Olen samaa mieltä Gaijin42:n kanssa. Kerro vain tosiasiat. Millerin ja Hellerin välisen aikakauden kuvaaminen kollektiivista oikeuskäsitystä suosivaksi törmäisi synteesikieltoon. On parempi yksinkertaisesti viitata erimielisyyteen, joka vallitsi oikeudellisissa, akateemisissa ja poliittisissa yhteisöissä tuona aikana.
McDonald ei myöskään kumonnut mitään korkeimman oikeuden päätöksiä. Vain tuomari Thomas olisi tehnyt niin. Moniarvoisessa mielipiteessä erotettiin nämä aiemmat päätökset (esim. Cruikshank) toisistaan sillä perusteella, että kyseisissä päätöksissä katsottiin, että toista lisäystä ei ollut sisällytetty neljänteentoista lisäyksen erioikeus- tai vapaussuojalausekkeen kautta, mutta niissä ei käsitelty due process -lauseketta. Moniääninen mielipide katsoi, että nämä päätökset eivät ole ennakkotapauksia sen suhteen, voidaanko toinen lisäys sisällyttää osaksi kansallista lainsäädäntöä due process -lausekkeen kautta. Moniarvoinen mielipide on tuomioistuimen tosiasiallinen mielipide, koska se on se mielipide, joka tukee kannanottoa ja perustuu suppeimpiin perusteisiin (ks. Marks v. Yhdysvallat).