Tässä artikkelissa sekoitetaan keskenään useita erilaisia jalkaväkitorjunta-ammuksia, joita alun perin kutsuttiin nimillä "shrapnel" (keksijänsä mukaan), "grape" ja "cannister".  Shrapnel ja cannister näyttävät olleen pääasiassa maavoimien ammuksia, kun taas "grape" näyttää olleen pääasiassa merivoimien ammuksia.

Kranaatinsirpale keksittiin noin vuonna 1800, mutta myöhemmin samalla vuosisadalla sitä alettiin käyttää nykyaikaisempien kranaattien kanssa.  Sirpale on kuin lentävä haulikko, jossa luodit sinkoutuvat lennon aikana pienellä panoksella, ja ne lentävät eteenpäin kartiomaisesti.  Laukaisu käynnistetään kranaatin nokassa olevalla aikasytyttimellä (joka oli tuohon aikaan sytytin), joka räjäytetään tyhjäksi, kun luodit lähtevät.  Luotien koot vaihtelivat, mutta ensimmäiseen maailmansotaan mennessä ne olivat yleensä lyijy-antimoni-seosta, ja niissä oli muutama sata luotia kiloa kohti.

Kanisterissa sen sijaan on luoteja tölkissä, ja tölkki räjähtää, kun se laukaistaan.  Tämä tarkoittaa, että kanisteri on lyhyen kantaman.  Vaikka kranaatinsirpaleita käytettiin toisessa maailmansodassa vain vähän, kanuunasäiliöitä kehitettiin erilaisiin aseisiin, myös panssarivaunuihin.  Australialaisissa Centurion-panssarivaunuissa Vietnamissa oli 20 pdr:n tykki.

Brittiläinen tykistö kantoi tykkiä aina 1800-luvun kampanjoissaan, ja sitä käytettiin melko laajalti. Joskus se oli koottava paikallisesti vanhoista bully-beef-purkeista. Sirpaleet pysyivät ensisijaisena henkilövahinkojen torjunta-aseena ensimmäisen maailmansodan ajan, ja ne olivat aina ensisijainen ampumatarvike "avoimella alueella olevia joukkoja" vastaan. Vuonna 1945 kokeiltiin menestyksekkäästi 95 mm:n sirpalesytyttimellä varustettua VT:tä.

Beehive, oikealta nimeltään Splintex, kehitettiin Yhdysvalloissa Vietnamin aikana.  Se on sirpaletyyppinen kranaatti - se on varustettu mekaanisella aikasytyttimellä, ja sirpaleet ammutaan lennossa kranaatista eteenpäin. Sitä oli saatavana 105 mm:n tykistöihin, 106 mm:n RCL:ään, 90 mm:n RCL:ään ja luultavasti muihinkin.  Yhdysvaltain politiikan mukaan splintexiä ammuttiin vain suorassa tulituksessa, eli tykistöllä se oli vain paikallista puolustusta, oletettavasti siksi, että pelättiin vihollisen kierrättävän sokeita kranaatteja IED:iksi.  Neuvostoliitto näyttää kuitenkin myöhemmin kehittäneen tämäntyyppisiä 122mm ja 152mm kranaatteja ja käyttäneen niitä epäsuorassa tulituksessa.