"

 Lazar Kaganovichin elämäkerta 

Kiva lukea kiehtovasta kirjasta niille, jotka kieltävät Kaganovitšin olevan yksi historian pahimmista joukkomurhaajista ja muokkaavat häntä puolustavaa viestiäni. Ehkä sivulle voi lisätä jotain tietoa?

Lazar Kaganovitš, yksi verisimmistä kommunistisista teurastajista 1930- ja 1940-luvuilla ja Kremlin kakkosmies monien vuosien ajan. 

Kirja on nimeltään Kremlin susi, ja sen on kirjoittanut Stuart Kahan, amerikanjuutalainen, joka on Kaganovitšin veljenpoika. Kahan matkusti Neuvostoliittoon vuonna 1981 ja haastatteli setäänsä laajasti jiddisiksi kirjoittaakseen tämän elämäkerran, ja se on paljastusten kultakaivos.

Yhteenvetona voidaan todeta, että Lazar Kaganovitš oli juutalainen, joka kasvoi juutalaisessa perinteessä, jeshiva-poika, jolle opetettiin ohjaamaan itseään sen perusteella, että hän tekee aina sen, mikä on juutalaisten parhaaksi, ja tämä periaate mainitaan kirjassa useaan otteeseen. Hän osallistui ensimmäiseen kommunistisen puolueen kokoukseensa vuonna 1911, kun hän oli 18-vuotias, kuullakseen juutalaisen kommunistin Trotskin pitävän puheen Kiovan synagogassa; aivan oikein: synagogassa. Hän nousi nopeasti kommunistisen puolueen sisäpiirissä. Hänen menestyksensä johtui ennen kaikkea hänen aggressiivisuudestaan ja häikäilemättömyydestään. Kommunistisessa toiminnassaan hän ei kaihtanut mitään, olipa se kuinka raakaa tai veristä tahansa. Hän jopa tappoi juutalaiset maanmiehensä, kun nämä tulivat hänen tielleen. Hän oli gangsteri gangsterien joukossa.

Vuonna 1930 Kaganovitš organisoi Neuvostoliiton salaisen poliisin erityisosaston, jonka johtajana hän itse toimi. Sitä kutsuttiin "märkien asioiden osastoksi", jossa "märkä" tarkoitti "veristä". Se käsitteli salaisia joukkoteloituksia, jollaisia myöhemmin toteutettiin Vinnitsassa Ukrainassa ja Katynissa Venäjällä sekä tuhansissa muissa paikoissa eri puolilla Neuvostoliittoa seuraavien kahden vuosikymmenen aikana. Kaganovitšista tuli joukkomurhista vastaava komissaari. Kun Saksan armeija kuitenkin hyökkäsi Neuvostoliittoon vuonna 1941, Kaganovitš oli juutalaisten pelastaja: hän järjesti kaikkien juutalaisten evakuoinnin raja-alueilta ja heidän uudelleensijoittamisensa kauas itään, missä he olisivat turvassa saksalaisilta. Ukrainalaiset ja venäläiset saisivat kantaa saksalaisten hyökkäyksen päävastuun, mutta juutalaisia hän suojelisi vastoinkäymisiltä ja vaaroilta hinnalla millä hyvänsä.

Kun pakanakommunisti Nikita Hruštšev syytti Kaganovitšia vuonna 1957 Neuvostoliiton puoluekokouksessa siitä, että hän oli murhannut uransa aikana 20 miljoonaa venäläistä, Kaganovitš ei edes kiistänyt sitä. Hän vain syytti Hruštševia siitä, että hänkin oli murhaaja. ""Sinunkin kätesi ovat veriset"", Kaganovitš sanoi hänelle. Hruštšev huomautti, että ero oli siinä, että hän, Hruštšev, oli vain noudattanut Kaganovitšin käskyjä, kun taas Kaganovitš oli ollut se, joka oli muotoillut joukkomurhapolitiikan ja antanut käskyt sen toteuttamiseksi.

Kuten sanoin, tämä Lazar Kaganovichin elämäkerta on kiehtova kirja, ja jos todella haluatte saada käsityksen hänen mentaliteetistaan, teidän on syytä lukea se itse. 

Kaganovitš haluaa kerskua aikoinaan hallussaan olleella vallalla, mutta samalla hän haluaa väistää vastuun rikoksistaan, ja tämä ristiriitainen asenne näkyy koko kirjan ajan.

Sinun,

"