1762 ja kuoli 15. marraskuuta 1796. Ei siksi, että hän onnistui kukistamaan miehensä Pietari kolmannen, vaan saavutustensa vuoksi: Venäjän rajojen laajentaminen, hänen halunsa levittää valistusta kotimaassaan ja hänen rakkautensa taiteisiin.
Kaikkien suurten johtajien tavoin Katariina ymmärsi, että tullakseen merkittäväksi toimijaksi Euroopan kauppateollisuudessa hänen oli levitettävä valtakuntansa kauas sen rajojen ulkopuolelle. Vaikka hän tiesi, mitä seurauksia hänen epäonnistumisellaan olisi, hän eteni eteenpäin. Hän kukisti ottomaanien valtakunnan, jonka sanottiin olevan turkkilaisten suurin tappio. Hän laajensi maataan yli 200 000 mailia, mikä lisäsi hänen valtakuntansa yhteyksiä eurooppalaiseen taiteeseen ja kulttuuriin.
Katariina kutsui itseään usein "valistuksen despootiksi", mikä johtui siitä, että hän pyrki jatkuvasti hankkimaan tietoa itselleen ja maalleen. Hän teki tämän kirjoittamalla sarjan opetusoppaita Venäjän nuorisolle. Vaikka tämä oli jo itsessään tärkeä saavutus, hänen suurin koulutuksellinen panoksensa Venäjälle oli nuorille aatelisnaisille tarkoitettu Smolny-instituutti, josta tuli aikansa perusteellisin koulu.
Katariina oli taidemesenaatti ja hankki valtavan kokoelman, joka tunnetaan Eremitaasikokoelmana ja joka valtasi koko Talvipalatsin (Venäjän tsaarien asuinpaikka). Hänen vaikutusvaltansa levisi niin laajalle, että monet ranskalaiset kirjailijat kirjoittivat hänestä. Mukaan lukien Voltaire, joka kutsui häntä "Pohjolan tähdeksi" ja "Venäjän Semiramisiksi".