Eräät Starčevićin lähteet hänen suurserbialaista ideologiaa vastaan käymässään poleemisessa kiistassa.

Antiikin historiankirjoitus:
http://en.wikisource.org/wiki/De_Administrando_Imperio

Kroaatit
.........

Mutta kroaatit asuivat tuolloin Baijerin tuolla puolen, siellä missä Belokroaatit nyt ovat. Heistä erosi viiden veljeksen perhe, Kloukas ja Lobelos ja Kosentzis ja Mouchlo ja Chrobatos, sekä kaksi sisarta, Touga ja Bouga, jotka tulivat kansansa kanssa Dalmatiaan ja löysivät avarit tuon maan hallussaan. Kun he olivat taistelleet toisiaan vastaan muutaman vuoden ajan, kroaatit voittivat ja tappoivat osan avareista, ja loput he pakottivat alistumaan heille. Siitä lähtien tämä maa oli kroaattien hallussa, ja Kroatiassa on yhä joitakin, jotka ovat avaruista syntyperää ja jotka tunnustetaan avaruiksi. Loput kroaatit jäivät Ranskaa vastaan, ja heitä kutsutaan nykyään belokroateiksi eli valkoisiksi kroaatteiksi, ja heillä on oma ruhtinaansa; he ovat Ranskan eli Saksin suuren kuninkaan Oton alamaisia, kastamattomia ja solmivat avioliittoja ja ovat ystävällismielisiä turkkilaisten kanssa. Dalmatiaan tulleista kroaateista eräs osa erkani ja sai haltuunsa Illyricumin ja Pannonian; heilläkin oli suvereeni ruhtinas, jolla oli tapana pitää yllä ystävällisiä suhteita, vaikkakin vain lähettiläiden välityksellä, Kroatian ruhtinaan kanssa. Myös Dalmatian kroaatit olivat useiden vuosien ajan frankkien alamaisia, kuten he olivat aiemmin olleet omassa maassaan; mutta frankit kohtelivat heitä niin raa'asti, että he tapasivat murhata kroaattien pikkulapsia rinnasta ja heittivät heidät koirille. Koska kroaatit eivät kestäneet tällaista kohtelua frangien taholta, he kapinoivat heitä vastaan ja surmasivat ne heistä, joita he pitivät ruhtinainaan. Tämän jälkeen suuri joukko frankkien armeija marssi heitä vastaan, ja kun he olivat taistelleet toisiaan vastaan seitsemän vuotta, kroaatit onnistuivat viimein voittamaan ja tuhosivat kaikki frankit ja heidän johtajansa, joka oli nimeltään Kotzilis. Siitä lähtien he pysyivät itsenäisinä ja riippumattomina.....
..................
Nämä kastetut kroaatit eivät taistele vieraita maita vastaan oman maansa rajojen ulkopuolella, sillä he saivat eräänlaisen oraakkelimaisen vastauksen ja lupauksen Rooman paavilta, joka roomalaisten keisari Herakleiosin aikana lähetti pappeja ja kastoi heidät. Kasteensa jälkeen kroaatit tekivät nimittäin liiton, jonka he vahvistivat omin käsin ja valoilla, jotka olivat varmoja ja sitovia Pyhän Pietarin nimessä. Pietarin apostolin, että he eivät koskaan menisi vieraan maan kimppuun ja sotisi sitä vastaan, vaan eläisivät mieluummin rauhassa kaikkien niiden kanssa, jotka siihen suostuisivat; ja he saivat samalta Rooman paavilta siunauksen, että jos joku pakana tulisi näiden samojen kroaattien maata vastaan ja ajaisi sotaa sitä vastaan, niin kroaattien Jumala taistelisi kroaattien puolesta ja suojelisi heitä ja Pietari Kristuksen opetuslapsi antaisi heille voittoja.
...............
Symeon lähetti jälleen toisen armeijan ruhtinas Sakariaa vastaan, Kninoksen, Himnikoksen ja Itzbokliaksen johdolla, ja yhdessä heidän kanssaan hän lähetti myös Tseeslavin. Silloin Sakarias säikähti ja pakeni Kroatiaan, ja bulgarialaiset lähettivät "zupaneille" viestin, että heidän tulisi tulla heidän luokseen ja ottaa Tzeeslav ruhtinaanaan vastaan; ja kun he olivat huijanneet heitä valalla ja vieneet heidät ensimmäiseen kylään asti, sitoivat he heidät heti, tunkeutuivat Serbiaan ja veivät mukanaan koko kansan, niin vanhat kuin nuoretkin, ja kuljettivat heidät Bulgariaan, joskin muutamat pääsivät pakoon ja menivät Kroatiaan; ja maa jäi autioksi. Samaan aikaan nämä samat bulgarialaiset tulivat Alogobotourin johdolla Kroatiaan sotimaan, ja siellä kroaatit surmasivat heidät kaikki.

Serbit
........

Mutta kun kaksi veljestä seurasi isäänsä Serbian hallitsijana, toinen heistä otti osan kansasta ja pyysi roomalaisten keisarin Herakleiosin suojelusta, ja samainen keisari Herakleios otti hänet vastaan ja antoi hänelle asumaan Thessalonikin maakuntaan, nimittäin Serbiaan, joka on siitä lähtien saanut tämän nimityksen. Roomalaisten kielessä "serbit" on sana, joka tarkoittaa "orjia", mistä on peräisin puhekielinen "serbula", joka tarkoittaa jalkineita, ja "tzerboulianoi", joka tarkoittaa halpoja ja huonokuntoisia jalkineita käyttäviä henkilöitä. Tämän nimen serbit saivat siitä, että he olivat roomalaisten keisarin orjia. Jonkin ajan kuluttua nämä samat serbit päättivät lähteä omiin koteihinsa, ja keisari lähetti heidät pois. Mutta kun he olivat ylittäneet Tonavan, he muuttivat mieltään ja lähettivät keisari Herakleiosille pyynnön, että hän myöntäisi heille Belgradia tuolloin hallinneen sotilaskuvernöörin välityksellä muuta maata, johon he voisivat asettua. Ja koska nykyinen Serbia ja Pagania sekä niin sanottu Zachlumin ja Terbounian maa ja kanaliittien maa olivat roomalaisten keisarin hallinnassa ja koska avaarit olivat tehneet nämä maat autioiksi (sillä he olivat karkottaneet