"

Rand ei ole filosofi
En usko, että olemme koskaan ratkaisseet yhtä artikkelin suurta ongelmaa: Rand ei ole filosofi. Artikkelissa jatketaan edelleen sitä väitettä, että Rand on todellakin filosofi, mikä on mielipide, jota vain hän ja hänen seuraajansa tukevat. Koko akateemisessa maailmassa on vain yksi professori, joka tukee ajatusta, että hän on filosofi, ja näin ollen artikkelissa esitetään äärimmäinen vähemmistön näkemys totuutena. Teemme psuedofilosofiaa käsittelevässä artikkelissa periaatteessa täysin päinvastoin kuin mitä meidän pitäisi tehdä psuedotieteellisissä artikkeleissa. NPOV-varoitus pysyy tässä artikkelissa, kunnes tämä kiista on todella ratkaistu.  LGagnon 

Muutama ehdotus siitä, mitä meidän pitäisi tehdä tälle artikkelille:
Vaihda infolaatikko muotoon Template:Infobox Writer.
Poistakaa kaikki POV:n väitteet siitä, että hän on filosofi; korvatkaa ne jollain tyyliin ""Rand väitti olevansa filosofi""."
Älä puhu objektivismista filosofiana; termi "ideologia" olisi neutraalimpi.
Poistetaan luokat, jotka viittaavat häneen filosofina.  LGagnon 

Haluaisin myös huomauttaa tämän rivin artikkelista:
Rand piti itseään ensisijaisesti kirjailijana, ei filosofina LGagnon 

Vastaus ehdotuksiin

LGagnonin ehdotuksiin liittyy liikaa käsitteellisiä ongelmia. Jälleen kerran tarvitsemme hyvää pohjaa, emme lähteettömiä mielipiteitä.

Aluksi. Varsinaisen filosofian ja pseudofilosofian erottaminen toisistaan edellyttää kriteerien täsmentämistä. Älkää sekoittako angloamerikkalaista analyyttistä filosofiaa ja sitä edeltänyttä kaikkialla läsnä olevaa uskomusjärjestelmäkehitystä toisiinsa. Tai voitte poistaa (filosofian) kategoriasta käytännössä kaikki mannermaiset järjestelmät (eksistentialismin(kin) loputtomat muunnelmat).

Itse asiassa Pohjois-Amerikan analyyttinen filosofia on vain filosofian tekemisen menetelmä. Siinä vältetään järjestelmiä sellaisenaan, mikä johtuu empiristisen/positivistisen skeptisismin vaikutuksesta aina David Humeen asti. (Muistakaamme, että Hume herätti Kantin ainakin niin, että Kant relasi ""dogmaattisesta horroksesta"". Filosofia ei ole sen jälkeen ollut entisensä).

Vaikka puhummekin uskomusjärjestelmistä, keskiajan rappion ja triviumin/quadriviumin pahamaineisen rutiininomaisuuden jälkeen nämä järjestelmät ovat olleet yhä enemmän maallisia ja maallistuneita tiedon ja arvojen painotusten osalta. 

Tässä suhteessa objektivismi ei ole yhtään sen alkuperäisempää kuin sen yhtä omaperäinen, yhtä amerikkalainen käsitteellinen serkku: pragmatismi. Itse asiassa juuri LGagnonin opiskelijoiden pohdiskelut objektivismin tarkasta asemasta tässä suhteessa muistuttavat siitä vastaanotosta, jonka pragmatismi kärsi (ja kärsii yhä) verrattuna aikaisempiin teosentrisiin filosofisiin järjestelmiin. William James väitti tunnetusti, että aivan ensimmäinen todellinen filosofian luento, johon hän koskaan osallistui, oli se, jota hän itse opetti.

Näin ollen "ideologia" ei olisi neutraali viittaustapa objektivismin suhteen. Tämä lataa kiistanalaisen ""Objectivism-as-cult"" -ilmaisun suoraan järjestelmän oletettavasti neutraaliin selitykseen. Se vääristää täysin Wikipedian edellyttämää lähde- ja ulkoista aineistoa. Se lataa alkuperäistä mielipidettä/tutkimusta mitä laajimmin. Se ei onnistu purkamaan järjen paikkaa Randianin korpuksessa. 

Sivumennen sanoen monet, hyvin monet analyyttiseen koulukuntaan kuuluvat filosofit halveksivat kontinentaalistien filosofeja. Ennen he kutsuivat heitä, kun he olivat suopealla kannalla, filosofeiksi (filosofit, kuten valistuksen suuri mannermainen kolmikko Rousseau, Voltaire ja Montesquieu). Toisinaan analyytikot hylkäsivät keskivertokontinentalistin "filosofina".

Ayn Rand ei pitänyt itseään ensisijaisesti kirjailijana. Hän käsitteli nimenomaisesti kysymystä romaanikirjailijan ja filosofin välisestä erosta ja tyypillisen halveksivasti: hän pilkkasi sitä, mitä hän piti vihjauksena siitä, että toinen sulkee toisen pois. Hän ei olisi voinut olla yksiselitteisempi niiden symbioottisesta yhteydestä, jonka hän näki näiden kahden välillä. Tämä on todellakin hyvin vakavaa. AOluwatoyin"