Vau! Ajatuskokeiluni on saanut teidät ilmeisesti innostumaan. -) 
Trouton-Noblen kokeessa kaikki vuorovaikutukset ovat sähkömagneettisia vuorovaikutuksia. Kun teoreetikko on siis myöntänyt, että sähkömagnetismin fysiikassa sovelletaan Lorentz-muunnoksia, asioita voidaan jatkaa siitä eteenpäin.
Lorentzin täytyi tietenkin olettaa, että Lorentzin eetterin läpi liikkuva planeetta litistyy liikesuunnassa, aivan kuten kaikki muukin. Se on muunnos siitä, miten painovoima välittyy.

 Coulombin voima kytkeytyy sähkövaraukseen, mihin painovoima kytkeytyy? 
 
Mutta vaikuttaako painovoima lepomassaan vai kokonaismassaan? Jos gravitaatiovoima kytkeytyy vain lepomassaan, eetteriteorialla on mahdollisuus toistaa Einsteinin tulkinnan ennuste, koska lepomassa on invariantti Lorentz-muunnoksessa. Mutta tietojemme mukaan gravitaatio liittyy kokonaismassaan. Tämä havainnollistaa sitä, että relativistisessa fysiikassa gravitaatio vain purkautuu erityisen suhteellisuusteorian rajoista. Jotain on annettava periksi. 
Tämä teema on mielestäni samankaltainen kuin John Nortonsin artikkeli Nordströmin Lorentz-invarianttisesta skalaariteoriasta; gravitaatio vain purkautuu erityisestä suhteellisuusteoriasta, ja tarvitaan erityiselle suhteellisuusteorialle seuraaja. (Ja sen tarjosi Einstein.) 

Poincarén vuoden 1905 Palermon paperissa (faksimile-julkaisu, ei-digitaalinen, 3 MB:n tiedosto) on huomattava painovoimaa käsittelevä osa. En ole varma, mutta en usko, että Poincaré vaatii painovoiman ja inertiaalimassan ekvivalenssia teorian rajoitteeksi. Luulen, että jos Poincaré olisi ennakoinut, että valo taipuu gravitaation vaikutuksesta, hän olisi kirjoittanut niin. 
Mielestäni vasta paljon vuoden 1905 jälkeen huomattiin, että valolla ei ole vain vauhtia, vaan myös inertiaalimassaa. Kun valo etenee lähettimestä vastaanottimeen, se ei ainoastaan siirrä liikemäärää vaan myös inertiamassaa. Lähettimen inertiamassa pienenee valon lähtiessä ja vastaanottajan inertiamassa kasvaa valon absorboituessa. Valolla ei tietenkään ole lepomassaa. Koska valolla on nolla lepomassaa, luonnollinen oletus on, että painovoima ei vaikuta valoon. 
Mahdollisesti tämänkaltaiset seikat saivat Poincarén suhtautumaan hyvin, hyvin varovaisesti inertiaalimassan liittämiseen energiaan. 

Vuonna 1909 pitämässään Göttingenin luennossa Poincaré meni hyvin pitkälle selittäessään nopeasti liikkuvan elektronin lisääntyneen inertian johtuvan elektronia ympäröivän eetterin lisääntyneestä energiasta vastauksena elektronien suureen nopeuteen. Voiko tämä vielä toimia myonien ja tauonien kohdalla? Käsittääkseni elektronit ja muonit ovat identtisiä sähkövarauksen ja spinin osalta, mutta niiden lepomassa on erilainen. Pitäisikö elektronien ja muonien muuttua yhä samankaltaisemmiksi suuremmilla nopeuksilla? Tietääkseni: kaikilla nopeuksilla myonien energia on myonin lepomassa kerrottuna relativistisella kertoimella.

Olen todellakin hyvin utelias, miten Lorentz käsitteli näitä kysymyksiä. Kuten mainitsit: tieteenhistorioitsijat kuvaavat, että Lorentz säilytti mieltymyksensä Lorentzin tulkinnan käyttämiseen, mutta Lorentzin 1920-luvulla pitämistä luennoista käy ilmi, että Lorentz hallitsi täysin matemaattisesti sekä erityisen että yleisen suhteellisuusteorian.  | Talk