2012 (UTC)

Viimeisen lauseesi (20:59 30. huhtikuuta) perusteella vaikuttaa siltä, että olemme ehkä pääsemässä hieman lähemmäs keskustelumme ydintä. Artikkelissa on kyse hänen työstään. Se, että hyvin suuri osa hänen alkuperäisestä työstään, noin 4000 negatiivia, on säilynyt ja säilynyt yhdessä vain kahdessa suuressa kokoelmassa noin 100 vuoden ajan, on yksi hänen merkittävyytensä tärkeimmistä tekijöistä. Toinen on se, milloin ja missä hän harjoitti. Hänen valokuviensa aiheet, ihmiset, heidän vaatteensa, heidän kellumisensa ja staattiset palatsinsa jne. jne. ovat huomionarvoisia.  Tämä kokoelma on ainutlaatuinen, historiallinen, visuaalinen tallennus kauan sitten kuolleesta aikakaudesta. Se ei ole vain kokoelma valokuvia vanhoista veneistä. Kirkillä oli ainutlaatuiset mahdollisuudet valokuvata yhteiskunnan erään näkökohdan tisle. Tämä yhteiskunnan osa-alue oli olemassa siellä ja täällä, silloin tällöin, kaikkialla tässä maassa ja muissa maissa. Mutta se kokoontui joka vuosi Cowesissa lyhyeksi ajaksi yhteen, mitä olen kutsunut tislaukseksi. Hän kuvasi sitä, ja hänen teoksensa on säilynyt yhdessä, ja sen olemassaolo on viime aikoihin asti ollut vain pienen ryhmän tiedossa.

Olen varma, että näiden kahden kokoelman hoitajat ovat sitä mieltä, että valokuvat ovat liian arvokkaita julkaistaviksi Internetissä.  Se olisi joka tapauksessa epäkäytännöllistä, eikä se ollut tarkoitukseni. Suunnitelmani oli yrittää tehdä kokoelman laajuus tunnetuksi. Ei mainoksena vaan tiedon levittämisenä.

Vertailun vuoksi mainittakoon tämänpäiväisen Guardianin sivulla 10 oleva artikkeli kansallisesta keräyksestä. Artikkelissa kuvataan kokoelmaa ja väitetään tai puolustetaan sen merkitystä.  Kokoelma aloitettiin Fawcett-kirjastona.  Millicent Fawcettin elämäkerralliset yksityiskohdat eivät ole artikkelin aiheen kannalta keskeisiä, mutta kokoelman sisällön kuvaaminen ja havainnollistaminen on.   15:00, 1. toukokuuta