" Istuin vain siellä, en tehnyt mitään, mietin vain hiljaa sisäpiirin tarinaa, kun: 1. 10-vuotias tyttö, joka leikki ulkona isosiskonsa kanssa trampoliinilla, sanoi ""Hei! Mitä tuo on?"" 2. En välittänyt hänestä, olin täysin keskittynyt kädessäni olevaan suklaapalaan, ja sitten kuulin sanan ""puu"" muutamaa sekuntia myöhemmin. 3. Rypistin polveni sikiöasentoon ja varmistin, ettei pääni näkynyt, kun pikkutyttö yritti näyttää siskolleen, mitä oli nähnyt. 4. "" Hei! Puussa on mies!""" Sitten 13-vuotias poika, joka pelasi jääkiekkoa puutarhassa, sanoi: ""En näe hänen kasvojaan!"". 5. Lausuin hiljaa kiitosrukouksen tästä. 6. Toinen noin 15-vuotias tyttö lähestyi, ja he kaikki yhdessä alkoivat huutaa sellaisia asioita kuin: ""Thats funny!"" pieneltä tytöltä, jonka olin juuri äskettäin nähnyt tanssivan kuulokkeet päässä siskonsa huoneessa. "" Waah! Hes too scared to come down!"" 13yr turdelta. Monien muiden ivien ja vastaavien lisäksi. 
7. He jatkoivat peliään, kun minä sain krampin ja etsin keinoa päästä pian alas, jotta voisin lievittää vaivojani. He vilkaisivat silloin tällöin suuntaani. 8. Kymmenen minuutin kuluttua aloitin laskeutumiseni mahdollisimman nopeasti. ""Hei! Se on poika!"" tuolta hemmetin pikkutytöltä. Kiipesin yhä nopeammin ja nopeammin. 
9. Pakenin metsään ja kiljuin kuin pikkulapsi.
10. Roikuin ympäriinsä ja katselin puuta nähdäkseni, tulisivatko ne lähelle. Ne eivät tulleet. Astuin koiran ulosteeseen kiivetessäni autoon 15 minuuttia myöhemmin.

Olen varma, että he eivät tiedä paltformista. Ehdotan silti, että pysymme kaukana siitä viikon tai kahden ajan. Sitten teemme vakavaa camophlage-työtä. Minun on tehtävä selväksi, että vaikka otankin vastuun tästä onnettomuudesta, - En tehnyt mitään herättääkseni heidän huomionsa. Tämä kaikki tapahtui torstaina 28. päivä. Kippis, ja muuten, tervetuloa Wikipediaan!"