"

____

No hyvä on, ainakin saamme aikaan keskustelua aiheesta.

Paul Siebert - FCM 36:n tärkein ominaisuus oli kaikilta sivuilta kalteva panssarointi, jonka rungon kaltevuus jatkui tornin kanssa, joten panssarivaunu sai pyramidinmuotoisen muodon ja hyvin pienen tornin.   Tämä oli täsmälleen sama muoto kuin T-34:ssä, joka ilmestyi noin 3-4 vuotta FCM 36:ta myöhemmin, ja silti T-34 saa kaiken kunnian ja tunnustuksen "vallankumouksellisena suunnitteluna" kaltevan panssarinsa ansiosta.   No, ranskalaiset keksivät tuon idean ensin (s. 247-248 teoksessa T-34 Mythical Weapon).    Michulec menee vielä pidemmälle ja huomauttaa, että pyramidin muoto oli erittäin epäkäytännöllinen, sillä se johti pieneen tykkitorniin, joka oli lähes toimimaton, sillä kaksi miehistön jäsentä pystyi hädin tuskin tähtäämään, lataamaan ja ampumaan tykillä.  Tämän vuoksi alkuperäinen ""litteä torni"", jonka sivut olivat jyrkästi kaltevat, korvattiin hieman suuremmalla ja vähemmän jyrkästi kaltevalla ""kuusikulmaisella tornilla"". (p. 245).   Myöhemmän T-34-85:n tornin sivut eivät olleet juuri lainkaan kaltevat, jotta suurempaan tykkiin mahtuisi mahdollisimman paljon tilaa.

Mitä tulee T-34-76:n toimintahäiriöihin, varhaiset T-34-76-mallit olivat kaikkein toimintahäiriöisimpiä, koska niissä oli pienet, jyrkästi kaltevat tornit ja heikko L-11-tykki.  Suurempi kuusikulmainen torni, joka suunniteltiin tehokkaamman F-34-tykin asentamista varten, oli paljon toimivampi, mutta se oli edelleen kahden miehen torni, josta puuttui komentaja.  Tämä ongelma korjattiin vasta vuoden 1944 alussa, jolloin T-34-85:n tuotantolinjoilta lähti vihdoin kolmen miehen tornilla varustettu malli.  T-34-76-malleilla oli siis KAIKILLA sama ongelma: lähes sokeat miehistön jäsenet yrittivät taistella taistelukentällä.  Saksalaisten oli erittäin helppoa tappaa heidät kuin ankat, koska panssarivaunujen miehistöjen näkökenttä oli hyvin rajallinen eikä heillä ollut mahdollisuutta kommunikoida muiden panssarivaunujen kanssa.  Healy's Zitadelle -teoksessa kuvataan Kurskin taistelun erästä episodia, jossa neuvostoliittolaiset T-34:t rynnäköivät sisään, ja saksalaiset vain rauhassa tappoivat T-34:t yksi kerrallaan, ja kaikki eloonjääneet T-34:t olivat täysin tietämättömiä joukkotuhosta ympärillään.  Se oli heinäkuussa 1943.   Michulecin kirjasta käy ilmi, että neuvostoliittolaiset alkoivat asentaa komentajan kupolia kuusikulmaiseen torniin kesällä 1943 (s. 123).  Todennäköisesti Kurskin taistelun raskaista tappioista opittiin jotain, että panssarivaunujen miehistöjen oli voitava nähdä, mitä ympärillä tapahtui.  

Michulec huomauttaa, että panssarivaunu, jota saksalaiset todennäköisimmin pelkäsivät ja jonka kanssa heillä oli suuria vaikeuksia, oli KV-1.  KV-1:ssä oli todella kova panssarointi, joka kesti saksalaisten varhaistykit (T-34:n ohuen sivupanssarin pystyivät läpäisemään vuoden 1941 saksalaisten panssarivaunujen heikot tykit), ja siinä oli kolmen miehen miehistö, joka teki siitä pelottavan taistelukoneen taistelukentällä.    T-34-76:n miehistö ei yksinkertaisesti nähnyt tarpeeksi hyvin eikä toiminut pienen tornin sisällä tarpeeksi hyvin ollakseen vakava uhka saksalaisille panssarivaunuille.    KV-1:n ongelma oli tietysti kaksijakoinen: se oli hyvin hidas ja verkkainen, eikä se kulkenut huonossa maastossa kovin hyvin, toisin kuin T-34.  Lisäksi se kantoi myöhemmin huonoon valoon joutuneen Kliment Voroshilovin nimeä.   Siksi KV-1 mainitaan neuvostoliittolaisessa historiankerronnassa luultavasti vain hyvin lyhyesti.  Kaikki kunnia kasataan T-34:lle, jota saksalaisilla ei ollut mitään syytä pelätä, koska se ei ollut heille kovinkaan suuri uhka taistelukentällä sen toimimattoman pienen kahden miehen tornin vuoksi.  Michulec huomauttaa, että saksalaiset kenraalit, erityisesti Guderian, todennäköisesti sekoittivat muistelmissaan KV-1:n ja T-34:n.  

____

DMorpheus - Mielestäni olet hieman liian ankara Michulecin kirjan suhteen.  Mutta ainakin tunnustat sen valtavan työmäärän, jonka hän on tehnyt tämän asian eteen.  Kyllä, valokuvat ja piirrokset ovat HÄLYTTÄVÄT.  Mielestäni sen sijaan, että kutsuisit tekstiä ""kamalaksi"", olisi tarkempaa kuvata sen kahta suurta ongelmaa:

1. Kirjan käänsi henkilö, jolle englanti oli toinen kieli.  Ei aivan yhtä huono kuin elokuvan ""Aleksanteri Nevski"" käännös, mutta joskus hieman vaikea ymmärtää.

2. Michulec menee liian pitkälle ilmeisessä neuvostovastaisessa paasauksessaan.  Jonkun olisi pitänyt vain leikata kaikki tämä pois, ja se olisi tehnyt kirjasta ammattimaisemman.

Mutta jos pystyt käymään läpi vaikean käännöksen ja suodattamaan pois neuvostovastaisuuden, huomaat, että Michulec on pakannut kirjansa täyteen faktoja, ja hän viittaa useimpiin tärkeimpiin faktoihinsa.  Valitettavasti kaikki viittaukset näyttävät olevan venäjäksi, puolaksi tai saksaksi.   Mielestäni tämä kirja kuitenkin loistaa siinä Zalogan kirjoihin verrattuna.    

Tässä on ote (s. 161): 

{{quote|Tuotannon siirtäminen muualle, uusien kokoonpanolinjojen käynnistäminen, yleensä kiireellä, ja monien raaka-ainelähteiden menettäminen.