Hmmm ... ellei Σ ole vain joukko eristettyjä pisteitä, niin Σ:n arvot itse asiassa määräävät loput, eikö niin? Siinä mielessä, kun otetaan kahden yhden kompleksimuuttujan funktion erotus, että jos meillä on funktio, joka katoaa Σ:ssä, se on vain nolla kaikkialla. Kun Σ on äärellinen, tuo ei ole totta, mutta se ei myöskään ole kovin suuri ongelma, että funktiot ovat laskettavissa äärellisille spektreille?