Slaveriet i USA
Slaveriet i USA var den juridiske institution for løsøre slaveri, der hovedsageligt bestod i trælbindingen af afrikanere og afroamerikanere, som eksisterede i USA fra dets grundlæggelse i 1776 indtil vedtagelsen den 13. tilføjelse til USA's forfatning i 1865. Slaveri blev etableret i hele den europæisk kolonisering af Amerika. Fra tidlige koloniale dage blev det praktiseret i Storbritanniens kolonier, herunder de tretten kolonier, som dannede USA. Under loven blev en trælbundet person behandlet som ejendom og kunne købes, sælges eller gives væk. Der var slaveri i omkring halvdelen af de amerikanske indtil 1865. Som økonomiske system blev slaveri stort set erstattet med forpagtning og udlejning af dømte.

Slaver var på tidspunktet for den Amerikanske revolution (1775-1783) blevet institutionaliseret som en racemæssig kaste associeret med afrikansk herkomst. Under og umiddelbart efter Revolutionen blev der i de nordligste stater vedtaget abolitionist love, og der opstod en bevægelse for afskaffelsen af slaveriet. Under udarbejdelsen af USA's forfatning (1789) var slaveriets rolle det mest omstridt spørgsmål. Selvom forfatningens ophavsmænd aldrig brugte ordet "slaveri", gav det endelige dokument gennem trefemtedelsklausulen slaveejere en uforholdsmæssig politisk magt. Alle de nordlige stater havde i 1805 på en eller anden måde afskaffet slaveriet; nogle steder var afskaffelsen en gradvis proces, og hundredvis af mennesker var så sent ved folketællingen i 1840 stadig slaver i de nordlige stater. Nogle slaveejere, primært i det Øvre syden, frigav deres slaver, mens filantroper og velgørenhedsgrupper købte og frigav andre. De individuelle staters forbud mod den transatlantiske slavehandel begyndte under den amerikanske revolution. Importen blev i 1808 forbudt af Kongressen, selvom smugling derefter var almindelig.

Bomuldsindustriens hastige vækst i det sydligste USA efter opfindelsen af bomuldsginen øgede kraftigt efterspørgslen på slavearbejdskraft, og Sydstaterne fortsatte med at være slavesamfund. USA, der blev mere polariseret over slaveri-spørgsmålet, blev opdelt i slave- og slavefrie stater. Drevet af efterspørgslen på arbejdskraft fra de nye bomuldsplantager i Sydstaterne, solgte det Øvre syden mere end en million slaver, der blev ført Sydstaterne. Sydens samlede slavebefolkning nåede til sidst fire millioner.  Efterhånden som USA udvidede sig, forsøgte Sydstaterne at udvide slaveriet til de nye vestlige territorier for at muliggøre bevarelsen af proslave-kræfternes magt i landet. De nye territorier, som blev erhvervet med Louisiana-købet og den mexicanske land-overgivelse, var genstand for store politiske kriser og kompromiser. I 1850 truede det nyrige og bomuldsdyrkende Syden med at forlade Unionen, og disse spændinger fortsatte med at vokse. Slaveri blev forsvaret som et "positivt gode", og de største religiøse trossamfund splittedes over slaveri-spørgsmålet i regionale organisationer i nord og syd.

Da Abraham Lincoln vandt valget i 1860 med en platform for at standse udvidelsen af slaveriet, brød syv slavestater væk for at danne Amerikas Konfødererede Stater. Borgerkrigen begyndte kort efter, da konfødererede styrker angreb den amerikanske hærs Fort Sumter i South Carolina. Yderligere fire slavestater meldte sig ind i konføderationen, efter Lincoln anmodede dem om våben til et gengældelsesangreb. På grund af unionsforanstaltninger såsom Konfiskeringslovene og Emancipationserklæringen i 1986, stoppede krigen i realiteten løsøre slaveri de fleste steder. Efter Unionens sejr i maj 1865 blev løsøre slaveri ved ratificeringen af det 13. forfatningstillæg til USA's forfatning i realiteten afskaffet ethvert sted, der var underlagt USA's jurisdiktion.

Referencer 

Afroamerikansk historie
Slaveri