"

Teksti siirretty artikkelista

 on tehnyt laajoja muutoksia artikkeliin.  Osa niistä muutti selkeän ja täsmällisen kielen vähemmän selkeäksi ja täsmälliseksi (kuten ""implies that"" muotoon ""leads to the view that""), osa vaihtoi yhden tyylilajin toiseen, ja osa muutti englannin kielen yhdysvaltalaiseksi englanniksi, mutta tärkein osa on tämä:

""Dilemman toinen sarvi (joka tunnetaan jumalallisen käskyn teoriana) törmää viiteen pääongelmaan. Ensinnäkin se antaa ymmärtää, että asioiden moraalinen asema on äärimmäisen sattumanvarainen - jos Jumala olisi halunnut, hän olisi voinut tehdä raiskauksesta, murhasta ja kidutuksesta moraalisesti oikein. Toiseksi se uhkaa sen väitteen normatiivista voimaa, että Jumala on hyvä - se muuttuu pelkäksi väitteeksi, että Jumala on johdonmukainen tai että Jumala hyväksyy itsensä. Kolmanneksi se syyllistyy naturalistiseen harhaluuloon; arvioivien väitteiden (esim. että murha on väärin) analysointi sen perusteella, mitä Jumala on sanonut tai ei ole sanonut, merkitsee arvioivien väitteiden pelkistämistä pelkiksi kuvauksiksi Jumalan toiminnasta. Neljänneksi se näyttää tekevän moraalista subjektiivisen, jolloin moraaliset totuudet määräytyvät pelkästään yksilön asenteiden perusteella. Viidenneksi se uhkaa käsitystä Jumalasta rationaalisena olentona. Sillä jos oletetaan, että Jumalalla olisi syy kieltää raiskaus, tämän syyn pitäisi olla myös syy siihen, että raiskaus on väärin. Muuten Jumalan päätös olisi perustunut väärään syyhyn. Mutta jos syy raiskauksen kieltämiseen on se, että Jumala on kieltänyt sen, se ei voi olla Jumalan syy sen kieltämiseen, koska se on ympäripyöreys. Jumalan moraaliset päätökset perustuivat siis joko väärään syyhyn tai sitten eivät perustuneet mihinkään syyhyn lainkaan."""

Osaa tästä voidaan lisätä, mutta osaa ei voida hyväksyä: "Se ei ole ainoastaan epäensyklopedista tyyliä, vaan se on myös vähemmän selkeä kuin ""on mielivaltainen, perustuu vain jumalan mielijohteeseen"".  Se myös tuo mukanaan teknisiä termejä sinne, missä niitä ei tarvita (samoin kuin ""normatiivinen voima"", joka lisäksi menee varmasti ohi kohteen; kyse ei ole ""jumala on hyvä"":n normatiivisuudesta, vaan sen asemasta merkityksellisenä arviona).  Hänen neljättä kohdettaan ei kovin yleisesti tuoda esiin, ja se on varmasti implisiittisesti mukana muissa kohdissa.  Viimeinen kohta sisältää materiaalia, jota voisi hyödyntää, mutta on itse asiassa keskustelua artikkelin ensimmäisestä kohdasta.   (Μελ Ετητης) "