Tämä kysymys on parasta esittää NoScriptin tukifoorumeilla. Voin kuitenkin kommentoida muutamia eroja:
 CSP on palvelinpuolella (on määritettävä jokaisella palvelimella, lähettää raportit palvelimelle), kun taas ABE on asiakaspuolella (määritetään selaimessa, kirjaa tulokset virhekonsoliin).
 CSP vain sallii tai estää sisällön, kun taas ABE voi tehdä muita toimenpiteitä, kuten poistaa todennuksen.
 CSP suunniteltiin ensisijaisesti estämään cross-site scripting ja muut injektiot, kun taas ABE suunniteltiin ensisijaisesti estämään cross-site request forgery (mutta se voi torjua myös XSS/injektiot).
 CSP sallii jokerimerkit, ABE sallii joko jokerimerkit tai säännölliset lausekkeet.
 CSP määrittää vain isäntänimet, ABE voi määrittää täydelliset osoitteet, mukaan lukien protokollan ja polun.
 ABE tuntee intranet- ja internet-osoitteet ja voi hallita niiden välistä liikennettä (se tekee sen oletusarvoisesti).
 CSP ei yritä valvoa etuoikeutetusta koodista, esimerkiksi selaimen laajennuksista, peräisin olevia pyyntöjä. ABE voi, mutta etuoikeutettu koodi voi aina voittaa tämän, joten sen avulla ei voida suojautua haitallisilta lisäosilta.
 ABE pystyy erottamaan erityyppiset objektisulkeumat ja erilaiset HTTP-menetelmät.
 Ne voivat työskennellä itsenäisesti; jos jompikumpi estää jotain, se estyy.
 En tiedä mitään mittareita siitä, kuinka laajalti CSP:tä käytetään, eikä minulla ole aavistustakaan siitä, kuinka moni NoScript-käyttäjä käyttää aikaa ABE:n konfigurointiin (joka ei tee kovin paljon valmiiksi).