Vastaan vielä kerran.

Saan yleensä paljon kielteisiä reaktioita, kun esittelen jotakin, joka ei ole maallikoille tuttua. 

En ole diktaattorimyönteinen. Siltä se vain näyttää, koska korjaan artikkeleita, jotka olivat jo valmiiksi yksipuolisia. Historia ei ole kuitenkaan mikään plussat ja miinukset -analyysi. Historioitsijat haluavat tietää miksi ja miten. 

En myöskään käytä pelkästään yhtä selitysmallia (kuten marxilaisuutta, maailmansysteemiteoriaa, riippuvuusteoriaa, modernisaatioteoriaa jne.). En pidä mieltäni suljettuna yhteen tulkintaan. 

Jos artikkelissa kerrotaan tosiasioita, jätän ne, jos ne ovat paikkansapitäviä. Mutta ne on selitettävä asiayhteydessä. Sellaiset lausunnot kuin "hän on autoritaarinen diktaattori, joka pyrkii pysymään vallassa hinnalla millä hyvänsä ja jonka kansainvälinen yhteisö hylkää" menevät sellaisten lausuntojen edelle kuin "hänen kiistanalaisen politiikkansa vuoksi hänet on Britannian pyynnöstä erotettu Kansainyhteisön jäsenyydestä". 

Jos jossakin artikkelissa mainitaan, että Mugabe on takavarikoinut valkoisten omistamia maatiloja, siinä on myös mainittava, että 4 500 valkoista maanviljelijää omistaa 70 prosenttia maasta 13 miljoonan asukkaan maassa. Artikkelissa on myös selitettävä, miksi maareformi on mainostettu tavoite kolmannessa maailmassa. Monet eivät voi hyväksyä sitä, koska se on Mugabea tukevaa näkemystä. Mutta mahdollisimman monen kuuluisan ihmisen Mugabe-vastaisten solvausten lainaaminen on mahdollista, koska on fakta, että he ovat sanoneet nuo asiat. 

Jotkut eivät voi sietää sitä. Heidän mielestään Mugabe vainoaa homoseksuaaleja, hän on rasisti, hän horjuttaa demokratiaa, hän puuttuu kansalaisjärjestöihin, hän manipuloi vaaleja, hän on täysin paha, ja hän tekee niin, koska hän on paha. 

Ei ole kovinkaan montaa sosiaalihistorioitsijaa, joka hyväksyisi näin yksinkertaisia ja yleistäviä päätelmiä, jotka perustuvat pinnallisuuksiin.