On lähteitä, jotka arvostelevat Ramana Maharshia monista syistä, kuten siitä, että hänen tilansa oli harhainen, mitä pidetään fatalismina, uskonnollisin perustein, että hän ei ottanut moraalista kantaa ja vaikutti oudon etäiseltä joissakin maailmankysymyksissä ja että hän uskoi, että maailmaa hallitsivat suuremmat voimat, jopa että hän oli muukalaisten tietoisuuksien työkalu jne. En kuitenkaan ymmärrä, miten Alan Edwardsin väitteillä, joiden mukaan hänen kykenemättömyytensä ottaa etäisyyttä poliittisiin kannattajiin osoittaa poliittisia näkemyksiä, on tässä yhteydessä mitään erityistä arvoa. Ramanalle oli ominaista hänen avoimuutensa kaikenlaisia näkemyksiä edustaville ihmisille, hänen suvaitsevaisuutensa, hänen kärsivällisyytensä jopa silloin, kun hän joutui varkaan kohteeksi, ja se, että hän räätälöi vastauksensa heidän näkemyksiinsä niin, että ne näyttävät olevan kirjaimellisesti ristiriidassa. On hyvin tiedossa, että Gandhi lähetti joitakin avustajiaan Ramana Maharishin luo ja että vastauksena itsenäisyyttä koskeviin kysymyksiin Ramana ennusti oikein, että Intia itsenäistyisi. Mutta Ramanan asenteesta kertoo parhaiten se, kun ihmiset tulivat hänen luokseen valittamaan epäoikeudenmukaiseksi koetusta ashramin johtamisesta ja kun hän vastasi monin sanoin kyselemällä, olivatko he tulleet uudistamaan itseään vai ashramiaan. Hänen vastauksensa ensimmäiselle länsimaalaiselle, poliisimiehelle, joka tapasi hänet vuonna 1911, eivät anna mitään todisteita väitetystä itämaisuudesta tänä aikana. En ymmärrä, miksi meidän pitäisi lisätä näin huonosti perusteltua kritiikkiä, joka perustuu siihen, että hän ei pystynyt ottamaan etäisyyttä joihinkin seuraajiin vain siksi, että saisimme kritiikkiä, tai miten se hyödyttäisi satunnaisia lukijoita.