":En usko, että Humus sapiens "olettaa pahinta toisten motiiveista".".  Minun käsitykseni on, että hän vain näkee asiat eri tavalla ja on ehkä intohimoisempi (ja kyllä, hieman itseriittoisempi) siitä kuin jotkut meistä.  

Tosiasioiden paikkansapitävyys

Näitä tapahtumia voi tarkastella ainakin kolmella tavalla.  Olkoon ""a=Joidenkin juutalaisten harjoittama kristittyjen vaino; A=Juutalaisten harjoittama kristittyjen vaino; olkoon B=Juutalaisten harjoittama kristittyjen vaino.

Ensinnäkin näkökulma, jonka me kaikki hylkäämme: Juutalaiset vainosivat kristittyjä, ja tämä oikeuttaa 2000 vuotta kestäneen kristillisen antisemitismin.  Tämä on ""A tapahtui ja A oikeuttaa B:n"".

Toiseksi näkökulma, joka on uskoakseni valtavirran kanta: Jotkut juutalaiset vainosivat kristittyjä.  Tarpeeksi niin, että kristityt näkivät tämän tai ainakin pitivät sitä kristinuskon institutionaalisena hylkäämisenä (mikä huipentui oletettuun Jamnian konsiiliin).  Tästä lahkolaiskonfliktista syntynyt kiistely ja konflikti värittivät kristittyjen asenteita, politiikkaa ja käyttäytymistä juutalaisia kohtaan seuraavien 2000 vuoden ajan.  Tämä antisemitismi juontaa juurensa juutalaisten ja kristittyjen väliseen alkuperäiseen konfliktiin varhaisen kristinuskon muotoutumisvuosina.  Useimmat ihmiset kuitenkin torjuvat nykyään ajatuksen siitä, että nämä tapahtumat tarjoaisivat oikeutetun oikeutuksen antisemitismille.  Tämä on ""A tapahtui; A:ta käytettiin oikeuttamaan B, MUTTA monet väittävät, että A ei oikeuta B:tä"".

Kolmanneksi näkökulma, jota jotkut liberaalit teologit ajavat: UT:n kertomus on ahistoriallinen, koska Uuden testamentin tai kirkkoisien kirjoitusten ulkopuolelta ei löydy vahvistavia todisteita.  (Huomautus: Suokaa anteeksi, jos liioittelen kantaa.) Tämän näkökulman mukaan vainoja ei joko koskaan tapahtunut tai ne olivat joko UT:n kirjoittajien tai UT:n kirjoittajien myöhempien tulkitsijoiden liioittelemia.  On esimerkiksi mahdollista, että VT:n tapahtumat ovat yksittäisiä tapauksia eivätkä edusta institutionaalista politiikkaa.  Myöhemmät tapahtumat (Bar Kokhban jälkeiset tapahtumat) ovat saattaneet johtaa siihen, että yksittäiset tapahtumat on tulkittu uudelleen institutionaalisen politiikan käsitykseksi.  Tämä on ""A:ta ei koskaan tapahtunut; a tapahtui; A:ta käytettiin oikeuttamaan B:tä, MUTTA monet väittävät, että A ei oikeuta B:tä"".

Mielestäni kaikki nämä näkökulmat (kyllä, jopa ensimmäinen) olisi esitettävä artikkelissa.  Meidän pitäisi antaa "asianmukainen painoarvo" jokaiselle näkökulmalle ja mainita lähteitä, jotka tukevat kutakin näkemystä. 

Lopuksi uskon, että olemme yhtä mieltä siitä, että meidän ei pitäisi sanoa ""Juutalaiset vainosivat kristittyjä"" vaan pikemminkin ""UT:n mukaan juutalaiset vainosivat kristittyjä"".  Jos tätä sanamuotoa käytettäisiin yhtenäisesti koko artikkelissa, olisiko faktojen paikkansapitävyydestä edelleen kiistaa?  

"