"

 Milloin ihminen on valmis hyväksymään, että meidän aikamme ei ole maailmankaikkeuden aika? 

http://www.fitinizini.com/theories_01.html

Moniulotteisten skaalautuvien maailmojen teoriaa
Tohtori Fortunato Da COSTA julkaisussa Theory of Multi-Dimensional Scalable Worlds (moniulotteisten skaalautuvien maailmojen teoria) * 

""Milloin ihminen on valmis hyväksymään, että meidän aikamme ei ole maailmankaikkeuden aika?""" 

Periaate I - Empiirinen - Entiteetin ja maailman mittakaavan suhde: 
Maailmankaikkeudessa jokainen entiteetti (tähtikuvio, tähti, planeetta, eläin, kasvi, mikro-organismi, molekyyli, ...) kuuluu omaan MAAILMA-ASTEIKKOON, joka määritellään kahdella tärkeällä ulottuvuudella, jotka ovat entiteetin ELÄMÄ-ASTEIKKO (keskimääräinen elinaika-asteikko) ja TILA-ASTEIKKO (keskimääräinen kokoasteikko). 

Periaate II - Empiirinen - Täytymisperiaate: 
Kullakin entiteetillä on avaruusasteikossaan kaikki, mitä sen elinkaaren loppuun saattamiseen tarvitaan, ja sen vastaavassa elämänasteikossa on riittävästi aikaa myös sen elinkaaren menestyksekkääseen loppuun saattamiseen. 

Periaate III - Empiirinen - Maailman mittakaavojen olemassaolo: 
Ihmislajimme Maailman mittakaavan mukaan alapuolellamme on määrittelemätön määrä Pienempiä Maailman mittakaavoja - mikro-organismeja, molekyylejä, atomeja, ... - ja yläpuolellamme on toinen määrittelemätön määrä Suurempia Maailman mittakaavoja - planeettoja, tähtiä, tähtikuvioita, ..... 

Periaate IV - Empiirinen - Ajan ja tilan suhde: 
Elämän asteikko on suoraan verrannollinen avaruusasteikkoon. Mitä pienempi on entiteetin avaruusasteikko, sitä pienempi on kyseisen entiteetin elämänasteikko. 
Luonto osoittaa selvästi, että elämän mittakaavan ja avaruuden mittakaavan välillä on yhteys - empiirinen havainto osoittaa, että planeetan absoluuttinen elinikä on paljon pidempi kuin ihmisen. Ja ihmisen absoluuttinen elinaika on paljon pidempi kuin perhosen - Ajan ja Avaruuden välillä on siis ilmeinen empiirinen suhde, jota me ihmiset emme koskaan nähneet emmekä ottaneet tieteellisesti huomioon. 
Esimerkki empiirisestä kaavasta, jota voidaan soveltaa: 

Life_Scale = K x Space_Scale 
( K ~ 30 vuotta/metri nisäkkäillä ) 

Periaate V - Empiirinen - Kuvitteellisten moniulotteisten maailmojen olemassaolo: 
Eukleideen geometriassa, jos pidämme itseämme pisteenä suunnitelmassa, voimme havaita vain viivan: tämä tarkoittaa, että jos olemme piste kaksiulotteisessa maailmassa, voimme havaita vain yhden ulottuvuuden. 
Sama sääntö voidaan ekstrapoloida ymmärtämään, että jos olemme entiteetti neljän ulottuvuuden maailman mittakaavassa (X, Y, Z ja aika), on olemassa ainakin toinen ylimääräinen ulottuvuus, jonka olemassaoloa emme voi nähdä tai ymmärtää, koska sitä ei ole mahdollista havaita siitä maailman mittakaavasta käsin, jossa olemme. Ainoastaan käyttämällä kuvitteellista kompleksilukua i=(-1) ½ on mahdollista määritellä matemaattisesti tuo kuvitteellinen ulottuvuus siitä Maailman mittakaavasta käsin, johon me kuulumme. 
Tämä johtaa siihen johtopäätökseen, että moniulotteisia maailmoja ON olemassa ja että me olemme osa moniulotteisia maailmoja, joilla on ainakin yksi ylimääräinen ulottuvuus, jota emme voi havaita tai ymmärtää, koska ne ovat meille mielikuvituksellisia: i=(-1) ½. 

Periaate VI - Empiirinen - Suhteellinen älykkyys ja suhteellinen näkökulma: 
Voimmeko kysyä sokeana syntyneeltä ihmiseltä, miksi meri on sininen? Jos entiteetti ei havaitse ilmakehän väriulottuvuutta, koska se ei ole koskaan ollut todellinen ulottuvuus sen Maailman mittakaavassa, sen ei ole mahdollista perustella tätä ilmiötä. Entiteetti voi tehdä tuon perustelun vain, jos se kykenee luomaan matemaattisen mallin, jossa taivaan väriulottuvuus otetaan käyttöön kuvitteellisena ulottuvuutena i=(-1) ½. 
Meidän on siis otettava käyttöön kaksi uutta käsitettä: suhteellinen näkökulma ja suhteellinen älykkyys. 
RELATIIVINEN NÄKÖKULMA on niiden todellisten ulottuvuuksien joukko, jotka entiteetti voi havaita maailman mittakaavastaan. 
RELATIIVINEN ÄLYKKYYS on entiteetin kyky ymmärtää, ennustaa ja hyödyntää ilmiöitä, jotka tapahtuvat sen maailman mittakaavan suhteellisessa perspektiivissä. Tämän periaatteen mukaan kaikki entiteetit ovat rationaalisia ja älykkäitä omassa Suhteellisessa perspektiiviviittauksessaan. 
Ihmiskunta tai mikä tahansa muu Entiteetti voi siis perustella tieteellisiä ilmiöitä vain sellaisilla ulottuvuuksilla, jotka ovat täysin niiden ulottuvuuksien funktioita, jotka ovat todellisia (eivätkä mielikuvituksellisia) kyseisen Entiteetin maailman mittakaavassa. Ellei Entiteetti ole tarpeeksi älykäs ekstrapoloidakseen suhteellista perspektiiviään käyttämällä matemaattisissa malleissaan kuvitteellisia ulottuvuuksia, i=(-1) ½. 

Periaate VII - Empiirinen - Ekstrakuvitteellisen ulottuvuuden olemassaolon periaate: 
Miksi planeettamme Maan on muutettava kiertorutiinejaan? Miksi on olemassa gravitaatiovoimia, joiden pitäisi lähestyä makrokosmosta, mutta sen sijaan kosmos jakautuu? Miten voimme perustella tieteellisiä ilmiöitä, joita emme voi ymmärtää? Ilmeisesti on olemassa ainakin ylimääräinen kuvitteellinen ulottuvuus, jota emme voi havaita tai ymmärtää maailman mittakaavassamme (X, Y, Z ja aika), joka liittää yhteen edellä mainitut eri moniulotteiset maailman mittakaavat ja