"
Artikkeliin liittyvät ongelmat
Ilmeisesti tämä on hyvin väljä termi, jota käytetään erottamaan ihmisiä, jotka ovat saavuttaneet jonkinlaista pitkäaikaista mainetta tai kuuluisuutta populaarikulttuurin yhteydessä.  Hendrixiä, Beatlesia, Elvistä, Sinatraa, Crosbya, Jolsonia ja niin edelleen voidaan kutsua "pop-ikoniksi", koska he liittyvät vahvasti populaarikulttuurin ajan henkeen tai aikakauteen ja tavallaan ruumiillistavat sen.  Tämä koskee myös elokuvaa ja muita populaaritaiteen muotoja sekä urheilua (De Niro, Monroe, Bogart, Muhammad Ali, Pelé).   Siihen kuuluu usein suhteellisen nuorena kuolleita ihmisiä (Morrison, Hendrix, James Dean).  Tähän asti kaikki hyvin.

Sitten on ihmisiä, joiden työ ei ensisijaisesti kuulu populaarikulttuuriin tai liity siihen, mutta joiden kuva on omaksuttu pop-ikoniksi (Einstein).  No, okei.

Kun tarkastelemme artikkelia, näemme osiossa ""Merkittäviä pop-ikoneita"", joka sisältää tällä hetkellä noin neljäkymmentä nimeä.  Yli puolet näistä nimistä on peräisin yhdestä ainoasta uutisesta, joka perustuu yhden mediaorganisaation marraskuussa 2003 julkaisemaan lehdistötiedotteeseen. Seitsemän nimeä perustuu samankaltaiseen uutisjuttuun, jonka toinen mediaorganisaatio on julkaissut vuonna 2005. Ensimmäisessä uutisjutussa esitetyn sadan jäsenen luettelon kriteerinä on, kuten kävi ilmi, yhden kaapelitelevisiokanavan, VH1:n, tekemä katsojaäänestys, joka perustuu luetteloon, jonka on laatinut ""julkkiksista ja asiantuntijoista koostuva paneeli, johon kuuluivat muun muassa juontaja June Sarpong, uutisankkuri Krishnan Guru-Murthy ja GQ:n päätoimittaja Dylan Jones"".  Oletettavasti paneelin asiantuntijat pyysivät pysymään nimettöminä.

Kyseisen yksittäisen lähteen tarkempi tarkastelu osoittaa myös, että luettelosta puuttuu selittämättömiä tietoja.  Jos oletamme hetkeksi, että VH1:n luetteloon kuuluminen (joka on puolueellisesti suunnattu kyseisen kanavan brittiläisen katsojaryhmän makuun ja kulttuurimuistiin) on merkki "pop-ikonin" asemasta, missä prinsessa Diana on luettelossamme?  Hän on VH1:n listalla sijalla 5, mutta puuttuu kokonaan meidän listaltamme.  Samoin The Simpsons (VH1: numero 6) ja Robbie Williams (VH1: numero 9) puuttuvat listaltamme.

Vastakkaiseen suuntaan katsottuna Aerosmith on mukana listallamme, koska MTV esitteli bändin ohjelmassa nimeltä ""MTV icons"", mutta sitä ei näy missään VH1 100:ssa (mikä ei ole yllättävää, sillä vaikka bändi ei olekaan tuntematon VH1:n kohderyhmälle, se ei ole varsinaisesti tunnettu nimi).  Ja vaikka VH1:n listalla ensimmäinen kuunmies Neil Armstrong on 76-vuotias, hänen trumpettia soittavaa nimitoveriaan Louis Armstrongia (jonka Variety valitsi yhdeksi sadasta "vuosisadan ikonista") ei näy missään VH1:n listalla.

Myös lähteiden jäsenyyskriteereihin liittyy ongelmia.  Olen jo maininnut VH1:n luettelon Yhdistyneen kuningaskunnan puolueellisuuden (mikä selittää jossain määrin Beckhamin ja Robbie Williamsin läsnäolon, jotka ovat molemmat tunnettuja nimiä Yhdistyneessä kuningaskunnassa mutta eivät niin hyvin tunnettuja muualla). Esimerkiksi Varietyn luettelossa pyrittiin edustamaan "showbisneksen jokaista puolta", joten suhteellisen tuntemattomia henkilöitä, kuten Arthur Freed (joka kirjoitti Singin' in the Rain -elokuvan sanat ja tuotti monia menestyselokuvia), on listattu "vuosisadan ikonien" joukkoon.  On selvää, että listalla olevat henkilöt ovat listalla, koska he ovat ""ikonisia"" jossakin mielessä, mutta eivät siinä mielessä kuin tässä artikkelissa annetaan ymmärtää.

Toinen asia, jota ei ole käsitelty, on pitkäikäisyyden vaatimus.  Voimmeko ottaa mukaan Britney Spearsin, joka vain kymmenen vuotta sitten oli tuntematon henkilö, jolla oli levytyssopimus ja rohkea konsepti debyyttisinglensä popvideoksi? Britney Spearsin ura on ajautunut ilmatilaan, eikä ole mitään tietoa siitä, palautuuko hänen mielikuvansa yleisön mielissä.  Ehkä on ennenaikaista kuvailla tätä suhteellisen uutta tulokasta ""pop-ikoniksi""."