"
Saul Friedlander toteaa, että ""yksi mies ennen kaikkea: Hitler"" aloitti prosessin ja että se ei ollut ""syntynyt natsien ja SS:n hallintokoneistossa"". On aivan normaalia, että hän argumentoi tähän suuntaan, koska hän on ""intentionisti"".
Myös päinvastaisia lainauksia löytyy 
 Christopher R. Browning, Tie kansanmurhaan: Essays on Launching the Final Solution, Cambridge University Press, 1995, s. 87, kirjoittaa. 
""Martin Broszat ja Hans Mommsen väittivät kuitenkin, että [joukkomurha] tapahtui ilman Hitlerin erityistä ja kattavaa päätöstä tai käskyä. Järjestelmän automaattiset mekanismit 'kumulatiivista radikalisoitumista' varten selittivät enemmän kuin Hitlerin ideologia ja johtajuus lopullisen ratkaisun syntyä"" ""  
 Gerald Fleming, Hitler and the Final Solution, University of California Press, 1987, s. II kirjoittaa. 
""Saattaa olla houkuttelevaa todeta, että kummallakin lähestymistavalla on hyvät puolensa, ja pyrkiä synteesiin näiden kahden kannan välillä. Itse asiassa funktionalismi, joka korostaa järjestelmän dynamiikkaa johtajan keskeisen roolin sijaan, sopii monin tavoin paremmin modernin historiankirjoituksen valtavirtaan. Sen tarjoama kuva natsismista on "normaalimpi" ja helpommin selitettävissä: mikä tahansa ryhmä voi kompastua haparoiden, askel askeleelta, äärimmäiseen rikolliseen käyttäytymiseen. Vastuu säilyy tietenkin, mutta se on hämärtyneempi ja epämääräisempi, koska prosessi on automaattinen ja sen lopputulos on ennalta arvaamaton ja koska todellista harkintaa ei ole. Tarkoituksellisuus taas väittää, että toiminta oli jollakin tavalla suunniteltua. Jälkimmäinen näkemys antaa Hitlerille hallitsevan aseman, mutta se edellyttää myös paljon suurempaa tietoisuutta eri tasoilla; kun taas funktionalismi, joka viedään loogiseen loppuun asti, on hyvin lähellä sitä, että Hitler kiistää, että hänellä oli tarkka tieto lopullisesta ratkaisusta. Se jättää suurimman osan operaatiosta alaisille virastoille - lyhyesti sanottuna poliisiterrorille."""
...
  "