Kuten kirjoitin aiemmin tässä viestiketjussa, Shakespeare-tutkijat etsivät kyllä sellaisia viittauksia, jotka voisivat olla elämäkerrallisia (ks. hyvä esimerkki Wells and Taylor Textual Companion (1987, 1997) s. 77), mutta he eivät todellakaan perusta Shakespearen näytelmien attribuutiota elämäkerrallisiin lukemiin, kuten eivät myöskään muut tietämäni kirjallisuudentutkijat, lukuun ottamatta anti-Stratfordilaisia.