"Huomautus aiheeseen liittyvästä kirjasta::

Śrīla Prabhupāda-līlāmṛta:
"Eikä hänen tarvinnut imarrella ketään, tukea ketään tai hallita kenenkään elämää. Hänen mielensä ja älykkyytensä olivat vapaat ja keskittyivät jatkuvasti palvelemaan henkistä mestariaan. Hän näki nykyiset olosuhteensa valmistautumisena edessä olevaan suurempaan tehtävään. Korkeasta iästään huolimatta hän tunsi, että hän oli vasta aloittanut työnsä. Silti hän tunsi itsensä luottavaiseksi. Hänellä oli visio maailmanlaajuisesta hartaiden yhdistyksestä. Se ei ollut tyhjänpäiväinen unelma, vaikka hän ei ollutkaan varma, miten se toteutuisi. Mutta hän tunsi velvollisuutensa. Toistaiseksi hän jatkaisi visionsa ja edeltäjiensä henkisten mestareiden vision kuvaamista artikkeleissa ja kirjoissa. Mutta niin pian kuin mahdollista hänen olisi lähdettävä länteen. Länsimaalaiset, oli hän tullut siihen tulokseen, eivät tyytyisi aineellisesti mukavaan elämään, josta puuttuisi henkinen ymmärrys; enemmän kuin hänen intialaiset maanmiehensä, he olisivat avoimia Absoluuttisen Totuuden sanomalle. Hän tiesi, että hänen oli lähdettävä. Ja hän lähtisi, jos Kṛṣṇa sitä haluaisi.

Abhay eli säästäväisesti Vṛndāvanassa pitäen tarkkaa kirjanpitoa kaikista menoista ja kuiteista. Hän piti huolellisesti tilikirjaa, aivan kuin hänellä olisi huomattava liikeyritys, vaikka hänen ostoksensa olivat vain vähän maitoa, muutama vihannes, puuhiiltä ruoanlaittoon, bussimatkoja ja hänen suurimmat menonsa, postimaksut.
-
Abhay kirjoitti bengaliksi runon ""Vṛndāvana-bhajana"". Sen alkusäkeet olivat erityisen itsereflektoivia ja henkilökohtaisia.

Istun yksin Vṛndāvana-dhāmassa.
Tällä tuulella saan monia oivalluksia.
Minulla on vaimoni, poikani, tyttäreni, lapsenlapseni, kaikki,
Mutta minulla ei ole rahaa, joten ne ovat turhaa kunniaa.
Kṛṣṇa on näyttänyt minulle aineellisen luonnon alastoman muodon;
Hänen voimallaan se kaikki on tullut minulle tänään mauttomaksi.
Yasyāham anugṛhṇāmi hariṣye tad-dhanaṁ śanaiḥ:
""Minä vähitellen otan pois kaiken varallisuuden niiltä, joille olen armollinen.""" 
Miten minä pystyin ymmärtämään tämän kaikkinaisen armon?"

Śrīla Prabhupāda on täällä 61-vuotiaana - hänen tukijansa, ystävänsä ja perheensä jättivät hänet vararikkoon.

Śrīla Prabhupāda-līlāmṛta toinen viittaus:

"Prabhupādan kunnianhimoisin kirjallinen yritys, Śrīmad-Bhāgavatamin loppuun saattaminen, piti olla peräti kuusikymmentä nidettä. Hän oli aloittanut sen Intiassa vuonna 1959, ja koko ajan hän oli ollut tietoinen siitä, että hän yritti jättiläismäistä tehtävää korkeassa iässä. Nyt Kṛṣṇa antoi hänelle tilaisuuksia sekä vedalaisen kirjallisuuden kirjoittamiseen että matkustamiseen, ja hän työskenteli hämmästyttävää vauhtia."

Prabhupāda on täällä 63-vuotiaana alkamassa kirjoittaa Bhaktivedanta Purporttejaan - luultavasti Intiassa se oli korkea ikä, mutta ei Floridassa.

"