Abortti
Yksi vaikeimmista kysymyksistä, joita oikeus elämään asettaa, koskee termin "ihmiselämä" täsmällistä määrittelyä - milloin "elämä" tarkalleen ottaen alkaa ja päättyy? Tämä kiistanalainen kysymys keskittyy ihmiselämän tarkkaan alkamisajankohtaan. Jos syntymätöntä lasta kohdellaan elävänä ihmisenä, hänelle myönnetään perustuslain mukainen "oikeus elämään". Näin ollen aborttia koskevat lait olisivat käytännössä perustuslain vastaisia.

Singaporen rikoslaissa säädetään seuraamuksista, joita määrätään, jos ei noudateta raskauden keskeyttämistä koskevaa lakia, joka rajoittaa abortin tekemisen potilaisiin, jotka eivät ole olleet raskaana yli 24 viikkoa. Malesiassa rikoslain mukaan abortti on sallittu 120 päivän kuluessa hedelmöittymisestä vain, jos raskaus uhkaa odottavan äidin fyysistä tai henkistä terveyttä.  Tämä osoittaa, että näissä kahdessa oikeusjärjestelmässä valtiot eivät ole halukkaita myöntämään "oikeutta elämään" sikiöille, jotka ovat nuorempia kuin säädetyt ajanjaksot. Siellä lainsäädännössä on annettu suurempi painoarvo odottavien äitien turvallisuudelle, joita heidän syntymätön lapsensa uhkaa, ja varauduttu heidän selviytymiseensä [LÖYDÄ JOHDANTO^^].

Tämä on ristiriidassa muissa nykyaikaisissa oikeusjärjestelmissä, kuten Filippiineillä, omaksutun lähestymistavan kanssa, jonka mukaan valtion on suojeltava äidin ja syntymättömän lapsen elämää yhtä lailla hedelmöityksestä lähtien. Myös Tšekin tasavalta toteaa, että ihmiselämää on suojeltava ennen syntymää. On huomattava, että kahdella viimeksi mainitulla lainkäyttöalueella on pääasiassa katolinen enemmistö, joka on vakaasti elämänmielinen. Näin ollen mahdollisuudet yleiseen yhteisymmärrykseen tästä kysymyksestä ovat vähäiset, koska elämän alkamisen määrittely on vaikeaa.[PROF**]

Itsemurha