Khalatnikov 

JETP:tä ei ole vielä skannattu, joten Khalatnikovin panos näyttää olevan lähempänä Candlinia kuin Salam ja Matthews (Feynman tekee myös jotakin samanlaista kuin Salam ja Matthews yhdessä elektrodynamiikan paperissa, mutta ilman fermionisia koherentteja tiloja ja ilman perusteluja summan avulla välitilojen yli, jotka molemmat löytyvät Candlinista ensimmäistä kertaa, luulisin). Tässä paperissa puhutaan tuloksesta: integraali yli fermionisten kenttien määritellään Schwingerin mukaan, jotta toimintaperiaate toimii, ja tuloksena on, että determinantti on osoittajassa eikä nimittäjässä. Tämä on suurin osa Grassmanin integraatiosta, mutta ilman muodollisia antikommutoivia muuttujia, jotka Berezin ja Candlin näyttävät ottaneen käyttöön itsenäisesti (ainakin tämän lähteen mukaan). En ole lukenut alkuperäisiä Berezinin artikkeleita, ainoastaan vuoden 1965 oppikirjan, joten ehkä ne ovat täydellisempiä kuin alun perin luulin. Jos joku on lukenut ne, olkaa hyvä ja liittäkää mukaan tiivistelmä niiden sisällöstä. Todellinen kysymys on mielestäni seuraava:

 Feynmanin propagaattorilähestymistapa edellyttää vain, että tilastot ovat oikeat, kun polkujen päät sekoitetaan. Loppu voidaan tehdä summaamalla hiukkasten polut yhteen, ja käyttämällä asianmukaisia projektioita Diracin yhtälön käsittelemiseksi. Varhaiset kirjoittajat vuosina 1948-1954 käsittelivät siis kaikki muodollisia antikommutoivia muuttujia (ei täydellistä teoriaa). Tämä pätee Schwingerin toimintaperiaatteeseen ja vähäisemmässä määrin Matthewsiin ja Salamiin.
 Matthews ja Salam, kuten Feynman QEDIII-artikkelissaan, käsittelevät summaa historioiden yli vihreän funktion manipulaatioina yrittämättä määritellä muodollisesti antikommutoivien kenttien laskentaa. He kyllä määrittelevät antikommutoivia lähteitä ja antikommutoivia kenttien Greenin funktioita, mutta tämä on samanlaista kuin Feynmanilla ja Schwingerillä. Siinä ei ole sitä ratkaisevaa lisäystä, että kenttien algebrassa aika-avaruudessa on järkeä ja että Fermin kenttäintegraali on summa välitilojen yli.
 Khalatnikov näyttää ymmärtäneen modernin asian: että fermioninen integraali on käsite, joka on hyvin määritelty. Valitettavasti en pääse käsiksi hänen paperiinsa. Jos jollakin on pääsy, ottakaa selvää, mitä siinä on.
 Candlin määrittelee koko asian hyvin modernilla tavalla. Tämä artikkeli on paras aiheesta lukemani, mutta se on samanlainen kuin Berezin 1964.
 Berezinillä on joitakin 1950- ja 1960-luvuilla tehtyjä artikkeleita, joissa koko asia näyttää kehittyvän itsenäisesti, alkaen Khalatnikovin havainnosta. Nämä paperit ovat myös ratkaisevia - kuka kehittää fermioniset koherentit tilat? Ja kuka osoittaa, että fermioninen integraali toistaa summan fermionisten välitilojen yli?

Koko asia on jossain määrin implisiittinen Matthewsissa ja Salamissa, mutta myös Schwingerissä ja Feynmanissa. Todella tärkeä kehitysaskel on summan ja välitilan tunnistaminen Grassmannin integraalin kanssa. Jos joku voi osoittaa, kuka teki mitä, siitä olisi paljon apua.