"

Uskon, että merijalkaväen maine liittyy pikemminkin sen todelliseen historialliseen suorituskykyyn taistelukentällä kuin sellaisiin seikkoihin kuten rekrytoinnin tai peruskoulutuksen valikoivuuteen, mikä luultavasti erottaisi sen mainitsemastasi "eurooppalaisesta" näkökulmasta.
Toinen näkökohta on merivoimien laajuus, koko ja vastuu.  Merijalkaväki ei ole eikä ole koskaan ollut koko organisaatiossaan "erikoisoperaatiotyyppinen" organisaatio, kuten SEAL-joukot, erikoisjoukot tai, jos haluatte, kuninkaallinen merijalkaväki tai SAS.  Artikkelissa huomautetaan, että merijalkaväki on suurempi kuin Britannian armeija kokonaisuudessaan.  Merijalkaväki on tehnyt suurimman osan historiastaan, ja se on erottanut sen suurelta osin Yhdysvaltain armeijasta, toiminut liikkuvana ja kätevänä retkikuntajoukkona koordinoidusti merivoimien kanssa suuressa määrässä pieniä operaatioita Yhdysvaltain politiikan tukemiseksi, joista suurin osa on toteutettu läntisellä pallonpuoliskolla tai Aasiassa.  (Yhdysvallat ei edes ylläpitänyt suurta pysyvää rauhanajan armeijaa ennen vuotta 1945).  Niiden vuosien ulkopuolella, jolloin käytiin suurta sotaa (teknisesti ottaen Yhdysvaltain kongressi on julistanut sodan vain viisi kertaa historian aikana), jos joku näki aseistetun amerikkalaisen kotimaassaan, hän oli todennäköisesti merijalkaväen sotilas.
Väittäisin, että merijalkaväen maineen kannalta olennaisin näkökulma olisi sen historiallisten vihollisten näkökulmat ja muistot.  Kehottaisin kaikkia kiinnostuneita, ja aion itse työskennellä, etsimään ja dokumentoimaan tähän artikkeliin luotettavia lainauksia ja lähteitä niiltä, jotka ovat kohdanneet merijalkaväen sotilaita taistelussa.

 10:29 30 elokuu 2005 (UTC) "