"

 Samoa mo Samoa - Mata Usi Wikipedia 

Samoa (i/səˈmoʊ.ə/; samoan: Sāmoa, IPA: [ˌsaːˈmoa]), virallisesti Samoan itsenäinen valtio (samoan: Malo Sa'oloto Tuto'atasi o Sāmoa), joka tunnettiin aiemmin nimellä Länsi-Samoa, on valtio, joka kattaa Samoan saarten läntisen osan eteläisellä Tyynellämerellä. Samoa ilmoitti itsenäisyydestään Aotearoalle eli Uudelle-Seelannille vuonna 1962. Samoan pääsaari on Upolu, ja se on Savai'iin ohella yksi Polynesian kolmion suurimmista saarista. Pääkaupunki Apia ja Faleolon kansainvälinen lentokenttä sijaitsevat Upolun saarella.

Samoa hyväksyttiin Yhdistyneiden Kansakuntien jäseneksi 15. joulukuuta 1976.Koko saariryhmää, mukaan lukien Amerikan Samoa, on kutsuttu "merenkulkijoiden saariksi" myöhäisten eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden toimesta, jotka 3000 vuotta Polynesian "merenkulun aikakauden" jälkeen siirtyivät tutkimusmatkailun aikakauteen. Ennen 1900-lukua samoalaisten merenkulkutaitojen ja polynesialaisen kulttuurin alkuperän vuoksi,  

Historia Pääartikkeli: Samoan historia
Monet viimeaikaiset tutkimukset Samoan esihistoriasta on tehty Aasian ja Tyynenmeren alueen yliopistoissa, mukaan lukien Aotearoan (Uusi-Seelanti) laitokset. Yleisessä yleissivistävässä opetuksessa polynesialaisten laajentumista tutkitaan kronologisesti 3000 vuoden aikajänteellä, joka alkaa 1970-luvulla Mulifanuan Lapita-paikalla[8].

Alkuperä "" Samoan laajentumiset "" liittyvät Kaakkois-Aasian laajentumisten esihistoriallisiin aaltoihin, joita tutkitaan jatkuvasti nykyaikaisessa tutkimuksessa eri tieteenaloilla, kuten genetiikassa, kielitieteessä ja antropologiassa. Tieteellinen tutkimus perustuu tuloksiin, joiden mukaan samoalaiset ovat peräisin austronesialaisten ekspansioiden muinaisista linjoista ja edeltäjistä joidenkin ensimmäisten aaltojen aikana tapahtuneiden ekspansioiden aikana, jotka suuntautuivat itään Etelä-Aasian ja Tyynenmeren Aasian halki. Lapitan laajenemiskausi Kaakkois-Aasiasta Melanesian kautta 2 500 ja 1 500 eaa. välisenä aikana on jatkuva antropologinen kiinnostuksen kohde.[9] Samoalaisten alkuperää arvioidaan parhaillaan perusteellisesti uusien tieteellisten todisteiden ja vuodesta 2003 lähtien tehtyjen hiilidatan havaintojen perusteella.

Teorian mukaan polynesialaisten lapita-siirtokuntien välillä oli esihistoriallisina aikakausina läheisiä sosiokulttuurisia ja geneettisiä siteitä. Arkeologiset tallenteet tukevat samoalaisten suullista historiaa ja sukututkimusta, jotka osoittavat, että muinaisten samoalaisten, tongalaisten, fidžiläisten ja itäisen Polynesian tilausten - Ali'i - välillä on ollut saarten välisiä tutkimusretkiä, sotia, kolonisaatioita ja monarkkisten siteiden aikakausia.

 
Studiokuva, jossa kuvataan samoalaisen 'ava-seremonian valmistelua noin vuonna 1911. 
Samoalaisten talon sisätilat, Apia, Urville 1842.Läntisen tutkimusmatkailun lopullisessa saapumisajankohdassa 1700-luvun alussa. Hollantilainen Jacob Roggeveen (1659-1729) näki ensimmäisenä dokumentoidusti Samoan saaret vuonna 1722. Tätä vierailua seurasi toinen länsimainen tutkimusmatkailija Louis-Antoine de Bougainville (1729-1811), joka nimesi ne merenkulkusaariksi vuonna 1768. Yhteydenpito oli vähäistä ennen 1830-lukua, jolloin lähetyssaarnaajat ja kauppiaat alkoivat etsiä suhteita samoalaisten järjestöjen kanssa.

Uskonnolliset lähetyssaarnaukset olivat varovaisia Samoalla, ja ne alkoivat 1830-luvun lopulla, kun John Williams Lontoon lähetysseurasta saapui Sapapali'iin Cookinsaarilta ja Tahitilta.[10] Barbara A. Westin, toisen länsimaisen kirjailijan, joka etsii lukijoiden kiinnostusta, mukaan ""Samoalaisten tiedettiin myös harrastavan "päänmetsästystä", käytäntöä, johon vedottiin muinaisessa samoalaisten sodankäynnissä ja jossa soturi otti tapetun vastustajansa pään antaakseen sen johtajalleen, ja näin hän sai manansa."[11] Samoalaiset olivat tuohon aikaan saaneet kuuluisan ranskalaisen aikakauslehden julkaiseman, tuona aikana paniikkia lietsovan ja samoalaisten invaasiota ihmettelevän kuuluisan ranskalaisen lehden perusteella maineen raakalaismaisina ja sotaisina. Väkivaltaiset yhteenotot olivat tapahtuneet erään samoalaisen kylän ja ranskalaisen retkikunnan [La Perouse Expedition] välillä, joka oli menettänyt lähes koko miehistönsä jättäen retkikunnan ajelehtimaan, ranskalaisen merimiehen epäilyttyä samoalaista naista.

Myöhemmin brittiläiset, saksalaiset ja amerikkalaiset joukot, jotka 1800-luvun loppupuolella ymmärsivät Samoan kaupan korvaamattoman valtameriaseman, pyrkivät yhteistyöhön Samoan kanssa hiilikäyttöisen laivaliikenteen ja valaanpyynnin täydennys- ja polttoainetäydennystoiminnassa.

 
Wilhelm Solf, Samoan saksalainen kuvernööri 1900-1910 
Mata'afa Iosefo (1832-1912) ylipäällikkö ja kilpailija Samoan kuninkuudestaErityisesti saksalaiset alkoivat osoittaa suurta akateemista ja kaupallista kiinnostusta Samoaa kohtaan, erityisesti 'Upolun saarella, jossa saksalaiset yritykset aloittivat kaupankäynnin Samoan kanssa kopra- ja kaakaopapujen jalostuksen alalla; Yhdysvallat ryntäsi mukaan uuteen Tyynenmeren kansainväliseen kauppaan ja solmi liittoutumia samoalaisten järjestöjen kanssa, olipa kyse sitten päälliköistä, julkisista ylipäälliköistä tai nykyisestä voidellusta monarkista. Kaikkein intuitiivisimmin Yhdysvaltain hallitus loi vahvimmat suhteensa legendan saarille, Tutuilaan ja Manu'aan, (josta myöhemmin tuli pro