(26. kesäkuuta 1928)
Miten Amerikka astui sotaan
Flynn kirjoittaa diplomaattisesta salaisesta palvelusta Münchenin uutisten kirjeenvaihtaja F. W. Elven
Uutiset Cincinnati, kesäkuun puoliväli
William J. Flynn on julkaissut osan sotamuistelmistaan viikoittaisessa Liberty-lehdessä, joka on paljon luettavissa täällä.
Sodan aikana Flynn toimi Yhdysvaltain salaisen palvelun päällikkönä. Palvelu käsittää koko
maa, ja se on loistavasti järjestetty. Rauhan aikana se huolehtii ensisijaisesti presidentin henkilökohtaisesta turvallisuudesta.
Sen huomio kiinnittyy siihen, mikä muu pääkaupungissa tarvitsee suojelua tai luulee tarvitsevansa sitä. Se
valvoo kaikkia epäilyttäviä tahoja, joiden epäillään olevan yhteydessä poliittisiin suuntauksiin.
vihamielinen hallitusta ja sen edustajia kohtaan. Sodan aikana sen päätehtävänä oli pitää silmällä niitä, jotka olivat
jotka enemmän tai vähemmän äänekkäästi olivat tehneet itsensä tunnetuksi sodan vastustajana tai joita vain epäiltiin
eivät ole Wilsonin sotapolitiikan kannalla. Myös saksalaiset nauttivat sen erityishuollosta, ja tuolloin -
monet putosivat ansoihin, jotka liittovaltion salainen palvelu oli asettanut kaikkialle.
Flynnin muistelmista kuitenkin selviää, että salaiselle palvelulle oli annettu tärkeä tehtävä jopa
ennen sotaan astumistamme. Vuonna 1915, kokonaiset kaksi vuotta ennen sodanjulistusta, tehokkaimmat
puhelinasiantuntija kutsuttiin Washingtoniin ja hänelle annettiin tehtäväksi järjestää johtavat puhelinjohdot.
Saksan ja Itävallan suurlähetystöihin siten, että salaisen palvelun virkamiehet voivat kuunnella jokaista keskustelua.
mistä tahansa lähteestä, joka käytiin suurlähettiläiden ja heidän henkilökuntansa välillä, sekä kaikki keskustelut, jotka käytiin
jotka kantautuvat suurlähetystön toimistoista. Perustettiin huone, johon kaikki johdot oli yhdistetty siten, että
nerokkaalla tavalla, ettei yksikään keskustelu jäänyt näkemättä. Palvelusmiehet istuivat tässä huoneessa yötä päivää,
jotka sanelivat kuullut keskustelut vieressä istuville stenografeille. Joka ilta salaisen osaston päällikkö
Service Bureau, toisin sanoen Libertyn artikkelin kirjoittaja, sai stenografisen raportin kaikista keskusteluista
edellisen vuorokauden aikana, niin että hän pystyi samana iltana kommunikoimaan
kaikki, mikä on tärkeää ulkoministeriölle ja presidentti Wilsonille.
Muistakaamme, milloin tämä laitos luotiin, vuoden 1915 alussa, toisin sanoen silloin, kun
kun Yhdysvallat eli vielä rauhassa Saksan ja Itävalta-Unkarin kanssa, eikä Wilson koskaan väsynyt antamaan
vakuutukset siitä, ettei hänellä ole vihamielisiä aikeita Saksaa kohtaan. Se oli myös aika, jolloin Saksan
Washingtonin suurlähettiläs, kreivi Bernstorff, ei jättänyt käyttämättä tilaisuutta osoittaa asianmukaista arvostusta Wilsonin
ystävällinen asenne ja tunteet Saksaa ja saksalaista kansaa kohtaan. Se oli myös aika, jolloin Wilson antoi
Baruchille ohjeet aloittaa teollisuuden asteittainen liikekannallepano sotaa varten; myös aika, jonka kuluessa sen
tuli yhä selvemmäksi, kuten amerikkalainen historioitsija Harry Elmer Barnes myös esittää kirjassaan On The
Origins Of The Great War, että Wilson oli vakaasti päättänyt ryhtyä sotaan, ja lykkäsi täytäntöönpanoa hänen
sotaisat suunnitelmat vain siksi, että yleinen mielipide oli ensin voitettava näille suunnitelmille.
Flynnin muistelmien on vihdoin poistettava maaperä typerältä höpötykseltä, että Wilson työnnettiin sotaan
vastoin tahtoaan saksalaisten sukellusvenesodan vuoksi. Saksalaisille johtavien puhelinjohtojen salakuuntelu...
suurlähetystö tapahtui hänen tietämättään. Tämä käy ilmi myös Flynnin muistelmista. Kirjoittaja lisää, että
Näin kerätty aineisto Saksaa vastaan vaikutti merkittävästi lopulliseen murtumiseen. Tämä voi todistaa vain sen, että
Tämä antoi Wilsonin käsiin keinot voittaa yleinen mielipide hänen kauan suunnittelemalleen sodalle. Ja itse asiassa tämä
materiaali soveltui siihen täysin ja ihanteellisesti. Muistelmat vahvistavat mitä suurimmassa määrin, mitä valitettavasti täytyy
voidaan silti sanoa, että Saksaa edusti Washingtonissa tuolloin suorastaan uskomattoman epäpätevä ja epäpätevä
ja uskomattoman arvottomalla tavalla. Jos kuulemme, että eräässä kohdassa Flynn kirjoittaa, että stenografiset raportit laadittiin
hänelle päivittäin sisälsi tarpeeksi materiaalia pitämään avioerojuristin kiireisenä kuukausia, sitten saamme yleisen
käsitys siitä, mitä tapahtui.
Salainen palvelu piti Washingtonissa ja New Yorkissa naisagentteja, joiden tehtävänä oli kuulostella, että
Saksan suurlähetystön jäsenet, Bernstorff mukaan lukien, aina kun jotain tärkeää tapahtui. Yksi näistä
naisagentit pitivät Washingtonissa parempiluokkaista asuntoa, jossa herrat tapasivat daamejaan ja jossa
Toisinaan jopa ulkoministeri Lansing piipahti kuuntelemassa, mitä uutta on tapahtunut. Uudenvuodenpäivänä vuonna 1916,
kun