"

 Arkisto 
 Arkisto 1
 Arkisto 2
 Arkisto 3

 Stillmanin päättely 

artikkelin kohta, jossa siteerataan Stillmanin vuonna 1979 julkaistun teoksen sivuja 14-16, kuuluu seuraavasti:

Stillmanin mukaan Muhammad valitsi Sa'd ibn Mua'dhin, jotta hän ei lausuisi tuomiota itse ja jotta häntä ei syytettäisi kaksinaismoraalista ottaen huomioon ennakkotapaukset, jotka hän oli luonut Banu Qaynuqan ja Banu Nadirin kanssa. Lisäksi Stillman päättelee Abu Lubaban eleestä, että Muhammad oli päättänyt qurayzojen kohtalosta jo ennen heidän antautumistaan.

Ainoa asiaankuuluva keskustelu, jonka löysin, oli kuitenkin tämä (s.15):

Kun kaikki toivo oli mennyt, he [eli Qurayza] pyrkivät antautumaan samoin ehdoin kuin Naḍīr. Tällä kertaa profeetta aikoi tehdä heistä esimerkin. Hän ei silti voinut toimia täysin piittaamatta yleisestä mielipiteestä. Qurayẓan maanpetoksen aste ei ollut mitenkään selvä. Muhammed oli aiemmin säästänyt Banū Qaynuqā cin heidän entisten liittolaistensa khazrajien pyynnöstä. Monet awarit anoivat nyt, että heidän entisille liittolaisilleen näytettäisiin armoa. Aina mestarillinen poliitikko, Muhammad astui syrjään ja nimitti Sa`d b. Mu`ādhin tuomitsemaan heidät. Sa`d oli hurskas muslimi ja awsien päällikkö, joka oli kuolemaisillaan Qurayzaa vastaan käydyn piirityksen aikana saamiinsa haavoihin. Sa`d tarttui vihjeeseen ja tuomitsi aikuiset miehet kuolemaan ja onnettomat naiset ja lapset orjuuteen. Muhammad julisti sitten, ettei tämä ollut mikään muu kuin Allahin päätös. Itse asiassa muslimilähteistä käy selvästi ilmi, että qurayzojen kohtalo oli päätetty jo ennen heidän antautumistaan. Yksi Muhammedin lähettiläistä, Abū Lubāba, joka oli neuvonut qurayzoja antautumaan, joutui suorittamaan katumusharjoituksia, koska hän vihjasi juutalaisille heidän todellisesta kohtalostaan.

Stillman ei väitä tai vihjaa, että Muhammed olisi lykännyt tuomiota Sa'dille välttääkseen syytöksiä kaksinaismoraalista (varsinkin kun hän avoimesti kannatti päätöstä), joten uskon, että tämä on alkuperäistä tutkimusta. ilmeisemmältä vaikuttaa se, että koska awsilaiset protestoivat, Sa'd (Aws-päällikkö) valittiin julistamaan tuomio, koska he olisivat ehkä hyväksyneet määräyksen paremmin, jos se olisi tullut heidän heimojohtajaltaan.jälleen kerran, artikkelin toisen lauseen osalta en näe, miten Abu Lubabaa käsittelevä yksinäinen lause perustelee sitä, mitä on kirjoitettu, tai missä Stillman tekee mitään ""inferenssejä"" siitä, että Muhammed olisi päättänyt Banu Qurayzan kohtalosta jo ennen heidän antautumistaan.  
Tämä käy ilmi otteen kahdesta viimeisestä virkkeestä. Ensimmäisessä lauseessa esitetään johtopäätös, toinen sisältää lähtökohdan.  Tai 
Voisitteko käsitellä myös ensimmäistä kohtaa?  
Tämä käy selvästi ilmi seuraavista kohdista: Tällä kertaa profeetta aikoi tehdä heistä esimerkin. Hän ei silti voinut toimia täysin piittaamatta yleisestä mielipiteestä. Qurayẓan maanpetoksen aste ei ollut mitenkään selvä. Muhammed oli aiemmin säästänyt Banū Qaynuqān heidän entisten liittolaistensa khazrajien pyynnöstä. Monet awarit anoivat nyt, että heidän entisille liittolaisilleen näytettäisiin armoa. Aina mestarillinen poliitikko, Muhammad astui syrjään ja nimitti Sa`d b. Mu`ādhin tuomitsemaan heidät. Sa`d oli hurskas muslimi ja awsien päällikkö, joka oli kuolemaisillaan Qurayzaa vastaan käydyn piirityksen aikana saamiinsa haavoihin. Sa`d tarttui vihjeeseen ja tuomitsi aikuiset miehet kuolemaan ja onnettomat naiset ja lapset orjuuteen.
 Tai 
Olen toimittanut kyseisen otteen edellä ja kommentoin sitä: Stillman ei väitä tai vihjaa, että Muhammed olisi lykännyt tuomiota Sa'dille välttääkseen syytöksiä kaksinaismoraalista (varsinkin kun hän avoimesti kannatti päätöstä), joten uskon, että tämä on alkuperäistä tutkimusta. ilmeisemmältä vaikuttaa se, että koska awsilaiset protestoivat, tuomion julistajaksi valittiin Sa'd (awsilaispäällikkö), sillä he olisivat ehkä hyväksyneet määräyksen paremmin, jos se olisi tullut heidän heimojohtajaltaan. [[Käyttäjä:Itaqallah|