"

Hei.  Jeffro77 edellä...  Alkuperäinen ja ensimmäinen viittaus, jonka laitoin, oli Thomas Cahill ja hänen kirjansa The Gifts of the Jews - How a Tribe of Desert Nomads Changed the Way Everyone Thinks and Feels.   Ja alunperin laitoin tuon viitteen yksin.  Wilsonin viite tuli myöhemmin, hakujen perusteella ja Jeppizin pyynnöstä.   Mutta Cahill yksinään oli mielestäni siinä vaiheessa yleisesti ottaen riittävä.  (Ja tuolla Cahillin kirjalla ei ollut kirjaimellisesti mitään tekemistä Jehovan todistajien kanssa tai minkään JW:n kirjojen, lehtien tai saarnojen kanssa.)    Se ei ollut edes mielessäni siinä mielessä, enkä katsonut MITÄÄN Vartiotorni-julkaisuja tämän artikkelin tai tämän nimenomaisen asian suhteen.  Cahillilla ei ollut mitään tekemistä asian kanssa.       Ja jopa Jeppiz myönsi useaan otteeseen, että se oli luotettava lähde ja ok.       Mutta Wilson-lähde, jonka annoin täällä myöhemmin (ja sitten pian itse artikkelissa), oli vain Jeppizin pyynnöstä, toisen lähteen osalta.   Hän vaati jatkuvasti, että etsikää jotain muuta jne, joten tein haun, ja Wilsonin juttu oli tavallaan vielä terävämpi, ja se on eräällä pro-JW-sivustolla, "strictly genteel", joka on transkriboinut noteeratun WT-kirjan "Is the Bible Really the Word of God?", ja linkki löytyy täältä http://www.strictlygenteel.co.uk/wordofgod/wordofgod4.html.       (Myös DougWellerille terveisiä.   En ole vieläkään varma, miksi sanot, että olen ymmärtänyt kirjan nimen väärin.   Se on ilmoitettu lähteeksi.    J.A. Wilson.   Ja "The World History of the Jewish People".   Ainakin se on kirjan nimen pääosa, ja uskoakseni Wilson oli sen toinen kirjoittaja tai jotain).    Mutta Jeffro, sinä näytät ajattelevan (virheellisesti), että minulla oli luultavasti Wilson-viittaus tärkeimpänä, vaikka todellisuudessa se oli vain sivuseikka ja vahinko, joka johtui myöhemmistä vaatimuksista ja olosuhteista tällä keskustelusivulla.   Cahill oli itse asiassa minun mieheni tässä nimenomaisessa asiassa Exodus -asiassa, EI Wilson välttämättä läheskään yhtä paljon.      Tarkka (asiayhteydessä oleva) lainaus Cahillin kirjasta sanoo näin:   

"Kun tutkimme Mesopotamiasta ja Egyptistä säilynyttä huomattavaa kirjallisuutta, emme löydä mitään selvää mainintaa israelilaisista.  Jos, kuten suurin osa tutkijoista on alustavasti päätellyt, Israel pakeni Egyptistä Ramses II:n valtakaudella noin kolmannentoista vuosisadan puolivälissä eaa., miksi tästä ihmeellisestä tappiosta ei ole merkintöjä missään egyptiläisessä tekstissä tai kirjoituksessa?   Tappio saattoi tietysti olla Egyptille niin kiusallinen, että se ei monien suurvaltojen tavoin voinut sallia itselleen rehellistä kirjaamista tapahtuneesta.    Vaihtoehtoisesti tarina faaraon armeijan hukkumisesta on saattanut ajan mittaan paisua heprealaisen suullisen perinteen myötä, ja se, mikä oli ollut egyptiläisten silmissä vähäinen kahakka (tiedämme esimerkiksi, että Ramses II ei kuollut vesihautaan vaan sänkyynsä), paisutettiin lopulta tunnistamattomaksi.  Mikä radikaaleinta: Exodusta ei ehkä koskaan tapahtunutkaan, vaan se saattaa olla vain tarina, jonka Gilgameshin tavoin keksivät illanviettoa kaipaavat paimentolaiset.    Vaikka tämä viimeinen hypoteesi on houkuttelevan yksiselitteinen, se voidaan pitää voimassa vain jättämällä huomiotta Raamatun tekstin kiistattomat seikat.    Gilgameshin ja Exoduksen ja jopa Gilgameshin ja Genesiksen välillä on todellisia eroja - kirjallisia eroja, sävy- ja makueroja, mutta paljon tärkeämpiä ovat sisällölliset erot ja erot aineiston lähestymistavassa."""

Cahill jatkaa:   

""Gilgameshin nimettömät kirjoittajat kertovat tarinansa myytin tapaan.  Minkäänlaista yritystä ei ole vakuuttaa meitä siitä, että mikään tarinan tapahtumista olisi koskaan tapahtunut historiallisessa ajassa.   Pikemminkin meitä muistutetaan joka kohdassa siitä, että toiminta tapahtuu "olipa kerran" - toisin sanoen siinä koskemattomassa kultaisessa ajassa, joka on merkityksettömän maallisen ajan ulkopuolella.   Gilgamešin tarina, kuten jumalat itsekin, kuuluu tähtien valtakuntaan.   Se on tarkoitettu malliksi kuulijoille, jotka joka tapauksessa uskoivat, että kaikki tärkeä, kaikki arkkityyppinen, tapahtui, oli tapahtunut, oli tapahtunut, oli tapahtumassa - tätä tapahtumaa on mahdotonta kiinnittää selkeästi yhteen aikamuotoon, koska se tapahtuu ajan ulkopuolella - merkityksettömien tapausten maallisen valtakunnan ulkopuolella.   Kaikille muinaisille (lukuun ottamatta israelilaisia, kansaa, josta tulisi juutalaisia) aika sellaisena kuin me sen ajattelemme, oli epätodellista; Todellista oli se, mikä oli taivaallista ja arkkityyppistä.  Meille, juutalaisen käsityksen perillisille, pätee täsmälleen päinvastainen: maallinen aika on todellista aikaa; ikuisuus, jos ajattelemme sitä ylipäätään, on ajan loppu (tai yksinkertaisesti illuusio).     Raamatun teksti on täynnä vihjeitä siitä, että kirjoittajat yrittävät kirjoittaa jonkinlaista historiaa....Mutta näissä kertomuksissa on eräänlaista erityisyyttä - yksityiskohtien konkreettisuutta, huolta siitä, että asiat menevät oikein - joka vakuuttaa meidät siitä, että kirjoittajalla ei ole epäilystäkään siitä, etteikö kukin tärkeimmistä tapahtumista, joista hän kertoo, olisi tapahtunut."    

Hän tekee melko selväksi, että vaikka hän ei sanokaan sitä dogmaattisesti, hän tekee kuitenkin