Huomaan, että käyttäjä, joka otti tämän esille, ei ole enää aktiivinen tili.  Olen kuitenkin poistanut viittauspyynnön, koska se oli sijoitettu sopimattomaan paikkaan artikkelissa.  Sitä, että vahatyyppiset sylinterit ajeltiin, jotta niihin voitiin ottaa uusia äänitteitä, ei ole epäilystäkään.  Käytännöllisesti katsoen kaikki ennen vuotta 1903 myydyt fonografit oli varustettu tällaisella ajelulaitteella.
Mitä tulee siihen, otettiinko kuluneet sylinterit takaisin parranajoa ja uudelleen nauhoitusta varten, on epätodennäköistä, että varmaa tietoa saataisiin (kuten usein tällaisissa historiallisissa artikkeleissa on tapana).  Olin kuullut asiasta muualta, mutta ajatelkaapa seuraavaa.
1. Sylinteri maksoi 1900-luvun vaihteessa noin 35 senttiä.  (Reaalitodellisuudessa 35 sentillä olisi saanut kaksi illallista kohtuullisessa kuppilassa.)
2. Varhaisten sylinterien käyttöikä oli hyvin lyhyt, kymmenestä kahteen kymmeneen soittokertaa.
3. Kaikista virheistään huolimatta Edison oli erittäin älykäs liikemies.  
Jos Edison olisi keksinyt, että hän voisi myydä enemmän sylintereitä ottamalla kuluneet sylinterit takaisin ja myöntämällä avustusta uuden sylinterin ostoon, on hyvin epätodennäköistä, että hän olisi tehnyt juuri niin.