"

Kyse on siitä, että kyseessä ei ole yksi yhtenäinen piirre, eikä sitä siksi pitäisi tiivistää yhteen ainoaan termiin. Se on vain ei-kielellinen määritelmä, joka itse asiassa tarkoittaa musiikillisessa (ja psykologisessa?) kontekstissa jotain aivan muuta.
Sitä, mitä kuvataan melodisella aksentilla, kutsutaan itse asiassa tonaaliseksi sana-aksentiksi, ja tämän kirjasi ensimmäisen kerran 1920-luvulla saksalainen kielitieteilijä Ernest A. Meyer kaksivolyymisessä teoksessaan Die Intonation den Schwedischen (""The Intonation of Swedish""), ja sitä kuvattiin systemaattisesti Eva Gårdingin teoksessa Skandinaaviset sana-aksentit (The Scandinavian Word Accents) (1977), joka perustui pääosin Meyerin materiaaliin.
 14:55, 18. toukokuuta 2005 (UTC)"