"

 Ja ihan vain tiedoksi, uskon (yllättävää kyllä) vilpittömästi, että Newmanin keksinnöstä ei tule paljon uutta teknologiaa. Vaikka jätettäisiinkin kaikki fysiikan ristiriidat syrjään, on olemassa paljon käytännöllisempi argumentti: Mikä tahansa sähkömoottorin rakenne, joka "vain" vähentää häviöitä 50 prosenttia (90 prosentista 95 prosenttiin hyötysuhteesta), olisi kaupallisesti erittäin tärkeä. Voisit mennä (halutessasi henkivartijoiden ja lakimiesten kanssa) Siemensin, EMD:n tai Bombardierin kehityskeskuksiin, esitellä toimivan prototyyppisi ja lähteä sieltä hyvin rikkaana miehenä.
   
RI^2 = lämpöhäviöt
RI*(metriä/ohm) = virta kertaa etäisyys = virran impulssi.
Virran impulssi voidaan määrittää integroimalla virta langan pituutta pitkin (dl on derivaatan pituus).  Se löytyy Biot-Savartin laista.
Nykyisen momentin/lämpöhäviöiden maksimoimiseksi seuraavat asiat olisi maksimoitava:
RI*(metriä/ohm) / RI^2 = (metriä/ohm)/I = johdon poikkipinta-ala / (resistiivisyys * virta).
Mutta virran impulssi tuottaa magneettikentän, jonka neliö on verrannollinen sen energiaan.  Joten maksimoidaan magneettikentän energia/lämpöhäviö.
R^2*I^2*(metriä/ohm)^2 / RI^2 = R*(metriä/ohm)^2 = etäisyys^2/ohm.
Käytä vain pidempää johtoa! Kahden vastakkaisen varauksen pelkkä kiihtyvyys muuttaa kai massan energiaksi, mikä aiheuttaa sähkömagneettista säteilyä. Jopa pelkkä varauksen liike voi aiheuttaa magneettikentän, joka aiheuttaa kiihtyvyyttä ja siten säteilyä! Jos johto on niin lyhyt, se on kuin oikosuljettaisi akun (esim. kytkemällä ne sarjaan) eikä käyttäisi varauksia hyödyksi.  

Hyvä on, haluaisin aloittaa sanomalla, että saatan ymmärtää sinut enemmän tai vähemmän täysin väärin, mutta (lukuun ottamatta erittäin hyvää huomautusta massan muuntamisesta energiaksi) lausuntosi näyttävät minusta melko epäsovinnaisilta. Myönnettäköön, että Newmanin olisi pitänyt keksiä uutta fysiikkaa saadakseen koneensa toimimaan, mutta oletan, että keskustelemme tässä sivuhuomautuksessa oppikirjafysiikasta ja EE:stä. Tarkemmin sanottuna:
 Sähkömoottorin hyötysuhde ei rajoitu 100 prosenttiin resistiivisten (lämpö)häviöiden (tai muiden häviöiden) vuoksi. Vaikka käyttäisit suprajohtavaa kelaa ja kaikkea mitä haluat, et pääse yli 100 prosentin, koska pyörimisen indusoima vastajännite tekee pyörimisen ylläpitämiseen tarvittavasta syöttötehosta yhtä suuren kuin tehdystä mekaanisesta työstä.
 Yhtä suuri määrä kuparia antaa moottorit, joiden parametrit ovat samat, mutta jännitteet ja virrat on skaalattu eri suuntiin. Molemmat asetukset antavat esimerkiksi saman magneettikentän ja moottorin toiminnan:
 1 metri halkaisijaltaan 0,15 mm:n kuparilankaa (noin 1 Ω) 4 V:n ja 4 A:n (pysäytysvirta) jännitteellä ja
 4 metriä halkaisijaltaan 0,075 mm:n kuparilankaa (noin 16 Ω) 16 V:n ja 1 A:n (pysäytysvirta) jännitteellä.
 Mutta olen samaa mieltä siitä, että kahden vastakkaisen varauksen pelkkä kiihtyvyys muuttaa massan energiaksi. Aina kun systeemistä siirtyy energiaa pois, systeemi menettää E=mc²:n mukaisesti massaa, useimmiten mittaamattoman pienen määrän. Myös jos vastakkaisesti varattuihin kappaleisiin kiinnitetään tilapäisesti jouset, saadaan irti mekaanista energiaa ja samalla vähennetään niiden etäisyyttä, jolloin menetetään juuri tuo määrä massaa (jos järjestelmä pidetään eristettynä, sen kokonaismassa pysyy samana, esim. kun annetaan kahden kappaleen klonksahtaa yhteen, energia muuttuu ensin kineettiseksi energiaksi ja sitten lämmöksi, ja molemmat vaikuttavat järjestelmän massaan, joka pysyy itse asiassa vakiona). Mutta moottorissa liike on jaksottaista, joten mitään ei ole näkyvissä, mikä voisi johtaa massahäviöön, elleivät jotkut kupariatomit katoa salaperäisesti tai tavallaan muuntuisi joksikin muuksi kuin tavalliseksi kupariksi.
Auts. Ei aivan lyhyesti. Anteeksi.   "