Mendelism kallas efter sin grundläggare, Gregor Mendel, den del av ärftlighetsläran, som behandlar nedärvningen i avkomman från bastarder, som uppkommit genom korsning mellan olika biotyper inom en och samma art. Täml. snart efter 1900 blev man genom fortsatta experiment med ett antal djur och växtarter övertygad om allmängiltigheten av Mendels egna resultat. Man fick då också bekräftelse på de s. k. m e n d e 1 s - ka lagarna :