"

Daniel Vincent Kelleyn teoria tästä lauseesta
Ensinnäkin haluan huomauttaa, että vaikka artikkelissa väitetään, että Marie Antoinette oli kiltti ja jalo ja armollinen talonpoikia kohtaan, mitään ei mainita todisteeksi. Ainoa Antoinette-sitaatti, jota tarjotaan tähän tarkoitukseen, haiskahtaa sosiopatologialta tai siltä, että hän tunnusti edistävänsä OMAA asiaansa tarjoamalla ystävällisyyttä niille, jotka osoittivat olevansa ystävällisiä hänelle. Lauseessa ei ole mitään, mikä osoittaisi, että hän puhui koko Ranskan kansasta, mutta näyttää siltä, että hän puhui tietyistä ihmisistä, jotka olivat olleet erityisen ystävällisiä hänelle. Laskelmoivat psykopaatit voivat olla ystävällisiä tästä syystä, jotta he nauttisivat toveruudesta avustajiensa kanssa. Joten tämä lausunto, jonka mukaan hänestä tuntui, että hänen pitäisi olla kiltti niille ihmisille, jotka olivat hänelle kilttejä, EI todellakaan tee Marie Antoinettesta hyväsydämistä tai jaloa. Epäilen, että niin paljon kuin tätä sanontaa nykyään heitelläänkin, sitä luultavasti heitteli sen alullepanijan klikki. Heillä oli luultavasti hauskaa ehdottaa talonpojille syötävää, kun heiltä loppui leipä, kuten jokaisen diktatuurimonarkian aikana tapahtui. Kuvittelen, että Marie Antoinette käytti sanontaa näin: hän kuuli kuninkaallisen perheensä, äitinsä, isänsä ja isäpuolensa, ehkä isovanhempiensa, puhuvan siitä, mitä oli sanottu menneinä aikakausina, kun talonpojilta loppui ruoka ja he alkoivat tähyillä maan johtoa syyksi. Sitten, kun hän joutui tilanteeseen, hän käytti sitä, mikä oli hänen lähipiirissään klisee, joka oli muulle maailmalle laajalti tuntematon. Hän ei luultavasti miettinyt sen sanomista, hän luultavasti ajatteli, että hänen yleisönsä ottaisi sen vastaan söpönä, ja ajatteli, ettei se koskaan leviäisi, ettei se koskaan tulisi laajemmin tunnetuksi, että hän sanoi sen, JA luultavasti hän ei ollut oikeasti miettinyt, kuinka sydämetöntä on, kun ihmiset näkevät nälkää, pilkata sitä. Arvelen siis, että juuri Marie-Thérèse oli sanonnan alullepanija, koska se on nykyään niin ytimekäs ja koska se liittyy niin usein tilanteeseen, jossa talonpojat näkevät nälkää, ja että sanonta liikkui kuninkaallisten keskuudessa 100 vuoden ajan, ja siitä puhuttiin luultavasti illanistujaisissa, kuinka ytimekäs Marie-Thérèse oli, kuinka sydämetön ja nokkela ja pirullisen hauska (sadistisesta kuninkaallisesta näkökulmasta katsottuna). Marie-Thérèse siis keksi sen, Marie Antoinetten perhe puhuu siitä, kertoo tarinan. Marie Antoinette joutuu samaan tilanteeseen, leipäpulaan, ja hän toistaa Marie-Thérèsen esittämän lauseen. Rouseaun kirjoitus siitä ja sen antaminen prinsessalle, jonka hän ei ollut kuullut sanovan sitä omakohtaisesti, todistaa, että sanonta liikkui kuninkaallisissa ja sivistyneissä piireissä. Hän sanoo, että joku aikaisempi kuninkaallinen sanoi sen, ja oletettavasti kuningatar sanoi sen muille kuninkaallisille, ja oletettavasti Rouseau kuuli myös kuninkaallisten puhuvan sen. Jos Marie-Thérèse siis sanoi sen 100 vuotta ennen kuin Rouseau kirjoitti sen, on selvää, että lauseen välitti joku kuninkaallinen tarinankertoja, joka luultavasti höpötti ja höpötti kaikenlaisesta korruptiosta ja haihattelusta, jota nuo sydämettömät ja nokkelat kuninkaalliset tekivät, rakkaudesta elää uudelleen vanhoja aikoja ja ""oppitunteina"" nuorille kuninkaallisille siitä, miten elää. Jos Marie Antoinette sanoisi sen kuninkaallisessa seurassa, se olisi sama kuin hän sanoisi, että olen teidän puolellanne, kuninkaalliset ystävät. Se on periaatteessa Marie Antoinetten hieman nokkela tapa sanoa, ettei hän välitä siitä, miten talonpojat selviävät vaikeista ajoistaan, vaan hänen tarkoituksensa ja suunnitelmansa on, miten kuninkaalliset suhtautuvat talonpoikiin näiden vaikeiden aikojen aikana, tunteettomasti. Se oli hänen tapansa julistaa uskollisuuttaan ja keventää tilannetta. Monet täällä ovat väittäneet, että se, että Rouseau kirjoitti sen ennen kuin Antoinette olisi voinut sanoa sen, tarkoittaa, että Antoinette ei koskaan sanonut sitä. Tuo on ilmiselvästi hölynpölyä. Hän ei TODELLAKAAN keksinyt sanontaa, kiitos Marie-Thérèsen, mutta se ei estäisi häntä hokemasta kliseetä kuten niin monet nim älyköt tekevät tavaksi."