"

 Khalifmanin... ja Anandin, Ponomariovin, Kazimzhinovin ja Topalovin... merkitystä maailmanmestareina FIDE:n kriisiaikana... ei voi liioitella.   He edustavat oikeusvaltion periaatetta, maailmanmestaruuskilpailun toimivuutta aikana, jolloin sitä vastaan hyökkäsivät suoraan henkilöt, jotka pitivät titteliä yksityisomaisuutena, eivätkä urheilutittelinä, jonka julkinen kilpailusykli antaa pelaajalle (kuten se oli ollut vuodesta 1948 lähtien).  Jos sanotaan, että Fischer, Kasparov tai Aljechin olivat suurempia pelaajia... ja siksi tärkeämpiä... unohdetaan tämä tärkeä näkökohta Khalifmanin mestaruuden hallitsemisessa.   Voisi sanoa, että Fischer, Kasparov ja Alkehine olivat myös vahvempia kuin Euwe ja Smyslov...mutta se ei johda mihinkään.   Emme aseta Yhdysvaltain presidenttejä paremmuusjärjestykseen maineen mukaan, vaan listaamme heidät kaikki tasavertaisesti, eikö niin?  Khalifman itse sanoi vuonna 1999 haastatteluissa, että vaikka hän ei ollutkaan maailman vahvin pelaaja (44. sijalla luokituksen mukaan)... hän oli selvästi maailmanmestari (voitettuaan tittelin FIDE:n järjestämässä avoimessa, julkisessa kilpailussa).   Tuo asema tekee hänen mestaruudestaan tärkeän.  BTW ennen kuin joku mustamaalaa ""FIDEn mestareita"" ...on huomattava, että ainakin kahta voidaan pitää super-mestareina (Anand ja Topalov), ja että toinen (Anand) saavutti mestaruuden takaisin klassisella menetelmällä.  Chesspride 66.19.84.2 "