"

 Hyvin vakavia asioita 

Sherlock Holms ja hänen apurinsa Watson ovat retkeilemässä pimeässä kirkkaassa ilmanalassa.
kuuton yö.

Keskellä yötä Watson on yhtäkkiä, ja ehkä jopa närkästyneenä, -
herättää kuuluisa etsivä, joka sanoo hänelle: "Watson, katso ylöspäin.
yötaivasta, ja kerro minulle, mitä päättelet?""" Johon Watson, hieroen silmiään
hetken aikaa, vastaa ja sanoo: "No, katsotaanpa nyt. Siellä on tähtiä,
taivaalla on lukemattomia tähtiä, ja näen jopa Linnunradan galaksin. Ja niin,
jos ne tähdet, jotka voin nähdä selvästi paljain silmin ovat itse vain
pieni murto-osa kokonaismäärästä tähtien, niin loogisen päättelyn perusteella
niitä voi olla ja todennäköisesti on lukemattomia muitakin, joita en näe. Nyt, jos vain
pieni prosenttiosuus näistä tähdistä oli olla planeettoja, ja niistä, jos vain
pieni osa sisältäisi aurinkokuntia, kuten oma, ja kaikista
vaikka vain pieni osa niistä sisältäisi planeettoja, jotka ovat samanlaisia kuin
meidän, joilla on kyky majoittaa elämää, ja SITTEN JOS kaikista näistä
eläviä planeettoja, jotka ympäröivät näitä tähtiä, oli joitakin, jotka pystyivät olemaan
talon älyllistä elämää, niin minun olisi pakko päätellä looginen
johtopäätös, että voi olla lukemattomia tähtiä, joiden ympärillä kiertävät planeetat
aivan kuten meilläkin, joissa asuu älykkäitä, tuntevia elämänmuotoja, kenties aivan kuten -
jopa itsemme, tässä ja nyt.

Watson kuunteli kärsivällisesti tätä pitkäveteistä puhetta ja sitten
lopulta leukasi Watsonia kovaa ja huudahti,

""Senkin idiootti Watson! Joku varasti telttaamme!"""""