" lokakuu 2006 (UTC)

Haskalan eli juutalaisen valistuksen nousu ja kehitys oli erilaista Länsi- ja Itä-Euroopassa. Lännessä juutalaisuudesta pyrittiin riisumaan sen kansallinen luonne ja leimaamaan se pelkäksi "uskonnoksi". Tämän taustalla oli pyrkimys puolustaa äskettäin saatuja poliittisia oikeuksia ja erityisesti uutta ajatusta, jonka mukaan juutalaiset olivat niiden eurooppalaisten "valtioiden" kansalaisia, joissa he asuivat. Jälkikäteen ajateltuna poliittisten oikeuksien antaminen Länsi-Euroopan juutalaisille asukkaille edellytti, että he eivät enää olleet juutalaisia perinteisessä merkityksessä, tai ylipäätään missään mielessä. Saksasta alkanut "uudistusliike" yritti antaa tälle kehitykselle uskonnollisen hyväksynnän; siihen kuului myös Jerusalemin pyhän temppelin palauttamisen hylkääminen ja synagogien nimeäminen "temppeleiksi". Idässä haskala johti sekulaariin juutalaiseen nationalismiin, josta sionismi oli vain menestyksekkäin ja merkittävin. Kuitenkin idässäkin oli assimilaation kannattajia, jotka halusivat irrottautua perinnöstään saadakseen ei-juutalaisten hyväksynnän. Antisemitismin kohteena oleva "juutalainen" on roomalaiskatolisen kirkon keinotekoinen konstruktio, eikä sillä ole mitään yhteyttä lihaa ja verta oleviin juutalaisiin. Juutalaiset yrittivät, ehkä ymmärrettävästi, ottaa etäisyyttä kristillisen teologian khimairaan, joka myöhemmin muuttui rasismiksi (keksittiin hyökätäkseen vastikään Euroopassa saavutettuja juutalaisten poliittisia oikeuksia vastaan). Jopa Amerikassa viitattiin "heprealaisiin" "juutalaisten" sijasta; näin pyrittiin hakemaan hyväksyntää ei-juutalaisilta ja etäännyttämään juutalaiset kristillisestä mytologiasta. (On syytä huomata, että Amerikan (eli Yhdysvaltojen, mutta ei Kanadan) kansalaisuustarjous oli aito eikä ollut vastapalvelus.) Viittauksenne 1900-luvun Unkariin oli siis asiayhteydestä irrotettu, selittämätön, epäensyklopedinen ja siksi sopimaton. Siksi poistin sen.Haskalan eli juutalaisen valistuksen nousu ja kehitys oli erilaista Länsi-Euroopassa ja Itä-Euroopassa. Lännessä juutalaisuudesta pyrittiin riisumaan sen kansallinen luonne ja leimaamaan se pelkäksi ""uskonnoksi"". Tämän taustalla oli pyrkimys puolustaa äskettäin saatuja poliittisia oikeuksia ja erityisesti uutta ajatusta, jonka mukaan juutalaiset olivat niiden eurooppalaisten "valtioiden" kansalaisia, joissa he asuivat. Jälkikäteen ajateltuna poliittisten oikeuksien antaminen Länsi-Euroopan juutalaisille asukkaille edellytti, että he eivät enää olleet juutalaisia perinteisessä merkityksessä, tai ylipäätään missään mielessä. Saksasta alkanut "uudistusliike" yritti antaa tälle kehitykselle uskonnollisen hyväksynnän; siihen kuului myös Jerusalemin pyhän temppelin palauttamisen hylkääminen ja synagogien nimeäminen "temppeleiksi". Idässä haskala johti sekulaariin juutalaiseen nationalismiin, josta sionismi oli vain menestyksekkäin ja merkittävin. Kuitenkin idässäkin oli assimilaation kannattajia, jotka halusivat irrottautua perinnöstään saadakseen ei-juutalaisten hyväksynnän. Antisemitismin kohteena oleva "juutalainen" on roomalaiskatolisen kirkon keinotekoinen konstruktio, eikä sillä ole mitään yhteyttä lihaa ja verta oleviin juutalaisiin. Juutalaiset yrittivät, ehkä ymmärrettävästi, ottaa etäisyyttä kristillisen teologian khimairaan, joka myöhemmin muuttui rasismiksi (keksittiin hyökätäkseen vastikään Euroopassa saavutettuja juutalaisten poliittisia oikeuksia vastaan). Jopa Amerikassa viitattiin "heprealaisiin" "juutalaisten" sijasta; näin pyrittiin hakemaan hyväksyntää ei-juutalaisilta ja etäännyttämään juutalaiset kristillisestä mytologiasta. (On syytä huomata, että Amerikan (eli Yhdysvaltojen, mutta ei Kanadan) kansalaisuustarjous oli aito eikä ollut vastapalvelus.) Viittauksenne 1900-luvun Unkariin oli siis asiayhteydestä irrotettu, selittämätön, epäensyklopedinen ja siksi sopimaton. Siksi poistin sen. talk 04:54, 17"