"

Suurin osa viimeisimmästä muokkauksesta näyttää kuuluvan keskustelusivulle eikä artikkeliin, joten olen siirtänyt sen, jotta minusta voidaan keskustella.

Laajempi konteksti
Termi "psykoanalyyttinen teoria" viittaa siihen, että on olemassa ydinteoria, joka on itsessään täydellinen.  Tämä näkemys ei ole yleinen edes harjoittavien analyytikkojen keskuudessa, jotka suurelta osin tunnustavat, että mieli on aivojen funktio, joten minkä tahansa täydellisen psyykkisen teorian on viitattava aivoihin.  Erinomainen katsaus tästä on Kandel ER (1999) ""Biology and the future of psychoanalysis"", Am.J.Psychiat 156:505.

Psykoanalyyttinen ajattelu on erottamattomasti sidoksissa myös potilaiden kliiniseen hoitoon.  Jotkut puristit väittävät, että oivalluksen saavuttaminen on psykoanalyysin ainoa tavoite, mutta sairausvakuutuslaitokset vaativat yleensä konkreettisempia tavoitteita, kuten mielenterveysongelmien vähenemistä tai työajan pidentymistä.  Molemmat näistä kliinisistä näkökulmista olettavat, että vaikutus todellisiin potilaisiin on tärkeä, joten ne olisi sisällytettävä tähän artikkeliin.  Erinomainen katsaus psykoanalyysin kliinisistä hyödyistä on Fonagy, Roth & Higgitt (2005), Bull.Menninger Clinic 69(1):1-58.

Tämä artikkeli ei olisi täydellinen, jos siinä ei otettaisi huomioon psykoanalyysiin ja sen teoriaan kohdistuneita huomattavia hyökkäyksiä, jotka ovat muokanneet psykiatrista käytäntöä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa viimeisten 20-30 vuoden aikana.  Nämä hyökkäykset voidaan luokitella empiirisiksi (Gabbard, Gunderson & Fonagy 2002), taloudellisiksi (Detre & McDonald 1997), teoreettisiksi (Meehl 1998 laskee, että mille tahansa kliiniselle ongelmalle on olemassa monia psykoanalyyttisiä selityksiä) ja aihetodellisiksi (esimerkiksi aiemmat epäonnistumiset homoseksuaalisuuden ja lapsuuden kaltoinkohtelun suhteen sekä monien analyytikkojen antipatia kvantitatiivista tutkimusta kohtaan:  Gabbard, Gunderson & Fonagy 2002).

Psykoanalyyttiset teoreetikot ovat saattaneet ylittää itsensä yrittäessään selittää kaikki hankalat psyykkiset ilmiöt.  Heidän yhteiset ponnistelunsa rajatumpien alojen käsittelemiseksi ovat kuitenkin tuottaneet laajalti tunnustettuja ja vaikutusvaltaisia edistysaskeleita muun muassa puolustusmekanismien, kiintymyssuhteen, alitajunnan, siirron ja vastatransferenssin sekä rajatilapersoonallisuuksien hoidon aloilla.  Jokaiseen näistä edistysaskelista on liittynyt omat teoriansa.

Vertaisarviointia koskevat ehdotukset
Artikkelin ei pitäisi vaatia kappaleen kuvausta siitä, mistä siinä on kyse, vaan sen tulisi koskea vain psykoanalyysiin liittyviä teorioita.  Sen tulisi sisältää alalukuja siitä, voidaanko (ja miten) psykoanalyysia tutkia objektiivisesti, onko se kokonaan tai osittain kiistettävissä (ja onko tällä merkitystä), epävirallinen ""teoria"" tavoista, joilla analyysiä voidaan tehdä (esim. paljas huone toisin kuin Freudilla; tulkintamenetelmät), ja suhteista käyttäytymistieteellisiin, kognitiivisiin ja psykiatrisiin teorioihin.  Olisi hyödyllistä saada selitys sille, miksi psykoanalyysi on vastustanut rappiota niin paljon menestyksekkäämmin Ranskassa kuin englanninkielisissä maissa.  Monimutkaisten lauseiden ja monimutkaisten sanojen sijasta meidän pitäisi saada yksinkertaisia kuvauksia freudilaisen, jungilaisen ja adlerilaisen ajattelun eroista.  Mahdollisesti luetteloina, jos se auttaa yksinkertaistamaan lauseita."