"

Eichenwald

Yksi asia, joka kiinnitti huomioni lukiessani NYT:n artikkelia, oli väite, jonka mukaan Justin antoi Timesille ""asiakastietonsa"", ja he tarkistivat 1500 ""pedofiilia"" ja totesivat, että he olivat eri elämänalueilta.  Kun Justin lopetti pornotoimintansa, hän oli laillinen aikuinen ja ylläpiti sivustoa, jota ei voinut erottaa muista maksullisista aikuissivustoista, ja joka oli täynnä vaadittua ilmoitusta, jonka mukaan ""Kaikki mallit ovat yli 18-vuotiaita, tiedot ovat tallessa."".  Tarkoittaako tämä, että kaikki, jotka maksoivat pääsystä kyseiselle verkkosivustolle luottokortilla, joutuivat samaan joukkoon niiden ihmisten kanssa, jotka maksoivat Justinille webbikameranäytöksistä, kun hän oli 14-vuotias?  Tämä on tyypillistä näille tapauksille tyypillistä, asialistalla varustettua, huonoa raportointia.  Muistaako kukaan, kun Yhdysvaltain hallitus pidätti ikävarmennuspalvelun, koska kahdella niiden koodeja käyttävällä, ulkomailla sijaitsevalla verkkosivustolla oli alaikäisten materiaalia?  Sen jälkeen he luonnehtivat kaikkia ikävarmennuskoodin ostaneita "ihmisiksi, jotka olivat maksaneet pääsystä lapsipornoon", ja jakelivat asiakasluettelon useisiin muihin maihin salakuvaoperaatioita varten.

Yhdysvalloissa väitetystä lapsipornosta raportoiminen kärsii monista ongelmista, joista merkittävin on se, että jopa toimittajilta on laillisesti kielletty katsomasta kyseistä materiaalia, jotta he voisivat kertoa lukijoille, valehdellaanko sen sisällöstä.  Kyseessä on periaatteessa tilanne, jossa voi kirjoittaa mitä tahansa, olipa se kuinka törkeää tahansa, ""kansainvälisistä pedofiilirenkaista"" ja ""houkuttelusta"" ja ""hyväksikäytetyistä lapsiraukoista"", ja se julkaistaan ilman faktojen tarkistusta ja ympäristössä, jossa kukaan ei voi julkisesti epäillä väitteitä, koska pelkää herättävänsä negatiivista huomiota.

En ole nähnyt viimeisten kymmenen vuoden aikana valtavirran lehdistössä yhtään lapsipornoa käsittelevää artikkelia, joka ei olisi ollut tarkoituksellisesti kiihottava, täynnä arvolatautunutta terminologiaa ja täynnä tarkoituksellista valehtelua, joka olisi perustunut laiminlyönteihin, rinnastuksiin ja vihjailuihin.  Eichenwaldin suhde Justin Berryyn rikkoi selvästi lähes kaikkia objektiivisen journalismin sääntöjä.  Kun otetaan huomioon, että NY Timesin artikkeli on ainoa lähde koko Justin Berryn tarinalle, tietosanakirjan artikkelin perustaminen pelkästään tuohon artikkeliin ja sen tuottamaan johdannaisjournalismiin on esimerkki "totuudenmukaisuudesta", ei "faktanmukaisuudesta". "