Audrus kuivatatud kilud rõõmustavad Lääne-Euroopa koeri - Maa Elu\nAudrus kuivatatud kilud rõõmustavad Lääne-Euroopa koeri\n16. märts 2017, 8:09\nTaksi Susie isu näitab, et kuivatatud kilu maitseb koertele tõesti hästi.\nKui kevadel hakkab merest tulema kilu, ostab Pärnu ligidal tegutsev OÜ Lahekala kokku 400 tonni külmutatud kala, millest jagub ettevõttel terveks aastaks põhiliselt Lääne-Euroopa koertele maiuspaladeks kuivatamiseks.\nAudru külje all nõukogudeaegsest sigalast ümber ehitatud tootmishoones valminud koeranäksid lähevad Petbiti kaubamärgi all peaasjalikult Taani ja Saksamaale, Eestisse jääb vaevu protsendi jagu toodangust, räägib OÜ Lahekala omanik ja juhataja Avo Miiter.\nMees meenutab, et selle sajandi algusaastatel tegutsesid nad Vana-Pärnus ja töötlesid kala inimeste toiduks, aga sel turul oli konkurents toona äärmiselt tihe ja nii hakati uurima võimalusi, mida kalast veel teha annaks.\n„Käisime lahtiste silmadega ringi ja uurisime, mida mujal tehakse. Näiteks Peipsi järve ääres kuivatati Peipsi tinti lemmikloomadele ja sealt tuligi mõte ise samuti selles vallas katsetama hakata,” räägib Miiter. „Kui inimestele valmistatud toitu suutsime müüa ühes kuus umbes 200 kilo ja see polnud rentaabel, siis koeratoiduga hakkas märgatavalt paremini minema.”\nÜsna pea õnnestus hankida üks kopsakas tellimus Soomest, mis andis võimaluse toodet suuremas koguses valmistada ja müüa.\n„Müüme nüüd juba 12 aastat ja järjest tõusvas joones,” sõnab Miiter. „Praegu läheb kuivatatud kalast koeranäkse igas kuus välja kuus tonni, põhiliselt Saksamaa ja Taani suurtele edasimüüjatele.”\nNagu öeldud, alustati Peipsi tindiga, mis kuivas kiiresti ja maitses samuti hästi, aga siis läks selle kala püük keelu alla ja mindi odava kilu juurde, mis on pisike ja kuivab hästi. Kuivatamiseks kasutatakse kolmanda sordi kala, mis inimtoiduks üldjuhul ära põlatakse.\nKülmutatud kilu ostetakse samas Audru vallas tegutsevast Eesti Kalapüügiühistust kevadel kohe 400 tonni. Just kevadine kilu on hea, sest see pole väga rasvane ja kuivab seega paremini. „Ostame aasta varu korraga, siis on rahulik ja tormipäevad meid ei ohusta,” tähendab mees.\nVajaduse järgi võetakse hoidlast kilu välja, sulatatakse, siis läheb kuivatusahjudesse kuni 30 kraadi juurde kolmeks päevaks, sealt edasi pakkimisse. Pärast kuivatamist saab 400 tonnist kätte 80 tonni valmistooteid. Koeratoiduks kala lihtsalt kuivatatakse, mingeid maitse- ja säilitusaineid ei lisata.\nMiiter räägib, et päris tegevuse alguses mõtles ta esimesed ahjud ise välja, nüüd on kasutusel spetsiaalsed tehaseahjud. Kuidas kala kõige mõistlikum kuivatada, on ta uurinud nii maaülikooli teaduritelt kui ka mujalt maailmast, näiteks käinud isegi suurte kalatöötlemistraditsioonidega Islandil kalakuivatamist uudistamas. Pooleteise aasta eest laiendas Lahekala tootmist, kui ehitas juurde uue tsehhi PRIA toel. „See raha oli meile väga suureks abiks,” tõdeb Miiter.\nPlaanis on rajada veel uus külmkamber, selleks tarbeks on juba ostetud lähedal asuvad vanad garaažid.\nAastate jooksul on Lahekalas kasutatud tootmises mitmeid kalu ja proovitud neist uusi tooteid välja mõelda. Praegu pakub mõttetööd meie meres „umbrohuna” leviv mudil, mis kaluritel järjest suuremas koguses võrku satub, aga mille realiseerimisega kalamehed hädas on. Miiter tõstab lauale katsetamiseks kuivatatud mudilad ja ütleb nende põhjal, et see praegu üsna põlatud kala tundub talle koeranäksina igati perspektiivikas.\nKümne töötajaga Lahekalal pole endal laborit, kus uusi tooteid välja mõelda ja katsetada. Nii on Miiter üritanud ülikoolidega tootearenduses koostööd teha, kuid väiketootjail on tema sõnul raske ses vallas löögile pääseda. Aga üritavad ikka.\nVeel on Lahekalas proovitud kuivatada kala nahka, näiteks ahvenanahk maitseb katsetuste põhjal koertele hästi. Pealegi saaks ümberkaudsetest kalatööstustest odavalt nahka, samuti teisi ülejääke, mida loomatoiduks kasutada. „On, mille kallal mõelda, mõtted meil kogu aeg liiguvad,” muheleb Miiter.\nNagu on kingsepp ilma liistudeta, pole Miiteril kodus koera. Küll aga teistel töötajatel, kelle koerte peal esimesed katsetused tehakse.\nAimu, mida koeratoidumaailmas mujal riikides tehakse, saab messidelt, kus käiakse tooteid tutvustamas ja uusi kontakte sõlmimas. Üks suurimaid omataolisi maailmas on Saksamaal Nürnbergis toimuv mess.\n„Mida kõike maailmas lemmikloomadele ei tehta. Valik on ikka täiesti meeletu – alates krõbinatest suurte uhkete tortideni välja,” kirjeldab Miiter. „Nürnbergi messil oli näitusehall nagu kümme meie näitusehalli. Kõik lemmikloomatoitu täis, vaatepilt on tohutult kirju.”\nNagu paljudes teistes eluvaldkondades, valmib suurim hulk koeratoitu Hiinas, ka kalast loomatoitu teevad hiinlased, samuti hollandlased ja poolakad.\nMiiter meenutab, et oma kaubaga niigi üleküllastunud Saksamaa turule jõuda polnud sugugi lihtne. „Saatsime muudkui e-kirju ja ootasime tagasisidet. Esimesed vastused olid, et ärge isegi hakake mõtlema sellele, aga me ei jätnud jonni ja lõpuks õnnestuski saada Saksamaa suurde Trixie ketti. Kolm aastat läks, enne kui lõpuks kaubale saime,” räägib ta.\nVäiksemaid koguseid on Lahekala müünud veel Austriasse, Soome, Hollandisse ja Leetu.\nPraegu on tellimusi piisavalt, et rahulikult homsesse vaadata ja tegevuse laiendamisele mõelda. „Koerad ju ei kao kuhugi,” sõnab mees.\nPetbiti koeramaius pole põhitoit, vaid väike näks, millega mugav lemmikut premeerida. Huvitaval kombel ei pidavat kassidele kuivatatud kilu meeldima, aga eks loomad olegi erinevad. Kui loo autor ühe kilunäksipaki kodus lahti tegi ja sealt mõned koerakaussi raputas, ilmus kohe välja värsket kala põlgav kass, äsas koerale käpaga ja pistis ise mitu kilu nahka ning lubas alles siis koera kausi kallale. Maitsesid kilud koeralegi.


Isamaa ja Res Publica Liidu liikmed: 7 sammu majanduskasvuks ja riigireformiks - Arvamus\nIsamaa ja Res Publica Liidu liikmed: 7 sammu majanduskasvuks ja riigireformiks\n7. november 2014, 16:31\nUrmas ReinsaluIRLi esimees\nFOTO: Indrek Sammal\nIsamaa ja Res Publica Liidu liikmed Jaak Aaviksoo, Mart Laar, Juhan Parts ja esimees Urmas Reinsalu pakuvad välja ettepanekud, kuidast muuta riiki paindlikumaks, vähendada valitsemise koormust maksumaksjale ja anda riigikogule tagasi strateegilise juhtimise roll.\nEesti on viimase 25 aastaga teinud läbi silmapaistva arengu, ent me soovime enamat – soovime oma elukorralduse ja heaoluga olla võrdsed, aga miks mitte ka edukamad oma Põhjala naabritest. Praegu peame aga tunnistama, et meie areng on takerdunud ja oleme pigem jalgu jäämas oma lõunanaabritele. Uus arengutõuge ei sünni iseenesest, see tähendab pingutust, millesse tuleb ühiselt panustada ettevõtlusel, riigil ja kogu rahval. Võtmeroll selles koostöös on riigil. Tunnistades, et Eesti arenguhoog on kriisijärgsetel aastatel raugenud, vajab ka riik kriitilist pilku. Just riigi ja valitsemiskorralduse nüüdisajastamine saab anda olulise arenguimpulsi kogu ühiskonna arengule.\nEesti on väike, isegi väga väike riik ja meie rahvaarv kahaneb. Tööealisi inimesi on vaid iga teine ja ka see suhe kahaneb – peame õppima vähemate inimestega toime tulema. Samas oleme järjepidevalt ehitanud ja kasvatanud oma riiki – riigikogust-valitsusest kohalike omavalitsuste ja kõigi allasutusteni töötab juba 138 000 inimest 3377 (all)üksuse teenistuses. Valdavalt peavad neid üleval maksumaksjad. Maksukoormuse kõrval lasuvad ühiskonnal ka seaduste ja määrustega loodud kohustused, mida ühiskond tajub ülemäärase bürokraatiana – riigikogu võtab igal nädalal vastu kaks–kolm uut seadust, valitsuse ja ministrite määrustest rääkimata. Meil on riiki ja valitsemist liiga palju saanud – valitsemine on muutunud kohmakaks ja valitsemise koorem on raske kanda. Vaid Euroopa Liidu abiraha aitab meil sellega toime tulla. Lisame siia veel kuhjuvad lahenduseta probleemid, erinevate valitsusasutuste kehva koostöö ja vastutuse hajumise ning kõige lõpuks paljude elutähtsate teenuste alarahastamise, ning järeldame: vajame põhjalikku riigireformi – riigi peamiste toimemehhanismide ülevaatamist ja muutmist eesmärgiga tagada paindlikum, kergem ja inimlikum valitsemiskorraldus.\nKas me saaksime hakkama viiendiku võrra vähema hulga inimeste ja reeglitega, muutes samas valitsemist paremaks? Me usume, et see on võimalik, selles suunas liikumine aga on vältimatu tagamaks Eesti jätkuvat arengut. Sisuline ja usaldusväärne riigireform ei saa piirduda alumiste võimutasanditega, vaid peab algama võimu tipust. Kui vaja, tuleb olla valmis muutma ka põhiseadust.\nEttepanekud, mis võiksid moodustada riigireformi selgroo\nVajame sisulisemat ja toimekamat riigikogu. Vähendame riigikogu koosseisu 71 liikmeni, suurendades samas komisjonide ja ametnikkonna võimekust. See ei ole populism, vaid kahanevast rahvastikust tulenev vajadus. See on ka oluline sõnum riigireformi kõikehõlmavusest. Riigikogu põhitähelepanu tuleb viia seadusloomelt poliitilistele debattidele ja nendest sündivatele strateegiadokumentidele. Vajame vähem ja lühemaid, aga selgemaid ja paremaid seadusi ja määrusi – kõike ei pea reguleerima. Käivitame eriseaduse alusel tähtajalise parlamentaarse mehhanismi bürokraatia vähendamiseks ning inimlähedasema ja ettevõtlussõbralikuma õiguskultuuri edendamiseks. Laiendame rahvahääletuse kasutamist, kaotades rahvahääletuse seotuse parlamendi usaldusega, ning jagame rahvahääletused nõuandvateks ja õiguslikult siduvateks hääletusteks. Muudame teaduste akadeemia riigikogu nõustavaks institutsiooniks.\nMuudame vabariigi valitsuse ühtsemaks ja vastutavamaks, seadustades peaministri iseseisva poliitilise institutsioonina, kel on õigus anda valitsuse liikmetele korraldusi, ning ministrid eelkõige ühtse valitsuse liikmetena. Ministrid ei tohiks olla ministeeriumide huvides tegutsevad tippametnikud, vaid valitsuse nimel suuniseid jagavad ja järelevalvet tegevad poliitikud. Ministeeriumi juhtigu kantsler. Anname valitsusele õiguse valitsusasutuste ümberkorraldusteks ja juhtimistasandite (valitsus-minister-kantsler-asekantsler-osakonnajuhataja-talitusejuhataja) vähendamiseks. Tihendame ministeeriumide koostööd, kaalume ministeeriumide ja ministrite arvu vähendamist. Riigivõimu on võimalik teostada 1000 võrra vähema ametnikuga.\nMuudame omavalitsused võimekamaks ja enesekindlamaks, viies läbi maakonnapõhise ehk nn 15+ haldusterritoriaalse reformi koos KOVide rahastamisreformiga, mille peamiseks eesmärgiks on sõltumatu ja piisava maksurahastuse tagamine kõigile KOVidele oma ülesannete täitmiseks, ning kaotades riigipoolsed toetus- ja tasandusfondid. Pärast haldusreformi elluviimist kaotame maavalitsused ja töötame välja pealinna seaduse.\nMuudame riigirahanduse tulevikku vaatavaks ja tulemustele suunatuks. Lõpetame asutuste kuludepõhise rahastamise ja asendame selle tulemustele suunatud tegevuste rahastamisega ajalise ulatusega 3–5 aastat. Rahastamise tulemuslikkuse hindamiseks enne uut programmiperioodi sätestatakse parlamentaarsed kuulamised koos riigikontrolli kaasettekandega. Alustame avalike teenuste rahastamise sõltumatu auditiga, mille põhjal tagatakse rahastamise optimaalne tase ning sõnastatakse poliitilised valikud jätkusuutliku eelarvepoliitika taastamiseks.\nVähendame üldise valitsemise mahtu – vähem inimesi vajab vähem valitsemist. Seame pikaajaliseks eesmärgiks vähendada riigipalgaliste arvu kooskõlas tööealise elanikkonna kahanemisega.\nMoodustame riigiettevõtete juhtimiseks haldusfirma, mille nõukogu nimetab valitsuse ettepanekul parlament. Haldusfirma omanduses olevate riigiettevõtete nõukogud depolitiseeritakse.\nVaatame läbi põhiseaduslike institutsioonide ja Eesti Panga, aga ka kõigi avalik-õiguslike isikute ülesanded ja tööjaotuse eesmärgiga vähendada kattuvusi ja tihendada sisulist koostööd.\nEesti suudab enam ja riigi kohustus on pakkuda selles inimestele ja ettevõtetele tuge. Väljaspool seda ülesannet pole riiki mõistlik kasvatada. Me ei soovi nõrgemat ega õhemat riiki, me soovime nõtket, tundlikku ja paindlikku riiki. Riiki, mis teeb pigem vähem, aga paremini.


Külalistundide projekt "Kõik on digi"\nTänavu aprillis toimub külalistundide projekt "Kõik on digi", mille raames soovime tuua õpilasteni külalisõpetajaid eri elualadelt rääkima digioskuste tähtsusest.\nKülalisõpetajad, saate oma soovist tundi anda, märku anda SIIN. Kui annad endast märku, lepime Sulle tunni kokku Sulle sobivas piirkonnas. Nõuandeid külalistunni läbiviimiseks leiab SIIT.\nÕpetajad, digiteemalise külalistunni saate enda kooli kutsuda, kui kirjutate merle@tagasikooli.ee.\nMärkimisväärne osa inimeste igapäevastest tegevustest leiab paralleelselt aset digimaailmas – seal on nende tööülesanded, päevauudised, meelelahutus, rahaasjad ning suhtlemine pereliikmete ja sõpradega. Juba täna tehakse väga paljudes ametites (näiteks lennukipiloot, laevakapten, disainer, logistik, muusik, IT-juht ja infosüsteemide arhitekt) suurem osa tööst ära erinevaid (digi)seadmeid kasutades ning selliste ametite arv kasvab pidevalt.\nMõistmaks digioskuste tähtsust, näiteks konkurentsieelisena tööturul, tuleb koolides tutvustada mõistlike digioskuste arendamise vajalikkust ja üheks võimaluseks on kutsuda külalisõpetaja rääkima digioskuste tähtsusest oma erialal.\nMõistlik ja oskuslik kasutamine\nDigitemaatika on lai, alustades erinevatest seadmetest ja süsteemidest, isikuandmete kaitse, liigtarbimisest põhjustatud tervisehädade ennetamise ja digiseadmetes käitumise kultuurini. See annab võimaluse kaasata digiteemal rääkivaid külalisõpetajaid väga erinevatesse koolitundidesse.\nProjektiga tahame juhtida tähelepanu, et digi ei ole midagi, mis saabub kunagi tulevikus. See on siin täna ja homme ning peame oskama näha selles võimalust, mille abil muuta oma elu lihtsamaks, mugavamaks, paremaks. Külalistundide kaudu aitavad erinevate ametite esindajad kujundada koolinoortes teadmist, milliseid oskusi millal ja kuidas parima tulemuse saavutamiseks kasutada. Juhendatud ja oskuslik digiseadmete kasutamine aitab noortel end hästi ja turvaliselt tunda.\nEesmärgiks on läbi viia digi-teemadel 100 külalistundi vähemalt 35 koolis üle Eesti.\nProjekti eestvedajaks on Haridus- ja teadusministeerium, peamiseks partneriks algatus Tagasi Kooli. Projektijuht Gaili Eding, gaili@tagasikooli.ee.\nLisatud 21.03.2017, 14:58\nMuudetud 21.03.2017, 15:18


Tervenemislood - Teadlik Areng\nTervenemislood Eestimaa inimestelt\nKõik lood on muutmata kujul ja üles pandud osapoolte nõusolekul.\nKui oled valmis jagama oma lugu, et anda hädasolijaile lootust tervenemiseks, siis palun saada oma lugu Kreedale: teadlikareng@gmail.com\nVt. ka tagasisidet seonduvalt Kreet Rosina seansside ja kursustega.\nValtri lugu - tervenemine põievähist\nMind viimased 13a ravinud PERH'i kirurg dr Kukk teatas aasta tagasi (2012 jaanuaris) toimunud läbivaatuse järel, et enam pole vaja end ette näitamas käia ja muidugi oli see tohutu kergendus. Kuus operatsiooni, 21 keemiaravi seanssi ja terve komplekt alternatiivravi võtteid on vilja kandnud. Tervisehädad hakkasid endast märku andma juba 1996a, kui pinged liiga suureks kasvasid: oli vaja juhtida Pärnu linnavalitsuse sotsiaalosakonda ja õppida samal ajal Tartu Ülikoolis magistrantuuris päevases osakonnas. Esiotsa kadus mul uni, nii et vajasin selle taastamiseks suisa haiglaravi. See oli esimene hoiatav märk, aga peale une taastumist jätkus pingeline elustiil, sest ei saanud ju pooleli jätta kumbagi – ei 1993.a. alanud õpinguid ega läbi kandideerimise 1994.a. võidetud ametit: magistritöö teemaks oli sellesama Pärnu hoolekande täielik ümberkorraldamine, kraadi kaitsmine toimus 1997.a. Sama aasta sügisel tekkisid suured alakõhuvalud, aga et kohalik polikliiniku arst midagi ei leidnud, kannatasin edasi. Ja kui valud muutusid väljakannatamatuks ning urineerimisel verd purskus, läksin Pärnus uuesti arstikabinetti ja siis oli pilt selge – põievähk. Järgmisel päeval (see oli 1.aprillil 1998) läksin noa alla. Õnneks käis kõik nii kähku, et musti mõtteid mõlgutada eriti ei jõudnudki. Mul pole meedikutele ühtki etteheidet ja ma aktsepteerisin täielikult määratud ravi: kui sa arsti ei usalda, siis pole mõtet ta jutule minnagi. Pärast esimest operatsiooni pöördusin südamerahustuseks ühe Tartu sensitiivi poole, kes aga ütles, et vähktõvega ei tegele. Mõne kuu pärast läks vaja uut operatsiooni. Ja kuna pärast abielu lagunemist paiknes pereelu ümber Tallinnasse, tõi see endaga kaasa ka haigla ja raviarsti vahetuse, tulid uued lõikused. Ühel hetkel teatati mulle, et põis tuleb välja võtta, sest ei ole enam midagi opereerida. See mõte tegi küll väga murelikuks, et edaspidi tuleb elada kraan kõhu peal. Ilmselt oli see mure ka välja paista, sest kolledzi koridoris juhuslikult vastu astunud kolleeg Heli Tooman päris mu meelehärmi põhjuste üle. Rääkisin lühidalt loo ära ja siis ta soovitas mul võtta ühendust inimesega, kes oli vähi puhul abi saanud selgeltnägija Viktorilt. Kaks päeva enne kindlaksmääratud operatsiooni pääsesingi abikaasa Annika abiga nimetatud ravitseja jutule. Viktor ütles, et tõenäosusprotsent, et ta suudab mind aidata, on umbes 30. Ometi otsustasin riskida - kuigi ajakaotuse ja siirete oht oli reaalne, tuli valida! Õnneks aktsepteeris kirurg mu kõhklusi ja oli nõus operatsiooni edasi lükkama, tegemata ühtki manitsust. Ja Viktor alustaski ravi, muuhulgas pani ta mu kümneks päevaks koju luku taha, täielikku isolatsiooni. Enne seda kõigutas tervendaja pendlit ja ütles: „Ma muudan rakkude polaarsust nii, et tekiks konflikt tervete ja vähirakkude vahel.“ Hiljem seda korrati, aga siis oli isolatsiooniks üks nädal. Lisaks tarvitasin ravitseja toodud toidulisandit ning käisin end tema energiapiltidega tervendamas. „Et jätta vähirakud hapnikunälga“, saatis ta mind mägedesse tuhande meetri piirile. Nii veetsingi ligi kuu Slovakkias Mala Fatra mägedes, kõndides koos abikaasa Annikaga (ta võttis töölt puhkuse) iga päev pikki tunde mööda lume piiril paiknevaid matkaradu ja nautides kauneid vaateid. Ja kui siis peale mägedest naasmist uuesti arsti juurde läksin, selgus, et ei olegi vaja põit välja lõigata. Algas vaid täpselt doseeritud ja tulemuslik keemiaravi. Arvan, et minu puhul see kahe meditsiini kombinatsioon end õigustas, kuigi olin vist alguses alternatiivravitsemise suhtes õige pisut skeptiline, olen ju ikkagi matemaatikaõpetaja taustaga, ristimata pagan. Aga uskuma peab. Kuigi paar esimest raviaastat olid üsnagi depressiivsed (ja käitumine selle tagajärjel kohati vist üsna okkaline!), ei jätnud kogu haigusloo vältel mind elutahe ja ma püüdsin igati toetada oma organismi pingutusi haigust võita, näiteks muutsin toitumist. Abikaasa korraldas kokkusaamise dr Leviniga. „Inimese enda kaitsesüsteem toimib, kui talle selleks anda võimalus. Aga kui ta peab tegutsema kojamehena ehk väljutama seedimata toitu, ei jaksa ta oma põhitööd teha,“ võttis Levin lühidalt kokku oma kreedo. Ta korraldas mulle vereanalüüsi ning nii sain enda käsutusse nimekirja toiduainetest, mida tohib ja mida ei tohi süüa. Olen seda õpetust järginud seitse aastat, aga selle positiivne mõju oli tunda juba esimese kuu ajaga. Keelatud nimekirja sattusid näiteks kõiksugu kääritatud asjad, nagu õlu ja leib, aga ka mereannid ja punane vein. Lehmapiima toodete asemel püüan nüüd tarvitada muid, kui see vähegi võimalik on. Kohtlen oma mikrofloorat austusega ja püüan teda mitte üle koormata. Usun ka, et sõnal on suur jõud. Minu tütar Kreet rakendas lisaks emotsionaalsele toetusele minu peal ka reikiravi võtteid. Pastor Üllas Tankler palus kirikus minu eest – ma hindan kogu selle abi koosmõju, mida mulle saadeti. Muidugi tuli nende aastate jooksul ette väga raskeid hetki. Olin just haiglast järjekordselt välja kirjutatud, kui järgmisel ööl juba kodus olles mu põis lõhkes. Rändasin kohe kirurgide noa alla tagasi, intensiivraviosakonda. Vaim pidas vastu tänu lähedaste ja ka kolleegide mõistvale suhtumisele, sest sain jätkata oma tööd täiskohaga. Pere toetust aga on võimatu üle hinnata, alati on kõrval abikaasa, mul on hästi abivalmid ema ja kolm tütart ning toetust olen tundnud ka eksabikaasa Helina poolt. Tore, et me aeg-ajalt kõik ühele õuele koos laste ja uute kaasadega ära mahume! Õppetunnid:\n-sündides kaasa saadud aeg on tohutult hinnaline ja peaks oskama seda parimal viisil kulutada. Olen õppinud hindama hetke ja nautima iga päeva, olema positiivne. Püüan õppida ära ütlema „ajavampiiridele“ ja mitte võtma ülesandeid, kus tulemus liiga palju teiste panustest sõltub.\n-tervist maksab hoida ja selle pärast tasub muretseda; andsin end uuesti tohtri (dr Tulmin) hoolde ja just täna lähen ultraheliga tehtavale läbivaatusele.\n-pingeid siiski ei ole võimalik täielikult vältida, emotsioonid on elu loomulik osa, aga on kunst hoida neid kontrolli all, kaotamata und ja meelerahu. Elu jooksul on loodetavasti lisandunud oskust mitte üle dramatiseerida olukordi, mida mina ei saa muuta. Mure laste pärast ei lõpe iial, aga tuleb aktsepteerida nende iseseisvust ja tarkust, seega püüan muretsemisega mitte üle pingutada.\n-elule annavad jõudu sõbrad EÕM klubist ja City'st. Kogun vinüülplaate ja kuulan tihti muusikat. Vahel lähen koos oma grammofoni ja plaatidega jagama seda rõõmu teistega. Sellised kohtumised hakkavad regulaarseteks muutuma. Head pingete maandajad on muidugi loodus ja aiatöö, aga ka naermine ning kirjutamine. Viimased 2,5 aastat teen kaastööd huumoariajakirjale Pilkaja ja selle ümber koondunud inimestega moodustasime kevadel Eesti huumoriliidu. Nii mõndagi nõmedat olukorda on kergem üle elada, kui märgata selle naljakat külge; mu lemmikraamatute hulgas on olnud juba alates keskkoolist „Vahva sõdur Švejki juhtumised“.\nKuna mind on võitluses vähiga nii palju aidatud, on mul moraalne kohustus jagada oma lugu ja anda lootust saatusekaaslastele. Soovitan usaldada arste, võtta vastu lähedaste toetus ning huvi korral otsida kõrvale ka mõne alternatiivse tegija abi. Uskuda ja loota. Ja oskust märgata, kui keegi kõrval omadega ummikusse on jõudnud.\nTervenemine düsplaasiast (emakakaelavähi eelne seisund)\nAnna-Leena lugu - tervenemine Hodkini lümfoomist\nMinu haiguse eellugu on pikk. Öeldakse, et nii kaua, kui võttis aega haigestumine, võtab aega ka\nparanemine. Mina jaoks on haiguse läbitegemine olnud vaimsel teekonnal kulgemise osa. Nüüd siis\nMinu diagnoosiks pandi Hodkini lümfoom, mis on pahaloomuline lümfisüsteemi haigus ja\narenenud üsna kaugele, neljandasse staadiumi. Mida raskem on diagnoos, seda sügavamad on\nOlin lapse kaotamise leina, mure ja vihkamise liiga sügavale endasse võtnud. Olin kurnatud nii\nfüüsiliselt kui vaimselt. Kui stress on kasvanud nii suureks, et enam kaugemale minna ei saa, siis\ninimene haigestubki. Mõistsin seda üsna kohe, et ellujäämiseks tuleb muutuda ja muuta, võtta vastu\nkõikvõimalik abi, leida õige ravi ja alustada kohe, sest aega enam ei olnud.\nSelline otsus tähendab suurt pööret mõtlemises ja ellusuhtumises. Diagnoosi saades variseb senine\nmaailm kokku, sa tead, et haigus on nüüdsest sinu elu osa. Paljud ei ole tegelikult valmis, ei taha\nvõi ei jaksa haigusega koos elada. Ja siis lahkuvadki enneaegu. Ka on ühiskonnas väga tugev hoiak\nhaigete inimeste suhtes, mõned haigused on tunnistatud surmavaks ja kollektiivne teadvus hakkab\ntööle, tehes olukorra veel hullemaks.\nAga kui oled otsustanud, et tahad ja suudad, siis käivitub otsekohe tervenemise protsess. Keha on\nju loodud olema terve, mitte haige! Haigus ei ole keha loomulik seisund. Kui seda mõistad, siis\nkeha kuulab sind väga tänulikult. Mina teadsin tookord väga kindlalt üksnes seda, et ma ei saa veel\nlahkuda, kuna oln nii paljudele vajalik, et mul lihtsalt ei ole veel võimalik minna. Mul oli nägemata\noma elu järg, ma tahtsin elada!\nMida ma tegin, et toime tulla nii haiguse, keemiaravi kui tugiraviga? Lihtsam oleks vist öelda, mida\nma ei teinud. Tegin kõike, otsisin kõiki võimalusi, ja mis peamine, uskusin, et mu keha on tugev ja\ntark, et ma ise olen võimeline protsesse mõjutama. Kui paranevad väikesed haavad, kasvavad kinni\nmurdunud luud, siis tuleb välja, on olemas iseparanemisvõime! See teadmine ja usk oli kõige alus.\nAlustasin andestamisest. Andestasin endale, et olin võtnud liiga palju asju südamesse ja mõelnud\nnii raskeid mõtteid, et andsin nii suure koorma oma kallile kehale. Palusin andeks kõigilt,\nkellele olin haiget teinud. Haigusest mõtlesin kui oma keha osast, mitte kui vaenlasest, et mitte\nlasta kehal muutuda võitlustandriks. Kuidas on elada võitluse keskel? Halb. Püüdsin olla enda\nvastu väga leebe, armastav ja hooliv. Lugesin Louise Hay'd, mediteerisin ja sain kinnitusi iga\npäev. Tervenemise protsess on tegelikult vaimne kasvamine, kuna kõik on tegelikult üks, saab\nvõimalikuks ka ime. Seda on Louise enda näitel ka tõestanud.\nHaiglas saadud raskete keemiaravide vahel jääb inimene üksi. Üksiolek annab piisavalt aega endaga\ntegelemiseks, ja see on justkui ette nähtud, kuidas muidu uuest iseendast aru saada. Haiglas ei\nanta nõu, kuidas keha toetada ja keemiaravi kahjustusi vähendada, ka toit on seal „vale“. Seda ei\nteagi ju keegi, kas kahjustab rohkem haigus või selle ravi. Üks kange vähiravim on valmistatud\ntaimest nimega Vinca Minor. Aga looduses on alati olemas „vastumürgid“, taimed, mis hakkavad\nomakorda tööle, et aidata keha, neid saab tundma õppides kasutada. Eriti tuleb toetada maksa,\net ta suudaks mürke kehast eemaldada, neerusid, et nad alt ei veaks, tuleb anda vitamiine ja\ntervislikku toitu organismile. Keemiaravi kahjustab limanahka ja kudesid, selle vastu aitab väga\nhästi astelpajuõli. Iiveldust leevendab aaloemahl. Juukseid aitab taastada sibulamahl. Neid tarkusi\nOn rida raamatuid, mida lugesin pidevalt: “How I conquered cancer naturally”, „Minul oli vähk,\nmina sain terveks“, “After cancer” ja palju teisi. Otsisin internetist materjale ja töötasin neid läbi.\nMa ei keskendunud kunagi haiguse tundmaõppimisele, nagu paljud teevad (tean oma haigusest\nkõike!) vaid ainult paranemisele. (Sain muu hulgas teada, et lümfoomi haigestumise põhjuseks\nvõivad olla ka näiteks hõbeplommid hammastes.) Lümfoom on kogu süsteemi haigus, ja kui\nkahjustatud on kogu süsteem, tuleb seda ka tervikuna ravida. Seda on keeruline diagnoosida, sest\nhaigus on „nähtamatu“. Seega on mentaalne osa ravist, mõtlemise muutmine ja kogu eelneva elu\nanalüüs kõige olulisem protsessi osa.\nLugesin läbi kõik raamatud, mis rääkisid tervenenud inimestest, sain imelisel kombel välismaale\nkolinud sõbralt paki, mis sisaldas Simontonide “Getting well again” (nüüdseks ilmunud ka\neesti keeles “Taas terveks”, Tänapäev, 2011), kus tõestati, visualiseerimise jõu abil saab muuta\nkeharakke. See raamat jõudis minuni kõige kriitilisemal hetkel, kui olin üksikpalatis rakkude\nsiirdamisel. Sõber oli muutunud ingliks.\nKohe, kui haigeks jäin, muutsin kardinaalselt toitumist, loobusin lihast, piimast, töödeldud\ntoiduainetest, kõigest ebapuhtast ja ebavajalikust. Seda tänase päevani – olen teadlik, mida söön,\nmida vajan. Tookord ostsin mahlapressi ja tegin iga päev värsket porgandi- ja peedimahla, sõin\nvõimalikult palju värsket taimset toitu. Haiged rakud toituvad just rasvasest ja rämpstoidust,\nmilleks neile seda ise pakkuda? Haiguseaegse toitumise kohta on kirjandust palju, näiteks Aili Paju\n“Loodusravi”, Gunnar Aarma “Kuidas toituda” jpt, ja muidugi lõputu internet.\nLisaks mind aidanud arstidele oli mul oma arst-hiina meditsiini tundja, oma loodusraviarst, ja ka\nvaimne toetaja – need abilised on kui inglid, kes tulevad, kui palud, just siis, kui neid kõige rohkem\nvajad ja neile teen tänukummarduse ka täna. Oma rituaalid tegi minu aitamiseks ka Kaika Laine.\nTänan tedagi. Sensitiiviks olin endale ise, sest kes saab tunda mind paremini?\nEsimesest keemiaravist sügisel sai vererakkude siirdamine uuel kevadel. Kolmel korral tehti kogu\nkeha kompuuteruuring, et leida siirdeid. Neid ei leitud. Igal nädalal tehti vereproov, et jälgida\nverepilti. See oli enamasti korras. Imeks pandi haiglas seda küll, sest keemiaravi muudab tavaliselt\nverepildi väga halvaks. Olin haiglas nagu mingi imeloom, keda vaatamas käidi. Keemiaravide vahel\nkoguti minu verest tüvirakke, selleks on haiglas vastav aparaat. Viimase, 6. ravina siirdati mulle\nuued tüvirakud. See oli valutu protsess. Siis ootamine – kas rakud võetakse omaks ja hakkavad\ntööle? Keemiaravide ajal visualiseerisin, kuidas ravim neid haigetest rakkudest vabastab ja valged\nverelibled, mis on tugevad ja targad, viivad minema, kehast välja, surnud rakud. Keha puhastub\nravimise protsessis haigusest. Nüüd rääkisin uute rakkudega, ütlesin, et nad on tublid ja ma usun\nneid. Keharakud on väga intelligentsed ja kuulavad väga hästi. Nad olidki. Nad olid nüüd ju mu\nkeha osa! Nad hakkasid tööle ja mu keha vereringe süsteem oli uus.\nKevadel, märtsis saab siirdamisest 15 aastat, seega ka uue elu algus. Ma saavutasin remissiooni\ntookord ravide lõpuks, kokku kestis see 9 kuud. Arstid ei olnud mulle üldsegi nii palju lootust\nandnud. Ma tegelikult ei küsinudki. Nemad tegid oma tööd. Käisin mitu aastat regulaarselt\nkontrollis, aastatega järjest harvem, vereproov alati korras, kompuutrinäidud samuti. Ma tänan ikka\nja jälle mõttes ja südamest neid arste ja õdesid, kes mind on aidanud, kes on oma ala parimad ja kes\nteevad oma tööd südamega.\nOma haigusest ma palju rääkinud ei ole. Haigus ei taha liigset tähelepanu, et teda mitte\nsuuremaks „puhuda“. Lähedased sõbrad muidugi teadsid, ja perekond. Ma ei kirjeldanud kunagi\nneile oma kannatusi ega otsinud kaastunnet. Haigusega kaotasin juuksed, (need kasvasid tagasi),\nkaalusin 47 kilo, verenäitajad olid ühel hetkel kõik nullis, olin veretu. Aga see oli vajalik. Keegi\nteine ei saanud seda ju minu eest läbi teha! Mina vastutasin ise enda eest. Haiguses ei ole midagi,\nmillega uhkustada. Nagu ka tervenemises. Kuid aastate jooksul on siiski ette tulnud, et küsitakse\nnõu, ja olen alati ka nõu andnud, vahel on vaja suunamist. Need küsijad on praegu ka elus, mõned\non saanud elupikendust ka väga lootusetu diagnoosiga.\nMinu soovitus on: uskuge, paluge, muutuge! Haigus tuleb selleks, et saaksite teadlikuks iseendast,\nvõtke seda kui võimalust, mitte kui karistust ja õppige oma mõtete ja tegude eest ise vastutama.\nJa teadke, et alati on olemas kehastunud abilised, kui neid kutsuda, ja neid on palju! Ja ärge\nunustage neid abi eest tänada! Kui taipad, et maailm on tegelikult „sinu poolt“ ja su kõrgem mina\non valgusest, siis kaotab haigus oma tähtsuse ja muutub olematuks. Me kõik oleme valgusest ja me\nkõik oleme tegelikult üks. MINA OLEN.\nKõik see algas siis kui ma olin 17 aastane, ehk siis oma 9 aastat tagasi. Ma ei suutnud enam süüa, olin nõrk, nahk sügeles, kõik mu kondid valutasid meeletult, näkku tekkis imelik lööve, pea käis meeletult ringi, ma ei näinud mitte midagi kui ainult ”keerlevat” maailma.\nKõik oli nii paha, ma olin negatiivne ja peas käisid isegi mõtted, et miks ma üldse siin ilmas elan ja olen, kõik see hakkas mu kehale. Lõpuks sai kõik selgeks kui kukkusin kodus trepil kokku ja olin üleval pilvedel, kus ümbritsesid mind inglid, kes mulle otsa vaatasid, nad naeratasid suurelt. Rohkem ma ei mäleta. Sain diagnoosiks luupuse ehk meie emakeeles hunt. Veel enne kui ma ei teadnud, et mul selline haigus nimega hunt on, joonistasin ma haiglas palju pilte, ning enamus kujutasid hunte karjamaal. Kas pole mitte kummaline, et üks 17 aastane joonistab hunte paberile, samas endal hunt sees ”möllamas”.?\nKõikide kirjade järgi on see noorte naiste surmahaigus. See on selline immuunsüsteemi haigus, kus organism hakkab ise-ennast hävitama. Võtab ette kõigepealt ühe organi ja siis suundub teise kallal, kuni kõik organid on läbi. Nii ka öeldi haiglas minu emale, et teie tütar üle 25 eluaasta vaevalt elab. Kujute ette milline võib olla ühe ema süda sellist lauset kuuldes? Nii raske oli neid arste ja meditsiini uskuda, sest ma tundsin koguaeg, et mul pole mitte midagi viga, mul pole mingit haigust. Kõik on lihtsalt üks õudusunenägu ja meeletute arstide koostöö. Korrutasin emale koguaeg, et kõik saab korda ja mida sa üldse põed, ma ju tean, et saan terveks ja hakkan jälle oma tantsutrennides käima (mulle väga meeldis noorena tantsimas käija).\nMa olin alati nii positiivne ja teadsin, et ma saan terveks. Kuigi tol ajal olid meil kõigil teised mõtteviisid ja ei oskanud ennast veel nii vaimsele mõttele viia, et saab ka ennast muud moodi ravida kui arstide meetodil rohtudega. Ning selle tõttu olime me kõik arstide jutu ja raviga nõus. Kõik see kestis üle kuu. Mind torgiti kui ”nõelapatja”, kõik mu organid olid läbi vaadatud, proovid võetud igast organist, kus võimalik. Tehtud igast õudusid, söödetud valesid rohutisid sisse ja sosistatud kõrval kui haige inimene ta on, et vaevalt ta üldse lapsi kunagi saama hakkab ja üldse ellu siin ilmas jääb.\nSaades lõpuks sealt haiglast välja teadsin ma kohe kuhu pean pöörduma. Sinna, kus puuduvad need rohud ja ravitakse ”teist” moodi. Paar päeva olin kodus ja seadsin sammud Lõuna-Eesti poole. Tundsin, et see on õige, süda oli nii rahul, sest ma teadsin nagunii, et ma olen terve, mul ei ole midagi. Saingi oma sõnadele kinnituse, ma olen täieti terve. Ma teadsin seda nagunii, et mingit luupust ehk hunti pole olemas, see oli nagu pealesurutud dignoos, millega ma pidin lihtsalt leppima. Mõned kuud hiljem pidin uuesti minema haigusjärgsesse kontrolli, et teada saada, kuidas mu tervislik seisund on. Arstide imestuseks olid kõik proovid täieti korras, isegi veri, mis selle haiguse juures muutub väga halvaks, kus hemoglobiin on täiesti olematu, oli seekord täiesti ”laes”. Loomulikult ei suutunud arstid seda uskuda, et kuidas see võimalik üldse on, et üks inimene sellest üle saab, see pidi ju eluaegne haigus olema.\nEdasi kulges mu elu väga hästi. Ma suutsin oma mõttemaailma veel paremaks muuta, ei ole mõtet mõelda negatiivsetest mõtetest, teha ainult seda, mis mulle meeldib. Nüüdseks kasvatan ma kodus kahte last, kolmas on kohe-kohe juurde sündimas. Mu elu kulgeb rahulikult, tehes seda, mida ma armastan ja alati südamega. Ning mu ellu on lõpuks jõudnus inimene, keda ma armastan kogu südamest, lõpuks saan tunda, mis on armastus. Minu tulevikuplaanid on selged ja kindlad, tean täpselt, mis ma tegema pean.\nÜhe korra oma elus olen hakanud ka valet rada pidi minema, tegema seda, mis mulle üldse ei meeldinud, endale täiesti vastu. Kohe ma tundsin, et kõik hakkab halvaks minema, nagu see nö sama mitte usutav luupus oleks tagasi tulnud. Ta oleks nagu korra tulnud mulle midagi õpetama, et muuda oma eluteed, ära enam jätka seda rada. Ta tegi mulle keha abil selgeks kõik. Kohe muutsin oma mõttemaailma, lõpetades ära selle, mis mulle ei meeldinud ja kõik sai korda. Minu keha on nagu üks omamoodi aparaat, mis hakkab mind kohe äratama, et mu elutee on vale ja mida ma oskan nüüd alati jälgida!\nMinu lugu võib teistega jagada, siin ei ole midagi varjata, kõik on nii kirjutatud nagu ma ise olen kogenud seda. Täpselt nii see kõik oligi. Minu nime võib kasutada loo juures.\nEpu lugu - Minu elumuutuse algus\nKarjääri ning parema elujärje soovil olin pärnakana otsapidi juba Tallinnas. Üürikorteris koos lastega, et toetada neid ülikooli õpingutes (eelkõige rahalises mõõtmes). Oime müünud maja, milles viimased 10 aastat elanud ja plaanisime kõik koos eluga edasi minna.\nEttevõte, kus töötasin, pakkus mulle võimalust karjääriredelil tõusta – suundudes pealinna keti suurimat kauplust juhtima. Kõik tundus põnev. Olin täis tahtmist kõike paremaks teha. See varjutas terviseprobleemid. Olen aastaid (aastakümneid) vähemal või rohkemal määral kannatanud peavalude käes. Põhjusest ei ole keegi aru saanud. Vaid paar kuud enne kolimisi tuli juhuslikult välja, et olen neljast võimalikust maohaigusest suutnud omale saada kolm (refluks, söögitoru ärritus ja põletik ja veel midagi). Kirjutati rohud ja anti kaasa soovitus sellega leppida.\nTallinnas viis juhus mind kokku inimesega, kelle soovituse peale läksin otsejoones ja ostsin raamatu „Iga sinu tunne...“ ja lausa neelasin seda õhtuti voodis olles. Nii palju äratundmist! Ka tagantjärgi. Sain sealt teda põhjuse oma lapsi imikueas piinanud kõrvahaigustele ning lugesin - nüüd juba suuretele lastele – ette katkeid neid hetkel olulistel teemadel.\nSee raamat muutus mulle mõneks ajaks justkui piibliks: korra läbi lugenud, ta oli alati mu öökapil (tegelikult kandsin teda mingi perioodi ka tööl kaasas, kuigi lugeda ei saanud,aga mingi toe tunde andis) ja kui tundsin end veidigi rusutuna või muul viisil halvasti, oli vaid vaja see raamat kätte võtta – ja kõik rahunes. See oli hämmastav. Seda enam, et alati võtsin raamatu lahti täiesti suvalise koha pealt – ja see, mis seal kirjas, oli mulle tol hetkel õige lugeda.\nJärjest enam hakkasin tajuma, et pean kiiremas korras oma elu muutma. See raamat kiirendas enesest arusaamist ning näitas uut teed. Ja ei läinudki kaua – vaid mõned kuud – ning loobusin karjäärist ja sain aru, et olen ise ikka kõige tähtsam. Nii mulle kui mu lähedastele on oluline, et tervise uuesti korda saan.\nNüüd on sellest aasta möödas. Olen teinud kardinaalse kannapöörde, õppisin uue ameti ja püüan tervist taastada. See on aga väga aeganõudev. Meditsiin tõstis käed üles ja loobus, ise püüan otsida ja uurida, kuid vastuseid napib. Teen, mis minu võimuses: püüan elada rahus ja armastuses, küsin ja kuulan, püüan ikka veel harjuda mõttega, et kogu aeg ei pea tööd rabama ja suures koguses vastutust võtma. Katsetan ja õpin, kuidas seedimisprobleemidest jagu saada.\nDetsembris M.Väljataga ingliteteemalisel loengul lõpus tehtud meditatsioon tervise teemadel andis maopiirkonda tugeva valusööstu ( ehk näitas probleemse piirkonna), kuid mitu päeva pärast seda ei tundnud ma üldse valulikkust selles kehaosas.\nOlen ääretult tänulik, et mind juhatati nende raamatute juurde (mis praegu veidi kapsaks loetud) , kust sain meelekindlust ja selgitusi paljude asjade ümberhindamiseks. Olen alles teel ja minna on palju, kuigi tahaks edasi jõuda kiiremini.\nMonika - Minu kogemuslugu\nMinu lugu sai alguse aasta tagasi. Kui tundsin juba pikemat aega, et minu rinnad làksid enne pàevade tulekut vàga, vàga valulikuks. Tegin àra mammograafia, mille tulemusena sain teada, et minuga on kõik hàsti. Arst soovitas võtta looduslikke tablette, mis mulle ka vàga hàsti sobisid. Aasta hiljem algas kõik otsast peale. Kuna olen tantsuõpetaja ja aeroobikatreener, siis iga hüppamine ja kõhuli harjutuste tegemine oli vàga, vàga valus. Rinnad olid suured ja paistes See valulikkuse periood kestis kaks nàdalat enne pàevade tulekut. Valu oli ikka nii suur, et tõusin öösiti mitu korda üles.\nRääkisin oma probleemist Kreet Rosinale, me koputasime mind ehk 20 min, ja minu probleem oli unustatud. See oli tõesti müstiline, kui minu valuskaala nàitas 0. Ja minu rindade valu oligi làinud.\nMul oli lisaks tekkinud ka rinna peale üsna ebatraditsioonilisse kohta mingi munakas. Kàisin ka sellega arstil, ja sain teada, et muretsema ei pea, tundsin ka ise, et minuga on kõik hàsti, seda kinnitas ka minu ûks õpetajatest, aga minu mõistus seda ei uskunud. Hirmuga kasvatsin oma munakat aina suuremaks. Rààkisin ka sellest murest Kreedale, võtsime àra minu hirmud, ja ka Kreet kinnitas, et minuga on kõik hàsti. Sain aru, kui pöörane tegelane võib olla hirm, kui seda oma kontrolli alla ei saa, võib see lihtsalt su elu hàvitada.\nSeansi pàeval kogesin ma midagi tõeliselt müstilist, kui lihtne on ennast aidata, kui lihtne on saada oma probleemidele lahendus, ja kui làhedal võib olla abi. Tuleb anda endale vaid võimalus!\nkallis Kreet, suured, suured tànud sulle veelkord:))\nmina olen Anneli ja lõpetasin just Teie ja Mai-Agate Väljataga raamatu " Vähi varjatud sõnumid".\nJuba poole raamatu peal tekkis tunne, et pean Teile selle raamatu eest ka isiklikud tänud edastama, aga kahtlesin siiski, kas see on ikka hea mõte. Ja siis, jõudes raamatu viimastele lehtedele, Te julgustasite mind ise seda tegema.\nOlen praegu 47 aastane ja oma diagnoosi sain 2012 aasta suve lõpul. Diagnoosiks siis käärsoole vähk. Staadium IIIB. Ega see diagnoos mulle eriti kohale ei jõudnudki ja ega ma ei ole siiani uurinud, mida see IIIB endast tähendab. Lihtsalt selleks, et end mitte hulluks ajada.\nKui diagnoosini läks 2 aastat, siis edasi käis kõik juba väga kiiresti. Kolm korda keemiat, 2013 aasta veebruaris operatsioon PERH-is.\nNarkoosist ärgates kobasin oma kõhtu ja olin õnnelik, et soolt kõhu peale välja ei toodud. Millegipärast arvasin, et hullemat asja ei saa olla, kui soole kõhule välja toomine.\nKirurg ütles, et operatsioon läks hästi ja seda ma ka uskusin. Kuid neljandal opertsiooni järgsel päeval tõusis väga kõrge palavik ja arsti murelikust jutust sain aru, et asi ei ole hea. Mingi sisemine õmblus oli järgi andnud ja tekitanud kõhukoopas ulatusliku põletiku. Arst ütles, et tuleb kohe uuesti opereerida. Ja siis ma murdusin, pisarad hakkasid voolama ja mul oli vaid mõned minutid aega, et oma lähedastele teada anda, et lähen uuesti opilauale.\nSeega 5 päeva peale esimest lõikust, opereeriti mind teist korda.\nUuesti tulin teadvusele intensiiravi osakonnas, kus mulle anti allkirjastamiseks pabereid, et luban endale manustada üht uut tugevatoimelist antibiootikumi, mille uuringud hetkel käisid. Kaelaveeni paigaldati kanüül ja 3x ööpäevas hakati selle kaudu seda ravimit manustama. See ajas südame pahaks ja igasugused toidulõhnad ajasid iiveldama. Ükski pala ei läinud kõrist alla.Ja veel , teise op-i käigus sain omale kõhu peale ka koti, mida ma algul niiväga peljanud olin.\nMõned päevad peale antibiootikumiravi algust, tuli minu raviarst minu juurde ja ütles mureliku näoga, et ravim ei mõju ja põletik alla ei lähe.\nSee lõi minu maailma segi: kas tõesti see ongi lõpp. Kas ma ei näegi enam oma poega ja tütart.\nJa ma hakkasin paluma oma keha, et ta alla ei annaks. Käed ristis palusin kuni uinumiseni.\nHommikul ärgates, tundsin, et minu palved on aidanud ja elu on minu sisse tagasi tulnud. Kui arst hommikul visiidile tuli, siis ütlesin talle, et ma saan nüüd terveks.Lõunaks olid vereproovi vastused olemas ja arst säras rõõmust, põletik oli taandunud. Kuna oli tekkinud ka söögiisu, siis lasin õel tuua tomatimahla, sest see ei olnud magus ja maitses jumalikult. Veel sama päeva õhtul kärutati mind koos mu tomatimahla pakiga tavaosakonda.\nJärgnes pikk kosumine kodus ja haava hooldus, kuna see ei tahtnud kuidagi kokku kasvada. Pidin võimalikult kiiresti kosuma, sest ees ootas veel 3 keemiaravi kuuri. Opijärgset keemiat talusin tunduvalt halvemini kui eelnevaid, kuid elasin needki üle.\nKodus olin 2 kuud, siis läksin uuesti tööle. 2013 aasta suvi oli ka paras katsumus, sest arvatavasti keemiaravi tulemusena algasid kohutavad maovalud, tänu millele viidi min nädalas paar korda kiirabiga haiglasse.Olen väga tänulik , et sain tütre gümnaasiumi lõpuaktuse ajaks haiglast välja. Poja aktusele veebruaris ma ei saanudki, sest olin siis Tallinnas haiglas.\nOktoobris 2013 toimunud opi käigus sain kõhul olevast kotist lahti.\nSee on minu lugu ja see kogemus on mind jäädavalt muutnud.Igal õhtul enne uinumist panen käed risti ja tänan Suurt Loojat mulle antud ilusa päeva eest.\nMa olen palju rahulikum kui enne, annan endale aru, et nüüdsest olen mina kõige tähtsam, mitte pole seda mu töö.\nMa olen alati alateadvuses teadnud, et saan ennast ise aidata, aga nüüd olen selles veendunud ja julgen öelda, et mulle saadetud kogemus, on mind muutnud paremaks inimeseks.\nTänan, et Te olemas olete ja oma tarkust meie kõigiga jagate.Oleks vaid kuuljaid rohkem.


5 küsimust, millele vastata, enne kui hakkate küsitlema pulmaplaneerijaid - Pulmad - 2022\n5 küsimust, millele vastata, enne kui hakkate küsitlema pulmaplaneerijaid\nOlete kihlatud ja olete otsustanud, et olete valmis oma pulma planeerima. Kuid olete ka otsustanud, et peate palgama professionaalse pulmaplaneerija, kes aitab teil täita kõiki oma suure päeva väikeseid detaile. Kust alustada? Kõigepealt rääkige oma sõpradega ja tehke uurimistööd, et näha, mida teised pruudid ja peigmehed on öelnud nende planeerijate pakutavate teenuste kohta. Tavaliselt saate oma võimalusi sel viisil kitsendada. Seejärel küsige enne võimalike planeerijatega kohtumist endalt need viis küsimust:\n1. Mis on teie esimene, teine ja kolmas pulmapäev?\nKui te ei plaani rohkem kui üheksa kuud ette, peate võib-olla olema paindlikum, kui soovite palgata kindla pulmaplaneerija. Usaldusväärsed, kogenud pulmaplaneerijad broneerivad pulmakuupäevad aastaid ette. See ei tähenda, et te ei leia vastuvõetavat kuupäeva, kuid võib-olla peate olema nõus natuke painutama, et saada seda, kelleks soovite.\n2. Kus soovite abielluda?\nIsegi kui te ei tea täpset toimumiskohta, peaksite teadma, milline linn, mägi või saar on teie esimene valik. Planeerija ei saa teile mingit hinnateavet ega saadavust saada, kui te pole aru saanud, kus te abiellute.\nNäe rohkem: Kuidas Teie pulmaplaneerijat mitte häirida\n3. Kui suur on teie külaliste nimekiri?\nKui palju külalisi te ootate, et kutse tegelikult vastu võtab? Ilma peaarvestuseta ei saa planeerija anda teile pulmadele või tema teenustele mingit eelarveprognoosi.\n4. Milline on teie unistuste pulmaeelarve?\nJa mida saate tegelikult kulutada, sealhulgas planeerija tasu? Kaasa kogu raha, mille teie vanemad mõne sündmuse jaoks panustavad.\n5. Milliseid majutusi soovite oma külalistele pakkuda?\nSee on eriti oluline abielupaaride jaoks, kes korraldavad sihtkoha pulmi: kas soovite, et kõik viibiksid samal kinnistul koos või soovite pakkuda oma külalistele mitmesuguseid võimalusi ja hindasid?\nPuerto Rico ranniku lähedal asuvat sihtkoha-pulmi planeeriva ettevõtte Pulmad Vieques'is omanik Sandy Malone on alates 2007. aastast aidanud lugematutel paaridel oma suurt päeva planeerida.\nCopyright 2022 \_ 5 küsimust, millele vastata, enne kui hakkate küsitlema pulmaplaneerijaid...


Isikudokumentides kasutatav nimekirjutus võib erineda Eestis soovitatavast, sest iga riik otsustab oma kodanike nimede kirjapildi dokumentides ise. Teiste riikide kodanike nimesid kasutatakse Eesti ametlikes dokumentides (näiteks elamisloal) ja registrites sel kujul, nagu need esitab vastav riik. Mõnel juhul võib isik taotleda oma nime kirjutamist nime keelelise päritolu mõttes lähteriigis kehtiva tabeli kohaselt. Siseminister on 2016. aastal kinnitanud juhised Armeenias, Ukrainas, Valgevenes ja Venemaal kehtivate tabelite rakendamise kohta (vt vastavalt lisa 1–4). Mitteametlikus kontekstis (näiteks ajalehetekstides) võib ka neil juhtudel siiski rakendada Eestis kehtivaid tabeleid (nagu tavaliselt tehakse välisriigist näiteks kontserdiks sissesõitnud artistide puhul).\nSelle lehekülje viimane muutmine: 02:30, 19. jaanuar 2022.


Algas kandideerimine Eesti Disainiauhinnad (EDA) 2022 konkursile - Loov Eesti\n2.maist kuni 22. juunini (hilinejatele 1. augustini) saab esitada töid Eesti Disainiauhinnad 2022 konkursile, et tunnustada Eesti võimekamaid disainereid ja disainibüroosid, parimaid disainikasutajaid ning erilisemaid disainitegusid. Eesti Disainiauhinnad 2022 toob avalikkuse ette disainivaldkonna viimase kahe aasta edulood. NB! Tootedisainiauhinnad BRUNO kategooriatesse saab esitada töid 1. augustini.\nEesti Disainikeskuse juhataja Tiia Vihandi sõnul on disaini kui tegevusvaldkonna ja majandusharu haare, mõju ja komplekssus viimase viie aasta jooksul tundmatuseni muutunud. 2020. aastal läbiviidud ‘‘Tärkavate disainipraktikate kaardistamise uuringus selgus (Ruth-Helene Melioranski ja Martin Pärn), et disain kui professioon on muutumises, disainer on muutumas kindlalt piiritletud „objekti” loojast disainiprotsessi algatajaks, arutelu juhtijaks ning suunajaks, koosloome tegevusjuhiks, jätkusuutlikkuse agendiks, tuleviku visioneerijaks jne. ‘‘Eesti disainisektoril on suur potentsiaal aidata ja luua uut muutuvat maailma! Oleme väga ootusärevuses ja loodame näha ka konkursile esitatavate tööde pealt, nii vana head kvaliteeti kui viimase kahe aasta jooksul professioonis toimunud uusi arenguid,’’ selgitab Vihand.\n“Disainiharidus sündis Eestis tänu professor Bruno Tombergi südikale tööle Eesti Kunstiakadeemias, seepärast on disainiauhindade juures alati oluline esile tõsta inimesi, kes õpetavad ja juhendavad ning kellelt saadud tarkuseterad on leitavad tuleviku disainilahendustes,” põhjendab tunnustuse vajalikkust EKA õppeprorektor Anne Pikkov.\n– Graafiline- ja meediadisain (ADC*E);\nmai: EDA 2022 konkursi väljakuulutamine\njuuni: Early Bird 40 € + km / töö\naugust: Lazy Bird 80 € + km / töö\naugust: BRUNO kategooriate esitamise tähtaeg (EDL liikmetele tasuta, teistele 35 €)\nseptember: Nominentide avalikustamine\nseptember: EDA 2022 BRUNO tootedisaini nominentide näituse avamine\nseptember: EDA 2022 võitjate väljakuulutamine


Üks vs kaks ratastega haagist\n2010-08-30 01:22:35 UTC\nKaalun jalgratta haagise valmistamist või ostmist.\nMulle tundub, et kõige olulisem otsus, mille pean tegema, on see, kas mul on ühe ratta haagis nagu Bob või kaherattalise jalgratta haagis. Mulle tundub, et mõlemal on oma eelised. Kas kellelgi on põhjust, miks üks on teisele eelistatav?\nÜks ratastega haagis (Bobi haagis):\nKaherattaline jalgratta haagis:\nIgapäevaseks linnalähedaseks kasutamiseks tuleb arvestada ka sellega, et peate ühe rattaga haagisega asju natuke paremini rihma panema, samas kui kaherattalise haagisega (eriti lapsele omases stiilis) saate paar kotti toidukaupu seal ja ärge muretsege kraami välja valamise pärast, kui kukute või peate ratta pikali panema.\nMinu arvates on huvitav, et teistes vastustes soovitatakse raskema koormuse korral kahte ratastega haagist, kuid tundub, et neil pole haagisepiduri jaoks majutust. Olen vedanud koormaid liiga raskeks, et peatada ilma ühe ratta haagisega haagisepidurita (ja murdsin õla). Üherattalised haagised tõmbavad suure koormaga suurepäraselt, aga mida iganes teete, *** pidurid !!!\nÄra ehita oma haagist üle - tegin eile tühja haagisega mäkketõusu. ja see oli kohutav. Ehitage see piisavalt tugev, kuid mitte nii raske, et see oleks iseenesest koormus.\n2010-08-30 01:29:19 UTC\nÜherattalised haagised on väledamad ja ei suurenda teie ratta laiust. Nad toetuvad rattaga. Kui kavatsete minna tõeliselt kitsastesse kohtadesse, vajate ühte ratast.\nKaherattalised haagised suudavad üldjuhul kanda rohkem kaalu ja on vähem altid jalgratta peatumisel ümber kukkuma.\nMida sa siis haagisega teed? Mägedest üles-alla sõitmine kitsaste radadega: hankige ühe ratastega haagis. 50 kg varustust tassida kodust riistvara tänavatel ja laiadel radadel: hankige kaherattaline haagis.\nSelle lülitamine vastuvõetud vastusele, kuid soovis lisada ühe märkuse. Pärast mõlemat tüüpi haagiste proovimist võin lisada, et kaherattaliste haagistega on potiaukudest pääsemine peaaegu võimatu, kuid ühe rattaga haagisega lihtne. Ühe ratta haagised järgivad teie jalgratta rattaid, nii et kui teil jääb puudu, siis ka haagis. Kaherattalise rattaga haagisega peate vahele jätma kolme erineva laiusega rattaga.\n2010-08-30 01:24:59 UTC\nÜhe ratta haagise eelised\nVedrustuse lisamine lihtsam\nVähem lai (vähem tõenäoline, et autojuht lööb)\nKaherattalise jalgratta haagise eelised\nMadalatel kiirustel stabiilsem\nRonib paremini (kuna paremal püsimiseks pole vaja hoogu)\nTõenäoliselt on kaubaveomaht suurem\n2010-08-31 02:04:52 UTC\nEhitasin just haagise Wike DIY komplekti põhjal.\nOtsustasin selle teha, kui nägin seda suurepärase välimusega haagist.\nMul pole ühe ratta haagistega kogemusi. Olen siiani õnnelik, kuid minu kogemused on olnud väga piiratud. Eesmärk oli kasutada seda kohalikeks kaubajooksudeks - mitte pikamaavedudeks / tuuritamiseks\nKuu möödudes annan siin rohkem teada\nSiin on minu pilt koos oma esimene laadimine\nVat, see näeb välja nagu suurepärane treiler! Täname lingi eest.\n2010-08-30 04:05:02 UTC\nMinu isiklik kogemus on ühe rattaga haagis ... te ei tea selle taga isegi, kui pakite selle tasakaalukalt. Minu treiler on täpselt nagu esimene pilt ja kui ma treenisin üle 100 miili sõitmiseks - laadisin selle alla galloni veekannudega ... ja kui selle tõmbamisest tüdinesin, valasin lihtsalt vee välja (tavaliselt mõned minu peal) - SC-s läheb väga kuumaks). Kui ma selle selja taga ära harjusin - nurkade võtmine ja selline oli tõesti lihtne. Minu kaherattaliste haagistega sõbrad peavad kurve alati laiemalt võtma (suurendades nende pööramisdistantsi) ja haagis peaks lihtsalt ühe ratta otsa minema, kui nad pidid võtma tiheda kurvi, riskides sellega, et kraam võib välja kukkuda.\n2011-08-16 13:48:46 UTC\nMul on ainult ühe rattaga haagis (Bob Yak), kuid pärast raskelt koormatud haagisega mitmel tandemreisil üle 4000 km jalgrattaga sõitmist ma enam ei vahetaks. Madalal kiirusel (mäest üles ronimine) polnud meil isegi probleeme.\nMulle meeldib väga kitsas haagis, mis jälgib ratast samal rajal. Kaherattalise haagisega peate palju rohkem tähelepanu pöörama, eriti kui teekate on halb ja kaetud potiaukudega.\nKuid kui teil on suur koormus koos kõrge tasakaalupunktiga ja kerge jalgratas, kasutage tõenäoliselt kaherattalist haagist.\n2011-08-19 07:27:45 UTC\nOlen kasutanud mõlemat stiili. Touringuks või kiireks sõitmiseks soovitaksin üherattalist haagist, sest need lähevad teiega kurvi ja vähem rattaid peaks tähendama väiksemat veeretakistust ja vähem rattaid purunenud rehvide saamiseks.\nLinna peal vedamiseks soovitan osta haagise Bikes-At-Work. Neil on modulaarne süsteem, mis võimaldab haagisel olla umbes 3 ', 6' või 8 'ning saate telje asukohta varieerida.\nNäiteks kui teil on vaja vedada 32' pikendusredelit , saate selle seadistada nii nagu see.\nKuid kui mahutate oma kauba mõnda suurde prügikasti, võite valida 3 jala pikkuse.\nEespool lingitud foto on minu enda haagisest Bikes-at-Work. Mul on palju rohkem Flickris.\n2014-01-24 20:50:03 UTC\nKui kaalute kunagi rohkem kui kaherattalist jalgratast, nt. lamava kolmerattalise mootorrattana ei saa te enam kasutada ühe ratastega, teise nimega haagiseid, sest need lisavad kurvides palju külgmist pöördemomenti, mis muudab kogu rongi nurga välisküljele kukkumise palju lihtsamaks.


Põrutus- ja ilmastikukindlad kohvrid – Kronos & Partners\nLöögi ja põrutuskindel kohver plastikust. IP67 sertifikaat. Antud mudelil on vahtsisu\nSisemõõdud: 190x125x85 mm\nVälismõõdud: 216x180x102 mm\nSisemõõdud: 190x125x135 mm\nVälismõõdud: 216x180x152 mm\n13,00 € – 14,30 €\nMax tootesarja karbid on vee- ja tolmukindlad. Neil on IP67 sertifikaat ja nad on varustatud automaatse rõhuklapiga. Nad sobivad igasuguseks kasutamiseks, tagades kaitse löökide ja keskkonnamõjude eest. Saadaval erinevates suurustes ja versioonides.\nVälismõõdud: 175x115x47 mm\nSisemõõdud: 157x82x41 mm\nKaal: alates 0,14 kg\nVälismõõdud: 230x175x53 mm\nSisemõõdud: 212x140x40 mm\nKaal: alates 0,26 kg\n23,40 € – 28,30 €\nVälismõõdud: 350x230x59 mm\nSisemõõdud: 316x195x53 mm\nKaal: alates 0,48 kg\nVälismõõdud: 350x230x86 mm\nSisemõõdud: 316x195x81 mm\nKaal: alates 0,54 kg\nMax Cases on veekindlad kohvrid, mis on disainitud kandmaks ja kaitsmaks tundlikke varustust ja materjale. Kohvritel on IP67 sertifikaat ja vastavad STANAG 4280 ja DEF STAN 81-41 standarditele ja omavad NATO (NSN) koode. Nad on erakordselt vastupidavad löökidele, tolmule ja atmosfäärist tulenevatele teguritele. See muudab kohvrid sobivaks mitme kasutusala jaoks, sealhulgas ohutus, korrakaitse, sõjavägi, jahindus ja välitingimused, paadisõit, fotograafia, ringhääling ja mitmed muud töötleva tööstuse sektorid.\nveekindel tihend ümber kaane\nkasutustemperatuur -30C … +90C\nVälismõõdud: 258x243x117.5 mm\nSisemõõdud: 235x180x106 mm\nKaal: alates 0,82 kg\nVälismõõdud: 258x243x167.5 mm\nSisemõõdud: 235x180x156 mm\nKaal: alates 0,96 kg\n– veekindel tihend ümber kaane\n– automaatne rõhuventiil\n– kergesti avatav\n– vastupidav sang\n– tugev põhjamaterjal\n– täiendav kinnituskoht\n– täispikkuses hing\n– kohver korrosioonikindel\n– kasutustemperatuur -30C … +90C\nVälismõõdud: 336x300x148 mm\nSisemõõdud: 300x225x132 mm\nKaal: alates 1,62 kg\n72,50 € – 106,40 €\nVälismõõdud: 464x366x176 mm\nSisemõõdud: 426x290x159 mm\nKaal: alates 2,76 kg


Kiire kehakaalu langus ja valutavad luud, Valu sõrmede liigestes: põhjused ja ravi, mida teha, kui sõrmede liigesed valutavad - Kyphosis\nSee juhtub tavaliselt vigastustega, millega kaasnevad nahakahjustused. Kohalikud kroonilise neeruhaiguse patsientide ühingud või tugigrupid on head kohad, kus saate teiste patsientidega rääkida. Südamepuudulikkus ei ole iseseisev haigus, vaid tekib teiste südant kahjustavate haiguste tulemusena, kui need haigused on jäänud diagnoosimata või ravimata. Kui haiguse algfaasis väheneb krigistamine ja valu liigeses, siis liigese vedeliku edasise liigse tootmise korral moodustub lima. Treeningu eeliste saavutamiseks on parem konsulteerida treeneriga või käia spetsiaalsete sektsioonide tundides. Kui joote päeva jooksul näiteks kohvi või teed, valage kannust vastav kogus vedelikku välja.\nKuid isegi väike luude krigistamine või krigistamine viitab sellele, et kõhrekoes on esinenud rikkumisi. Kolm peamist komponenti, mis tagavad liigese vaikse liikumise, on kõhr, bursa ja spetsiaalne vedelik. Normaalse toimimise ajal töötavad kõik kolm komponenti harmooniliselt, kuid kui see peaks juhtuma näiteks kõhre terviklikkuse rikkumise korral, hakkab liiges krigistama.\nFakt on see, et kõhre häirimisel väheneb sünoviaalvedeliku tootmine ja selle tagajärjel suureneb liigeste liikumisel nende hõõrdumine üksteise vastu. See viib kõhrekoe enneaegse kulumiseni ja hiljem luude rõhu suurenemiseni. Kui meetmeid võetakse enneaegselt ja ravi ei alustata, võib see tulevikus põhjustada tõsisemaid probleeme, näiteks mitmesuguste vormide liigesehaigused. Arstid ütlevad erinevatel põhjustel, miks luud murenevad. Nende hulgas on peamine põhjus liigese anatoomiline struktuur.\nJust see struktuurne omadus võib põhjustada kõhre hõõrdumist ja liigese biomehaanika rikkumist. Kui krõmpsuga kaasneb jalgade valu, peate pöörduma arsti poole.\nAga kui krõmpsutamine valu ei tekita, siis enamasti eiravad inimesed seda fakti ja pöörduvad arsti juurde juba haiguse ägenemisega. Mida hiljem haigus avastatakse ja diagnoositakse, seda raskem on seda ravida. Kriisi põhjused Liigeseprobleemide esimene sümptom on liikuva liigese piirkonnas tekkiv turse. Turse võib põhjustada pumpkin pie kaalulangus liigesevedeliku puudumise enesekompensatsioon, mis hoiab ära liigesekõhre deformatsiooni.\nKeha toodab liigses koguses sünoviaalvedelikku, mis määrib kõhre ja vähendab liigesevalu. Liigestesse aga koguneb liigne vedelik, mis põhjustab märgatavat turset. Luu murenemise ilmnemise põhjused: liigeste struktuursed omadused; turse, mis on põhjustatud sünoviaalvedeliku liigsest tootmisest.\nKui haiguse algfaasis väheneb krigistamine ja valu liigeses, siis liigese vedeliku edasise liigse tootmise korral moodustub lima.\nSee on see, kes mõjutab kõhrekoe, muutes selle pehmeks ja kollaseks; vanusega seotud muutused kogu inimkehas; halvad toitumisharjumused, vitamiinivaese toidu söömine; kehamassi suurenemine kehasüsteemide töö kiire kehakaalu langus ja valutavad luud tõttu; endokriinsüsteemi rikkumine; mitmesugused siseorganite haigused. Mis võib kripeldust esile kutsuda Liigese krigistamist kurtvate patsientide sünoviaalvedeliku analüüsimisel leiti selles suurenenud valgusisaldus.\nLaadurid ja ehitajad kurdavad liikumisel sageli krõmpsude üle. Raseduse ajal pole naistel luude murenemine haruldane nähtus.\nKuid ärge alustage kohe olematut haigust. Kriisi peamine põhjus on füsioloogia muutus naise kehas. Kiire kehakaalu langus ja valutavad luud, samal põhjusel on puusaliiges krõmps. Kuid kui liigese ümbruses on turse ja kehaosa temperatuur on kõrgem, siis on see põhjus nõu saamiseks nõu pidada arstiga.\nLiigeste muutused raseduse ajal Raseduse ajal kurdavad naised sageli nii jalgade valutamist kui ka jalgade turset ja liigeste kriginat. Eriti ebamugavustunne on tunda kõndimisel.\nKuidas kate anesteetiline artriit Toitumine Kiire kehakaalu languse ja lihaste atroofia reumatoidartriidiga vältimiseks ei pea artriidi jaoks spetsiaalset dieeti järgima, eksperdid, vastupidi, soovitavad dieeti sisse viia rohkem loomseid ja taimseid valke madala rasvasisaldusega vasikaliha, kana, küülikuliha, kaunviljad, soja.\nArstid nimetavad mitmeid võimalikke põhjuseid, sealhulgas: liikuvate osade nihkumine ja nende mittevastavus; kehakaalu suurenemine, mis toimub kiires tempos, mille tõttu kudedes tekivad põletikulised protsessid; liigese hüpermobiilsuse sündroomi ilmnemine või luu paindlikkuse suurenemine kehakaalu suurenemise tõttu; lihas-skeleti süsteemi haiguste ägenemine, luude kulumine; liigeste liigeste vigastus; ainevahetuse muutuste tõttu soolade kogunemine kogu kehasse.\nMida teha, et vältida luude murenemist raseduse ajal Kui kuulete liigeste krõbinat või kriginat, saab selle probleemi lahendada järgmistel viisidel: Selle esinemise peamiseks põhjuseks võib pidada kiiret kehakaalu kasvu, mille tagajärjel kogevad jalad täiendavat stressi.\nReeglina on vaja teha harjutusi hommikul, kui võimalik, siis rohkem liikuda või registreeruda ujumiseks. Treeningu eeliste saavutamiseks on parem konsulteerida treeneriga või käia spetsiaalsete sektsioonide tundides.\nÄrge kaotage aktiivsust ja liikuge nii palju kui võimalik isegi vahetult enne lapse sündi.\nEkspertide näpunäited Kui luude krigistamine on muutunud pidevaks nähtuseks ja tekitab ebamugavust, siis järgides lihtsaid soovitusi, saate valu ja krõmpsusid vähendada või sellest täielikult vabaneda. Need soovitused sobivad võrdselt kõigile, nii meestele kui naistele, olenemata vanusest.\nMida me peame tegema? Kui jalad valutavad, võite pöörata tähelepanu rahvameditsiini retseptidele. Loorberilehtede keetmise retsept on laialt tuntud. Selle jaoks peate võtma 30 kuiva loorberilehte ja valama selle peale 0,5 liitrit keeva veega. Puljongi peate infundeerima 4 päeva. Saadud vedelik tuleb jagada kolmeks osaks, millest igaüks on päeva jooksul purjus. Vajadusel saab päeva pärast kuuri korrata. Efektiivne on rukki, mee ja lodjajuure infusioon.\nSelle valmistamiseks vajate grammi teravilja, 2 liitrit vett, 1 lusikatäis lodjapuid juur1 liitrit mett ja 0,5 liitrit viina. Kõiki koostisosi segatakse ja infundeeritakse pimedas kohas kolm pi kaalulanguse elu. Saadud infusiooni võetakse üks kord päevas 3 supilusikatäit tühja kõhuga.\nViimane meede, mida eksperdid äärmuslikel juhtudel soovitavad, on liigese asendusoperatsioon, põlveliigese artroplastika. Kuid selline operatsioon viiakse läbi ainult juhtudel, kui kõik ravimeetodid ei andnud soovitud efekti. Ennetavad meetmed Füüsilise tegevuse ühtlane jaotumine kogu päeva vältel. Ortopeediliste seadmete kasutamine jalgade või muude kehaosade ühtlaseks koormamiseks. Liigeste liigeste arendamine treenimisega.\nPeate tegema igapäevaseid harjutusi, külastama joogasektsiooni või vesiaeroobikat. Joo palju vedelikke. Teie jalad ei tee haiget mugavates kingades. Parem on, kui kingad on väikese ja stabiilse kontsaga.\nJälgige kogu oma dieeti. Keskenduge vitamiini- ja mineraalaineterikka toidu, polüküllastumata hapete söömisele. Keha tervena hoidmine on iga inimese võimuses.\nPeamine on mitte ignoreerida kõiki signaale, mida keha annab, ja reageerida neile õigeaegselt. Kas teie luud krigisevad? Selle nähtuse põhjused ja artriidi ennetamine See juhtub, et kui inimene liigub, krigistavad luud. Kas on põhjust muretsemiseks, kas see viitab mingile haigusele?\nVõi ei saa muretseda ja krõmpsutada, nagu poleks midagi juhtunud? Luude krõmpsutamine on murettekitav?\nTegelikult, kui kuuleme luude krigistamist, siis on see liigeste krõmps. Ja kui selle heliga kaasnevad ebameeldivad valulikud aistingud, tasub häiret anda.\nSeega saab tõsistest haigustest märku anda. Nimelt - artriit, artroos, anküloseeriv spondüliit. Liigendid võivad konkreetseid helisid tekitada väga harva, kuid nad saavad ka endast pidevalt teada anda.\nKrõbina või kriuksumise ilmnemine näitab, et kõhrekoe pole korras. Keha jaoks möödub see harva ilma tagajärgedeta ja aja jooksul võib see põhjustada artroosi ja mitte ainult.\nSee juhtub, et inimene kuuleb luude krigistamist, kuid see juhtub ilma valuta. Nii et see jääb tähelepanuta ja asjata. Liigesed ja luud võivad igas vanuses, nii 30 kui 50 aasta vanuses, probleeme tekitada mitmel põhjusel: ainevahetushäired, rasvumine, kilpnäärmeprobleemid või vigastused. Liigeste krõmpsumine liikumise ajal võib olla traumaatilise artriidi üks sümptomeid, samuti valutav valu piirkonnas, kus krõbinat kuulda on. Ja isegi kui teile meeldib meelega luid krõmpsutada - reeglina kehtib see nende kohta, kellele meeldib teie sõrmenukke napsutada, ei tohiks te seda paremini teha.\nSellised kunstilise kriisi tundjad võivad kogeda subluksatsioone. Ja see ei lisa teie kätele ilu ega tervist. Haiguse arengu vältimiseks on vaja võtta õigeaegselt meetmeid. Millised meetmed - see sõltub juba haiguse olemusest.


KOOLITAJAD – Treeningkoolitus\nPortfoolio Piret Soosaar-Maiberg\nMulle meeldib süvitsi minna. Olen spetsialiseerunud kahele valdkonnale - esinemisoskused ja kommunikatsioon. Mõlemas ikka ja alati end täiendamas, leiutamas, avastamas koos klientide ja osalejatega.\nEsinemisoskuste treening sündist minu soovist luua selline formaat, mis sobiks inimestele, kellele ei meeldi esineda. Kelle karjääri pidurdab esinemishirm. Treeningute aluseks sai improvisatsioonilise teatri metoodika.\nOlen improvisatsioonilise teatri metoodikaga tegelenud 10 aastat. Nägin, kui edukalt mujal maailmas seda metoodikat just koolitusvaldkonnas kasutati ning kui hästi see arendas inimeste esinemisoskust ja toetas julgust esineda. Treeninguid olen läbi viinud kolm aastat. Klientide soovil sai loodud ka jätkukursus " Enesekindel esineja" ning lisaks pakun personaalset nõustamist.\nOlen ennast täiendanud järgmiste õpetajate juures : Rahel Otsa (Eesti), Trent Pancy (USA), Nick Byrne (AUS), Nadine Antler (Saksamaa). Olen ühe Eesti esimese improgrupi Improteater Jaa üks asutajatest.\nKommunikatsiooniprobleemide lahendamine foorumteatri metoodikal. Minu foorumteatri metoodika väljaõppe olulisim osa on olnud õppimine töö käigus. Olen aastate jooksul läbi viinud üle saja töötoa ja etenduse väga erinevatele sihtgruppidele – teenindus, haridus-ja noortevaldkonna töötajad, politsei, pääste, meditsiin, vangid, ettevõtjad, noored, lapsevanemad.\nAlustasin 20 aastat tagasi VAT Teatri Foorumgrupi näitlejana. Kogemuste kasvades hakkasin foorumteatri lugude lavastajaks, interaktiivsete etenduste ja töötubade läbiviijaks (Jokker). 2011. aastal asutasin koos Jokkeri Nikolai Kunitsõniga MTÜ Foorumteatri. Olen õpetanud foorumteatrit Tallinna Ülikoolis ja Viljandi Kultuuriakadeemias.\nAastate jooksul olen end täiendanud erinevate õpetajate juures: Augusto Boal, (Brasiilia, foorumteatri meetodi looja), Margo Teder (Eesti), Jouni Pikkari ja Micke Renlund (Soome), Gill Dowsett(Wales), Julian Boal (Brasiilia), Marco Antonio Ferreira(Portugal ), Iwan Brioc (Wales).\nMinu formaalne hariduskäik on kulgenud Tallinna Nõmme Põhikool, Tallinna 32.keskool, Tallinna Pedagoogikaülikool,(Kultuuri osakond BA kraad Eesti kultuuriajalugu, Archimedes koolitajate kool (100 tundi; tunnistuse nr 1-17/190).


VIDEO | Ratas sotside plaanist abielureferendumit tõkestada: tuleb menetleda nii, nagu regulatsioon ette näeb - DELFI\nSotsiaaldemokraadid plaanivad abielureferendumi eelnõule esitada tuhandetes muudatusettepanekuid, et takistada selle läbiminemist. Üks võimalus sotside plaanist mööda minemiseks oleks riigikogu kodu- ja töökorra seaduse muutmine. Peaminister Jüri Ratase sõnul koalitsioonil sellist plaani praegu pole.\nAvaldasite möödunud nädalal arvamust, et kooseluseaduse rakendusaktid tuleks õigusselguse huvides vastu võtta. Kui nüüd selline eelnõu jõuaks riigikokku, siis kuidas hääletaks Keskerakonna fraktsioon?\nMa arvan, et selles koosseisus, kus me oleme koalitsiooni leppe ka sõlminud, et selles koosseisus kokkulepet või konsensust ei ole, aga ma pean jätkuvalt õigeks, et lähiajal, kas siis järgmises koosseisus, tuleks minu meelest õigusselgus luua ja tõesti need rakendusaktid seadustada. Aga kui te nüüd küsite, et kui opositsioon sellel algatab, kas Keskerakond jookseb seda heaks kiitma, siis ma arvan, et see on meil täna koalitsioonileppes kirjas, et siin on meil erakondades erinevad positsioonid, nii et sellest me lähtume.\nAbielureferendumi eelnõu juba on riigikogus. Kuidas plaanivad koalitsioonierakonnad mööda minna sotside obstruktsiooniplaanist?\nAga ma ei tea, mis see obstruktsiooniplaan on.\nEsitada tuhandetes muudatusettepanekuid, et takistada riigikogu tööd teise lugemise ajal.\nGRAAFIK | Võidujooks paragrahvide rägastikus. Vaata, mis põhjustel võib kevadine abielureferendum ära jääda (105) 26.11.2020\nKäituda vastavalt riigikogu kodu ja töökorra seadusele.\nKas teie meelest on mõistlik minna muutma riigikogu kodu- ja töökorra seadust?\nHetkel me seda küll kokku leppinud ei ole koalitsioonis, et me hakkame muutma kodu- ja töökorra seadust.\nAga kui sotsid esitavad näiteks 50 000 muudatusettepanekut, mille jaoks oleks umbes aasta jagu riigikogu istungit vaja pidada, siis kuidas te kevadel selle rahvahääletuse teete?\nMa arvan, et ükski seadus pole mõeldud selleks, et teha ja peatada terve riigikogu töö näiteks 50 000 muudatusettepanekuga. Vaevalt, et see on kunagi olnud seaduse mõte. Kui selliseid näiteid hakkab tulema nagu vändrast saelaudu, siis loomulikult tuleb kuidagi reguleerida Riigikogu tööd, et riigikogu ei seiskaks oma tööd, sest riigikogus on sada muud tähtsat küsimust, mida tuleb lahendada\nKui sotsid nüüd tulevad sellise ettepanekuga välja, kas te lähete muutma riigikogu kodu- ja töökorra seadust ?\nEesti ühiskonnas küsitakse, et kui tulevad ja juhul kui ei tule ja juhul kui ikka tulevad. Seda pole mõtet arutada, ootame ära, kuni on muudatusettepanekute esitamise tähtaeg.\nRiigikogu läheb vahepeal kuuks ajaks talvepuhkusele, kas te arvate, et te jõuate 18. jaanuariks vastu võtta otsuse rahvahääletuse kohta?\nMinu teada riigikogu ei käi puhkusel, riigikogul on istungitevaheline periood, kus riigikoguliikmed kindlasti teevad oma tööd pühendunult erinevates eestimaa paikades. Ma arvan, et seda otsuse eelnõud rahvahääletuse osas tuleb menetleda nii, nagu regulatsioon ette näeb, ja mitte kiirendatud tempos.\nEKRE tellitud õigusanalüüs: sotside plaanist abielureferendum nurjata kerget möödapääsu...


ROHELISE JÕEMAA KOOSTÖÖKOGU: Koostööprojekt “Kestliku maaettevõtluse mitmekesistamine rahvusparkidega piirkondades”\n31.03.2022 allkirjastati MTÜ Arenduskoja (juhtpartner) ja Rohelise Jõemaa Koostöökogu vahel koostööleping LEADER koostööprojekti “Kestliku maaettevõtluse mitmekesistamine rahvusparkidega piirkondades” tegevuste elluviimiseks.\nProjekti üldeesmärk: Projektipiirkondade loodushoidliku maaettevõtluse mitmekülgne arendamine, keskendudes järgmistele fookusteemadele: kultuuripärand, keskkonnahoid, rohemajandus ja turundus.\nProjekti fookuses on kestlikuks maaettevõtluse arendamiseks olulised teemad: kultuuripärand, keskkonnahoid, rohemajandus (sh taaskasutus) ja turundamine.\nKoostööprojekti kestvus: 01.08.2022 – 30.09.2024.\nPartnerite ühised tegevused:\n3-päevane avaüritus RJK piirkonnas;\nÕppereis Matsalu RP piirkonda;\nÕppereisid Peipsiveere ja Setomaa piirkonda;\nÕppereisid Slovakkiasse ja Gruusiasse;\nLõpuüritus Lahemaa RP mõjupiirkonnas.\nSoomaa turundusmaterjalide valmistamine ja turundustegevused;\nSoomaa kultuuripärandi tutvustamine ja säilitamine, sündmuste korraldamine;\nSoomaa väravate arendamine ja keskkonnasäästlike lahenduste rakendamine;\nSoomaa turismipiirkonna 2020-2024 säästva turismi strateegia kokkuvõtete tegemine.\nKoostööprojekti kogueelarve: 124 387 €. Rohelise Jõemaa Koostöökogu eelarve 57 720.- €, millest taotletakse toetust 51 948.- €.\nProjektis osalemise kinnitas üldkoosolek 15.02.2022.\nKestliku maaettevõtluse mitmekesistamine rahvusparkidega piirkonnas, Viimased uudised\n01.06.2022 ROHELISE JÕEMAA KOOSTÖÖKOGU: Pärand ja traditsioonid – võti piirkondade väärtustamiseks\n9. mail sõlmiti koostöökokkulepe Rohelise Jõemaa Koostöökogu (juhtpartner) ja Pärnu Lahe Partnerluskogu vahel koostööprojekti “Pärand ja traditsioonid – võti piirkondade väärtustamiseks” tegevuste elluviimiseks. Projekti idee: projektipiirkondade arendamine ühiste turundus- ja teavitustegevuste, kultuuripärandi, traditsioonide ja kohalike maitsete väärtustamise kaudu. Projekti kestvus 2022 – 2024. Projekti peaeesmärgiks on Rohelise Jõemaa/


Uus maja läheb vaikselt käima - Uudised - Tartu Postimees\nUus maja läheb vaikselt käima\n5. august 2013, 9:11\nUus auditoorium harjutab õpilasi ülikooliloengutega ning on piisavalt suur, et vajaduse korral mahuksid sinna kõik kooli õpilased.\nNõo reaalgümnaasium jätkab vana nimega. Ehitajad korjasid eelmisel nädalal Nõo reaalgümnaasiumi uue maja ümbert ära viimased tarad, hoones sees pannakse kokku mööblit ning koristaja kogub lapiga ehitustolmu kokku.\nKooli vanadest hoonetest on järel ainult mälestus ning ühenduskoridor Nõo põhikooliga. Direktor Jaanus Järveoja rääkis, et uue majaga ollakse loomulikult rahul. «Eks mõni asi võttis natuke harjumist,» viitas ta suurtest tellistest seintele.\nUue kooli üks suuremaid uuendusi on suur auditoorium, kuhu direktori sõnul peaks ilusti istuma mahtuma kolm klassi ehk terve lend.\nKa on see sobiv koht, kuhu vajaduse korral kõik õpilased mingite teadaannete või väiksemate tähistamiste puhul kokku koguda, sest aulat majal ei ole.\nArvestatud on ka liikumispuudega inimestega: peasissepääsul on kaldtee, hoones on nõuetele vastavad invatualetid ja lift ning õpilaskodus on invatuba esimesel korrusel.\nUus ja uhke\nUus õpilaskodu on kindlasti uhkem, kui kooli õpilased seni on kogenud, euroremondiga kodust tulnud noortele aga ilmselt tavapärane. Igas toas on kaks voodit ning toad on paigutatud paarikaupa, nii et duširuum ja tualett on nelja õpilase peale.\nKööke on õpilaskodu nelja korruse peale kaks. «Nad käivad ju peamiselt koolisööklas,» märkis Järveoja, et rohkemate järele polnud vajadust.\nÜhiselamus on kohti 245 õpilasele, koolimajja mahub õppima 325, mis lubab koolil oma õpilaste hulka kasvatada.\nNagu seadus uute koolide puhul nõuab, soetab ka Nõo kool endale suure summa eest kunsti, täpsemalt on selleks ette nähtud 53 611 eurot.\nJärveoja muigas, et ka tema arvas, et selle raha eest saab kõik seinad pilte täis riputada, kuid sellest piisas vaid ühe suure taiese tellimiseks.\nSkulptuuri kavand on välja valitud ja töösse läinud. Kirjarulli meenutav taies paigutatakse koolimaja ette uue peasissepääsu juurde.\nMargus Männo, kooli ehitamist juhtinud Riigi Kinnisvara ASi projektijuhi sõnul sujusid ehitustööd algusest peale plaani- ja graafikukohaselt. Kooli sisustamisega oli võimalik alustada planeeritust varem ja tööd ka lõppevad nädal varem esialgu kokkulepitust.\n«Lõpptulemuse seisukohalt oli kindlasti õige otsus lammutada vanad ja amortiseerunud hooned ning rajada täiesti uus terviklik koolikompleks, mis on energiasäästlik ning vastab kõigile nüüdisaja tingimustele,» arvas Männo.\nKõik ei ole aga sugugi veel päris lõplikult valmis. Majas on uhiuued süsteemid, mis vajavad sättimist, et need töötaks täpselt nii, kuidas koolile kõige parem. Häälestustööd võtavad veel kogu septembri.\nKool läks riigile maksma 4 367 259,8 eurot, millele lisandub käibemaks.\nEnne ehitustööde algust oli kõne all, et koos uue majaga võiks Nõo reaalgümnaasium saada ka uue nime, siiski jäi see plaan katki ja kool jätkab juba tuntud «kaubamärgi» all.\n«Me arutasime seda õpetajate ja vilistlastega ja otsustasime, et jääb ikka praegune nimi,» rääkis Järveoja. Nimelt ei olnud paljud vilistlased vaimustuses mõttest anda koolile selle rajaja Kalju Aigro nimi. «Vanemad, kes teda hästi mäletasid, olid nõus, nooremad jällegi mitte,» nentis Järveoja.\nKüll aga võib Aigro nime saada koolimaja eest läbi kulgev praegune Hariduse tänava jupp. Kool on teinud vallale sellekohase taotluse.


Amigurumi printsess nukk - vol 3 | Heegeldatud mänguasjad | lilleliis\nPosted on 20/06/2020 by lilleliis\nLõpuks ometi sai kolmas printsess nukk valmis! Ta üllatas mind ennastki värvidega. Sellist kleidi lahendust ei oleks osanud ettegi kujutada. Aga lubage mul alustada algusest.\nSelle nuku heegeldasin puhtalt disainilahenduse kontrollimiseks, et enne mustri kirjutamist veel kord veenduda, et kõik toimib. Nagu ma eelmises postituses seletasin, olen viimasel ajal püüdnud kasutada võimalikult palju olemasolevat lõnga. Kui ma kolmanda printsessi jaoks värve valima hakkasin, siis palju midagi valida polnudki. Kuna kleidi jaoks kulub peaaegu terve tokk lõnga, siis see kummaline lillakas-sinine toon oligi mu ainus võimalik valik.\nEsialgu kavatsesin kombineerida seda veidikese halli ja valgete satsidega, aga kui ma selle etapi juurde jõudsin, siis valged satsid kohe üldse ei passinud, nii et vahetasin need roosade vastu. Olin küll mures, et see kõik kokku saab liiga värviline, aga mida rohkem ma neid värve vaatasin, seda rohkem hakkasin kooslust nautima.\nKuidas sulle see kleidi lahendus meeldib?\nKa juuste jaoks katsetasin uut lõnga – Drops Lace. See on palju peenem kui materjalid, millest varasemalt juukseid olen valmistanud. Seepärast tegin juuksed lausa kolmes kihis. Põnev oli. Tooni mõttes tahaksin õige pisut heledamat beeži, aga üldiselt mulle meeldib selle lõnga loomulik mulje ja see on siiani mu lemmik juukse lõng.\nNüüd siis mustrit kirjutama.\nKas selle printsessi osas on mõtteid?\nThis entry was posted in Amigurumi nukud and tagged Kleit, Muster, Riietega mänguasjad, Tüdrukule.\nOne thought on “Amigurumi printsess nukk – vol 3”\nSoovin juba väga katsetada! Need juuksed on väga ilusad, poleks Drops Lace’i peale tulnudki. Pildi järgi tundub, et see saab samuti olema minu uus lemmik juuste tegemise lõng :)