"
Fastfission, otan mielelläni vastaan ajatuksesi artikkelista ja esimerkeistä. Puolustukseksi tässä on vastaus kaikkein puhuttelevimpaan kohtaan (ja menetelmän sydämeen): ""Ennusteet"" -osio asettaa hevosen kärryjen edelle: Watson oli jo nähnyt B-muotoisen valokuvan ennen kuin he ajattelivat ehdottaa kaksoiskierrettä. Watsonin Double Helix -muistelmateoksessa hän toteaa selvästi, että hän ja Crick olivat jo selvittäneet matemaattisesti kierteestä X-muotoisen Fourier-muunnoksen. He olivat tulleet siihen TMV:n (tupakan mosaiikkiviruksen) kanssa ja olivat jo päättelleet, että TMV:llä oli spiraalin muoto. Löytöhetkellä (DNA:n rakenne) he eivät tienneet emästen suuntausta (kierteessä tai sen ulkopuolella), jonka Watson päätteli nukleotidiparien konkreettisen mallintamisen avulla. (DNA:n rakenteen) löytäminen tapahtui vasta myöhemmin, ainakin Watsonin muistelmien mukaan. Ja Watson on yhä elossa selventääkseen tämän meille. Se on kultainen tilaisuus jollekin kysyä ja kirjoittaa ylös, jotta voimme siteerata. Mutta artikkelissa todetaan selvästi, että tieteellinen menetelmä ei ole lineaarinen, kuten hyvin sanoit. Se on hevoskilpailua vaiheiden välillä, joista osa voidaan sitten linearisoida löytöhetken jälkeen, julkaisemista varten. Minua ei haittaa adjektiivi surkea; Feynmanin sanoin englanti on surkea kieli, mutta silti me jotenkin onnistumme kommunikoimaan sillä, ja ne meistä, jotka ovat kielen vankeja, yrittävät jopa ajatella myös sillä.  "