Unilaterisme
Unilateralisme er enhver doktrin eller dagsorden, der støtter ensidig handling. En sådan handling kan se bort fra andre parter, eller være et udtryk for en forpligtelse til en retning, som andre parter kan finde ubehagelig. Unilateralisme bliver som ord bekræftet som værende fra 1926, specifikt vedrørende unilateral nedrustning. Den bredere nuværende betydning dukker op i 1964. Der står i kontrast til multilateralisme, der er forfølgelsen af udenrigspolitiske mål sammen med allierede.

Unilateralisme og multilateralisme repræsentere to forskellige politiske tilgange til internationale problemer. Når multilaterale aftaler er absolut nødvendige, for eksempel i konteksten international handelspolitik, foretrækkes bilaterale aftaler som regel af unilaterismens tilhængere.

Unilateralisme kan foretrækkes i de tilfælde, hvor det antages at være det mest effektive, dvs. i spørgsmål, der kan løses uden samarbejde.  En regering kan imidlertid også en hovedpræference for unilateralisme eller multilateralisme og foreksempel stræbe efter at undgå politikker, der urealiserbare unilateralt, eller alternativt forfægte multilaterale løsninger på problemer, der godt kunne være løst ensidigt.

Regeringer kan typisk argumentere for, at deres ultimative eller mellemfristede mål er tjent med en styrkelse af multilaterale ordninger og institutioner, som det mange gange var tilfældet i perioden med den Europæiske Koncert.

Referencer

_Yderligere læsning 

 Walter A. McDougall, Promised Land, Crusader State (1997)
 John Lewis Gaddis, Surprise, Security, and the American Experience (2004)
 Bradley F. Podliska, Acting Alone (2010)

Diplomati