", 10. toukokuuta 2006 (UTC)

En ole varma, voiko ""mekanistisen"" ja "mekaanisen"" - (ei-subluksaatioon perustuva) ja "" Vitalistinen "" (subluksaatioihin perustuvien) kiropraktikoiden välillä, vaikka se yleensä olisikin totta. Vaikka jotkut mekanistiset kiropraktikot voivat päättää rajoittaa käytäntöään, he voivat silti olla vitalisteja. OTOH, Vitalismi on olennainen osa uskoa nikamien subluksaatioihin (VS). Kaikki riippuu siitä, miten haluatte määritellä vitalismin. Yleisesti ottaen kaikki terveydenhuollon harjoittajat tietävät, että keholla on luontaiset kyvyt parantaa itseään. Tämä ei ole koskaan ollut ainutlaatuista kiropraktiikassa, vaan se on peräisin jo ennen sitä. Vitalismi sen uskonnollisessa/metafyysisessä merkityksessä on myös kiropraktiikkaa ja Palmeria vanhempi, mutta se on perusta Palmerin kehittämille käsitteille universaali älykkyys (Universal Intelligence, UI) ja synnynnäinen älykkyys (Innate Intelligence, II). Voin kuvitella, että jotkut subluksaatioon perustuvat kiropraktikot eivät ole tietoisia ja tietoon perustuvia UI:n uskovia, eli he ovat itse asiassa mekanistisia subluksaatioon perustuvia kiropraktikkoja. (Jopa jotkut ateisteiksi tunnustautuneet voivat uskoa jonkinlaiseen yliluonnolliseen kokonaisuuteen......;-)). Heillä on taipumus sekoittaa VS ortopedisiin subluksaatioihin ja pitää niitä samoina. Todella valistuneet ja harjoittavat Vitalistiset subluksaatioihin perustuvat kiropraktikot (Planeetta-kiro ja F.A.C.E.-tyyppi) ovat yleensä ICA:n tai WCA:n jäseniä, ja he ymmärtävät eron, ja se on se, että VS:ssä on metafyysinen elementti, joka on kiropraktiikan ainutlaatuinen ominaisuus. Ilman tätä periaatteellista eroa kiropraktiikka menettää ainutlaatuisuutensa. Loppujen lopuksi usko VS:ään on kiropraktikoiden perustavanlaatuisin ero, ja se vaikuttaa moniin muihin asioihin heidän ajattelu- ja toimintatavassaan.

Tässä on jotain kiropraktiikasta ja vitalismista:

Keskustelu siitä, ohjaavatko elämää henkiset vai aineelliset voimat, saavutti huippunsa 1800-luvulla. Tuohon aikaan ""henkistä"" ohjausta kannattavat tiedemiehet alkoivat kutsua itseään ""vitalisteiksi"". Merriam-Websterin sanakirjan mukaan vitalismi on oppi, jonka mukaan elämän prosesseja ei voida selittää pelkästään fysiikan ja kemian laeilla ja että elämä on jossakin määrin itsemääräävää. Vitalistit väittivät, että jokin elintärkeä tekijä, joka eroaa fysiokemiallisista tekijöistä, oli mukana ""ohjaamassa"" kehon rakennetta ja toimintaa. Koska vitalismin määritelmässä korostetaan, että sen luonne on fysiikan lakien (mittaamisen) ulkopuolella, vitalistiset mekanismit olivat modernin tieteen määriteltyjen parametrien ulkopuolella. Metafyysisestä luonteestaan huolimatta monet perinteiset 1800-luvun tiedemiehet kannattivat vitalismia. 

Vitalismin tuki horjui pahasti vuonna 1859, kun Charles Darwin julkaisi teoksensa Lajien alkuperä. Evoluutioteoriaa käsittelevässä tutkielmassaan Darwin korosti, että sisäistetyt ""perintötekijät"" (geenien olemassaoloa ei ollut vielä tunnustettu) olivat vastuussa kehittyvien lajien luonteen ohjaamisesta. Kymmenen vuoden kuluessa sen esittämisestä suurin osa perinteisistä tiedemiehistä hyväksyi Darwinin teorian. Darwinin evoluutioteoria kiisti hengen tai elämänvoiman roolin elämän kehittymisessä tällä planeetalla. Näin ollen tiedemiehet keskittyivät lyhytnäköisesti etsimään sisäistettyjä aineellisia elementtejä, jotka ""hallitsivat"" biologisia organismeja. 

D. D. Palmer oli hyvin herkkä tiedemiesten tyytymättömyydelle henkeen ja elinvoimiin liittyviä käsitteitä kohtaan. Alkuperäistä kiropraktiikan tiedettä muotoillessaan hän käytti termejä universaali älykkyys ja synnynnäinen älykkyys viitatakseen maailmankaikkeuden ja elämän luontaiseen organisoivaan älykkyyteen. 

""Kiropraktiikan alkuvuosina käytin termejä Sisäsyntyinen (Henki), Sisäsyntyinen älykkyys (Henkinen älykkyys), Universaalinen älykkyys (Jumala), koska ne olivat kattavia, eikä maailma ollut valmistautunut vastaanottamaan juuri suluissa mainittuja jälkimmäisiä termejä. Saattaa olla vielä nytkin ennenaikaista käyttää niitä.""" (sivu 542, The Science, Art and Philosophy of Chiropractic).

Koska kiropraktiikan filosofian ytimessä on vitalismi ja vitalismia pidetään metafysiikkana, perinteinen lääketieteellinen tiede ei tunnusta kiropraktiikan filosofiaa. Vaikka moderni lääketiede pitääkin kiropraktiikkaa ""epätieteellisenä"", se ei ole voinut sivuuttaa sitä suurta määrää potilaitaan, jotka ovat olleet yhä tyytyväisempiä kiropraktiikkaan. Kiropraktiikan menestys viime vuosina on kiihdyttänyt vastakkainasettelua tavanomaisten lääkärien ja kiropraktikoiden välillä. Biolääketieteen tutkijat eivät pysty selittämään kiropraktisen oikomisen tehokkuutta, sillä se on suorassa ristiriidassa biologisia ""valvontamekanismeja"" koskevan nykytiedon kanssa.  Bruce H. Lipton, Ph.D., Today's Chiropractic, syyskuu-lokakuu 1998: 16-19. 

Toinen mielenkiintoinen lainaus:N