estetiikka 
Britanica Encyclopedia 1911:

Kreikkalaiset spekulaatiot
Muinainen Kreikka on ihastuttanut meidät 
ensimmäiset merkittävät panokset esteettiseen teoriaan, 
vaikka nämä tuskin ovat laadultaan tai määrältään, mitä 
olisi voinut odottaa kansalta, jolla oli niin korkea arvostus ja 
kauneuden arvostus ja niin vahva taipumus filosofiseen 
spekulaatiota.  Ensimmäinen kreikkalainen ajattelija, jonka näkemykset on 
aihe, josta me todella tiedämme jotain, on Sokrates.  Me opimme 
Ksenofonin kertomus hänestä, että hän piti kaunis kuin 
yhteneväinen hyvä, ja molemmat ovat ratkaistavissa 
hyödylliseksi.  Jokaista kaunista esinettä kutsutaan niin, koska 
se palvelee tuli järkevä loppu, onko turvallisuus tai 
ihmisen tyydytystä.  Sokrates näyttää kiinnittäneen 
vähän merkitystä välittömälle tyydytykselle, jota 
kaunis kohde tarjoaa havaitsemiseen ja pohdiskeluun, 
vaan pikemminkin korostanut sen voimaa edistää 
tarpeellisemmat elämän päämäärät.  Todella arvokas kohta 
hänen oppinsa on kauneuden suhteellisuus.  Toisin kuin Platon, 
hän ei tunnistanut mitään itse kauneutta (auto to kalon) olemassa olevaa 
absoluuttisesti ja ilman minkäänlaista suhdetta havaitsevaan mieleen. 

Platon

Platonin näkemyksiä aiheesta, se on tuskin vähemmän vaikeaa kuin 
saada selkeä käsitys vuoropuheluista, kuin se on vuonna 
eettisen hyvän tapauksessa.  Joissakin näistä on erilaisia määritelmiä 
Platonilaiset hylkäävät kauneuden riittämättömänä. 
Sokrates.  Samaan aikaan voimme päätellä, että Platonin mieli 
kallistui selvästi absoluuttisen kauneuden käsityksen puoleen, 
joka otti paikkansa hänen järjestelmässään ideoita tai itsestään nouseva 
lomakkeet.  Tämä todellinen kauneus ei ole mitään löydettävissä 
attribuutti toisessa asiassa, sillä nämä ovat vain kauniita asioita, 
ei itse kaunista.  Rakkaus (Eros) synnyttää pyrkimyksen 
kohti tätä puhdasta ajatusta.  Toisaalla sielun intuitio siitä. 
itsensä kauniin sanotaan olevan muistutus sen syntymää edeltäneestä 
olemassaolo.  Mitä tulee kauneuden idean tarkkoihin muotoihin. 
paljastaa itsensä, Platon ei ole kovin päättäväinen.  Hänen teoriansa 
absoluuttinen kauneus ei helposti sopeudu käsitteeseen 
sen myötävaikuttamisesta pelkästään aistillisen nautinnon moninaisuuteen, 
johon hän näyttää nojaavan joissakin vuoropuheluissa.  Hänellä on taipumus 
samaistamaan itsensä kauniin käsityksiin, jotka ovat 
totta ja hyvää, ja näin syntyi platonilainen kaava. 
kalokagathia. Sikäli kuin hänen kirjoituksensa ilmentävät käsitettä 
Jos kauniissa esineissä on jokin yhteinen tekijä, se on mittasuhde, 
niiden osien välinen harmonia tai yhtenäisyys.  Hän korostaa yhtenäisyyttä 
sen yksinkertaisimmasta näkökulmasta, joka näkyy linjan tasaisuutena ja puhtautena. 
väri.  Hän tunnistaa paikoitellen mielen kauneuden ja 
näyttää ajattelevan, että mittasuhteiden korkein kauneus on olla 
löytyy liitosta kaunis mieli kauniin kanssa kaunis 
ruumis.  Hänellä oli vain huono käsitys taiteesta, koska hän piti sitä pelkkänä 
jäljittelyn temppu (mimesis), joka vie meidät askeleen eteenpäin. 
kauemmas rationaalisen intuition valoisasta sfääristä kohti 
aistimuksen näennäisilmiöiden varjoinen alue.  Näin ollen, 
hänen suunnitelmassaan ihanteellinen tasavalta, hän tarjosi kaikkein 
runoilijoiden armoton sensuuri, jne., jotta taide saataisiin niin pitkälle kuin mahdollista. 
mahdollisimman hyvin moraalisen ja poliittisen koulutuksen väline. 

Aristoteles

Aristoteles eteni vakavampaan tutkimukseen ja 
esteettiset ilmiöt, jotta voidaan kehittää tieteellisen analyysin avulla 
tietyt kauneuden ja taiteen periaatteet.  Hänen tutkielmissaan 
runoutta ja retoriikkaa hän antaa meille yhdessä teoriaa näistä 
taiteen, tiettyjä yleisiä periaatteita kauneuden; ja hajallaan keskuudessa 
hänen muissa kirjoituksissaan löydämme monia arvokkaita ehdotuksia samasta aiheesta. 
aihe.  Hän pyrkii (metafysiikassa) erottamaan toisistaan 
hyvä ja kaunis sanomalla, että ensimmäinen on aina vuonna 
toiminta (`en praxei), kun taas jälkimmäinen voi olla olemassa liikkumaton 
asioita sekä (`en akinetois.) Samalla hän oli ollut 
kreikkalaisena, jotta voidaan sallia, että vaikka olennaisesti eri asiat 
hyvää voidaan tietyin edellytyksin kutsua kauniiksi.  
Lisäksi hän erotti kauniin sopivasta, ja vuonna 
kulkua politiikka asettaa kauneuden yläpuolella hyödyllinen ja 
välttämätöntä.  Hän auttoi määrittämään toisen ominaisuuden 
kauniin, poissaolo kaikki himo tai halu vuonna 
ilo se antaa.  Kauneuden yleismaailmalliset elementit, 
Aristoteles taas toteaa (Metafysiikassa) olevan järjestys... 
(taxis), symmetria ja määrällisyys tai determinoituneisuus (to 
orismenon).  Poetiikassa hän lisää toisen olennaisen, 
nimittäin tietty suuruusluokka; se on desir