Henkilökohtainen kertomus syklotyymiasta 

Rakkaat ystävät, 

Olen edelleen hyvin tyytymätön tähän Wikipedian sivuun, joka käsittelee syklotyymiaa, ja huomaan, että se on viime aikoina muuttunut vielä huonommaksi näiden copy-right-ongelmien vuoksi. Ihmiset kääntyvät luonnollisesti Wikipedian puoleen ensimmäisenä askeleena saadakseen tietoa syklotyymisestä persoonallisuushäiriöstä, eivätkä he ole tietoisia sitä ympäröivistä kiistoista, esimerkiksi siitä, että sen on jopa kiistelty olevan persoonallisuushäiriö. http://s13.zetaboards.com/TheCollective/index/ ja http://www.chatarea.com/TheCyclothymiaCollective ovat ilmeisesti kuolleet sen jälkeen, kun viimeksi vierailin siellä, joten aktiivinen keskustelu muiden diagnoosin saaneiden tai diagnoosin toivovien ihmisten kanssa ei ole tällä hetkellä mahdollista, joten tarjoan tämän kirjeen satunnaiselle kysyjälle luettavaksi sellaisen henkilön todellisista oireista, joka on diagnosoitu syklotyymiseksi. Lukija huomaa edellä olevasta valituksesta, että olen tyytymätön siihen, että pääartikkelissa ei ole mitään varoitusta tällaisesta "sekamuotoisesta" syklotyymiasta, joka usein johtaa siihen, että se diagnosoidaan virheellisesti masennukseksi, mikä johtaa masennuslääkkeiden antamiseen, mikä pahentaa tilannetta. Yritykseni korjata tämä asiaintila johti siihen, että kirjoitukseni poistettiin, joten en tuhlaa aikaa uuden muutoksen tekemiseen. Olkaa kuitenkin ystävällisiä ja jättäkää tämä keskusteluun. Seuraavassa ei ole tarkoitus tehdä diagnoosia, vaan antaa kysyjälle vain esimakua siitä, millaisia oireita voidaan diagnosoida syklotyymiana. Minulla diagnosoitiin 16 vuotta näiden oireiden alkamisen jälkeen, ja tämä on kirje, jossa pyydän vapaaehtoiseksi ilmoittautumista paikallisen yliopistoni tekemän tutkimuksen kohteeksi.

Hyvä tohtori X,
 
Osallistuin hiljattain Beating Bipolar -tutkimukseen, olin kontrolliryhmässä. Minulle annettiin kirje, jossa minua pyydettiin osallistumaan tutkimukseenne, johon liittyy magneettikuvaus, joka kiehtoo minua. Aioin kirjoittaa tämän sähköpostiviestin jo useita viikkoja sitten, mutta lykkäsin sitä, koska halusin kirjoittaa teille kertomuksen siitä, mitä minulle tapahtuu häiriössäni, joka on diagnosoitu syklotyymiaksi. Koska en ehdi kirjoittaa teille pidempää selontekoa, kirjoitan teille lyhyen selonteon, koska haluaisin kovasti päästä magneettikuvaukseen kahdesti. Kun tiedän, että minusta on tulossa hypotyyminen ( hypomaaninen ), voin suunnilleen ennustaa, milloin minusta tulee hypotyyminen ( masentunut ). Tämä johtuu siitä, että syklini on erittäin säännöllinen - kun otetaan huomioon selvä stressi, kuten työpaikan menettäminen tai suhteen aloittaminen, voin merkitä kalenteriin etukäteen, milloin olen korkealla ( viidennen seuraavan viikon lopussa ) ja milloin olen matalalla ( seitsemännen seuraavan viikon lopussa ) ja milloin tulen taas tasolle ( kahdennentoista seuraavan viikon lopussa ). Olen aina ollut sitä mieltä, että tämän mekaanisen ennustettavuuden pitäisi kiehtoa tutkijoita, ja uskon, että se, mitä minulle on tapahtunut, on se, että stressireaktiomekanismi on saanut jaksonsa nollattua. Tämä tapahtui ensimmäisen kerran, kun olin 19-vuotias noin syyskuussa 1981, ja se on jatkunut siitä lähtien, mutta kesti 25-vuotiaaksi asti, ennen kuin tunnistin selvästi, että kyseessä oli sykli, koska se oli häirinnyt elämääni niin paljon. Alun perin uskoin, että minulla oli kyse sellaisesta ongelmien kaleidoskoopista, joka on ehkä tyypillistä nuorille, mutta käsiteltyäni näitä ongelmia eri neuvontapsykologeilla jäin kohtaamaan ongelman, jota ei voinut poistaa. Olin 35-vuotiaana kroonisesti masentunut monien ongelmien - työttömyys, köyhyys, sosiaalinen eristyneisyys ja masennus - vuoksi, ja silloinen lääkärini kirjoitti minut sairauspäivärahan piiriin. Tämä johti haastatteluun sosiaaliturvaministeriön lääkärin kanssa, joka ei ainoastaan tunnustanut, että minua syrjittiin työelämässä, vaan diagnosoi, että minulla oli sekamuotoinen syklothymia, ja myönsi, että lääkärit olivat jatkuvasti tulkinneet oireitani akuutiksi masennukseksi. Sittemmin minut on siirretty työkyvyttömyyskorvauksen piiriin, ja siitä lähtien minua on seurannut psykiatri, joka on tällä hetkellä tohtori X yhteisön mielenterveysryhmästä X-klinikalla.
 
Esittelisin tämän mieluiten kaavioiden avulla, mutta se ei ole mahdollista sähköpostissa - piirtäkää vapaasti omat kaavionne !
 
Peruskierto
 
On olemassa stressitapahtuma - hyvä esimerkki on auto-onnettomuus, jossa olin silloisen kumppanini kanssa ja jossa auto kaatui ojaan, mutta selvisimme siitä vain mustelmilla. Hän tärisi ja oli tuolloin hyvin kiihtynyt, ei pystynyt nukkumaan sinä yönä ja seuraavana päivänä oli itkuinen, mutta nukkui sitten kunnolla ja oli seuraavana päivänä melko normaali, mutta ei halunnut ajaa. Hän oli hämmentynyt siitä, että olin niin rauhallinen, järjesti apua, piirsi mitatun luonnoskartan, nukkui hyvin mustelmia lukuun ottamatta ja ajoi meidät 200 mailin matkan kotiin. Oma reaktioni tähän stressaavaan tapahtumaan oli samanlainen kuin hänen, mutta jännittynyt tilani tuli viisi viikkoa myöhemmin ja masentunut tilani seitsemän viikkoa tapahtuman jälkeen. Olin