Paleontologit ovat yhtä mieltä siitä, että orgaaniset jäännökset on haudattava nopeasti, jotta ne säilyvät riittävän kauan fossiilistumaan.  Termi fossiilistunut ei kuitenkaan ole kovin tarkka.  Orgaanisille jäänteille tapahtuu useita tekijöitä ja metamorfisia mineraaliprosesseja, jotka johtavat siihen, mitä tyypillisesti kutsutaan fossiiliksi.  Yksi merkittävä tekijä koskee sitä, millaisia organismeja fossiilisoituu selkärankaisia, selkärangattomia, radiolareja, sieniä, kasveja, siitepölyä, jalanjälkiä jne.  Ja moniin prosesseihin voi kuulua permineralisaatio, uudelleenkiteytyminen, karbonatisoituminen, korvautuminen, liukeneminen, diageneesi jne.  Fossiilisoitumisesta puhuminen on monimutkainen asia, mutta nopeaa hautautumista ei kuitenkaan kyseenalaisteta.

Tärkein kysymys on, kuinka kauan kestää, että nämä prosessit vaikuttavat orgaanisiin reamiineihin siinä ympäristössä, jossa niitä esiintyy?  Kokeellinen taponomia on johtanut siihen, että erilaiset prosessit laboratoriossa ovat fossiilisoineet erilaisia jäännöksiä, mikä tietenkin tarkoittaa, että oikeissa olosuhteissa valtavat iät eivät ole ongelma.  Metamorfiset prosessit jatkuvat, kunnes hautapaikan kemiallisen ympäristön ja orgaanisten jäännösten mineraalien välillä on saavutettu tasapaino.  Tulvakatastrofigeologit eivät odota, että tulvan aikana hautautuneet orgaaniset jäännökset olisivat täysin fossiloituneet tulvan yhden vuoden aikana, vaan pikemminkin prosessien on täytynyt toimia noin 4000 vuotta.  Orgaanisten jäännösten taponomian alalla on tehtävä vielä paljon työtä.  Kuitenkin se, miten näitäkin tuloksia tulkitaan, riippuu siitä, mihin maailmankuvaan päätät uskoa.