William M Connolley on ristiriidassa itsensä kanssa. 

Kopioin tämän tämän saman sivun ylempänä olevasta osiosta. | Talk 

 19:51:33, 2005-07-31 (UTC).
Nyt - jatketaan selittämistä. Coriolis-ilmiö on koordinaattien muutosvoima (ja sillä on siten kiehtovia yhtäläisyyksiä painovoiman kanssa, mutta on epäselvää, merkitseekö tämä mitään vai ei). Kun siirrytään yhdestä koordinaatistosta toiseen, joka pyörii ensimmäisen koordinaatiston suhteen, hiukkasen liikeyhtälöihin tulee ylimääräinen termi: Coriolis-termi (ja yksi toinen toisen kertaluvun omega, mutta jätämme sen huomiotta). Jos siis halutaan muotoilla ilman liikeyhtälöt maapallon pinnalla, on luonnollista tehdä se koordinaatistossa, joka on paikallaan maapallon pinnan suhteen: tällöin syntyy coriolisvoima. Yhtälöt voisi halutessaan kirjoittaa järjestelmään, joka ei pyöri kiintotähtien suhteen (ehkä jättämällä huomiotta maapallon pyörimisen auringon ympäri). Tässä systeemissä ei olisi coriolis-ilmiötä eikä siten myöskään coriolisvoimaa. Tällöin olisi kuitenkin otettava huomioon hyvin nopeasti liikkuva alaraja, mikä olisi erittäin hankalaa. Koska korioliisitermi on helppo sisällyttää järjestelmään, tähän ei ole erityistä syytä. Mutta... kyse on vain koordinaatistosta, jossa yhtälöt kirjoitetaan. Sillä ei ole mitään vaikutusta fysiikkaan, ja syklonit jatkavat pyörimistä riippumatta siitä, missä järjestelmässä niitä kuvataan.

Coriolis-ilmiö ei ole *ei fysiikkaa*: se on kinematiikkaa.  19:51:33, 2005-07-31 (UTC).
[kopioidun osan loppu]

William M. Connolley sanoo samanaikaisesti, että coriolis-ilmiö on fysiikkaa ja että se ei ole.

Coriolis-ilmiötä käsittelevässä artikkelissa tulisi selittää seuraavat asiat:.
Jos pyörimättömälle planeetalle muodostuisi (hypoteettisesti ajateltuna) matalapainealue, ilma virtaisi kohti matalapainealuetta ja painegradientti tasoittuisi hyvin nopeasti.

Maapallolla ei kuitenkaan tapahdu näin. Maapallolla ilma alkaa virrata matalapainealueen ympärillä, ja hämmästyttävää kyllä, sillä on taipumus virrata voimakkaasti kohtisuoraan painegradienttiin nähden, ja voi kestää viikkoja ennen kuin matalapainealue tasaantuu uudelleen. On siis oltava jokin fysikaalinen mekanismi, joka suorittaa tuulen virtaussuunnan uudelleenjärjestelyn.  

Yleinen koordinaattimuunnos muuttaa koko kuvan yhdellä kertaa, jos käytät koordinaattimuunnosta pyörivään koordinaatistoon esimerkiksi suuressa ruudukossa, niin ruudukko kääntyy kokonaisuutena ympäri, ja koko kuva pysyy kiinteässä muodossa.

Näin ei tapahdu ilmakehässä! Jos päästät paljon sääilmapalloja matalapaineen muodostumisen alueelle, ajan mittaan ilmapallojen sijainnit kiertävissä tuulissa sekoittuvat perusteellisesti. Järjestelmän keskeisemmät osat pyörivät nopeammin.

William sanoo, että coriolis-ilmiö on ymmärrettävä puhtaasti kosmeettisena muutoksena: koordinaattimuutoksena, joka ei muuta tapahtuvaa fysiikkaa. 

Mutta Willam uskoo myös seuraavaan:
osoitteesta: http://en.wikipedia.org/wiki/User:William_M._Connolley/Coriolis_effect
Coriolisvoimalla on suuri merkitys säämalleissa, joissa se vaikuttaa vallitseviin tuuliin ja myrskyjen pyörimiseen sekä merivirtojen suuntaan. Ilmakehän rajakerroksen yläpuolella kitkalla on suhteellisen vähäinen merkitys, sillä ilmapaketit liikkuvat enimmäkseen samansuuntaisesti toistensa kanssa. Täällä vallitsee likimääräinen tasapaino painegradienttivoiman ja Coriolis-voiman välillä, mikä saa geostrofisen tuulen, joka on tuuli, johon vaikuttavat vain nämä kaksi voimaa, puhaltamaan isobaarien suuntaisesti (tarkemmin sanottuna geopotentiaalisen korkeuden vakiolinjoja pitkin). Näin ollen pohjoisen pallonpuoliskon matalapainejärjestelmä pyörii vastapäivään, kun taas pohjoisen pallonpuoliskon korkeapainejärjestelmät tai syklonit eteläisellä pallonpuoliskolla pyörivät myötäpäivään, kuten Buys-Ballatin laki kuvaa.

Siksi tunnustan, että on olemassa kaksi asiayhteyttä, joita molempia kutsutaan "coriolis-ilmiöksi". 
Toinen asiayhteys koskee fysikaalisia mekanismeja, toinen koordinaattimuunnoksia. 
 | Talk