"

 NASAn tutkimus kumoaa osan ilmaston lämpenemisestä 
NASA näkee arktisen valtameren kiertokulun tekevän kasvotusten käänteen
13. marraskuuta 2007

PASADENA, Kalifornia - NASA:n ja yliopistojen tutkijaryhmä on havainnut Jäämeren ilmakehän kiertokulun muuttumisen aiheuttaman käänteen, joka vaihtelee vuosikymmenten mittaisella aikaskaalalla. Tulokset viittaavat siihen, että kaikki viime vuosina arktisessa ilmastossa havaitut suuret muutokset eivät ole seurausta ilmaston lämpenemiseen liittyvistä pitkän aikavälin suuntauksista.

Washingtonin yliopiston Seattlessa sijaitsevan Polar Science Centerin Applied Physics Laboratory -yksikön James Morisonin johtama ryhmä käytti maanpinnan tarkkailusatelliitista ja syvänmeren painemittareista saatuja tietoja seuratakseen arktisen valtameren kiertoa vuosina 2002-2006. He mittasivat muutoksia Jäämeren vesipatsaiden painossa pinnalta merenpohjaan. Painoon vaikuttavat muun muassa meren pinnan korkeus ja suolapitoisuus. Suolaisempi valtameri on painavampi ja kiertää eri tavalla kuin vähemmän suolaa sisältävä valtameri.

Erittäin tarkat syvänmeren mittarit kehitettiin Kansallisen valtameri- ja ilmakehäviraston (National Oceanic and Atmospheric Administration) avustuksella; satelliitti on NASAn Gravity Recovery and Climate Experiment (Grace). Tutkijaryhmä havaitsi, että vedenpaine meren pohjassa pohjoisnavalla laski 10 millibaaria vuosien 2002 ja 2006 välillä, mikä vastaa 10 senttimetrin painon poistamista merestä. Laskun jakautuminen ja suuruus viittaavat siihen, että Jäämeren kierto muuttui 1990-luvulla vallinneesta vastapäivään suuntautuneesta kaaviosta myötäpäivään suuntautuneeksi kaavioksi, joka oli vallitseva ennen vuotta 1990.

Geophysical Research Letters -lehdessä julkaistun raportin kirjoittajat selittävät käänteen johtuvan arktisen värähtelyn heikentymisestä, joka on pohjoisen pallonpuoliskon merkittävä ilmakehän kiertokulku. Heikkeneminen vähensi pohjoisnavan lähellä olevan valtameren yläosan suolapitoisuutta, mikä vähensi sen painoa ja muutti sen kiertoa.

"Tutkimuksemme vahvistaa, että monet 1990-luvulla havaitut muutokset Jäämeren yläosan virtauksissa olivat luonteeltaan enimmäkseen kymmenvuotisia, eivätkä niinkään ilmaston lämpenemisen aiheuttamia suuntauksia", Morison sanoi.

"Vaikka jotkin 1990-luvun ilmastotrendit, kuten arktisen merijään laajuuden väheneminen, ovat jatkuneet, nämä tulokset viittaavat siihen, että ainakin arktisen alueen "märässä" osassa Jäämeren kierto on palannut samanlaisiin olosuhteisiin kuin ennen 1990-lukua", hän lisäsi.

Arktinen värähtely oli melko vakaa noin vuoteen 1970 asti, mutta sen jälkeen se vaihteli enemmän tai vähemmän vuosikymmenien aikaskaalalla, ja sen taustalla oli merkkejä nousevasta suuntauksesta 1990-luvun lopulle asti, jolloin se jälleen vakiintui. Sen voimakkaan vastapäivään suuntautuvan vaiheen aikana 1990-luvulla arktinen ympäristö muuttui huomattavasti, ja Jäämeren yläosassa tapahtui suuria muutoksia, jotka jatkuivat tällä vuosisadalla. Monet tutkijat pitivät muutoksia todisteena jatkuvasta ilmastonmuutoksesta, mikä herätti huolta ilmaston lämpenemisen vaikutuksista arktiseen alueeseen.

Morisonin mukaan Gracen ja pohjapaineen mittauslaitteiden keräämät tiedot, jotka on kerätty sen jälkeen, kun artikkeli julkaistiin aiemmin tänä vuonna, korostavat sitä, miten lyhytaikaisia valtameren virtauksen muutokset voivat olla. Uudemmat tiedot osoittavat, että pohjanpaine on noussut takaisin vuoden 2002 tasolle. "Talvi 2006-2007 oli jälleen yksi arktisen värähtelyn huippuvuosi, ja kesän merijään laajuus saavutti uuden minimitason", hän sanoi. ""On liian aikaista sanoa, mutta näyttää siltä, että Jäämeri on valmis kääntymään takaisin 1990-luvun vastapäivään suuntautuvaan kiertokulkuun.""

Morison varoitti, että vaikka viimeaikaiset vuosikymmenen mittakaavan muutokset Jäämeren kiertokulussa eivät näytä olevan suoraan yhteydessä ilmaston lämpenemiseen, useimmat ilmastomallit ennustavat arktisen värähtelyn muuttuvan tulevaisuudessa vielä voimakkaammin vastapäivään. "1990-luvun tapahtumat voivat hyvinkin olla esimakua siitä, miten arktinen alue reagoi pidemmällä aikavälillä lämpenevässä maailmassa", hän sanoi.

Grace seuraa maapallon painovoimakentän pieniä kuukausittaisia muutoksia, jotka johtuvat pääasiassa veden liikkeistä maapallon maa-, meri-, jää- ja ilmakehäsäiliöissä. Näin se voi päätellä muutoksia valtamerten vesipatsaiden painossa. Sen sijaan merenpohjaan vuosina 2005-2006 asennetut painemittarit mittasivat suoraan veden painetta meren pohjassa. Painemittareiden tiedot kerättiin etänä tutkimuksen ensimmäisen vuoden aikana.

"Pohjoisen napa-alueen painemittareiden ja Grace-tietojen läheinen vastaavuus osoittaa Gracen mahdollisuudet seurata maailman valtamerten kiertoa", sanoi tutkimuksen toinen kirjoittaja John Wahr Coloradon yliopistosta Boulderista.

"Satelliittikorkeusmittarit, kuten NASAn Jason, ovat ihanteellisia valtamerten virtauksen tutkimiseen, mutta niitä ei voida käyttää maapallon navoilla jääpeitteen vuoksi", sanoi tutkimuksen toinen kirjoittaja Ron Kwok NASAn Jet Propulsion Laboratorysta Pasadenasta, Kaliforniasta. "Tuloksemme osoittavat, että Grace voi olla tehokas väline seurantaan.