Dös l. Dyss, arkeol., kallas i inskränkt mening en sådan stenåldersgraf, som är bildad af några på kant ställda hällar, hvilka utgöra en kammare, hvaröfver en större häll är lagd som tak. En sådan stenkammare står ibland midt på en rund jordhög ( runddös ). Ibland är jordhögen aflång ( långdös ) och har en dös nära hvardera änden. Jordhögen plägar vara