Hidatsa
Hidatsa er en nordamerikansk indianerstamme i Fort Berthold reservatet i North Dakota. Reservatet ligger i stammens traditionelle territorium, og det er samtidig reservat for mandanerne og arikaraerne. Alle tre stammer var fælles om at bo i byer af jordhytter og dyrke jorden i floddale tæt på Missouri River gennem århundreder. Indianerne i Fort Berthold reservatet omtales under ét som ”De tre stammer” (”Three Affiliated Tribes”).

Andre 1800-tals navne for hidatsaerne er ”gros ventre of the Missouri”, ”minnetaree” og variationer deraf samt (sjældent) ”herantsa”.

Hidatsaernes sprog rubriceres som et siouansk sprog.

Historie

Forhistorisk tid 

Hidatsaerne nåede frem til Missouri River som tre uafhængige grupper, der på forskellige tidspunkter bosatte sig i hver deres byer i nærheden af floden. Alle de nysankomne slog sig ned nord for de venligsindede mandaner ved Heart River, der lader til at være den af "de tre stammer", der har den længste tilknytning til denne del af North Dakota.

Den først ankomne gruppe folk var awatixaerne. Senest år 1600,  men sandsynligvis langt tidligere, bosatte de sig i byer lidt syd for udløbet af Knife River i Missouri River. Den første by var muligvis den, der nu er kendt som Flaming Arrow. Nogle awatixaer fortsatte siden vestpå og blev med tiden til mountain crow-divisionen af crow-stammen i Montana og Wyoming.

Mellem 1600 og 1650 anses næste gruppe at have gjort sin ankomst omkring Knife River efter at have forladt dens oprindelige områder i det østlige North Dakota. Gruppen kaldes ”hidatsa proper”, og den anlagde en mere og mere vigtig storby kaldet Big Hidatsa (32ME12). Herfra begav nogle folk sig endnu længere vestpå, hvor de forvandlede sig til bisonjagende prærieindianere og dannede river crow-divisionen af crow-stammen.

Awaxawierne ankom som de sidste, nemlig i første halvdel af 1700-tallet. De bosatte sig lidt afsides i en sydligt beliggende by ved Missouri River. Molander, som byen kaldes, var beskyttet af en gravet grøft mod fjendtlige indianere.

Fællesskabet mellem de tre sprogligt tætte grupper i den samme region blev gradvist styrket, og en stammeidentitet som hidatsaer voksede frem.

1700-tals historie 
Awatixaerne levede i byen Lower Hidatsa fra århundredets start og frem til omkring 1785. Storbyen Big Hidatsa på nordbredden af Knife River var beboet gennem hele 1700-tallet, og den bestod af over 80 jordhytter med ti-tolv folk i hver i 1797. Straks fra awaxawierne ankom til Missouri River og frem til cirka 1785 var byen Molander centrum for deres liv og virke.

Andre hidatsa-byer opstod i denne periode, tjente deres tidsbegrænsede formål og endte så som spøgelsesbyer.

Indianerbyerne ved Knife River og Heart River udgjorde et handelscentrum. I 1730erne kom assiniboiner nordfra for at bytte deres tørrede bisonkød til majs dyrket af byindianerne. Måske allerede fra det næste årti bragte assiniboine- og cree-indianerne våben fra britiske handelsstationer ned til hidatsaerne og mandanerne, der solgte dem videre til crower, kiowaer og andre præriefolk for heste og rideudstyr af spansk fabrikat. Byerne fik uregelmæssige besøg af hvide handelsfolk fra Canada i de sidste årtier af 1700-tallet. Fra i hvert fald 1785 skelnede pelsopkøberne mellem hidatsaerne og mandanerne, der ellers udadtil lignede ét og samme folk – begge var byindianere og kvinderne dyrkere majs, squash og andre eftertragtede afgrøder. Hidatsaerne solgte som før artiklerne købt af de hvide videre med god fortjeneste til stammer uden egne handelsstationer.

Både hidatsaerne og mandanerne blev ramt af en vidt udbredt koppeepidemi i 1781. Med færre krigere og udsat for angreb af fjendtlige siouxer rykkede awatixerne, awaxawierne og også mandanerne nordpå. De samlede sig i nye byer tættere på Knife River og hovedbyen Big Hidatsa.

1800-tals historie 

Hidatsaerne levede i tre byer i nærheden af Knife River, da Lewis og Clark ekspeditionen overvintrede i området i 1804-1805.  Hidatsaerne byttede sig til krigsøkser af metal lavet af ekspeditionens smed og solgte dem videre til indianere helt i Idaho.  Den amerikanske ekspedition fik hjælp på dens videre vej mod Stillehavet af den berømte shoshone-kvinde Sakakawea, som hidatsaerne tidligere havde taget som fange under et krigstogt vestpå.

Hidatsaerne skiftevis bekrigede, handlede med og forsvarede sig mod forskellige indianere lige til U.S.A. endegyldigt stoppede indianernes indbyrdes kampe sidst i 1880erne. De første årtier af 1800-tallet omfattede fjenderne bl.a. folkene i assiniboine-stammen, forskellige sioux-grupper, cheyennerne, hidatsaernes senere allierede i arikara-stammen samt de fjerne flatheads i Rocky Mountains bjergdale. I 1880erne kom det til små sammenstød mellem hidatsaerne og Turtle Mountain chippewaerne.

Hidatsaerne indgik en aftale om fred og samhandel med U.S.A. i 1825, og fredsaftalen holder stadig.

Fra omkring 1830 byttede hidatsaerne sig til de hvides efterspurgte varer i det nybyggede Fort Clark, der lå blot få hundrede meter fra en af mandanernes byer. George Catlin malede billeder af hidatsa-byerne og dens folk, som han så dem i 1832. Året efter satte fyrst Maximilian zu Wied sig ind i byindianerens liv og kultur.

I foråret 1834 faldt de to sydligste hidatsa-byer under et massivt sioux-angreb og blev stukket i brand. De overlevende awaxawier og awatixaer søgte tilflugt hos hidatsas-proper-folkene i Big Hidatsa. De næste fem årtier holdt de tre grupper gerne sammen i én og samme by.

En tid levede den forenede stamme i Big Hidatsa. Den 10. januar 1836 massakrerede hidatsaerne en lejr sultende yankton-siouxer efter at andre siouxer havde stjålet af byens underjordiske majsmagasiner.

Svækket af en ny koppeepidemi i 1837 rykkede hidatsaerne nordpå fem eller seks år senere og opførte Like A Fishhook Village. Byen var en fællesby med mandanerne, bestod af mindst 70 jordhytter, og den var beskyttet af en palisade mod fjendtlige indianere. Mindre end hundrede meter borte blev handelsstationen Fort Berthold bygget næsten samtidigt. Like A Fishhook Village bestod til midt i 1880erne. Indbyggerne blev da spredt for vinden, og hver familie boede på sin egen, private jordlod i Fort Berthold Reservation som en følge af Dawes Act.

Hidatsaerne, mandanerne og arikaraerne var parter i Fort Laramie traktaten (1851), der anerkendte stammernes krav til et fællesområde mellem Missiouri River i nord og Heart River i syd. Lakotaerne gik også ind på denne store fredsaftale mellem flere traditionelt fjendtlige præriestammer, ligesom U.S.A. gjorde det.

Kampene på prærien blussede op igen efter et par år, og de talstærke lakotaer invaderede og tog kontrol over de tre stammers traktatområde. I 1861 blev hidatsa-høvding Four Bears dræbt af siouxer, der samtidig erobrede omkring 175 af byfolkets heste. Næste år stak en gruppe siouxer dele af Like A Fishhook Village i brand. Da var arikaraerne flyttet ind bag palisaden for fælles beskyttelse mod siouxerne, og eksistensen af ”de tre stammer” var for alvor en realitet. Fra sidst i 1850erne og de næste mange år ville indbyggerne i Like A Fishhook Village bede den amerikanske hær om at stoppe den store sioux-stammes voldsomme fremfærd mod dem. Fra 1864 og tre år frem var der udstationeret soldater i Fort Berthold, der nu ikke mere var rentabel som handelsstation. Militærstationen Fort Stevenson blev opført knap 30 km øst for indianerbyen i 1868, men soldaternes tilstedeværelse afskrækkede ikke siouxerne fra at fortsætte deres angreb.

Fort Berthold Reservation blev dannet den 12. april 1870, så Like A Fishhook Village blev en del af det. Siden fulgte store landafståelser til U.S.A. i 1880 og 1891, langt hen ad vejen efter administrative bestemmelser truffet af amerikanerne.

Referencer 

Oprindelige amerikanere i USA