"

 Korjauksia LP-sivulla ja taivashehkua käsittelevään keskusteluun LP-sivulla ja taivashehkua käsittelevällä pääsivulla. 

1. Molekyylit (Rayleigh-sironta) ja aerosolit sirottavat valoa - se ei "taitu".
2. Aerosolien sironta on hallitsevaa useimmissa paikoissa - "kirkkaassa ir:ssä" (ks. Garstang, 1986, PASP) aerosolien aiheuttama kokonaissironta on ~10 kertaa suurempi kuin molekyylien aiheuttama sironta.
3. Aerosolien sironnalla ei ole juuri lainkaan aallonpituusriippuvuutta, mikä vähentää sinisen valon hallitsevaa vaikutusta alle sen, mitä odotetaan puhtaasta Rayleigh-sironnasta ja Keithin RSI:stä.
4. Purkinje-ilmiö tekee silmästä kuitenkin herkemmän valkoiselle/siniselle valolle, kun se on sopeutunut pimeään (tämä on tärkeintä, kun katsotaan taivaan hehkua tai sopeudutaan siihen, ja vain marginaalisesti, kun katsotaan ulkotilojen yövalaistusta tai sopeudutaan siihen), mikä taas lisää valkoisten/sinisten valonlähteiden hallitsevuutta.
5. Bortlen asteikko ei ole juurikaan tai lainkaan levinnyt ammattitähtitieteeseen - tähtitieteilijät käyttävät edelleen mag/arcsec2 -arvoja, jos he ylipäätään kuvaavat taivaanhehkua.  Harrastajat käyttävät Bortlen asteikkoa, ja Yhdysvaltain kansallispuistopalvelu tutkii sitä parhaillaan yksityiskohtaisesti hyödyllisenä asteikkona yötaivaan laadun kuvaamisessa.  Bortlen asteikko käyttää paljon muutakin kuin vain taivaan hehkua kuvaamaan taivasta.
  "