"

Hyvä kirjoittaja,

Kiitos vastauksesta.

(Tajusin juuri, että dialogi liikkuu alaspäin, ei ylöspäin, joten tämä viesti on hieman epäjärjestyksessä. Anteeksi. Minä olin se tyyppi, jolla oli tohtoripastori/isä. Tällä hetkellä viimeinen viestini on sivun yläosassa).

Rehellisesti sanottuna en ollut varma, käytkö enää tällä sivustolla, joten en tiennyt, voisinko keskustella kanssasi. Vaikka käytit oikeaa nimeäsi, en tiedä, mistä löytäisin sen, enkä tunne sinua henkilökohtaisesti. En ainakaan usko niin. Olen suhteellisen nuori, joten on mahdollista, etten vain tunne sinua. 

Tarkoitukseni ei ole esittää kohta kohdalta vastalausetta artikkelillesi, varsinkin kun suurin osa siitä, mitä olet kirjoittanut, ei tarvitse vastalausetta; se on totta. 

Itse asiassa pastorini kertoi minulle, että joku soitti hänelle keskustellakseen artikkelin sisällöstä ja siihen liitetyistä vastauksista, ja hän päätteli, että minä saatoin olla yhden kirjoituksen kirjoittaja. Tarkistin kirjoitukseni varmistaakseni, etten kuulosta liian harhaoppiselta, sillä tunnustin, etten täysin kannata kaikkea, mitä järjestö on tehnyt 100-vuotisen historiansa aikana. Olin innoissani nähdessäni, että olit vastannut edelliseen merkintääni.

Mitä tulee muutamaan esittämäänne kohtaan, uskon, että faktanne saattavat olla vääriä, erityisesti kun sanotte, että kirkko ei luota virallisiin kasvattajiin. Isäni, joka on pastori, on myös päätoiminen yliopisto-opettaja ja johtaa ajoittain yliopistojen osastoja. Hän on epäilemättä muodollinen kouluttaja. Ja tiedän, että kirkon johtokunnassa istuu ainakin yksi muodollinen kouluttaja, jolla on seminaaritutkinto jostakin paikasta (Fuller? En tiedä. Se alkaa F:llä, luulisin.), joka on täysin akkreditoitu.

Ja mitä tulee avioeroon ja uusiin avioliittoihin, vaikka jotkut saattavat olla jyrkästi samaa mieltä kirkkomme opin tulkinnasta, on olemassa poikkeuksia tietyissä tilanteissa, mutta olen samaa mieltä siitä, ettei niitä ole paljon. 

Olet täysin oikeassa sanoessasi, että haarakirkkomme maksavat kymmenyksiä pääkirkollemme ja että Portlandissa sijaitseva kirkko pitää vuosittain kansainvälisiä leirikokouksia; mutta en ole varma, että leirikokouksia pidetään ensisijaisesti siksi, että järjestömme voi vaatia johdonmukaisuutta - vaikka tämä on varmasti tärkeä näkökohta järjestössä, jolla on satoja seurakuntia ja pappeja Afrikassa, Aasiassa, Pohjois-Amerikassa, Australiassa ja Euroopassa (ehkä muuallakin, en ole varma). Kun niin monet kulttuurit ja taustat vaikuttavat yksilöllisiin ja yhteisöllisiin näkemyksiimme, minusta vaikuttaa siltä, että pieni johdonmukaisuus maanosien välillä on hyvä asia. 

Vaikka jotkin vanhemmista normeistamme tai perinteistämme saattavat tuntua raskailta monista meistä amerikkalaisista, meidän on kirkkona otettava huomioon maailmanlaajuinen kulttuurimme, erityisesti Afrikan maissa, joissa kirkkomme on niin läpäisevä osa kulttuuria, että olemme merkittävä taloudellinen tekijä. Vaikka me amerikkalaiset apostolit voisimme - ja se on suuri mahdollisuus - pystyä muuttumaan joustavasti oman kulttuurimme vaatimusten mukaisesti, se vaikuttaa aina tuhansiin ja taas tuhansiin eri puolilla maailmaa. Niin hölmöltä kuin se kuulostaakin, niinkin (näennäisesti) vähäpätöisestä standardista kuin vihkisormuksista luopuminen voisi aiheuttaa kirkossa merkittävän kansainvälisen hajaannuksen, joka puolestaan saattaisi aiheuttaa poliittisia ja taloudellisia mullistuksia jo ennestään epävakaassa Nigeriassa. Se on epätodennäköinen skenaario, kuvittelen, mutta tällaisia asioita meidän on otettava huomioon, ja vuosittaiset leirikokouksemme auttavat meitä tiedostamaan nämä asiat paremmin ja mahdollistavat sen, että voimme käsitellä niitä tehokkaammin muiden asioiden ohella. Tällaisissa tilanteissa juuri mainitsemasi johdonmukaisuus saa meidät säilyttämään perinteitä ja normeja, joita oma kulttuurimme saattaa pitää pölyttyneinä, antiikkisina tai vanhentuneina. 

Mutta kun sanotte, että organisaatiomme yrittää tehdä kaikista haaroista samanlaisia, minun on oltava eri mieltä. Ehkä olet tietoinen historiasta, jota minä en ole, mutta se on historiaa. Nykyinen valvojamme (kenraalipäällikkö) otti heti ensimmäisenä virkatehtävänään suurimman osan suorasta vallasta pois käsistään, hän loi erillisen toimiston johtamaan merentakaista työtämme, ja sitten hän loi alueelliset valvojat, jotka pystyivät paremmin hoitamaan tiettyjen alueiden tarpeita. Todisteet viittaavat pikemminkin siihen, että kulttuuri-ilmaisu ja identiteetti sallittiin, jopa rohkaistiin ja arvostettiin näitä eroja. Näyttää siltä, että olemme kasvamassa kirkoksi, joka arvostaa identtisten opetusten erilaisia sovelluksia.

Eniten minua kiinnostaa kuitenkin se, mitä te pidätte epäeettisenä kohteluna teitä ja perhettänne kohtaan. Rehellisesti sanottuna minulla ei ole aavistustakaan siitä, mitä olet käynyt läpi, mutta uskon vakaasti, että se loukkasi sinua ja perhettäsi syvästi, ja toivon, ettei sitä olisi koskaan tapahtunut. En todellakaan tiedä, kuka olet, ja vaikka julkinen viesti verkkosivustolla on kauhea paikka henkilökohtaisille keskusteluille, toivoisin, että voisin jollakin tavalla kuulla enemmän siitä, mitä jouduit käymään läpi. Mutta siltikään minä tai kukaan muukaan ei voisi tehdä mitään poistamaan eroa, joka olisi ollut sinulle.