== Joitakin tärkeimpiä Burman siirtymäkauden oikeusjärjestelmän mekanismeja ==

Aung Thiha

Mitä on siirtymäkauden oikeus? Ennen kuin puhumme eräistä tärkeimmistä mekanismeista, jotka koskevat siirtymäkauden oikeudenmukaisuutta tulevaisuuden Burmassa, meidän pitäisi tietää, mitä siirtymäkauden oikeus on. Se koskee pääasiassa menneisyyden ihmisoikeusloukkauksia. Tärkeintä on etsiä oikeutta sekä uhreille että rikoksentekijöille, jotka ovat olleet osallisina menneisyydessä, ilman ennakkoluuloja. Siksi meidän on löydettävä sopivia tapoja auttaa niitä, jotka ovat vakavasti kärsineet menneisyyden ihmisoikeusloukkauksista. On myös tärkeää käsitellä asianmukaisesti niitä, jotka syyllistyivät ihmisoikeusloukkauksiin menneisyydessä. Meidän on selvitettävä totuus sekä uhreilta että rikoksentekijöiltä asettumatta puolin ja toisin. On kiistatonta, että sekä oppositioryhmillä että sotilaskenraaleilla on kovan linjan kannattajia. Esimerkiksi U Kyi Maung, joka on yksi Kansallisen demokratialiiton (NLD) jäsenistä, vastasi toimittajien esittämään kysymykseen, että he aikovat perustaa kansainvälisiä sotilastuomioistuimia kuten Saksassa (8. elokuuta 1945) ja tuomita sotilaskenraalit, jotka ovat syyllistyneet rikoksiin menneisyydessä. Se oli todellinen uhkaus sotilaskenraaleille, jotka pelkäävät syytteeseenpanoa. Tämän seurauksena se voi johtaa sisäisiin väkivaltaisuuksiin. 

Burman siirtymävaiheen oikeudenmukaisuuden osalta tarkastelemme joitakin keskeisiä mekanismeja, joilla oikeudenmukaisuutta voidaan luoda siirtymäkauden aikana. Ensinnäkin meidän on etukäteen tutkittava yksityiskohtaisesti sotilashallinnon menneisyydessä tekemät ihmisoikeusloukkaukset, jotta tiedämme, milloin, missä ja miten ne tapahtuivat. Tutkimus voi koskea henkilöitä tai instituutioita, jotka ovat olleet osallisina aiemmissa ihmisoikeusloukkauksissa. Väärinkäytösten tutkimisessa voi olla paljon esteitä tai viivytyksiä. Voimme myös saada konkreettista tietoa hallituksen asiakirjoista, joukkohaudoista ja todistajalausunnoista. Voimme esimerkiksi tutkia väärinkäytöksiä paljastamalla Burman armeijan viidakossa tekemät joukkohaudat ja tunnistamalla ruumiit; keitä he olivat, miten ja milloin heidät teloitettiin. Siitä on meille paljon apua, kun voimme tehdä jotain rikoksentekijöitä vastaan siirtymäkauden aikana. Meidän on myös varmistettava, että jaamme kerätyt tiedot yleisön kanssa, jotta he voivat auttaa tapausten seuraamisessa. 

Toiseksi, syytteeseenpanon osalta emme ole vielä päättäneet, pitäisikö meidän armahtaa sotilaskenraalit vai pitäisikö heidät tuomita kansainvälisessä sotilastuomioistuimessa, kuten Saksassa. Itse asiassa sotilaskenraalit pelkäävät eniten syytteen nostamista. Jos asetamme heidät syytteeseen, toisiaan vastaan kohdistuvien kostotoimien kierre ei voi päättyä, vaan se viivästyttää myös poliittisen vallan siirtämistä oppositiopuolueille tai Burman poliittisen edistyksen estämistä. Tämän seurauksena siviilit joutuvat jälleen uhreiksi. Lisäksi sotilaskenraalien syytteeseen asettaminen ei liity Burman nykyiseen poliittiseen tilanteeseen. Se ei ole realistista. Toisaalta, jos annamme kenraaleille anteeksi heidän väärinkäytöksistään ja tarjoamme heille armahduksen koko maan kehitystä silmällä pitäen, näyttää siltä, että jätämme huomiotta tai jätämme huomiotta ne ihmiset, jotka ovat kärsineet vakavista ihmisoikeusloukkauksista aiemmin. He eivät ole tyytyväisiä siihen, että olemme vallassa, ja meiltä puuttuu uskottavuus. Joissakin tapauksissa meidän on vaikea asettaa rikoksentekijöitä syytteeseen, koska he ovat samanaikaisesti sekä rikoksentekijöitä että uhreja (esim. SPDC:n väkisin värväämät lapsisotilaat). Heitä ei aina voida pitää rikollisina. Siksi molempien osapuolten pitäisi miettiä koko tilannetta ja yrittää neuvotella asioista koko maan ja sen väestön hyväksi sen sijaan, että ne keskittyisivät poliittisen vallan hankkimiseen tai henkilökohtaisiin tunteisiin. On myös tärkeää pyrkiä vähentämään molempiin osapuoliin juurtuneita epäkohtia. Sotilaskenraalien syytteeseen asettaminen ei ole pitkällä aikavälillä hyvä ratkaisu vallassa olevan ryhmän kannalta.  

Kolmanneksi, siirtymäkauden aikana voimme myös käyttää siviilioikeudellisia seuraamuksia niitä vastaan, jotka ovat osallistuneet ihmisoikeusloukkauksiin menneisyydessä. Kuten jo mainitsin, antamalla ihmisten tutustua asiakirjoihin, jotka sisältävät yksityiskohtaisia tietoja menneistä ihmisoikeusloukkauksista, he voivat erottaa toisistaan uhrit ja syylliset. Sitten he voivat estää mielenosoituksin kaikkia niitä, joiden he uskovat olleen tukijoita tai avustajia menneissä ihmisoikeusloukkauksissa, osallistumasta tulevaan poliittiseen toimintaan. Estämällä menneisiin ihmisoikeusloukkauksiin osallistuneiden tukijoiden tai yhteistyökumppaneiden osallistumisen tulevaan politiikkaan meidän on myös osoitettava, että kunnioitamme ihmisten ihmisarvoa emmekä jätä huomiotta tai jätä huomiotta heidän menneisyyden kärsimyksiään. 

Neljänneksi hyvitys luo oikeutta myös niille, jotka ovat kärsineet vakavista ihmisoikeusloukkauksista menneisyydessä. Esimerkiksi Saksassa hallitus korvaa