"

 POV 
Poistin:

""Paljon vähemmän olisi ammuttu alas, jos strategisen ilmavoimien komentokeskuksen operaatiosuunnittelijat eivät olisi suunnitelleet huonosti ja joustamattomasti. Erityisesti SAC määräsi B-52-koneet hyökkäämään hyvin ennustettavista, tarkasti ajoitetuista, toistuvista asemista ja korkeuksista. Tämä poisti yllätyksellisyyden mahdollisuuden. NVA kykeni kohdistamaan neuvostoliittolaiset SA-2 Guideline Surface-to-Air Missiles (SAM) -ohjuksensa yksinkertaisen ajoituksen ja atsimuutin ennustamisen avulla. B-52-koneiden tilannetta vaikeutti entisestään se, että SAC oli käyttänyt samoja häirintätekniikoita (elektronisia vastatoimia) jo vuosien ajan, mikä antoi NVA:lle mahdollisuuden kehittää vastatoimia.

SAC määräsi B-52-koneet tekemään jyrkän käännöksen pommien pudottamisen jälkeen. Tämä johti siihen, että NVA:n tutkien elektroninen häirintä keskeytyi, koska B-52-koneiden häirintäantennit, jotka sijaitsivat koneen pohjassa, suunnattiin poispäin tutkista. Kaiken kukkuraksi B-52-koneet joutuivat käännöksen myötä 100 mailin tuntinopeuden vastatuuleen, mikä hidasti niiden pakenemista. NVA:t olivat aluksi yllättyneitä, mutta muutaman yön toistuvan taktiikan jälkeen he tajusivat sen. NVA ampui useita B-52-koneita suorilla osumilla. Kaksi vaurioitui vakavasti ja syöksyi maahan lähellä U-Tapaon kuninkaallisten thaimaalaisten ilmavoimien tukikohtaa. Tilanne olisi ollut B-52-koneiden kannalta vielä pahempi, ellei SA-2 -järjestelmän epätarkkuus ja sen NVA-operaattoreiden kokemattomuus ja virheet olisi johtaneet siihen.

SAC kieltäytyi muuttamasta taktiikkaansa, vaikka oli osoitettu, että nykyinen taktiikka oli tehoton ja erittäin vaarallinen lentokoneille ja miehistöille. Osittain tämä johtui SAC:n komentajan päättämättömyydestä. Lisäksi kenraali LeMayn alun perin ydinsotaa varten luoma ylhäältä alaspäin suuntautuva kulttuuri kieltäytyi kuuntelemasta lentomiehistön ehdotuksia. LeMayn kulttuuri oli estänyt avoimen ja rehellisen keskustelun niin, että vain "kyllä-miehet" pääsivät SAC:n organisaation huipulle, jossa he olisivat mahdollisesti voineet saada SAC:n komentajan muuttamaan taktiikkaansa. (Yllättäen NVA:n arkistot ja entisten SAM-operaattoreiden haastattelut osoittavat juuri päinvastaista kulttuuria. Pattereiden komentajien keskuudessa kannustettiin realistiseen keskusteluun ja innovointiin).

Ironista kyllä, vaikka NVA:lta olivat ohjukset loppuneet kampanjan neljäntenä päivänä ja B-52-koneet olisivat voineet pommittaa puolustamatonta Hanoita, SAC oli niin järkyttynyt tappioistaan, että se ohjasi B-52-koneet Hanoin ulkopuolella sijaitseviin kohteisiin, jolloin NVA:lle annettiin aikaa latautua uudelleen. Tämän jälkeen B-52:n tappiot kasvoivat jälleen.

SAC:n komentajat tekivät parhaansa tukahduttaakseen epäpätevyyttään koskevat paljastukset ja menivät jopa niin pitkälle, että he väittivät erään kriitikon olevan henkisesti epävakaa. SAC on kirjoittanut historiaa uudelleen Linebacker II:ta koskevassa virallisessa selonteossaan. Tätä puolifiktiota opetetaan edelleen USAF:n ilmavoimien yliopistossa Maxwellin lentotukikohdassa Alabamassa."""

Siitä puuttuu NPOV tai lähteet.
 "