Gnip on oikeilla jäljillä tässä asiassa, vaikka haluaisin ehdottaa muutamia korjauksia hänen viimeiseen lausumaansa. Syy siihen, että kirja sai niin paljon kielteistä palautetta akateemisilta tahoilta, ei ollut pelkästään sen korkean profiilin vuoksi, mutta sillä oli varmasti suuri merkitys. Historiantutkijat halusivat ehdottomasti vastustaa sitä laajaa ylistystä, jota kirja sai toimittajilta ja muilta ei-asiantuntijoilta, mutta myös kirjan selkeät ja ilmeiset puutteet herättivät paljon huomiota akateemisissa tiedemiehissä, jotka kokivat velvollisuudekseen paljastaa kirjan ongelmallisen tutkimuksen ja perustelemattomat johtopäätökset. Mikä tahansa teos, joka väittää tarjoavansa kattavan elämäkerran yhdestä maailman kuuluisimmista (tai pahamaineisimmista) johtajista, saa huomiota, ja Kiina-tutkimukseen erikoistuneet akateemikot seuraavat sitä varmasti tarkasti. Koska työskentelen tällä hetkellä juuri tällä alalla, voin sanoa, että useimmat tuntemani asiantuntijat, joiden kanssa olen puhunut, olivat ainakin tietoisia kirjasta. Gnip on kuitenkin oikeassa siinä, että julkaistut vastaukset kirjaan (kuten Bentonin teos tai China Journalin vastaus) olivat epätavallisia, kuten olen todennut aiemmin tämän artikkelin keskustelussa. Luulen, että tämä on se osa, joka on valitettavasti jäänyt John Smithiltä huomaamatta. Vaikka saatan halkoa hiuksia toistamalla Gnipin sanoja, yritän selventää, että ihmisten ei pitäisi saada sitä käsitystä, että akateemikot olisivat huomanneet kirjan vain sen valtavan julkisuuden vuoksi. Ei ole oikein sanoa, että ilman sen "suurta julkisuutta" "akateeminen maailma ei olisi [koskaan] tiennyt tällaisesta kirjasta". Ammattitaitoiset historioitsijat ovat päivittäin tekemisissä "matalan profiilin" kanssa, sillä he arvostelevat usein kirjoja, joista ei koskaan tule kovin suosittuja tai tunnettuja (eli ne eivät myy kovin hyvin akateemisen maailman ulkopuolella). Itse asiassa he usein tutkivat ja analysoivat teoksia, joita harva hyvin pienen piirin ulkopuolella koskaan lukee. Tässä mielessä akateemikot ovat hyvin eristyksissä siitä, mitä he tekevät, ja usein he eivät ole yhteydessä suureen yleisöön. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteivätkö he olisi tietoisia uusista julkaisuista akateemisen maailman ulkopuolella, erityisesti sellaisista, joissa arvioidaan uudelleen historian suuria henkilöitä. Myöskään Bentonin teos "Was Mao Really a Monster" ei mielestäni vaikuttanut merkittävästi kirjan suosioon, kuten Gnip esittää. Kuten tiedätte, MTUS julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2005, ja tämä arvostelukokoelma julkaistiin vasta vuonna 2009, eli melko paljon sen jälkeen, kun kirjasta oli jo tullut suosittu (ja kuten tiedätte, niteestä löytyvät arvostelut oli julkaistu aiemmin muualla). Tärkeää tässä tuoreessa niteessä ei mielestäni ole se, miten se edisti kirjan suosiota, vaan pikemminkin se, että se kuvastaa sitä, miten ahdistunut akateeminen yhteisö todella on MTUS:n jatkuvasta suosiosta. Tämä viimeksi mainittu seikka ei mielestäni tule artikkelissa, sellaisena kuin se on, täysin esille. Valitettavasti en ole varma, miten korjaisin asian asianmukaisesti. Luulen, että Midnightblueowl on yrittänyt puuttua tähän, ja yritin itsekin tehdä niin jokin aika sitten.