"
 Vanhat keskustelut vuodelta 2003 

Jotkut mormonit väittävät, että vaikka oletettaisiinkin, että valtavirran kristinuskon määritelmä Jumalan kaikkivoipaisuudesta ja kaikkitietävyydestä on oikea, Jumala ei ainoastaan voi korottaa kuolevaista ihmistä, vaan hänen täytyy tehdä niin. 

En ymmärrä tätä lausetta.  En tiedä, mikä on se kysymys, johon mormonit esittävät ""argumenttinsa""; en tiedä, mitä tarkoittaa se, että Jumalan ""täytyy"" korottaa kuolevainen ihminen.   20:54, 4. marraskuuta 2003 (UTC)

Sovittu. Ei ole selvää, mitä kirjoittaja tarkoitti. Minulla ei ole aavistustakaan, kuka sen kirjoitti, mutta muutan sen.

Anteeksi tämä hyvin lyhyt ja hyvin sekava lausunto. Kohdassa, jossa lukee "kaikkitietävyys", olisi pitänyt lukea "kaikkinaisuus". Ajatuksena on, että mormonien merkitystä jumalallistumisesta tukee jopa valtavirran kristinuskon määritelmä Jumalan kaikkivoipaisuudesta ja kaikkivoipaisuudesta (toisin kuin mormonien vähemmän kirjaimellinen määritelmä Jumalan kaikkivoipaisuudesta). Nimittäin, jos Jumala todella on kaikkivoipa, niin Jumala voi jumalallistaa kuolevaisen ihmisen... ja jos Jumala todella on myös kaikkivoipa, niin Jumala ei ainoastaan voi jumalallistaa ihmistä, vaan Jumalan hyvyys pakottaa Jumalan jumalallistamaan ihmisen.  23:36, 4. marraskuuta 2003 (UTC)

 Paljon selkeämpi.  Kiitos.  23:40, 4. marraskuuta 2003 (UTC)

 Tämä herättää minussa kysymyksen, ja koska kiistelin tänään vaimoni kanssa siitä, kumman pitäisi saada auto tänä aamuna, ja hävisin, olen nyt sillä tuulella, että haluan kysyä sen.  Jos ""kaikkivoipaisuus"" ja ""kaikkinapaisuus"" tarkoittavat, kuten väitteesi väittää, että Jumalan on tehtävä luoduista olennoista jumalia, miksi et sitten odota, että jokainen ihminen korotettaisiin?  Onko Jumala muuten liian pieni korottaakseen eläimiä, vihanneksia, kiviä tai hiekkaa?

 Ehkä argumentti olettaa saman pinnallisen ja hyödyttömän käsityksen "kaikkivoipaisuudesta" ja "kaikkinaisesta hyvyydestä" kuin ateistit?  Argumentatively yourse, 21:52, 15. jouluk. 2003 (UTC)

 Olen utelias.  Ortodokseina uskomme, että Jumalan hyväntahtoisuuteen kuuluu se, että ihmiskunnalla on vapaa tahto valita pyhät tiet tai olla valitsematta, työskennellä kohti teoosista tai olla valitsematta.  Jos on mandollista, että Jumala korottaa kuolevaisen ihmisen, mitä se kertoo siitä, mitä mormonit uskovat vapaasta tahdosta ja siitä, miksi se on (tai ei ole) olemassa?  

Muutin Jumalan luonteen ihmisluonteeksi, jotta Jumalan luonto yhdistyisi ihmisen luontoon.  Tämä on tärkeä ero. Tämä kahden luonnon yhdistyminen tapahtui ensimmäisen kerran Jeesuksen Kristuksen inkarnaatiossa, kun nämä kaksi luontoa yhdistyivät Kristuksen yhteen persoonaan. Jumalan jumalallinen luonto on käsittämätön, emmekä koskaan voi ymmärtää sitä, saati tulla täysin omaksi. Teoosi on pikemminkin meidän osallisuuttamme Jumalan jumalallisiin energioihin (kuten Gregorius Palamas kuvasi/määritteli) ja yhdistymistä hänen luontoonsa. Me emme silti koskaan tule olemaan jumalallisia aivan samalla tavalla kuin Jumala on jumalallinen; meillä on silti aina vain inhimillinen luonto, on vain niin, että tuo inhimillinen luonto paranee ja puhdistuu perusteellisesti ja yhdistyy jumalalliseen luontoon. Ainakin se on minun nykyinen käsitykseni. Viitteitä on saatavilla, ja korjaukset ovat edelleen erittäin tervetulleita. -)   06:23, 10. joulukuuta 2003 (UTC)
 excellent 18:17, 10. joulukuuta 2003 (UTC)

 Täydellinen pyhitys 

Olen melko varma, että on hyväksyttävää opettaa "koko pyhitystä" EOC:ssa, vaikka olen varma, että se ei ole oppi siinä mielessä, että siihen olisi pakko uskoa.  Siksi haluaisin poistaa avauskappaleessa olevan vastuuvapauslausekkeen, jossa sanotaan ""mutta tämä ei ole ortodoksisuuden oppi"".   16:09, 24. joulukuuta 2003 (UTC)

 Lyhenne ""EOC"" hämmensi minua hetken; ensimmäinen oletukseni oli ""Evankelinen ortodoksinen kirkko"", johon paikallinen seurakuntani kuului vielä vähän aikaa sitten; sitten tajusin, että luultavasti tarkoitit ""Itäinen ortodoksinen kirkko"", eikö niin? Täytyy rakastaa näitä TLA:ita, etenkin kun on kyse kirkkokunnista. Joka tapauksessa, ""täydellinen pyhitys"" on luultavasti yksi niistä opetuksista, joita itäortodoksisuus ei virallisesti vahvista tai kiellä, suurelta osin siksi, että oppi täydestä pyhityksestä muodostui eri yhteydessä ja vastauksena erilaisiin kysymyksiin ja vastauksiin kuin mitä itäortodoksisuuden on todella tarvinnut suoraan kohdata. Vastaavasti en ole saanut keneltäkään suoraa vastausta siihen, mitä ortodoksisuus ajattelee semipelagianismista; lähimmäksi olen päässyt ""ortodoksisuus käsittelee eri kysymyksiä"" tai ""ortodoksisuus asettaisi kysymyksen eri tavalla ja vastaisi sitten tuohon toiseen kysymykseen näin"". Palatakseni koko pyhitykseen, lähimpänä ""virallista"" kantaa, jonka pystyn keksimään, on vain tarina, jossa eräs munkki kertoi apotilleen, että hän oli vihdoin ""saapunut"" eikä enää kokenut mitään.