": kirjoittaa Steve Chapman Health Care and Infant Mortality -teoksessa: The Real Story. 'Kuten elinajanodote (edellisen kolumnin aihe), myös imeväiskuolleisuus riippuu monista tekijöistä. Mitä tarkemmin ongelmaa tarkastelee, sitä vähemmän se näyttää olevan korjattavissa liittovaltion uudella suurella roolilla sairausvakuutuksissa - ja itse asiassa sitä vähemmän se näyttää olevan pääasiassa lääketieteellinen kysymys. 

 "Verratessaan valkoisia amerikkalaisia norjalaisiin vuonna 1995 julkaistussa kirjassaan "The Tyranny of Numbers" [ Nicholas Eberstadt, Washingtonissa sijaitsevan American Enterprise Institute -instituutin tutkija, päätteli, että "valkoisten amerikkalaisten korkeampi lapsikuolleisuus ei selity köyhyydellä (perinteisesti ymmärrettynä) tai terveydenhuollolla vaan pikemminkin vanhempiensa kriittisen osan tavoilla, toimilla ja elämäntavoilla"."" Valkoiset eivät ole ainutlaatuisia tuon tyyppisessä käyttäytymisessä. 

 "Afroamerikkalaiset vauvat kuolevat paljon todennäköisemmin kuin valkoihoiset, mitä pidetään usein todisteena siitä, että köyhyys ja sairausvakuutuksen puute ovat syyllisiä. Tämä on täysin uskottavaa, kunnes huomataan toinenkin rotuun tai etniseen alkuperään liittyvä ero: Meksikolaista, keski- tai eteläamerikkalaista syntyperää olevat latinalaisamerikkalaiset eivät ainoastaan pärjää jatkuvasti mustia paremmin imeväiskuolleisuuden suhteen, vaan myös valkoisia paremmin. Sosiaalinen huono-osaisuus ei selitä kovinkaan paljon. Eikä myöskään raskaudenaikaisen hoidon saatavuus, kuten terveydenhuoltokritiikki antaa ymmärtää. Ennen oletettiin, että jos varmistettaisiin, että raskaana olevat pienituloiset naiset pääsevät lääkärin vastaanotolle, heidän lapsensa pärjäisivät paljon paremmin. Näin ei välttämättä olekaan.   

"