sinuga ikka omad plaanid: Kõigepealt ukerdad lapse ja kelguga autovingu vahel. Oma autos oleks laps rohkem kaitstud. Siis plaanid sõbrannaga suusatama minna. Tartust Põlvasse viiks suusad ikka autoga. Segadus hinges. Muidugi, auto annab vabaduse. Ja oma rohelist maailmavaadet ei pea sa ju selle eest panti panema.\nMiks 3-ne? 7-kohaline auto ongi 3 liitrine. 2,6 pole mingi oluline vahe. Ameerikas on 3,0 vist väike, või vähemalt tavaline.\nItaallastel 1,2 piiriks? Mhh? Mis Giustino sellest arvab? Kui see on ülemine piir, siis kus see teine piir … ähh, see on mingi Napoli (sooja maa) teema.\nEestis on suur auto hea. Sest suur auto on kõva. Mitte kõva sõna. Vaid tugev. Iga päev pühitakse maanteel mõni auto kraavi. Ja väikesel autol jääb seda turvavaru napiks.\nCatharina 21 veebruar 2007, 17:04\nKaks mõtet …\nesiteks: see auto näeb välja umbestäpselt selline nagu minul mõttes on – piisavalt mahukas kahe lapse ja nendega kaasnevate aksessuaaride jaoks ja ilmselt ka piisavalt kõrge, st ei löö pead vastu uksepiita või lage ära. Väga lahe igatahes. Jään siit merkuuri edasisest käekäigust uudiseid ootama;)\nTeiseks see mugavusrohelise sõna, mis mind ühest varasemast kommentaarisabast kummitama jäi ja millele suutsin omapoolse reaktsiooni sõnastada alles siis, kui teema juba mitu päeva vana oli.\nEt see oli mõeldud süüdistusena, aga mina nt hindan end küll auga mugavusroheliseks. Põhjendus – parem siis juba mugavusroheline kui see, et “kui lõpuni ei suuda, pole mõtet üldse punnitada”. Jah, kasutan samuti pesukuivatit ja sõidan autoga (mitte küll absoluutselt kõikjale ja enamasti erinevaid sihtpunkte võimalikult palju ühitades-optimiseerides) ja ilmselt teen veel ühtkomateist keskkonnavaenulikku, aga paberit ja klaastaarat sorteerin mõnuga, võimalusel ka komposteeriks, kilekotte ja plastkarpe kasutan korduvalt, mähkmemajandus on eelkõige riidest jne … Ja kui mul kõige selle juures on hing rahul ja elukorraldus minu jaoks sobiv, siis on ju hästi.\nKokkuvõtlikult – parem üks äärmusroheline ja kümme mugavusrohelist kui kaks-kolm äärmusrohelist ja ülejäänud ignorandid.\nsammas 21 veebruar 2007, 17:27\nMugavusroheline – ei olnud mõeldud süüdistusena.\n“Päris” rohelisi on päris raske leida ja … ongi hea, sest … päris põhimõtteline lõpuni roheline mehike on ilmselt tsiviliseeritud ja mugava inimese jaoks üsna hirmuäratav. Mugavusrohelisi peaks olema rohkem ja kindlasti peaks püüdma olla rohkem roheline, kui mugav.\nnotsu 21 veebruar 2007, 18:46\nA muide, ma avastasin, et Narva maanteed pidi natuke üles, isegi mitte linnast väljas, on kohe peale kruusaauku ilusat suusametsa. Mäesuusatamise jaoks on see kruusaauk küll võib-olla vähe ekstreemne, aga murdmaasuusatamist saaks seal parkmetsas enne Raadi mõisa küll teha. Ei pea tingimata suusareise tegema.\nSuusajälgi on sinna tehtud, nii et keegi teinegi on selle peale tulnud.Ma ise käin seal kelgutamas (suure hooga kruusaauku).\nAga selline jutt ajab mul küll harva punaseks, et linnas tuleks autoga sõita, sest “oma autos oleks laps rohkem kaitstud”. Kas sellest peaks järeldama, et need ilma autota lapsevanemad on paariad ja las nende lapsed saavad mürki mis koliseb, kes käsib vaesesse (loe: autota) peresse sündida? Tegelikult on ju ikkagi nii, et mida vähem autosid ristmikul tossab, seda puhtam õhk linnas on, eks ole.\nerrata: “harja punaseks”; mitte “harva”.\nmcv 21 veebruar 2007, 18:52\nTeie lahkel loal luban endale paar julget eeldust ning siis ühe palve.\nKui sina identifitseerid end eestlasena ning Justin end ameeriklasena, siis mis rahvusest on (või õigemini hakkab olema) Marta?\nPalun kirjalikku vastust postitusena või linki mõnele varasemale kirjutisele. Tänan 🙂\ntatsutahime 21 veebruar 2007, 18:54\nMa ei tea, kas kogu Itaalias on 1,2 (mõistlike inimeste) piiriks, vabalt või olla, et mitte 😛 (VäikeMari?), aga see torkab küll silma, et autod on märgatavalt väiksemad kui Eestis (Napoli kohta ei tea, minu kogemus piirdub Põhja-Itaalia ja Roomaga, aga Rooma on üldse omaette koht, kuhu ei olegi mõtet eriti Smardist suurema asjaga ukerdama minna).\nTeiselt poolt: Fiat ju toodab ja müüb rahuga neid 1,6-seid asju, seega neid ikka ostetakse ka (ma lihtsalt tõin mõtteviisinäite enne:P) 1.6-ne kuueismeline Multipla on mulle endale vahepeal täitsa meeldima hakanud /Kiire otsing veebis näitas, et hinnaklassi mahub, aga kas seda ka automaadiga Eestis saadaval on, seda ma ei tea/. Ning ma ei oleks nii kindel, et 7-istmelised tingimata kolmese mootoriga olema peavad.\nTeine asi on Itaalias muidugi see, et gaasiga sõitmine on ka reaalne alternatiiv, mida paljud kasutavad, mis muuda autoostmise ja tarbimise veel natuke odavamaks ja rohelisemaks. Minu soositud Multipla populaarsus on ka väga palju just gaasivõimalusest tingitud… Aga eestis see vist ei ole alternatiiv.\nMis puutub kahte autosse siis – kui palju sa kavatsed autot kasutada ainult kaheperetareks ja kui palju hakkaksid sa sellega kahe-kolmekesi sõitma? Sest viimasel juhul tasuks ikkagi osta kaks autot, üks selline väike linnasõiduauto ja teine natukene suurem asjatamise auto – ja kui on vaja kahe perega minna, siis minnaksegi kahe autoga.\nAga see jutt, et korralik auto alga sajast tuhandest, minu arvates ei ole see mingi mõistlik jutt, mina seaksin just sama hinnaskaala. Teisest küljest pole ma Eestist kunagi ühtegi autot ostnud ja olen siin hindade osas natukene eluvõõras.\nPaul 21 veebruar 2007, 19:17\nkaks peret (4+4) ei mahu kuidagi 7istmelisse autosse ära, arvestades turvahälle ja -rihmasid, siis sobiks juba mikrobuss 8 kohta, mis muide ei võtvadki väga palju kütust. ja ühe neljaliikmelise pere tarbeks on see ikka koletult suur.\nCatharina 21 veebruar 2007, 19:55\nSammas – süüdistavana oli mugavusroheline mõeldud tolle eelmise teema kommentaarides ja sealt ta mind häirima jäi, Sina lihtsalt tõstsid selle sõna uuesti sobivalt üles 😉 St Sinu kommentaaris oli ta jah neutraalne (või lausa positiivne).\nEppppp 21 veebruar 2007, 21:38\nmcv – me üritame Martale edasi anda valiku, nii et ta on võimeline omandama kõrgemat haridust emmas-kummas või mõlemas keeles, ja mehi võib ta ka mõlemas keeles valida ;)))) Nojah, aga kui ta juhtumisi tuleb hoopis lesbi või ei taha kõrgkooli minna või otsustab hoopis kolmandasse kultuuriruumi kolida, mis siis?…\nÜhesõnaga, me ei saa üle muretseda, mis meie lapsest saab. Saab, mis saab.\nPaul – meie pered mahuks küll ära, me lugesime kokku 😉 Õemees on kodumaal 10% oma ajast, ta töötab Inglismaal. Nii et kaheksast võib ühe lahutada.\nTatsutahime – jah, ma tõesti luban pühalikult ja soovitan ka kõigile teistele mitte suure autoga üksi sõita, kui vähegi võimalik. Sellest saab ikka nädalavahetuste-auto Eesti avastamiseks. Ma isegi võin lubada, et kui me plaanime reisi toredasse kohta ja on vabu kohti, siis võin siin ka maha hõigata.\nNotsu – väga hea, äkki läheme kohe sel nädalal seda kohta seal Raadil uurima.\nAga sellest, et autode keskel ei saa ilma autota, see ajab harja punaseks, aga see on karm reaalsus. Ma ise jõudsin ka seal heitgaaside keskel seda mõelda, et mis on minu alternatiivid: tuua laps lasteaiast koju enne tipptundi? vahetada lasteaeda? (naerukoht) Ja paljud jõuavadki mõtteni, et “kesklinnas jala liikumine on lapse kopsudele kahjulik” ja võtaks auto. Mina ei võta, ma ikka kõnnin selle 10-15 minutit, mitte ei istu ummikus sama aega.\nAga see autondus on üks surnud ring. Näiteks Ameerikas: keegi ei taha elada kiirteede lähedal, sest seal on saastatus suur, nii tuleb ehitada uusasustusi kiirteedest kaugemale, ja nii vajub asustus üha enam hajali ja on vaja üha uusi autosid ja uusi kiirteid jnejne.\nMerle 21 veebruar 2007, 22:21\nAga Sa proovi koduteed vingerdada: ära mine mööda Pepleri tn-t, mis on vastikult autoseks ja ummikuseks muutunud, vaid nt läbi Vanemuise pargi ja sealt Reiniku juurest Riia tn-le 🙂\nJubejuss 21 veebruar 2007, 23:54\nKuulge miste siin turbotate? Maanteel ei pea üldse kellestki mööda sõitma. Proovige ise – 80-90 sõites hoiab 3 liitrine autu kuni 3 liitrit kütust 100 kilomeetri peale kokku (kui võrrelda närvilise tõmblemisega liikluses). Autoga peab üldse lahedalt draivima! Rõõmus nägu ees keerad rahulikult kurvi, närvilised idioodid sabas signaliseerimas – nigu pulmas peaaegu! Mõni kes möödub näitab näppugi, lehvitad vastu või krutid akna rahulikult alla ja viskad teda näiteks vana Regio atlasega – milline vahetu suhtlemine!\nnotsu 22 veebruar 2007, 00:00\nPepleri on jah sellesuunalistest üks hullemaid. Juba Akadeemia on oluliselt normaalsem, Struvest rääkimata. Ja teiselt poolt Reiniku juurest on puhta rahulik, seal autod tegelikult sõita ei tohi, kuigi mõnikord sõidavad. Mõni käib muide ka kirjandusmuuseumi vahelt ja läbi molbimaja hoovi, aga see näeb väga hoov välja ja ma saan aru küll, kui sealt minna ei julge\nSee koht, mis ma Raadil silmas pean, on pärast seda kruusaauku, mis jääb linna poolt tulles paremat kätt. Kui kelgutada tahta, ei pea muidugi edasi minemagi, aga suusatamiseks on ta vähemalt minu jaoks liiga karm, edasi tuleb rahulikumat pinda. Suusad peaks saama alla panna hiljemalt alates kruusaaugust, seal hakkab teeperves juba pehme lumi. Aga maastikuvaatluste huvides tasub edasi ka minna, kasvõi mõisani välja ja kasvõi kaugemalegi.\nKesklinnarahvas, kas Toomel-Kassitoomel ei sõideta suuskadega? Kelgutajaid olen ma seal näinud küll.\nJubejuss 22 veebruar 2007, 00:12\nNo see tähendab ma mõtlesin ja mõtlesin selle sinu probleemi peale ja leidsin lahenduse!\nIseenesest imelihtne – osta selline auto kus mootorit polegi!\nPäriselt ka! Igasuguste diisli või pentsupededega ei pea enam juttu tegema ja ruumi on kohe niipalju juures et hakka või kostüümi laenutust pidama! Lisaplussid on need, et võid rehvid maha müüa, saab raha ja noh kui päris aus olla siis selline auto on tegelt ju üsna mõtetu, seega võib ta kõige täiega maha müüa ja saab jälle raha!\nPagan mehed! See on eesti nokia!\nJubejuss 22 veebruar 2007, 00:15\nMa vaatan, et teil on seal Tartus nii palju tänavaid, et ma ei julgekski seal üldse sõita. Maal on sellepärast lihtne, et poeni on sirge tee ja kui oled oma õlled kätte saand siis tavaliselt Mart, Endel ja Rünno aitavad auto otsapidi kodu suunda tõsta. Ükskord oli Endel haige siis pidin tagurpiddi käiku kasutama. Pärast oli käsi täitsa väsinud, sest ma arvasin, et see töötab dresiini põhimõttel.\nnotsu 22 veebruar 2007, 00:27\nJubejuss peaks jah patendi võtma – auto kui respiraator.\nSel juhul on muidugi hea, kui auto on hästi tillukene, et ei oleks raske kaasas tassida ja ilusti pähe istuks.\nluize 22 veebruar 2007, 10:41\nKassitoomel sõidetakse ikka rohkem kelguga. Mina isiklikult ei julgeks seal suusatama hakatagi.\nAga Lauluväljaku taga ja Tähtvere pargis on meil juba mitu aastat lausa suusatamise park. Sinna ei soovi suusatama minna? Või on mäesuusatamine teemaks? Või lihtsalt pean Põlvasse minema? Mitte et ei tohiks minna või midagi sellist. Aga äkki sa ei teadnud 🙂\nMa ei ole ammu lapsi linnas kelgul vedanud ja seetõttu ei kujuta ette, kuidas madalamal nende heitgaasidega lood on. Aga soovitus minna Reinuku juurest üle Vanemuise ja siis sealt edasi Karlova poole on mõistlik. Teisalt, kas seal Filosoofi tänaval ei ole ka piisavalt liiklust juba? Ja Riia mnt iseenesest, mille ületamisest muidugi ei ääse, ma mõistan. Aga Struwe juurest on ju hoopis paha üle minna, see on kõigi nende tänavate ristumiskoht, mis kesklinna viivad ja ma ei kujuta ette, kus oleks rohkem saastet Tartu linnas kui seal.\nnotsu 22 veebruar 2007, 12:01\nFilosoofi tänaval on kõvasti liiklust küll, kuigi mitte vist rohkem kui Väike-Tähe linnapoolses otsas. (Aga vähem ummikuid kui Pepleris, sest ta on ühesuunaline). Aga kui kannatada Filosoofi-Riia risti ülekäigust üle tulles ja sealt natuke allapoole kõndides jupp maad Riia tänavat välja, siis Era tänava liiklus on alati võrdlemisi vaikne. Era tänav ei lähe küll päris otse sinna Väike-Tähe ja Võru risti, aga kui ma õigesti mäletan, siis saab jalakäija sealt Võru mnt poolsest otsast kuskilt lõigata.\nÜks salakavalus oleks ka kirjandusmuuseumi nurga tagant läbi hoovide Pepleri-Riia risti tulla, aga see hoovidest läbijalutamine ei meeldi kõigile, isegi kui tegemist on mingi ühiskondliku asutuse hooviga.\nVõi hakkame respiraatoriga käima nagu Los Angeleses. See annaks autodele ka nagu väikese vihje, et nad HAISEVAD.\nSiiri 23 veebruar 2007, 05:45\nJuss elab Raplas. Mul on seal ühed tuttavad, kes käisid mul külas, kui ma veel Pärnus elasin. Need olid ka siis ehmatanud, et Pärnus nii palju tänavaid on. Et Raplas ainult üks tänav ja asi selge. Pärast seda, kui ma New Yorki kolisin, pole nad oma nägu mulle enam näidanud.\nKaupo 24 veebruar 2007, 01:46\nKui veel leiate ja viitsite otsida teist autolahendust, siis soovitan diislit ja uuemat kui 96 aasta oma, sest kui olla roheline saab sellele sisse panna eestimaist biodiislit, mis tagant head pannkoogihaisu välja ajab ning taga sõitjad maanteel esimesse söögikohta meelitavad…\nTalvel miinuskraadidega peab küll tavatalvediislit kasutama, kuid kui on soe eesti talv kus miinuseid natsa, siis saab bioga hästi sõidetud.\nMiks ma seda soovitan, sest ise sellega sõidan (hetkel küll tavadiisliga – väljas karm pakane) ja jube hea on olla naftast sõltumatu – toetan hoopis kodumaist ettevõtlust!\nJa miks uuem kui 96.a. Sest sellest aastast alates on diislitel biodiislit kannatavad kütusevoolikud kasutusel. Paljud autotootjad küll soovitavad max. 5-15 % biodiisli lahust, aga saab ka 100% sõidetud ja olen ka aru saanud, et uuema aja diislid söövad seda biod veel paremini.\nAmeerikas on vist ka max 50% lahused ametlikult müügis aga selle maa kogemus mul puudub…\nEestis müüb biodiislit hetkel ainult Favora, mis peaks Tartu ettevõte olema…\nKaupo 24 veebruar 2007, 01:53\nkiirelt leidsin järgmise varjandi:\nEppppp 24 veebruar 2007, 08:47\nKaupo! Me ei ole veel ostnud, sest hetkel oleme nohus ja Merkuuri-müüja on Egiptimaal puhkamas sel nädalal.\nMu isa on mulle täpselt sedasama linki saatnud, tema ka diislifänn.\nSiin tuleb meil ainult see teema, et me kardame Tln-Trt maanteed (auto on Tallinnas) ja meil pole Tallinnas seda naambrimeest, kes massina üle vaataks. Aga mõtleme! Tõsiselt.\nnotsu 24 veebruar 2007, 13:42\nMulle kui jalakäijale oleks küll õnnistus, kui kõik autod pannkoogihaisu välja ajaks. Nii puhtsensoorses mõttes, ilmselt ei oleks ka riiete külge jäädes nii vastik kui naftakütuse lõhn. Kas biodiisel on lisaks paremale lõhnale ka hingamisteedele parem?\nKlari 24 veebruar 2007, 22:27\nma käisin sügisel Narva-Jõesuus. seal üks kohalik kurtis ka, et Pärnus on nii kole liiklus ja nii palju autosid ja nii närviline. ma kahtlustan, et ta pole vist Tallinnas käinudki (sest mul on elav mälestus oma viimasest autoga Tallinnas käimisest, kus juba veits enne linnapiiri maasturid mind paika panema hakkasid).\nKaupo 26 veebruar 2007, 01:02\nSee Tln-Trt maantee tegelikult väga hirmus ka pole, iga päev ma seda teed ei ole sõitnud, kuid mu meelest on see ‘õudus’ natuke tehislikult sinna tekitatud… Ise sõidan viimasel ajal ikka nii, nagu märgid teeääres näitavad ja kui valgel ajal sõita, siis ei tohiks midagi hirmsat ju olla. Aga kui me endale uut autot otsisime nii natuke üle aasta tagasi, siis leidsime netist väga hea auto Tarust, kuid kuna olime hetkel jalamehed, siis ei tahtnud ilmaasjata Tarusse autot vaatamas minna, et juhul, kui ei sobi või pole see, mis võiks, siis oleks nagu narr bussiga jälle tagasi tulla olnud. Otsustasime Tallinnas olevale autole. Saime küll paar aastat vanema ja ilmselt ka rohkem kasutatud, kuid esialgu on mootor tal hea olnud. Ka isegi – 24 kraadiga on käima läinud, mis kasutatud diisli kohta hea tulemus. See pakane ju hetkel soosiks teie autovaatlust, eriti diislite korral, sest kui ikka käima ei lähe nii esimesest matsust miinuskraadidega, siis on seal midagi jama (noh, kui näiteks seda tallinna autot vaatama lähete). Samas, kui see teie naabrimees ikka väga tore mees on, järsku saab ta teiega kaasa tulla ja siis see tln-a oma üle vaadata. 🙂\nJalakäijale see pannkoogi hais nii kangelt külge ei hakka, kui näiteks päris pannkooke tehes, aga kuna tema (biodiisli) koostis on ju glütseriinist puhastatud rapsiõli, siis minu teada ei tule sealt torust mingit tervisele ohtliku (ja ka keskkonnale) aineosakesi välja, sellest ka ju nimetus – biodiisel. Tavadiisli jama keskkonnale on see, et seal on seda väävlit sees (müüakse ka väävlivaba tavadiislit, aga algmaterjal on seal ikka nafta), mis väga hästi ära ei põle ja tekitab organismi sattudes jamasid, bois seda muret pole. Ja biodiisel pidavat paremini mootoris ära põlema. aga siin on mõned lingid, millelt võib täpsemat infi leida:\nAga Eppppp, head ostuõnne ja kuula ka oma südame häält, sest meil see toimis ja seni on auto meid hästi teeninud!\nKaupo 26 veebruar 2007, 01:17\nUnustasin veel lisada, et paljud autode esindused ei luba ametlikult biodiislit kasutada…. siinkohal tuleb jälle see kahtlane nn tsunfisüsteem ette ja ei lase paremal alternatiivil turule tulla… aga ma sõidan Opeliga ja ametlikult lubavad nad max. 5% lahust. Samas kui küsisin seda biodiisli asja ka isiklikult üle, siis Opeli Eesti esindusest vastas üks asjapulk (mitteametlikult muidugi) et seda marki autoga, millega mina sõida, on tema isisklikult igasugu solki sisse pannaud (jutt käib ikka diiselmotoriga autost) ja sõitis iga asjaga ja kui me teame neid erimärgistusega kütteõli ‘mahapestud’ diiselkütuseid, siis loogilselt järeldades peaks väga hästi sobima ka biodiisel, mis tavadiislist parem on.\nIse olen sõitnud 100% lahusega (läksin küll üle aste astmelt) ja mu vend on ka sõitnud 100% lahusega (tal Renault) ja ei ole mingit jama olnud, ainult hääd kuulda (sest diislimootorile omane klõbin väheneb biodiisliga tunduvalt) ja tunda (juba mainutud pannkoogi hais) ja muidugi kuhjaga keskonnahoidu! 🙂\nKaupo 26 veebruar 2007, 01:29\nüks fordi mees ühes foorumis kirjutas, et ta valab igale paagitäiele biodiislile peale veel pool liitrit tavalist poerapsiõli, sest Fordi esindus ei lubavat biod, pidavat pumpa mitte määrima. Aga ta sõitvat endiselt hästi :9\nOn isegi puhtal rapsiõlil sõitvaid diiseleid Eestis olemas. Toosama Opeli esinduse mees ütles mulle (ametlikult) et neil on sees remondis käinud ka selliseid puhtal rapsiõlil sõitvad autod ja ei ole seal midagi teistmoodi kulunud või muud taolist… See rapsiõli kasutamine vajab nats ümberehitust, nagu olen aru saanud, sellist eelsoojendit, sest rapsiõli ju hangub juba 0 kraadi juures. Ja see eelsoojendi pidavat nii 5000 maksma aga ega ma seda teile ei soovita, ma lihtsalt sattusin jutusoonele ja mõtsin, et oleks hea ju teistega ka jagada omi teadmisi 🙂\nnotsu 26 veebruar 2007, 12:58\nKui sellise biodiisli kasutamine massilisemaks läheks, siis hakkaks isegi minu autoviha taanduma.\nEppppp Postituse autor 26 veebruar 2007, 23:14\nAitäh, Kaupo! Kirjutasin sulle maili peale.\nInfi 28 veebruar 2007, 16:15\nHuvitav info jah. Aitäh, Kaupo!\nPingback: Tagasi Eestis » Blog Archive » Mehaanikut Tallinnas otsin nüüd…


Naha- ja suguhaigused 1994 -- Raamatukoi raamatupood\nRaamatu ülesanne on tutvustada arstkonnale nüüdissaavutusi dermatoloogia ja veneroloogia erialal ning neid muutusi, mis on toimunud nende haiguste kliinilises sümptomatoloogias, diagnostikas, ravis ja profülaktikas. Üksikasjalikumat käsitlemist leiavad peamiselt sellised haigused, mis on meil sagedasemad. Lühemalt on peatutud harvem kohatavatel haigustel.\nRaamatu avaldamise üks põhjusi on asjaolu, et seoses massilise kemoterapeutikumide kasutamisega on muutunud nahahaiguste, samuti suguhaiguste kliiniline sümptomatoloogia. Et need muutused on käesoleval ajal püsiiseloomuga, on nende tundmine oluline nii haiguste diagnostikaks kui ka õige raviplaani koostamiseks ning profülaktiliste ürituste korraldamiseks.


Rakvere Teater etendab Haapsalus lugu, mis viib armastuse ja vihkamise lätetele - Läänlane.ee\nRakvere Teatris aasta alguses lavale jõudnud prantsuse ühe tuntuma kaasaegse näitekirjaniku Florian Zelleri „Ilma sinuta” on detektiivne ja kirglik draama. Zelleri kui autori teoste keskmes on tihti mälu ja mäletamise, fiktsiooni ja tõe segunemine.\nTundeline draama „Ilma sinuta” jõuab Haapsalu kultuurikeskuses publiku ette reedel, 11. detsembril kell 19.\nPeaosalist, Anne’i kehastav näitlejanna Ülle Lichtfeldt on öelnud, et teater on ühiskonna ja suhete peegeldus, elu ja teater põimuvad tihtipeale nii siin- kui ka sealpool lavapiiri. Näitlejanna loodab, et tema saab just lugude jutustamise kaudu maailma paremaks muuta, vaataja aga omakorda läbi nähtud rollide samastuda, leida lohutust, meelekindlust, abi või tarkust. Neid emotsioone pakub ka suhterägastikke lahti harutav, fantaasia ja tõsielu piiril olev lavastus „Ilma sinuta”.\nJaune Kimmel, Peeter Raudsepp, Ülle Lichtfeldt. F: Kalev Lilleorg\nÜlle Lichtfeldt kehastab loos naist, kes pärast mehe surma leiab ateljeest pooleli jäänud näidendi. See aga paneb tema pähe ootamatu mõtte – äkki oli mehel salaarmastus, kellega ta naist pettis? Järsku näib kaduvat kõik, millesse naine on kogu oma elu uskunud. Lugu, mis pendeldab oleviku ja mineviku, fantaasia ja reaalsuse vahel, on esitatud mustvalges esteetikas – nii keritakse nagu filmilinti tagasi stseene mehe ja naise ühiselt elatud elust. Kuid mis nendest stseenidest oli päriselt, mis on naise fantaasia, tuleb igal vaatajal ise otsustada.\nLisaks Lichtfeldtile teevad lavastuses kaasa Jaune Kimmel, Eduard Salmistu ja loo lavastanud Peeter Raudsepp.\nTagid: Rakvere Teaterteater\nÖöpäevaga tehtud koroonatestides olid 10% positiivsed, Läänemaal lisandus kolm uut nakatunut


Thursday17 May 2012 Nordic Hotel Forum sai olulisel Briti muusikasündmusel parima muusikakonverentsihotelli auhinna.\n“Tallinn Music Week on üks nauditavamaid muusikatööstuse sündmusi, kus ma käinud olen ja uskuge mind, ma olen päris paljudel käinud,” kommenteerib The Great Escape korraldaja ja kauaaegne Glastonbury festivali programmijuht Martin Elbourne, “Tallinn on täis häid ja erilisi kontserdikohti, mõnusaid kohvikuid-baare, head toitu ja uut huvitavat muusikat. Nordic Hotel Forum on vaid lühikese jalutuskäigu kaugusel kõigest toimuvast ning vanalinnavaatega (SPA-keskus) lõõgastuskeskus ja bassein on eriline boonus kõigile festivali väliskülalistele. “\nNordic Hotel Forum on olnud festivali partneriks sündmuse esimesest aastast alates. Tallinn Music Weeki raames toimub hotelli konverentsikeskuses kahepäevane muusikatööstusekonverents, millest sel aastal võttis osa 589 delegaati. Eestisse reisis Tallinn Music Weekiks 306 muusikatööstuse spetsialisti ning välisajakirjanikku üle maailma. Nii TMW konverents kui konverentsihotell olid sündmuse neljandal toimumisaastal välja müüdud.\nFotod hotellist, autor Rasmus Jurkatam:http://www.flickr.com/photos/tallinnmusicweek/6898769388/sizes/z/in/set-72157629374125534/


Linkin Park tühistab ringkäigu pärast Chester Benningtoni surma - Uudised | Jaanuar 2022\nsuper kausi peodkodu lavastamise ideedämbliku juhtiminetara ja sõidutee näpunäiteduue aasta peodtwitter\nPõhiline >> Uudised >> Linkin Park tühistab ringkäigu pärast Chester Benningtoni surma\nLinkin Park tühistab ringkäigu pärast Chester Benningtoni surma\nLinkin Park tühistas nendeVeel üks valgus Põhja -Ameerika tuurpärast pea vokalisti surmaChester Bennington.\nSeisukohtpostitas TwitterisseLive Nation loeb,'Meil on uskumatult kurb kuulda Chester Benningtoni lahkumisest. Linkini parkVeel üks valgusPõhja -Ameerika tuur on tühistatud ja tagasimakse on saadaval ostukohas. Meie mõtted lähevad kõigile mõjutatud inimestele. '\nBlink-182, kellel oli plaanis koos Linkin Parkiga koos headel ringreisil teha, helistasTere tulemast Blinkin Parki,tühistas kõik kuupäevad. Nad läksid Twitterisse, et jagada oma põhjuseid:\n- blink-182 (@ blink182)22. juuli 2017\nLinkin Park andis välja seitse stuudioalbumit, alustades nende albumitega2000 debüüt Hübriidteooria. Albumit müüdi üle kümne miljoni eksemplari sertifitseeritudbränd, mille autoriks oli Recording Industry Association of America juba 2005. aastal. Bänd avaldas oma viimase albumiVeel üks valgusselle aasta mais. Projekt, misavatiBillboard 200 numbril 1, uhkustas Pusha funktsioonidega T, Stormzy ja Kiiara.\nBennington, kes oli 41 -aastane, leiti neljapäeval, 20. juulil oma kodust Los Angelese lähedal ukseaugust rippumas. Reedel kinnitas Los Angelese maakonna koroneri büroo, et surma põhjuseks oli poomine enesetapp. Benningtonil oli kuus last ja ta oli abielus.\nSellised artistid nagu Chance the Rapper, Rihanna, Lupe Fiasco, Killer Mike, Ice T, El-P ja paljud teised võtsid sotsiaalmeediasse kaastundeavalduse.\nKui teie või keegi teie tuttav on kriisis ja vajab abi, helistage riiklikule enesetappude ennetamise eluliinile numbril 1-800-273-8255.\nMariah Careys Kõik, mida ma tahan jõuludeks, naaseb teist aastat järjest nr 1 kohale\nNicki Minaj suhtleb Meghan Trainoriga uuel laulul, tore kohtuda Ya -ga\nvana uus sinine laenatud pulm\nkollase kellukese põõsa teaduslik nimi


REPLIIK | Kas Õllesummeri aeg on ümber? - kommentaare 1-20\nKindlasti on ammendunud seda mõistsid ka korraldajad.Reede oli viimane päev.Vanasti kestis pidu laupäeval ja isegi pühapäeval.Väikelinnade elanikud on kolinud Tallinna ja Soome ja muutunud hipsteriteks ,keda massitoodangu ja massiüritusega ei löö.\nMehukatti ja rojal piirituse aeg sai ka mööda,saame suureks.\nenam ei lähe\nSamad mõtted viimasel Õllesummeril käies 1 konkreetse esineja kuulamise soovi tõttu-Õllesummeri hiigelajad on möödas! Nii vähe rahvast reedel, inimesi ei paelu enam raha eest õllejoomisplatsile sissepääs, 3-nda järgi artistid ja šašlõkk. Sest suviti iga nädalavahetus mingi festival, rillfestid ja kontserdid. Kõik saavad oma isu juba seal kätte.\nveteran Rock-Summerite algusest..\nAjad ja olud olid hakanud kiiresti muutuma ning rahateenimise võimalused avardusid järsult, sm Rõõmus oli saanud inspiratsiooni 1988. aastal esmakordselt toimunud Rock Summerist, mis oli esimene taoline mitte ainult Eestis, vaid kogu Nõukogude Liidus.. Kontseptsioon „Õllesummer” moodutus sm Riho Rõõmuse, toona eduka ansambli „Vanaviisi” liikme peas, kooslus õllest ning söögist. „Oktoberfestist”, mida igaastaselt külastasid miljonid inimesed. „Õllesummer”, moodsalt küpsetatud liha, õlle ja muusika kooslus.. Liha ega õlut polnud 1990. aastal poest ju vabalt saada, siis kogunes kommertsüritusele palju rahvast ning „Õllesummer” oli endale vundamendi loonud.. Jõudlust kohe Õllesummer igaastaseks ürituseks luua toona veel polnud. Seega jäi kontseptsioon riiulile seisma kaheks aastaks. 1994. aastal oli aeg uueks alguseks küps – jõuliselt alustas tegevust osaühing Meediaekspress ja selle juht Marje Hansar, kelle eestvedamisel toimusid nii 1994. 1995. aasta Õllesummerid Eesti Näituste paviljonides.. 1994. aastast korraldab kõiki Õllesummeri feste Meediaekspress. 1995. aastal toimus Õllesummer juba 4-päevase festivalina. Nende kahe aastaga õnnestus Õllesummeril saavutada juba kindel pind ja publik, et võtta asi suuremalt ette... Seda ka tehti - 1996. aastal Tallinna Lauluväljakul ja 1996 aastast toimuvadki Õllesummerid katkematult Tallinna Lauluväljakul. 1997-2009. aastani toimus Õllesummer ju viiepäevase festivalina. Alates 2010. aastast on ta neljapäevane. 1998. aastal toimus festivali raames esimene Õllesummeri laulu- ja tantsupidu. Esimesed suuremat sorti välisesinejad saabusid Õllesummerile.. Suurstaarid al. 2008 kuni 2014 esinesid festivalil Franz Ferdinand, Zveri, Moby, Mumiy Troll, Calvin Harris, Scissor Sisters, HIM, Manic Street Preachers, Mika, Alphaville, Pet Shop Boys, Gradusy, Hurts, Bastille. The Cardigans, Nyusha ja Placebo. Nüüd oli juba juubel 25 a. Olen ise käinud kõikidel aastatel e. juba veteran. 4 juulil oli vähe rahvast, proovisin ka nn pikalaua torti, reedel oli ca 2 x rohkem aga laupäeval jällegi suht vähe rahvast.. Kokkuvõttes, vähese raha eest palju bände.. lemmiküritus ju..\nKui kogemused on ainult 1994 ja 2018 summerist, siis nende võrdluses võib tõesti tunduda, et pole nagu häda midagi. Hiigelajad aga jäid selgelt nende vahele, ilmselt kusagile 10-15 aasta tagustesse aegadesse, ehk nullindatesse. Praegune on nende hale vari.\nsummer ei tea enam,kes on ta sihtgrupp\nJah 15 aastat tagasi sai täiel rinnal pidu panna ja melusse sisse elada,aga nüüd enam ei taha sinna minna - vähemalt minu jaoks on seal igav\nPole see ei Rocksummer ega õige Õllesummer\nkas pigem joodikute õllesumin? :)\nBest of sai küll juba 5 või rohkem aastat tagasi otsa.Eks üritusi toimub rohkem ka mis rahvast ära tõmbab.\nJa eks see formaat on oma aja ära elanud.25 € eest kolmanda järgu artiste kuulata ja kirve hinnaga õlut juua enam ei müü.\nPeale selle uus põlvkond vahepeal suureks saanud keda selline üritus üldse ei koti.\nArmin van Buuren – kolmanda järgu artist?:D\nBuuren käis ka eelmisel aastal Eestis, enamus sai oma isu täis vahtida. Pealegi ta pole ju laulja ega bänd.\nSakslased ja sakslased\nTüdind juba selles oktoberfesti ülistamisest eeskujuna.\nIntelligentsed sakslased seal kunagi ei käi.\nLugesin siis selle jutu (8 lauset) ära ja mida ma teada sain.\nAhha, keegi Merje on pärit Pärnust ja toodab Tallinnas Kroonikale saasta.\nSee siis ongi ühe Merje eluunistus? Kahju. Kurb ka pole aga tõesti KAHJU.\nJoovastunud tüdrukud annavad tasuta seksi.\nVäikelinnade elanikud ongi see kurja juur, madalad ja rumalad olevused. Normaalsele pealinna elanikule sobib vaid kōrgkultuur. Tallinn on ikka tase omaette ja muu eesti on vähemalt sada aastat arengust maas.\nNo ta ei julge ju öelda, et joobnud ehk purjus - mõni veel solvub.\nMiks seda läbu- ja laadaüritust veel Lätti ei ole kolitud?\naga Läti teeb piiri lähedal oma megamuusikaüritust kuhu voolab rahvast murdu,,ka Eestist!\nKuuldes sõna õllesummer meenub esimesa asjana film jan uuspõld läheb tartusse. Mehed mida te siin teete?! Me joome õlut! Umbes selline see summer vidt praegu ka on\nVarsti ei tule peale 5- ,Patuse poole jms saastabändide sinna keegi esinema kah...osside paraad\nAsi vbl ei oleks ammendunud, kui suudetaks leida uued suunad. Kindlasti pole jatkusuutlik igaaastaselt kõikidele asjadele 20% otsa keevitada. Kui muud nišši pole kui õlu ja bändid, siis on sellised hinnad eemaletõukavad. Isiklikust seisukohast võiks 25 euri pileti eest maksta, aga 10 eurone šaslõkitükike ja 5 eurone õlu on ikka palju küsitud. Lihtsalt õlu maksab reaalselt euro ja see tükike liha 1,5 euri.\nÕlu 3.5 šašlõkk 7\nÕllesummeril võiks õlu ja söögid odavamad olla.See oleks siis Õllesummeri eelis muude pidude ees.\nHinnad on sellepärast haibitud et Hansar tahab platsi eest megakasu saada! Ja need on viimase 5aastaga praktiliselt kahekordistunud....Aga selline on meie toit ja jook vist ka üldiselt!\nSaab jälle kiita oma rahvast, et viime maksud lätti, kuna neil pensionid-palgad väiksemad ja ka haridusele, sotsiaalabile, meditsiinile saavad rohkem nūūd kulutada. Ja seda tänu meie uute ja vanade 'kõride' toetusrallidele. Vägev on ūheskoos naabreid toetada, uhke tunne! Aga omad vaesed, oma haridus ja teadus, meditsiin vajaks ka neid makse, see ei tule suures valmisvõitluse tuhinas enam meeldegi...\nJoodikute üritus. Normaalsed inimesed ei käi seal. Isegi siis kui ei ole plaanis sassi kammida ,pole sinna asja kuna terve päev seal süüa,on mega väljaminek kogu perega.Lisaks mega kära ja... Täiesti arusaamatu,et sinna minnakse lapsevankritega.\nParem istun koduaias sõpradega ja limpsin naabrite märjukest\nKorraldaja valib omale kliendid. Kui siin aastate eest pakuti kogu päeva teatrietendusi, maailma köökide maitseelamusi hea hinnaga jpm, siis praeguseks on sellest saanud vorsti-friikartulite üritus kalli alkoholi ja piletiga, mis ei eristu ühestki teisest konkureerivast üritusest. Tehke jälle päris õllesummerit ja saate tagasi ka õllesummeri külastajad\nmillest see summer siis koosneb- kallist õllest, kallist toidust (mõlematega loomulikult liialdatakse) ja odavast muusikasarnasest mürast? pole küll ise kunagi käinud, aga selline mulje on jäänud.\nmillisel Õllesummeril ja kus sai 25 euro eest välisartiste kuulata?\naga mõni aasta tagasi sai neid 15euriga kuulata..Ja tasegi oli teine!\nEestlased ja Soomlased\nOn ammu avastanud ,,Ikla,, summeri!\nSeda märkasin kui Leedust kodu poole sõitsin!\nKui ikka soomlaste kaubik triiki märjukest täis topiti ja isegi rehvidele vunki lisati!\nNüüd nägin--maksud Lätti ja kui lo ll meie valitsus on!\nMingi pime siht---makse tõsta osatakse---- langetada aga see nende pähe ei mahu kuidagi!\nKohe saabub meile messias Kaja ja päästab riigi!\nEestlastele lähevad jah sellised üritused hästi peale, kus saadakse kokku, et kõik koos end lolliks juua. Kui alkot pole, siis pole nagu mõtet pidu panna eks.\nJa väga õige on oma lapsed juba maast madalast Õllesummerile kaasa võtta, et nad näeks ja õpiks, kuidas õige eestlane pidu paneb!\nÜtleks nii et ei viitsinud 27€ eest seda arminit ka vaadata. Eelmine aasta üle pika aja käisin Prodigy vaatamas ja siis oli ka see lava esine nii rahvast täis et ei pidid üksteisel seljas elama. Kõige hullem on, et kui elad linnast väljas ,siis ei saa pärast koju kui oled õlle joonud. Taksod ei taha sõita pikemat otsa. Sedasi siis kõmbidki jala linna poole nagu sajad teisedki ja saad ehk vabaka bussipeatusest mõne seisva takso peale\nkes seda kallist kust ikka ostab ajagu need ahned nn.Nossovid endile see naha vahele,Saksamaal on õllefestival ja õlut voolab nadu vett ja jummala odav ja kõik kes tahavad joovad,eestlane on ikka jube väiklane ja sellega ka kõrbevad igal pool\nSaksamaal võid peale mõne õlle ka rooli istuda ja koju sõita!\nMeil aga ei või!\naga Saksamaal on õllefestival sama suur kultuuriüritus kui meil laulupidu.\nei tasu oktoberfesti võrrelda õllesummeriga see on sama kui näpu m...ga :)\nLäheb sama teed kui Rocksummergi..Asjast on tehtud labane rahamasin kuhu ei trügi isegi väikekaupmehed üüratute maksude tõttu..Ja esinejaid saab ainult 2 kat. tegijate hulgast..\nMa võin mürki võtta, et kui sissepääs makdaks 5 euri ja õlu 2.5 euri oleks plats puupüsti täis. Asi on ikkagi rahas, paraku.\nKes on MM ,kes sellist saasta toodab ? Õllesummer on minevik tänu Eesti Vabariigi valitsuse vastu võetud otsusele õllehinda 70% tõsta ja toiduainete hinda kergitada mis kokku teeb selle õlle lake üritusel tarbida toitu ja jooki on mõttetu üritus ,kui kasuahned ÄRIMEHED keeravad inimesele kruvi maksemaalselt anaali !!!Mingid eesti olematud artistikesed ja ainult välismaa artistide peale ehitada seda üritust on juba eos hukule määratud !!!\nviimati käisin vast 2003...2004 ja lubasin pärast seda, et kunagi enam ei lähe tagasi. ka siis proovisin võimalikult kiirelt minema saada. olin koos klientidega ja pidin lihtsalt ootama, kuni nad oma topsidega massi sisse ära kaovad. plasttopsist sooja õlu juua---glamuur? lisaks enamasti õudne ja liiga vali muusika ja joodikute hordid...


Praegune pidev temperatuurikõikumine peaks majaomaniku väga murelikuks muutma - Eesti ehitab - Kodustiil\nPraegune pidev temperatuurikõikumine peaks majaomaniku väga murelikuks muutma\n26. märts 2018, 15:08\nMajaomanikule on kõige kehvem talv selline, nagu meil praegu: külmetab ja siis jälle sulatab, sekka sajab tublisti vihma. Miks see nii on?\nNimelt, kui maja vundamendis või soklikonstruktsioonides on pragusid, koguneb sinna vesi ning kui temperatuur langeb alla nulli, vesi jäätub ja hakkab pragusid suuremaks suruma, vahendab portaal This Old House.\nLõpptulemuseks on rikutud vundament või sokkel. Kui maja all on kelder, tähendab see suure tõenäosusega üleujutust keldris. Olenevalt sellest, kuidas on konstrueeritud maja põrandad, võib see tähendada hävimisohtu ka neile.\nMida teha, et nii ei juhtuks? Vundament ja sokkel tuleks igal aastal paar korda põhjalikult üle kontrollida. Kui leiad sealt pragusid, tuleks need kindlasti sulgeda, näiteks seguga või spetsiaalsete vahenditega.\nParim aeg vundamendi parandustöödeks on mõistagi suvine soe periood, aga kui avastad pragusid praegu, sulaperioodil, tasub ühendust võtta mõne spetsialistiga, kes oskab anda nõu, kuidas olukord lahendada või kas või ajutiselt peatada.