Jos luet perusteellisimmat ja uskottavimmat teokset aiheesta (ks. alla), huomaat, että niin sanotut seepramurhat eivät ainoastaan perustuneet suoraan NOI:n teologiaan, vaan että ne olivat NOI:n operaatio, jota ohjattiin Chicagosta (eli Uudesta Mekasta) käsin ja jota johdettiin San Franciscon moskeijasta käsin. San Franciscon kuolemanpartiolla oli Uuden Mekan arvovieraiden pitämiä kannustuskokouksia NOI:n omistamassa muutto- ja varastointiyrityksessä, jossa useimmat murhaajat työskentelivät, ja kaikki heistä työskentelivät NOI:n omistamissa yrityksissä.

Kuolemanenkelioppilaiden oli saavutettava tietty kiintiö tappamalla joko neljä valkoista lasta, viisi valkoista naista tai yhdeksän valkoista miestä, jotta heistä tulisi täysivaltaisia Kuolemanenkeleitä ja jotta he saisivat vapaan matkan Mekkaan. NOI:n perustaja Wallace Fard oli ottanut käyttöön 1930-luvun alussa käytännön, jonka mukaan "valkoisten paholaisten" tappamisesta maksettiin ilmainen matka Mekkaan.

NOI maksoi jopa niiden kolmen murhaajan puolustuksen, jotka kieltäytyivät tunnustamasta (Larry Green, J.C.X. Simon ja Manuel Moore), mutta kieltäytyi maksamasta oikeudenkäyntikuluja sille yhdelle murhaajalle, Jesse Lee Cooksille, joka tunnusti murhan (Frances Rosen murha), ja meni niin pitkälle, että kielsi Cooksin. NOI:n mielestä on kuolemansynti tunnustaa mikä tahansa rikos valkoisen miehen tuomioistuimissa.

Jotta saataisiin käsitys siitä, miten tiukasti NOI:n toimintaa johdettiin, tapaus ratkesi vasta, kun yksi murhaajista, Anthony Cornelius Harris, ilmoittautui saadakseen 35 000 dollarin palkkion, saadakseen poliisin suojelun ja uudet henkilöllisyydet itselleen ja perheelleen. Eräänä päivänä, kun Harris ja perhe olivat motellissa poliisin vartioimana ja Harris oli suihkussa, hänen hölmö vaimonsa soitti San Franciscon moskeijaan papin vaimolle ja kertoi, missä he olivat piilossa. Hetkessä motelliin ilmestyi NOI:n salamurhaajajoukko (Fruit of Islamin tyyppejä, ei "Zebran" kuolemanpartioiden rähjäisiä hahmoja), ja etsivät Gus Coreris ja John Fotinos onnistuivat juuri ja juuri pakenemaan Harrisin perheen kanssa sekunteja ennen salamurhaajia.

Jos ryhmä olisi onnistunut tappamaan Harrisin, SFPD ei olisi koskaan saanut selville San Franciscon tapauksia (tai ainakaan 15 virallista San Franciscon tapausta; lahden rannalla sijaitsevassa kaupungissa oli enemmän murhia). Sellaisenaan Larry Greenin, J.C.X. Simonin, Manuel Mooren ja Jesse Lee Cooksin tuomiot "selvittivät" vain 15 murhaa, ja SFPD oli vakuuttunut siitä, että ainakin kolme muuta miestä kuului yksin SF-joukkueeseen. San Franciscon syyttäjänvirasto oli kuitenkin vakuuttunut siitä, että sillä oli liian vähän todisteita oikeudenkäyntiin muita kolmea vastaan, ja luopui syytteistä heitä vastaan.

NOI on niin tiukasti sitoutunut valkoisten tappamiseen, joita se eri tavoin opettaa "valkoisiksi paholaisiksi", "sinisilmäisiksi paholaisiksi" ja "varttuneiksi käärmeiksi", ettei kukaan muu ilmoittanut tietoja.
 
NOI ei ainoastaan organisoinut kuolemanpartioita (niitä oli paljon enemmän kuin se yksi, joka kaatui), vaan murhat jatkuivat ympäri Kalifornian osavaltiota, ja eri ryhmät työskentelivät eri alueilla, ja FBI:n mukaan jopa (joskin ilmeisesti, tai pikemminkin toivottavasti vähemmän) itärannikolla. Dick Walleylla, Kalifornian oikeusministeriön tiedusteluanalyysiyksikön johtajalla, oli asiakirja-aineisto 71:stä eri puolilla osavaltiota tehdystä mustien ja valkoisten välisestä murhasta, joista hän oli vakuuttunut, että ne olivat NOI:n murhia (Howard). (Walley kuoli syöpään ennen oikeudenkäyntiä.) Clark Howard, Zebran kirjoittaja, oli vakuuttunut siitä, että NOI oli murhannut "vajaat 270" valkoista eri puolilla Kaliforniaa, mutta hän ei koskaan nimennyt muita 255 uhria tai selittänyt perusteluitaan. Koska murhat olivat läpikotaisin NOI:n operaatio ja vain pieni vähemmistö niistä (vaikka käytettäisiin Walleyn lukua, jossa ei lasketa Kalifornian ulkopuolisia NOI:n rotusyrjintämurhia) tehtiin San Franciscossa, ehdotan, että luovumme nimityksestä "Zebramurhat" ja kutsumme niitä yksinkertaisesti NOI:n murhiksi.

Toisin kuin ne, jotka ovat väittäneet, että NOI pyrki murhien avulla aiheuttamaan rotusodan, NOI ajoi rotusotaa. Todellista tarinaa siitä, miten tuo sota pysäytettiin, emme valitettavasti koskaan saa tietää.

Howard, Clark. Zebra: The true account of the 179 days of terror in San Francisco (New York: Richard Marek Publishers, 1979).

 Kotimainen terrorismi: Nicholas Stix: The Nation of Islam and the Zebra Murders (Islamin kansakunta ja seepramurhat).