Se ei ole oikeastaan pitkä ja epäolennainen. Tarkoitan, että kerroin teille edellä kenraali McCullysta, joka puhui aina todella epäolennaisista asioista. Kerran hän kertoi minulle tarinan itsestäni (en ole varma, miksi perheeni ei ollut kertonut sitä minulle aiemmin, mutta siinäpä se, se on perheitä teille - ei sillä, että haluaisin tehdä väheksyviä huomautuksia perheestäni, he olivat ihan mukavia, mutta luulisi vain, että he kertoisivat minulle tärkeitä asioita, kuten tämä asia, jonka kenraali McCully kertoi minulle).

Joka tapauksessa tämä tarina meni seuraavasti (koska siitä on jo kauan, kun asuin Fifesteadissa, en tietenkään saa sitä täysin 100-prosenttisesti sanatarkaksi, mutta saan juonen yksityiskohdat oikeiksi, mikä on ainoa asia, jolla on merkitystä pitkällä aikavälillä, ja luultavasti myös lyhyellä aikavälillä):

Kerran menin teelle Sophie-nimisen tytön kanssa (jotta voisitte täysin arvostaa tätä huvittavaa ja, saanen lisätä, erittäin merkityksellistä anekdoottia, teidän on ymmärrettävä, että minun ja Sophien välillä ei ollut minkäänlaista romanttista kiinnostusta: itse asiassa olimme kumpikin tuolloin vasta neljä tai viisi vuotta; nämä ikävuodet ovat epäilemättä aivan liian nuoria todelliseen romanttiseen kiinnostukseen). Joka tapauksessa, syistä, joita kenraali McCully ei oikein muistanut (olin tuolloin ainakin kymmenen, ja koska olin jo melko vanha mies, kenraali McCullylla ei ollut loistavaa muistia), tämä Sophie-tyttö (ehkä muistatte - hän oli se tyttö, jota kohtaan minulla ei ollut mitään rakkaudellisia aikomuksia) laittoi lusikkansa hiuksiini. Tässä vaiheessa tarinaa saatatte sanoa itsellenne: "Entä sitten?". Mutta ongelma oli se, että lusikassa oli melko suuri määrä jogurttia.

Tämä oli siis, kuten varmasti ymmärrätte, melko vaikea tilanne, ja hämmennyksessäni en voinut olla huomaamatta sitä hieman sattumanvaraista (ja, kuten myönnän, epäolennaista) tosiasiaa, että ruuvit, joilla Sophien äidin kuvat oli kiinnitetty seinään, vaativat pikemminkin litteäkärkistä kuin Phillips-ruuvimeisseliä (kun sanon litteäkärkinen, älkää käyttäkö termiä sen ilmeisimmässä, kirjaimellisimmassa määritelmässä, vaan melko yleisessä käytössä olevana DIY-terminä).

Joka tapauksessa istuin siellä jogurtti valuen pitkin kasvojani, tutkin emäntäni äidin kuvien ruuveja ja esitin synkkiä epäilyjä, ja lopulta kävelin ulos ja menin kotiin, ihan omillani.

Kun nyt esitän kaikki nämä väitteet siitä, että olen hyvin ystävällinen kenraalin kanssa, hän ei ehkä oikeasti ole kenraali: Britannian armeijassa (armeija, jossa hän oli palvellut) oli useita arvoja, jotka sisälsivät hieman omituisen, sattumanvaraisen ja merkityksettömän termin "kenraali", mukaan lukien kenraalimajuri, enkä tiedä, oliko hän yksinkertaisesti yksi näistä, koska heitä puhutellaan yleensä yksinkertaisesti "kenraaliksi", kuten Fifesteadin kansalaista kenraali McCullya.

Kun ajattelen asiaa, Britannian armeijassa oli ennen jopa prikaatikenraalin arvo ja jopa oudolta kuulostava kapteeni-kenraalin arvo, vaikka uskon, että prikaatikenraalin arvo elää edelleen Yhdysvaltain armeijassa, ja se on olemassa myös jonkin hämärän, oudon, omituisen, sattumanvaraisen ja merkityksettömän tähtiluokituksen alla, kuten "kolmen tähden kenraali", vaikka tämä ei melko varmasti (koska en tunne matematiikan alaa nimeltä "todennäköisyys") ole oikea termi prikaatikenraalin arvolle.

Koska olen kiireinen ihminen, en valitettavasti voi tuhlata enempää arvokasta aikaani tähän.