Ja 

Pakanuus

Southgate, joka on suorittanut teologian ja uskontotieteen tutkinnon Canterburyn yliopistossa, hylkäsi katolilaisuuden ja siirtyi uuspakanallisiin ja pakanallisiin ryhmiin, jotka ovat "hyvin uskollisia pohjoisen perinteen jumalille", kuten Odinic Rite, Wulfingsin heimo ja A´ satru´ Alliance, pakanallinen liike, joka harjoittaa rituaaleja ja magiaa ja jota johtaa Valguard (Mike) Murray, entinen amerikkalaisen natsipuolueen jäsen.91 Lisänäyttöä tästä siirtymästä katolisuudesta pakanuuteen tuli esiin haastattelussa, jonka hän antoi Kaarle Suuren vasarahihnojen Wotan-järjestölle.92 Southgate uskoi, että Wotanin juhlinta norjalaisen panteonin sankareille edusti "aidointa eurooppalaisen hengellisyyden, kulttuurin ja identiteetin ilmentymää".93 Toisena keskeisenä "identiteetin" ilmentymänä on Southgaten kiinnostus militaristista Mithras-kulttia ja Rooman luopiikeisari Julianus II:n "pakanallista hengellisyyttä" kohtaan.94

Tällä kristinuskon hylkäämisellä on selvästi antisemitistinen ulottuvuus. Kristuksen hahmon kautta kristinuskolla on juutalaiset juuret, ja siksi se on peruuttamattomasti saastunut; vain "heikot" jatkavat "kuolleen juutalaisen" palvomista.95 Kristinuskon juutalaisten juurien korostamista pidetään kuitenkin toissijaisena sen rinnalla, että kristinusko on ottanut haltuunsa muinaisen pakanallisen aurinkouskonnon, Mithrasin, rituaalit, sakramentit ja hierarkian, jonka Venäjän aroilta tulleet arjalaiset ryöstelevät heimot toivat Iraniin ja Intiaan vuosina 2000-1500 eaa. ennen kuin se levisi Rooman valtakuntaan. Vaikka se ei onnistunut kukistamaan varhaiskristinuskoa taistelussa uskonnollisesta ylivallasta neljännellä vuosisadalla, esoteeriset ajattelijat (mukaan lukien Evola ja Jung) pitävät Mithras-uskontoa edelleen vaihtoehtona, jota länsi olisi voinut seurata. Se on edelleen vetovoimainen vihkimyskulttina tai aristokraattisena järjestönä, joka muistuttaa temppeliritareita tai myöhemmin Himmlerin SS:ää, joka NRF:n mukaan sai alkunsa erilaisista "anarkistisista droite"-piireistä, kuten Mustasta Auringosta ja Thule-seurasta. Vaikka kristinusko yritti karsia tämän arjalaisen psyyken elintärkeän ilmentymän, tietoisuus Euroopan "faustilaisesta" kohtalosta kokee parhaillaan renessanssia okkulttisessa ympäristössä. Myös Evolan ja Rene´ Gue´nonin kaltaiset ajattelijat omaksuivat nämä ajatukset, ja he havaitsivat niissä fragmentteja "piilotetusta, vaikkakin erillisestä ja perustavanlaatuisesta totuudesta".96 Southgatelle, kuten Evolallekin, traditio on "perimmäinen virtaus, joka sekä läpäisee että ylittää kaiken".97

Southgaten löytö evolilaisesta "alkukantaisesta traditiosta" ja siitä seurannut katolilaisuuden hylkääminen "ainoana kosmologisena totuutena" kulkivat samaan aikaan kuin hänen uppoutumisensa teolliseen musiikkikenttään.98 Tätä "kulttuurista etujoukkoa" johtaa joukko goottilais-industrial-, dark ambient-, black- ja "viikinkimetallia" soittavia yhtyeitä, kuten Allerseelen, Blood Axis, Burzum, Current 93, Dark Holler, Death in June, Endura, Mayhem, Ostara, Puissance ja Sol Invictus, vaikka siihen kuuluu myös kaupallisempia yhtyeitä, kuten Cradle of Filth99 . Vaikka olisi liioiteltua sanoa, että nämä yhtyeet noudattaisivat määriteltyä poliittista agendaa, niiden musiikki levittää mithralaisen pakanuuden ja pohjoismaisten kansanmyyteitten ihanteita tässä nuorekkaassa underground-subkulttuurissa paljon tehokkaammin kuin mitkään kokoukset ja marssit pystyisivät, ja tarjoaa siten "täydellisen vastalääkkeen" globalisoituvan "järjestelmän" henkisesti turmeleville, monirotuisille arvoille. Southgate on myös pannut merkille Straight Edge -punkliikkeen ja sen puritaanisen suvaitsemattomien kannattajien kovan ytimen potentiaalin, mikä on mielenkiintoinen kehityssuunta, kun otetaan huomioon (liioitellut) raportit nousevasta Bushia kannattavasta oikeistolaisesta punkliikkeestä, joka vastustaa instituutioita.100 Vaikka Southgate ymmärtää, että ryhmäkeskeinen oikeisto ei voi hallita musiikkiin suuntautuneita nuorisokulttuureja, hän uskoo, että vähemmistö voidaan saada "ottamaan suunta, joka periaatteessa edistää tavoitteitamme".101 Southgate pyrkii tähän verkkolehtensä Synthesis avulla, jossa on haastatteluita ja keikka-arvosteluja sisältävä musiikkiosio.102

Tämä ei ole pelkkää kyynistä manipulointia. Southgate vaikuttaa olevan aidosti kiinnostunut vastakulttuurista, johon hän pyrkii kohdistamaan toimintansa. Hänen fanziininsa Tribal Resonance, joka on "rodullisen avantgarden ääni", paljastaa Southgaten strategian, jonka mukaan hän yhdistää ajatuksensa "kulttuurimme yleiseen kieleen ja suuriin ajatuksiin".103 Musiikillisten alakulttuurien ja "ulkopuolelta" tulevien vaihtoehtojen luomisen avulla Southgate toivoo läpäisevänsä olemassa olevat poliittiset alakulttuurit poikittaissuunnassa, kuten natsit tekivät, "kulttuurisen osmoosin" prosessin kautta, jonka tavoitteena on koodata uudelleen isäntäkulttuurin "sosiaalinen symbologia", jotta sen ajatukset voivat levitä koko poliittiseen kehoon ja kalibroida sen geneettisen perimän uudelleen. Luomalla "kulttuurista hegemoniaa" ryhmäkulttuurinen oikeisto uskoo voivansa luoda poliittisen ja rodullisen hegemonian edellyttämän "poliittisen tilan".104

Taistelu kulttuurisesta valta-asemasta