"

Pääsin juuri vankilasta 18. joulukuuta 2009.  Noin 4. marraskuuta 2009 päättyneen jakson aikana pidin 101 päivän nälkälakkoa.  (Itse asiassa 100 ja 2/3 päivää:  Aloitin nälkäkuurin 221 kiloa ja päädyin arviolta 171 kiloon).  Yleensä join kaksi kuppia maitoa aamulla ja vettä tarpeen mukaan.  Minua ei koskaan ruokittu väkisin.  Kummallista kyllä, en myöskään ollut koskaan nälkäinen tai tuntemattoman huonovointinen.  Vankilan lääkintähenkilökunta tutki minut lähes päivittäin.  Todennäköisesti pärjäsin niin hyvin siksi, että ymmärsin, että tärkeintä on ylläpitää elimistön elektrolyyttejä (kalsiumia, kaliumia, natriumia, magnesiumia, fosfaattia) ja kuluttaa juuri riittävästi aminohappoja hermovälittäjäaineiden saamiseksi. (Jos juot pelkkää vettä, menetät parin viikon kuluttua tarpeeksi elektrolyyttejä aiheuttaaksesi epätasapainon, ja olosi muuttuu kamalaksi.  Useimmat ihmiset syyttävät tätä syömättömyydestä, mutta olen oppinut, että se johtuu itse asiassa elektrolyyttien epätasapainosta, EI kaloreiden puutteesta).  Tuolloin pisin nälkälakko, josta olin koskaan kuullut, mainittiin Perry Smithin kirjoittamassa Capote-kirjassa ""Kylmäverisesti"" 1960-luvun alussa: 93 päivää.  Olisin luultavasti jaksanut vielä kaksi kuukautta.     

"