"

 Jotkut ehdottavat muokkauksia kielioppia varten 

Ferdinand Emmanuel Edralin Marcos (11. syyskuuta 1917 - 28. syyskuuta 1989) oli Filippiinien kymmenes presidentti vuosina 1965-1986. Hän oli lakimies, Filippiinien edustajainhuoneen jäsen (1949-1959) ja Filippiinien senaatin jäsen (1959-1965). Hän toimi senaatin puheenjohtajana vuonna 1963. Hän väitti johtaneensa Ang Maharlika -nimistä sissijoukkoa Pohjois-Luzonissa toisen maailmansodan aikana, mitä kuitenkin epäiltiin paljon todeksi.[1][2] Filippiinien presidenttinä ja vahvana miehenä hänen suurimmat saavutuksensa olivat infrastruktuurin kehittämisen ja kansainvälisen diplomatian aloilla. Hänen hallintoaan varjostivat kuitenkin massiivinen autoritaarinen korruptio, despotismi, nepotismi, poliittinen sorto ja ihmisoikeusloukkaukset. Hän hyötyi hallinnossaan Filippiineillä laajasta henkilökultista.[3] Vuonna 1983 hänen hallituksensa oli sekaantunut hänen tärkeimmän poliittisen vastustajansa Benigno Aquino Jr:n salamurhaan. Se aiheutti tapahtumaketjun, johon kuului muun muassa turmeltuneet presidentinvaalit, jotka toimivat katalysaattorina helmikuussa 1986 tapahtuneelle People Power -vallankumoukselle, joka johti hänen syrjäyttämiseensä vallasta ja lopulta maanpakoon Havaijille. Myöhemmin väitettiin, että hän ja hänen vaimonsa Imelda Marcos olivat siirtäneet miljardeja dollareita kavaltamiaan julkisia varoja Yhdysvaltoihin, Sveitsiin ja muihin maihin sekä väitettyihin yrityksiin hänen 20-vuotisen valtakautensa aikana.

Ferdinand Emmanuel Edralin Marcos syntyi 11. syyskuuta 1917 Sarratissa, Ilocos Norten osavaltiossa Laoag Cityn ulkopuolella Mariano Marcosin ja Josefa Edralinin vanhemmille. Hän sai nimensä Espanjan Ferdinand VII:n mukaan ja hänet kastettiin Filippiinien itsenäiseen kirkkoon. Marcosin perheen suullisen historian mukaan sukunimi oli alun perin Taguktok, ja heidän ilokanolaisilla juurillaan on jonkin verran japanilaisia ja kiinalaisia sukujuuria. Ferdinand oli mestariväittelijä Filippiinien yliopistossa, jossa hän harrasti myös nyrkkeilyä, uintia ja painia.

Joulukuussa 1938 Mariano Marcos, hänen veljensä Pio, hänen poikansa Ferdinand ja hänen lankonsa Quirino Lizardo asetettiin syytteeseen Julio Nalundasanin murhasta. Syyskuun 20. päivänä 1935, päivä sen jälkeen, kun Nalundasan oli (toisen kerran) voittanut Mariano Marcosin Ilocos Norten kansalliskokouspaikasta, Nalundasan ammuttiin ja tapettiin talossaan Batacissa. Kahden silminnäkijän mukaan nämä neljä olivat salaliitossa suunnitelleet Nalundasanin salamurhaa, ja Ferdinand Marcos teki lopulta murhan. Tammikuun 1939 lopulla heiltä evättiin takuita vastaan maksettavat takuut [4], ja syksyllä[milloin?] 1939 heidät tuomittiin. Ferdinand ja Lizardo saivat kuolemanrangaistuksen harkitusta murhasta, kun taas Mariano ja Pio todettiin syyllisiksi vain oikeuden halventamiseen. Marcosin perhe vei valituksensa Filippiinien korkeimpaan oikeuteen, joka 22. lokakuuta 1940 kumosi alemman oikeusasteen päätöksen ja vapautti heidät kaikista syytteistä lukuun ottamatta oikeuden halventamista[5].

Vuonna 1939 Ferdinand Marcos valmistui vankilassa ollessaan cum laude -tutkinnolla oikeustieteellisestä tiedekunnasta (U.P. College of Law). Jos häntä ei olisi pantu vankilaan kahdeksikymmentäseitsemäksi päiväksi, hän olisi valmistunut magna cum laude -tutkinnosta. Hänet valittiin kansainväliseen Pi Gamma Mu -kunniayhdistykseen. Vangittuna ollessaan Ilocos Norten kuvernööri Roque B. Ablan Sr. auttoi Marcosia opiskelemaan asianajajatutkintoa varten antamalla hänen selliinsä pöytälampun, lakikirjoja ja arvostelukirjoja. Marcos läpäisi asianajajatutkinnon lähes täydellisellä tuloksella 98,01 prosenttia ja kirjoitti samalla 830-sivuisen puolustuksen. Useat ihmiset kiistivät hänen tuloksensa, ja hän suoritti uusintakokeen, vaikkakin suullisen asianajajatutkinnon, jonka todistajina oli useita ihmisiä. Hänen toisen asianajajatutkintonsa tuloksena oli 100 prosentin pistemäärä, joka on korkein Filippiinien asianajajatutkinnosta saatu arvosana[6].

Marcosista tuli senaattori sen jälkeen, kun hän oli toiminut edustajainhuoneen jäsenenä kolme kautta. Senaatissa hän toimi vähemmistöpuheenjohtajana ennen kuin hän sai senaatin puheenjohtajuuden. Hän loi ennätyksensä esittämällä useita merkittäviä lakiesityksiä, joista monet löysivät tiensä tasavallan lakikirjoihin[7].
[muokkaa] Henkilökohtainen elämä

Hän oli naimisissa Imelda Romualdez-Marcosin kanssa, ja hänellä oli neljä lasta: Maria Imelda ""Imee"" Marcos, Ferdinand ""Bongbong"" Marcos Jr., Irene Marcos ja Aimee Marcos, joka adoptoitiin.
[muokkaa] Puheenjohtajuus
[edit] Hallinto ja kabinetti

Presidentti Marcosin kabinettinimitykset voidaan jakaa kolmeen ajanjaksoon: hänen kaksi ensimmäistä perustuslaillista kauttaan (1965-1973), uuden yhteiskunnan nimitykset vuosina 1973-1978 ja siirtyminen ministeriöistä ministeriöihin vuodesta 1978 hänen hallituksensa loppuun.
Toimisto TABName TABTerm
Presidentti TABFerdinand Marcos TAB1965-1973
TAB:n varapuheenjohtajaFernando Lopez
Arturo Tolentino TAB1965-1973
16.-25. helmikuuta 1986
Pääministeri TABCesar Virata TAB1981-1986
Ulkoasiainministeri TABCarlos P. Romulo TAB
Valtiovarainministeri TABEduardo Romualdez TAB
Oikeusministeri TABJ