"

Britit olivat siis amerikkalaisten puolella, ja nykyinen raja kuvastaa amerikkalaisten vaatimusta?
Mitä eroja oli tämän ja Kanadan vaatimuksen välillä? - Allekirjoittamaton Käyttäjä:Geo Swan

Itse asiassa nykyinen raja ei vastaa Yhdysvaltojen enimmäisvaatimusta.  Yritän saada lisää tietoa.   

Britit eivät varsinaisesti asettuneet amerikkalaisten puolelle, vaan rajaratkaisu oli välimiesmenettely (IIRC, keisari jälleen, kuten oli ollut hänen isänsä kanssa San Juansin kiistan päätteeksi).  Britit perääntyivät, koska T.E. Roosevelt uhkasi hyökätä ja liittää Brittiläisen Kolumbian, jos hän ei saisi tahtoaan läpi.  Tärkein ero brittien kovan kannan ja nykyisen tilanteen välillä on se, että brittien ehtojen mukaan Skagway, Haines, Dyea jne. olisivat olleet ""brittiläisiä"" eli osa Brittiläistä Kolumbiaa.

Kanadalla ei ollut siihen sananvaltaa muuten kuin Lontoon kanssa neuvotellen; Britannian Pohjois-Amerikan (Kanadan) ulkoasiat kuuluivat tuohon aikaan edelleen Lontoon toimivaltaan (vuoteen 1931 tai 1927 tai jotain).

Sopimuksen mukaan Stikine- ja Taku-linnoitusten pitäisi sijaita Brittiläisessä Kolumbiassa, ja itse asiassa Stikine- ja Takujoen suuaukkojen pitäisi sijaita, mutta ne ovat liettyneet muutaman kilometrin matkan alajuoksulla sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen; rajaa ei ole tarkistettu sen mukaisesti (ilmeisesti ei, vaikka se on sopimuskielessä; sama juttu 49. leveyspiirin vääränlaisen kartoituksen kanssa, jota ei myöskään aiota korjata).

Alaskan rajojen selvittämisessä on jäljellä kaksi kiistakohtaa.  Toinen on se, että sopimuksen mukaan Portlandin kanavan läntinen rantaviiva on raja, mutta Yhdysvaltain kartoissa se näkyy edelleen kanavan keskellä.  Samoin A-B-linja, joka on pisteen A ja pisteen B välillä Dixon Entrance -kanavan pohjoispuolella; Yhdysvaltojen kartoissa raja on Dixon Entrance -kanavan puolivälissä, ja Yhdysvallat/Alaska ovat jopa myöntäneet öljy- ja öljynporauslupia linjan "omalle" puolelle.

Samanlaista huijausta Oregonin sopimuksen kanssa; 1990-luvun puolivälin lohisodan aikana Yhdysvaltain rannikkovartiosto pidätti kanadalaisia kaupallisia aluksia (valaiden katseluveneet) San Juansin alueella; mutta sopimus on hyvin selkeä, että KAIKKI kaupalliset alukset 49. leveyspiirin eteläpuolella ovat esteettömiä; tämä sisältäisi jopa Rosario-salmen, kaukana nykyisestä rajasta Haron salmessa; samassa kaafuffleissa Sen. Slade Gorton (Washingtonin osavaltiosenaattori) vetosi sopimukseen vaatiakseen amerikkalaisille kalastusaluksille vapaata kulkua Johnstonen salmen läpi (mitään vastaavaa ei taata Oregonin sopimuksessa eikä myöskään Alaskan sopimuksessa) ja kehotti Yhdysvaltain laivastoa valvomaan ""kansainvälistä vesiväylää"" (joka on paikoin vain mailin levyinen).  Yhdysvallat antoi lainsäädäntöä, joka hyökkäsi tätä reittiä käyttäviä muita kuin amerikkalaisia aluksia vastaan, eli lain, jonka mukaan amerikkalaisesta satamasta amerikkalaiseen satamaan purjehtivat alukset ovat etusijalla amerikkalaiseen satamaan purjehtiviin aluksiin nähden; tämä laki annettiin nimenomaan siksi, että Yukonin laivaliikenne ohjattaisiin Seattlen kautta Vancouverin sijaan, vaikka reitti kulki kanadalaisten/brittiläisten vesien kautta. 

Muita ajatuksia

Kunhan tarkastellaan avauslausuntoja; sopimus tehtiin itse asiassa Brittiläisen imperiumin välillä, ja Kanadan dominikaaninen alue oli allekirjoittanut sen, muistaakseni; BC ei ollut mukana varsinaisessa allekirjoittamisessa.

Ja aivan kuten edellä mainitun sopimuksen toisen ehdon sanamuoto:

Jos vuorten huippu on yli kymmenen merileijonan etäisyydellä merestä, raja muodostuu rannikon mutkittelevan linjan suuntaisesta viivasta, joka ei saa koskaan ylittää kymmenen merileijonan etäisyyttä merestä.

...on täysin outoa kenellekään, joka on koskaan katsonut rannikkokarttaa.  Neuvottelijat olivat Lontoossa, Washingtonissa ja Ottawassa, kaukana ja heillä oli vain hämärä käsitys siitä, mistä he puhuivat.  Vähän sama kuin Oregonin sopimuksessa, vain pahempi; siellä ""syvin kanava"" vaikutti ainakin hieman loogiselta, vaikka he eivät huomioineet kartalla Point Robertsin ja Persianlahden saarten/San Juansin rajoja, jotka tekevät tuosta rajasta hieman absurdin; mikä siis on 49. leveyspiiri Kalliovuorilta länteen..... Siitä huolimatta mainittu Alaskan sopimuskysymys on täysin outo; Alaskan rannikko on hajanainen joukko merenlahtia ja -poukamia, joita halkovat useat suuret joet.  Siellä ei ensinnäkään ole mitään "vuorenhuippuja" - paitsi varisten lentämällä piirtämät viivat korkealta huipulta toiselle, mikä on i...