Sækkedale, no., säckdalar, geol., inom nuv. och forna glaciärområden förekommande, i fast berg delvis nedskurna dalar, som med jämförelsevis jämn stigning uppåt plötsligt upphöra och där halfcirkelformigt begränsas af branta, ofta ända till flera hundra m. höga klippväggar. Denna säckdalens slutända kallas och upptas oftast af en glaciär ( isbræ ) eller en liten sjö med framförliggande morän eller täckes