Mitä? 

En muuttanut artikkelin luonnetta ja kirjoitin sivuhuomautuksen, koska on ilmeistä, että vaikka monet ihmiset muokkaavat tätä artikkelia, hyvin harva heistä on viettänyt paljon aikaa Biffin kanssa, humalassa tai selvin päin. Minä olen. Tiedän, millainen hän on, eikä hän ole mukava, varsinkaan naisille. Minusta on tärkeää, että mitä tahansa täällä tapahtuukin, se tapahtuu jonkinlaisella yhteisymmärryksellä. Näen törkeää hyväksikäyttöä molemmin puolin tarinaa. Sinä ja Willmcw ette ole yhtään sen parempia kuin Jonah ja hänen monet peitenimensä - jotka muuten ovat minusta loukkaavia. Lisäksi lainauksesi keskustelusivullani on virheellinen. Et tiedä tarkalleen, kuka minä olen. Tulin tänne kirjoittamaan minulle läheisistä ja rakkaista asioista. Biff Rosen muokkaukset ovat herättäneet hieman huomiota niiden keskuudessa, jotka tuntevat hänet, kuten varmasti tiedätkin. Biff on suurelta osin vastuussa siitä. Hän haluaa levittää mainettaan. 

Olen huomannut Biffistä käytyjen sivujen ja sivujen ja sivujen keskustelujen aikana, että olet ollut aivan yhtä vihamielinen kuin Jonah Ayerin ja Steve Espinolan kanssa. Näytät yrittävän saada heidät ansaan huonoon käytökseen. Mutta teet sen sellaisella tavalla, joka on sopimatonta täällä wikipediassa. huomioi oyu, en ole ollut täällä yhtä kauan kuin sinä, arvaan postaustesi aikataulusta. Voin sanoa tämän, että olemalla niin uskomattoman kovapäinen Biffin suhteen, sinusta tulee lopulta vähemmän moraalisesti oikean puolen lipunkantaja, ja vaikutat samankaltaiselta kuin se, jota syytät. Willmcw uskoo sinun näkökulmaasi, ja sinä hänen, ja se on valitettavasti luonut määritelmän Biffistä, josta jopa hän itse saa varmaan huutia. 

Et tunne minua. Ehkä olet käynyt samassa baarissa, jossa olin joskus töissä, ehkä jopa tilasit minulta drinkin, ehkä juttelin kanssasi. Mutta se ei todellakaan anna sinulle oikeutta väittää tuntevansa minua. Minusta se on loukkaavaa, yhtä loukkaavaa kuin Jonah Ayersin tai kenen tahansa väite, että Biff oli lasten hyväksikäyttäjä. Olen mukava ihminen, ja uskon, että Biffin kanssa käy niin. Hän löytää mukavia ihmisiä, joihin tarttua, ja lopulta hänen persoonallisuutensa todellinen luonne tulee esiin, eikä se ole niin selvästi enkelimäinen persoonallisuus, kuten olette varmasti nähneet, jos olette koskaan joutuneet viettämään hänen kanssaan yhtään aikaa, kun hän oli juovuksissa. hän oli maksava asiakas kahdessa baarissa, joissa työskentelin, joten jouduin sietämään joitakin melko alhaisia ja suoraan sanottuna poikkeavan seksistisiä huomautuksia hänen taholtaan, säännöllisesti. Hänen kaltaistensa ihmisten takia päätin, että oli aika lähteä New Orleansista. Toinen oli Barry Cowsill, joka on valitettavasti kadonnut Katrinan iskun jälkeen. Barrylla oli kuitenkin tekosyy: hänellä oli diagnosoitu bipolaarinen, ja kun hän oli lopettanut lääkityksensä ja juonut, hän ei voinut tehdä mitään käyttäytymisensä korjaamiseksi. Biffillä ei ollut lääketieteellistä diagnoosia, joka olisi muuttanut mielipidettäni hänestä. Tapaukset ovat samankaltaisia, koska molemmat miehet kokivat jonkinlaista pientä mainetta musiikillisen kyvykkyytensä ansiosta, eivätkä pystyneet kanavoimaan sitä pysyväksi menestykseksi kuten monet heidän aikalaisensa, vähemmän lahjakkaat, joilla oli paljon paremmat managerit tai agentit. Etelä-Louisianassa on paljon niin sanottuja melkein-ihmisiä ja entisiä. Sugarboy Crawford, jonka kappaleen Iko Iko saatat tuntea, lopetti esiintymisen sen jälkeen, kun hänen päähänsä oli istutettu teräslevy valkoisten poliisien raa'an pahoinpitelyn jälkeen. James Booker, yksi tunnetuimmista New Orleansin tyyliin soittaneista pianisteista, kuoli sairaalan paareilla päästyään Charity Hospitaliin kesken heroiinin yliannostuksen, ja hänet jätettiin omille teilleen kuudeksi tunniksi, jolloin hän kuoli. Asia on niin, että nuo miehet eivät vaikuttaneet vain aikansa ja paikkansa kulttuuriin, vaan myös seuraaviin sukupolviin sen jälkeen, kun he eivät enää soittaneet. Sekä Barry että Biff saattoivat hyvinkin vaikuttaa muihin, mutta eivät koskaan siinä määrin kuin kaksi muuta mainitsemaani miestä. Se ei tee heistä huonompia taiteilijoita, vain vähemmän vaikutusvaltaisia. Yhdelläkään heistä ei ollut kovin suuria myyntilukuja missään vaiheessa uraansa. Kun sain tilaisuuden tavata Sugarboy Crawfordin, hän oli kuitenkin ystävällinen ja kohtelias. Ja sellaisena hän pysyi, vaikka hän kuinka monta kertaa nipisteli ruskeaan paperiin kääritystä pullosta lonkkataskussaan. 

Asuin New Orleansissa, koska sain akateemisen stipendin Tulaneen. Työskentelin ranskalaisen korttelin baareissa, koska huomasin, että siellä New Orleansissa oli mahdollista tehdä todellista rahaa. Tiesitkö sen? Enpä usko. Menin muusikoiden joukkoon, koska pidin siitä avoimuudesta, jota useimmat heistä osoittivat ja jota Biffillä tuntui aluksi olevan. Huomasin, että useimmat heistä olivat kokeneet jonkinasteisen shokin työskenneltyään levyteollisuuden piirissä, ja silti he näyttivät olevan ihmeissään. Jälleen kerran Biff sopi hyvin joukkoon; jälleen kerran, aluksi. Huomasin kuitenkin, että monet heistä jatkoivat taitojensa kehittämistä ja työskentelivät alalla tai sen marginaalissa, koska musiikki oli heidän veressään. Biff oli erilainen siinä, että