"
Okei, tästä puuttuu joitakin keskeisiä kohtia ja asia on esitetty hieman väärin. Arvostan kuitenkin vaivannäköäsi.  Tarkkaa määritelmää on vaikea muotoilla, eikö olekin?

""muut viranomaiset ovat yhtä mieltä siitä, että ne eivät kumoa"""
heidän suostumuksensa ei ole välttämätön, vaan ainoastaan laillinen oikeus siihen, ettei heitä kumota. 

Toinen, tosiasiallinen suvereniteetti, on todellista valtaa,  
"tämän vallan tosiasiallinen käyttö" "tosiasiallinen käyttö" jne....  Mutta 'valta' on sana, jota ei voida käyttää tässä merkityksessä ilman MUUTTA määritelmää, koska se on liian moniselitteinen sellaisen asiayhteyden ulkopuolella, joka nimenomaan viittaa siihen, mitä merkitystä sillä tarkoitetaan.                                  

Mielestäni jos sana "yksinomainen" (avainkohta) on avauskappaleessa, loput voidaan säästää myöhempään kappaleeseen, jossa se on nytkin... Näin säästetään ne, jotka haluavat vain yleiskatsauksen, lukemasta hölynpölyä, mutta säilytetään tiedot niille, jotka haluavat perusteellisemman selostuksen.

Jos suvereeni valtio voi tehdä päätöksen mutta ei voi panna sitä täytäntöön, valtion tunnustettu suvereniteetti on pohjimmiltaan merkityksetön.

Mielestäni tämä on loistava yhteenveto defacto-suvereenisuuden käsitteestä. 
Pidä defacto vs. dejure -tiedot "eriävät näkemykset" -osiossa, sillä se sitoo yhteen kolme näennäisesti erilaista näkemystä, joita yhdistää yhteinen säie: ""riippumatta siitä, mikä on näkemyksesi suvereniteetista, se on saatava, jotta sitä voi käyttää, ja sitä on käytettävä, jotta sitä voi käyttää"".

ja jos lisäämme yhteenvetosi, "eriävät näkemykset" -osio on juuri sopiva. 

Keskeinen osa suvereniteettia legalistisessa mielessä on yksinomainen toimivalta. 

Kun suvereeni yksikkö tekee päätöksen, korkeampi viranomainen ei yleensä voi kumota sitä.  Lisäksi yleisesti katsotaan, että suvereniteetin toinen oikeudellinen elementti edellyttää paitsi oikeudellista oikeutta käyttää valtaa, myös sen tosiasiallista käyttöä.  (""ei ole oikeudellista suvereniteettia ilman tosiasiallista suvereniteettia") Toisin sanoen, ei riitä, että väittää olevansa suvereeni tai että hänet julistetaan suvereeniksi, eikä pelkkä suvereenin vallan käyttäminen, vaan suvereniteetti edellyttää molempia elementtejä. 

Jos suvereeni valtio voi tehdä päätöksen mutta ei voi panna sitä täytäntöön, valtion tunnustettu suvereniteetti on pohjimmiltaan merkityksetön.

Mutta jos saan? Mielestäni tämä on pikkuisen parempi, koska se koskee anarkisteja, monarkkeja jne:
Jos suvereeni - henkilö tai valtio - voi tehdä päätöksen mutta ei voi toteuttaa sitä, hänen tunnustettu suvereniteettinsa on pohjimmiltaan merkityksetön.

Tässä muodossa pidän siitä todella paljon.  Miltä se sinusta kuulostaa? Mielestäni artikkeli on tässä vaiheessa tarkka, ja sitä on melko turvallista laajentaa.  Jos luettavuuskysymys on hyvä (olen sokea sille, olen lukenut liian paljon lakitekstiä huomatakseen, jos se kuulostaa töksähtäneeltä tai kömpelöltä), sanoisin, että olemme melko valmiita. Haluatko poimia sitä hieman ja lähettää muutoksesi?  Luulen, että tässä vaiheessa asiasta ollaan melko yksimielisiä."