"

Vapauttaminen (1862) oli tiiviisti sidoksissa abolitionistien kasvavaan valtaan, kuten McPherson sanoo:
Vuoden 1862 alkuun mennessä sodan sysäys oli kehittänyt kolme vaihtelevaa ja päällekkäistä republikaanista ryhmittymää orjuuskysymyksessä. Dynaamisin ja selkein ryhmittymä olivat radikaalit, jotka hyväksyivät abolitionistien väitteen, jonka mukaan vapautus voitaisiin saavuttaa käyttämällä sotilaallista valtaa takavarikoida vihollisen omaisuutta. Puolueen toisella siivellä pienempi määrä konservatiiveja toivoi orjuuden lopullista loppua, mutta toivoi sen tapahtuvan mieluummin orjavaltioiden vapaaehtoisella toiminnalla, johon liittyi vapautettujen orjien siirtolaisuus ulkomailla. Keskellä olivat Lincolnin johtamat maltilliset, jotka jakoivat radikaalien moraalisen vastenmielisyyden orjuutta kohtaan mutta pelkäsivät rodullisia seurauksia. 
tukkuvapauttaminen. Vuoden 1862 alkupuoliskon tapahtumat ajoivat 
maltilliset kohti radikaalia kantaa. Yksi merkki tästä kehityksestä oli abolitionistien kasvava vaikutusvalta. ""Koskaan ei ole ollut aikaa, jolloin abolitionisteja olisi kunnioitettu yhtä paljon kuin nyt"", iloitsi eräs heistä joulukuussa 1861.""" [Loppusitaatti sivulta 494 "