"Potilaat tarvitsevat lääkäreitä, mutta myös lääkärit tarvitsevat potilaita. Epäilen, että lääkäriltä, joka löytäisi vastaanottohuoneensa tyhjänä, kysyttäisiin suuria kysymyksiä. Mielestäni on korkea aika, että potilaat etsivät lääkärit, jotka ovat taitavia sekä lääketieteen tieteessä että taidossa, ja jättävät Wesselyn ja hänen kaverinsa turhiin ja ympäripyöreisiin keskusteluihin hermojen toiminnallisista häiriöistä ja käsityksestä, jonka mukaan ME on neuroosi. Toivon, herra Wessely, että jonain päivänä menette Akureyriin ja käytte ME:hen kuolleiden lasten haudoilla. Toivon, että pohditte, että ME:n propagoiminen toiminnallisena häiriönä on syrjäyttänyt ja ahdistanut lapsia kouluissa niin, että koulukaverit kiusaavat heitä tavalla, jolla fyysisesti vammaisia ja jopa vaikeasti autistisia lapsia ei enää kiusata. Usein jopa ne mekanismit, joiden pitäisi suojella lapsia kouluissa, katsovat heitä mieluummin psykiatrisina tapauksina kuin vakavasta fyysisestä sairaudesta kärsivinä. Toivon, että Akureyrissä pysähdytte ja kysytte itseltänne kysymyksen "Ehkä olin väärässä?". Jos tekisitte niin, voisin nähdä nöyryyden pilkahduksen siinä palvelutehtävässä, jonka me potilaat olemme pyytäneet teitä suorittamaan, eli lääkärin tehtävässä.

"