" tai typologia) kolmesta mahdollisesta tulkinnallisesta viitteestä.

Ensimmäinen viitekehys: Antiokhos IV Epifanes Danielin kirjan mukaan.

Koska monet historioitsijat, kriitikot ja monet juutalaiset ja kristityt tutkijat uskovat, että Danielin kirja kertoo tapahtumista Israelissa Babylonian vankeuden alusta Makkabalaisten kapinan loppuun, he sanoisivat, että Vanhan testamentin viittaus viittaa Antiokhos IV Epifaneen, mieheen, joka hyökkäsi Jerusalemin temppeliin ja saastutti sen uhraamalla sian alttarilla, pystyttämällä Zeuksen patsaan temppeliin omaksi itsekseen, ryöstämällä temppelin aarrekammion ja lyömällä kolikoita, joissa luki "Theos Epifaneen"." (Ilmiömäinen Jumala) jne.

Ilmestyskirjassaan Johannes lainasi "kadotuksen poika" -käsitteen Danielin profetioista ja yhdisti ne kielellisesti. Hän viittaa "tähteen, joka putosi taivaasta" kahdella nimellä, joista toinen on kreikkalainen ja toinen hepreankielinen. Kreikkalainen nimi on ""Appolyon"", joka tulee kreikan kantasanasta ""apolumi"". Se viittaa täydelliseen menetykseen, ikuiseen tuhoon ja irtautumiseen.""" Hepreankielinen nimi on ""Abaddon"", hepreankielisestä juurisanasta ""'abad"", joka tarkoittaa samaa kuin kreikankielinen juurisana. Danielin kirjassa tulkitsija sanoo, että ""suuren pedon"" lopullisena kohtalona on ""tuhoutua"" ('abad) ja joutua ikuiseen liekkiin (eli helvettiin).

Toinen viitekehys: Juudas Iskariot

Johanneksen evankeliumissa Jeesus sanoo, että kaikista hänen opetuslapsistaan kukaan ei ole kadonnut paitsi "kadotuksen poika". Uusi kansainvälinen versio kääntää sanonnan ""tuhoon tuomittu"". D. A. Carson ehdottaa, että tämä jae viittaa sekä Juudaksen luonteeseen että hänen kohtaloonsa." D. A. Carson, The Gospel According to John (Leicester: Apollos, 1991), 563."