Ateismekritik
Ateismekritik eller kritik af ateisme (engelsk: Criticism of Atheism) er kritik af ateismens begreber, gyldighed eller effekter, herunder dens politiske og sociale implikationer. Kritikken findes i mange forskellige former og er baseret på videnskabshistorie, filosofi og logik, natur- og samfundsvidenskab, religion, etik og lignende. Ateismekritikken er det modsatte af religionskritik, og ateismekritikken er voksende i det 21. århundrede.

Former for ateismekritik

Ateismens etiske og moralske konsekvenser 
Noget af ateismekritiken har historisk set været baseret på en fremstilling af nogle negative moralske og etiske konsekvenser af ateismen. Der findes mange forskellige former for moralsk eller etisk kritik af ateismen, og en af de mest kendte kom fra tyske filosof Immanuel Kant. Han hævdede, at ateisme var uetisk og udtryk for moralsk forfald. Kant kritiserede ateismen som moralsk problematisk på fire måder: Ateismen fjernede motivet for moralsk handling hos ateisten, førte ateisten ud i moralsk fortvivlelse, korrumperede ateistens moralske karakter og havde en ødelæggende indflydelse på ateistens omgivelser, ifølge Kant. Selv om den moralske ateismekritik var mest udpræget mellem det 18. og 20. århundrede, har den også fandtes helt frem til det 21. århundrede. Et nyere eksempel er Felipe Johnsons bog Criticism of Atheism and Materialism fra 2021, der mener, at ateisme er et livssyn, der er baseret på materialisme, som har negative moralske konsekvenser. Ifølge Johnson er ateismen således længere fra ydmyghed og tættere på at blive præget af hovmod og arrogance.

Ateismens sociale og politiske konsekvenser 
Noget af ateismekritikken har fokuseret på ateismens sociale og politiske konsekvenser. Ateismekritikken har især set på de negative konsekvenser, som ateisme menes at have for samfundet og de sociale relationer eller for staten og den politiske udvikling. En del denne kritik hævder, at ateismen enten er totalitær eller ekstremistisk, eller at totalitære regimer har været ateistiske:

For nogle kritikere hviler ateismen i sig selv på en totalitær tankegang eller rummer nogle totalitære tilbøjeligheder. Den kritik findes for eksempel hos forskerne Lars Christiansen og Lars Sandbeck. De har skrevet bogen Gudløse hjerner, hvori de mener at vise, at nyateister har en totalitær tankegang. Herunder opfører ateister sig, ifølge forfatterne, polemisk og aggressivt over for folk, der er kritiske eller tænker anderledes end dem selv. Forfatterne hævder, at ateismen i det 21. århundrede har antaget en militant form og er blevet tiltagende intolerant. Således er ateismen, ifølge forfatterne, blevet missionerende og udfører et korstog mod troende.

Andre kritikere hævder enten, at ateismen er en ekstrem tankegang, eller at den nemt udvikler sig til ekstremisme. Den kritik findes for eksempel hos den tidligere ateist C.J. Werleman. Han hævder i bogen The New Atheist Threat: The Rise of Secular Extremists, at nyateismen har udviklet sig til en militant og ekstremistisk kult, der i stigende grad truer demokratiet og det pluralistiske civilsamfund.. Ifølge Werleman promoverer bevægelsen sekulær fundamentalisme, intolerance over for troende og anti-muslimsk had, der er til fare for samfundets stabilitet.

For en tredje gruppe af kritikere er der en sammenhæng mellem ateisme og moderne totalitarisme. Ifølge nogle af disse kritikere er ateisme en del af grundlaget for flere massekrige og massemord samt totalitære regimer og ideologier . Herunder hævder nogle forfattere, at Sovjetunionen officielt var en ateistisk stat, hvor kristne og andre religiøse mennesker blev forfulgt.. Ifølge andre forfattere gjaldt det samme det maoistiske Kina og Khmer Rouge-regimet i Cambodia, hvor ateistiske ledere stod bag massemord på og forfølgelser af religiøse mennesker. Endelig opfatter enkelte forfattere og kritikere også fascismen og nazismen som ideologier, der ikke nødvendigvis var rent ateistiske, men som havde elementer af den eller tilskyndede til den, og som stod bag masseudryddelse af jøder, og bag forfølgelser og fængslinger af kristne præster. .  .

Ateismens gyldighed 

En del af ateismekritikken har fokuseret på ateismens grundlag og grundantagelser. Denne for ateismekritik har overordnet set forsøgt at diskutere eller helt afvise ateismens gyldighed. Selv om der har været mange former for kritik af ateismens antagelser og deres gyldighed, kan man ikke mindst identificere tre former. Ateismekritikken hævder således enten, at ateismen er ugyldig, fordi den er: (1) en misforståelse, (2) en tro; eller (3) en metafysik:

1. Ateisme som logisk misforståelse

Noget af ateismekritikken har været filosofisk eller videnskabelig og hævder, at ateismen bygger på misforståelser. Den form for ateismekritik kan føres helt tilbage til oldtiden og den findes også inden for den moderne filosofi og teologi. En vigtig del af denne kritik går på, at ateismen hviler på nogle ulogiske eller irrationelle argumenter. Et kendt eksempel er filosoffen Anthony Flew. Han hævdede allerede i 1970’erne, at ateismen bygger på en falsk argumentation, da den påstår at kunne vide, at der ikke findes nogen gud. Ifølge Flew er dette dog ikke logisk muligt at vide i en egentlig forstand, og ateismen bygger derfor på tro i stedet for fornuft og videnskab, siger han.

En anden del af kritikken hævder, at ateismen har misforstået, hvad religion er. Den form for ateismekritik er forholdsvis moderne og findes ikke mindst inden for teologien. En af de mere markante stemmer i det 21. århundrede er i den forbindelse den teologiske forsker Ian Markham. Han mener, at nyateisme er en helt gennemgående misforståelse i bogen Against Atheism: Why Dawkins, Hitchens, and Harris Are Fundamentally Wrong. Ifølge Marham lider nyateismen af en forsimplet og forfejlet forståelse af tro og religion, og derfor er nyateismen både filosofisk og videnskabeligt ugyldig. Noget af den samme kritik findes dog også inden for selve ateismen. Her er et kendt eksempel filosoffen Alain de Botton, som mener, at megen ateisme bygger på fejlopfattelser af religion, og herunder at religion er lig gudstro. Det var grunden til, at Alain de Botton præsenterede en ateistisk forståelse af religion og mente, at ateister skulle have templer og ritualer. Andre forskere har prøvet at vise, at der ikke nødvendigvis er noget modsætningsforhold mellem ateisme og religion. Ifølge nogle forskere kan buddhismen og dele af hinduismen for eksempel betragtes som en egentlig ateistisk religion. Anden forskning hævder, at de fleste former for religion som buddhisme, dele af hinduisme, konfucianisme og daoisme ikke er baseret på tro på guder.

Noget ateismekritik hævder lignende, at ateisme mangler forståelse for ånd. Den kritik er gammel og kan blandt andet spores tilbage til den konservative filosof Edmund Burke. Han hævdede således ateisme udtryk for en unaturlig livsindstilling, der ikke kan sikre menneskets levedygtighed på sigt. Kritikken findes dog også i det 21. århundrede hos blandt andet den engelske filosof Roger Scruton. Han hævder tilsvarende, at religion er et menneskeligt grundvilkår, som ateister ikke forstår. Noget af den samme kritik har også fandtes hos nogle danske filosoffer og idehistorikere. Den danske filosof Birgit Bertung hævder for eksempel, at ateisme er en form for “åndelig analfabetisme”. Ateismen har, ifølge Bertung, således kun en materialistisk livsindstilling og gør penge og lignende til gud. Lignende hævdede idehistorikeren Hans-Jørgen Schanz, at ateismen er symptom på en stigende åndløshed. Det senmoderne menneske har, ifølge Schanz, således mistet forståelsen for ånd og dermed mister det også troen.

2. Ateisme som tro

En anden del af ateismekritikken påstår, at ateismen er en tro snarere end en afvisning af tro:. Nogle af disse kritikere hævder, at ateisme udgør en decideret tro i sig selv og bygger på dogmer, der er af religiøs karakter. Den kritik har været meget udbredt internationalt, og et eksempel er Alister og Joanna Collicutt McGraths bog The Dawkins Delusion?. Forfatterne argumenterer for, at nyateismen er lige så dogmatisk som religiøs fundamentalisme. Forfatterne mener således ikke at ateister som Richard Dawkins er åbne for kritik af deres ideer. Den samme internationale kritik af ateismen findes i Rob Liddles dokumentar The Trouble with Atheism.. En lignende kritik findes dog også i Danmark, hvor den ikke mindst har været fremført af teologer og religionsforskere. Mest kendt er Lars Christiansen og Lars Sandbeck, der har skrevet bogen Gudløse hjerner. Heri argumenterer forfatterne for, at ateismen er en religion, der bygger på metafysik og er missionerende.. Teologen Lars Sandbeck hævder desuden, at ateismen er baseret på tro, fordi den i sin afvisning af Guds eksistens, fremsætter en påstand om tilværelsen, der ikke kan bevises. En ateisme, der hviler på en så udpræget tro på Guds fravær, er “ikke religionens modsætning, men snarere dens negative spejlbillede”.Den tro beror ifølge Sandbeck på en grundlæggende uvidenhed om kristendommen og religioners betydning. En anden kendt stemme i Skandinavien er den norske religionsforsker Erik Thorstensen. Han er selv ateist og argumenterer for, at det især er den såkaldte nyateisme, der er dogmatisk og hviler på en udpræget biologisk reduktionisme. Her opfattes mennesket som et rent biologisk væsen, og naturvidenskaben idealiseres, hvilket menes at give et reduktionistisk og dogmatisk livssyn.

3. Ateisme som metafysik

En tredje del af ateismekritikken hævder, at ateismen er baseret på metafysik snarere en videnskab. Ifølge denne kritik bygger ateismen således på spekulationer om verdens beskaffenhed, snarere end på videnskab og forskning. Et tidligt kendt eksempel er den franske filosof Denis Diderot. Han hævdede allerede i det 18. århundrede, at ateismen snarere er en metafysisk overbevisning, end at den kan forstås som en videnskabeligt baseret overbevisning. Kritikken findes dog også i moderne tid, hvor en af de mest markante stemmer er Dinesh Joseph D'Souza. Han har kaldt ateismen for uvidenskabelig og mener at vise, at det blot er en maskerade, at ateismen foregiver at være baseret på videnskab. Ateister misbruger således videnskabelige teorier som evolutionsteorien til at fremsætte metafysiske påstande om, at der ikke findes nogen Gud, hvilket imidlertid ikke er en del af evolutionsteorien, siger D’Souza.

Indvending 
En indvending mod kritikken, at totalitære ateister er onde, går ud på, at det ikke er muligt at slutte fra ateisme til ondskab. Ifølge indvendingen var Hitler og Stalin ikke onde, fordi de var ateister, men pga. andre faktorer.

Referencer

Litteratur 

 Askell, Amanda (2019). "Prudential Objections to Atheism". In Oppy, Graham (ed.). A Companion to Atheism and Philosophy. Wiley Blackwell. pp. 506–517.
 Christiansen, Lars & Lars Sandbeck (2014): “Gudløse hjerner. Opgør med de nye ateister”. Informations Forlag
 Craig, William Lane (2007): "Theistic Critiques Of Atheism". In The Cambridge Companion to Atheism, pp. 69-85.  Ed.  M. Martin. Cambridge Companions to Philosophy.  Cambridge University Press.
 Denis, Lara (2003). “Kant's criticism of atheism”. Kant-Studien, 94 (2):198-219.
 Evans, C. Sthephen (2019). "Normative Objections to Atheism". In Oppy, Graham (ed.). A Companion to Atheism and Philosophy. Wiley Blackwell. pp. 491–503.
 Fleew, Antony & Roy Abraham Varghese (2007), There is a God: How the World's Most Notorious Atheist Changed His Mind, New York: Harper One
 Geisler, N.L., Turek, F. (2004) I Don't Have Enough Faith to Be an Atheist. Crossway Books
 Johnson, Felipe (2021): “Criticism of Atheism and Materialism”. OKP
 Markham, Ian (2010): “Against Atheism: Why Dawkins, Hitchens, and Harris Are Fundamentally Wrong”. Wiley-Blackwell
 Mawson, T. J. (2013). "The Case Against Atheism". In Bullivant, Stephen; Ruse, Michael (eds.). The Oxford Handbook of Atheism. Oxford University Press.
 McGrath, Alister & Joanna Collicutt McGrath (2007): The Dawkins Delusion? Atheist Fundamentalism and the Denial of the Divine. SPCK.
 Murphy, Peter (2016): "Dogmatic Atheism and Scientific Ignorance". World Union of Deists
 Parsons, Keith (1989). God and the Burden of Proof: Plantinga, Swinburne, and the Analytical Defense of Theism. Amherst, New York: Prometheus Books
 Sandbeck, Lars (2021): Den gudløse verden. Ateisme og antireligion i en postkristen æra. København: Eksistensen.
 Schanz, Hans-Jørgen (2017): Ånd. Aarhus: Klim
 Scruton, Roger (2014): Humans hunger for the sacred. Why can’t the new atheists undertand that? The Spectator
 Werleman, C.J. (2015): The New Atheist Threat: The Dangerous Rise of Secular Extremists. Dangerous Little Books

Eksterne henvisninger 

 Brorson, Mikael (2021): Ateismens korstog. Critique
 Rosenberg, Goran (2018): Nutidens liberale ateister begriber ikke, hvad religion egentlig er. Information

Ateisme