"

Mahler-analyysin ongelmana on se, että hänen sävellysajattelustaan ei vallitse yksimielisyyttä.   Niinpä, halusit tai et, kommentit ovat subjektiivisia, ja ne voivat hyvinkin näyttää "alkuperäistutkimukselta".    Pitäisi kuitenkin olla mahdollista selittää, miksi hän piti tätä teosta sinfoniana (hän jätti tarkoituksella pois teoksen numeron, koska hänellä oli taikausko siitä, että yhdeksäs sinfonia on lopullinen: teos, jonka tunnemme yhdeksäntenä, oli itse asiassa hänen kymmenes teoksensa, ja se, kuten Das Lied von der Erde, kantaesitettiin postuumisti).   Tämä artikkeli ei käsittele sitä.   On ehdotettu, että kuuden osan voidaan itse asiassa katsoa kattavan perinteiset neljä osaa - osat 3 -5 täyttävät yhdessä scherzon tehtävän ja auttavat tasapainottamaan finaalia.  (Eräs lainaa myös Kahdeksannen sinfonian toista osaa).  Finaalissa voisi olla mahdollista löytää rakenne, joka muistuttaa skenaarion ja aarian (kaksi aariaa, jotka erotetaan toisistaan hautajaismarssilla, joka perustuu teoksen aloittavan Trinkliedin elementteihin ja toimii kehittelyosuuden roolissa) ja sonaatin risteytystä.  Finaalin viimeistä osaa, jossa toistuu ""Ewig"", voisi myös pitää sekä cabalettana että koko sinfonisen konseptin coda-osana.   Klassisen sinfonian älyllinen ja muodollinen painonjako on siis täysin päinvastainen.  Mutta meillä on silti jotain, jota voidaan kutsua sinfoniaksi, vaikka mitään sen välittömästä edeltäjästä, Kahdeksannesta, poikkeavampaa ei voisi kuvitellakaan.   En ehdota tätä lisäyksenä artikkeliin, vaan yksinkertaisesti ehdotan, että ei olisi liian vaikeaa löytää kirjallisuudesta vastaavaa ajattelua. 94.192.68.44 Croy379"