Olen pahoillani. 
Huomaan nyt, että mitään sanojani ei lueta vilpittömiksi. Olen pahoillani, että näin on. Yritin todella auttaa asioita. Minusta tuntui, että jos kertoisin oman puoleni asioista, ymmärtäisitte minua paremmin. En yrittänyt saarnata sinulle. Minusta todella tuntuu, että minua vastaan on hyökätty alusta alkaen. Siitä, onko se mielestäsi oikein vai ei, ei ole oikeastaan kysymys. Kyse on siitä, miltä minusta tuntuu. Jos ajattelet läpi, miten asiat ovat tapahtuneet, huomaat, että se on melko oikeutettu tunne. Me molemmat käännyimme kolme kertaa (minä laskin). Jos haluatte kutsua minua pahikseksi, koska käännyin, kutsukaa sitten myös häntä pahikseksi. Jos haluatte syyttää minua epäkunnioittavuudesta, näyttäkää minulle, missä. En ollut epäkunnioittava ennen sitä kohtaa, jolloin peruutit ehdotukseni, mutta syytät minua epäkunnioittavuudesta ennen sitä kohtaa.

Periaatteessa, jos aiotte aloittaa syyttelemällä minua ettekä välitä minun näkemyksestäni tilanteesta, niin mitä toivoa minulla on siitä, että minun näkemystäni arvostetaan konsensuksessa? Ei mitään! Keskustelun sovittelija on jo vakuuttunut siitä, että olen väärässä. Voit halutessasi poistaa tämän, mutta toivon, että luet sen ensin. En yritä osoitella sormella!!! Yritän vain auttaa sinua ymmärtämään...

Minun mielestäni sinusta tuntui, että sinun piti puuttua asiaan ja auttaa muokkaussodassa. Asetit joitakin perussääntöjä ja yrität saada aikaan yhteisymmärryksen. Näit minut ja ajattelit, että lisäsin artikkeliin jotain kyseenalaista. Palautit sen, koska ajattelit, että artikkeli olisi sen jälkeen alkuperäisessä tilassaan. (Näin ei ollut. Minun muokkaukseni oli alkuperäinen.) Näit jotenkin muokkaukseni epäkunnioittavana. Näit muutokseni tarkoituksellisena yrityksenä rikkoa konsensusta, vaikka mielestäni se oli askel oikeaan suuntaan. Näin jonkun moittivan minua isoilla kirjaimilla ja reagoin puolustautuvasti, aika luonnollinen reaktio, vai mitä?

Kumpikaan meistä ei ole väärässä, tai molemmat ovat.   

Wrad, luulen, että ongelma on siinä, että tarkoitat yhtä asiaa, mutta sanot toista. Esimerkiksi kutsut tätä anteeksipyynnöksi... Älä viitsi... perustelet vain tekojasi ja loukkaat minua samalla. Ole hyvä ja lakkaa puhumasta minulle henkilökohtaisesti, ja kommunikoidaan vain ammattimaisesti ja kunnioittavasti artikkeleissa ja niiden keskustelusivuilla.