"

Hei, kiitos kommenteistasi, niistä on varmasti apua, kun artikkelia kehitetään niin, että se soveltuu laajemmalle yleisölle eikä vain koulutetuille kielitieteilijöille. Vastaan joihinkin erityiskysymyksiisi:
 fómhar on joissakin murteissa [u:], koska sääntöä, jonka mukaan keskivokaalit korotetaan korkeiksi vokaaleiksi ennen nasaaleja (mukaan lukien aiemmin nasaalinen mh), sovelletaan ó:han monissa murteissa. Tämä muistuttaa minua siitä, etten käsitellyt tuota korotusta artikkelissa lainkaan, joten lisään siitä uuden kappaleen tässä vaiheessa.
 F ja bh/mh/v lausutaan usein bilabiaalisilla frikatiiveilla labiodentaalisten [f, v] sijaan. Valitettavasti julkaistut lähteet eivät ole kovin tarkkoja siitä, milloin mitäkin versioita käytetään. Sama pätee myös palatinaaliseen vs. palatovelaariseen (ei sillä, että näiden kahden välillä olisi ylipäätään suurta eroa, yksittäiset puhujat todennäköisesti käyttävät molempia vaihdellen, eivätkä edes kuule eroa).
 Joskus standardi ortografia edustaa hyvin huonosti tietyn murteen sanan ääntämistä. Siinä murteessa, josta sain tiedon, scanradh sattuu lausumaan niin kuin se kirjoitettaisiin scamhradh. Camin ääntäminen on /kaum/, kuten pidentämisestä/difhtongiutumisesta ennen fortis-sonoranttia on keskusteltu.
 Se, miten fortis- ja lenis-sonorantit eroavat toisistaan, vaihtelee murteittain, kuten yritin osoittaa taulukossa. Näille kahdelle tyypille ei ole olemassa yhtä yhtenäistä ääntämystä.
 Linkittämäsi kaltaiset kuvat ääntöväylistä sopivat hyvin konsonantteihin, mutta niistä ei ole paljon hyötyä vokaaleille, koska lähekkäisten vokaalien väliset erot ovat liian pieniä, jotta ne näkyisivät niissä helposti. Lisäksi ne kuuluvat pikemminkin kyseistä äännettä käsitteleville sivuille kuin tähän artikkeliin.
 Olen pahoillani, jos sydämesi särkyy sanan ""pitkälti"" kohdalla, mutta tämän sivun tarkoituksena ei todellakaan ole auttaa sinua pääsemään oikeinkirjoituksesta ääntämiseen. (Sitä varten on irlantilainen ortografia.) Tällä sivulla kuvataan, miten äidinkieliset puhujat ääntävät irlantia, riippumatta sen kirjoitusasusta. Myös sh:n toteutuksia käsitellään Irlannin ortografiassa, vaikka jonkin verran keskustelua [h]:n ja [ç]:n välisestä vuorottelusta ei varmaankaan olisi pahitteeksi täällä.
 Katson, mitä löydän stríocista. Kun cn gn lausutaan cr gr, ei ole epenteesiä, koska epenteesi esiintyy vain Munsterissa, ja cr gr cn gn:lle esiintyy vain Munsterin ulkopuolella.
 ""...[abstraktiotasolla] vokaalin alkuiset sanat... kaikki alkavat joko etu- tai takavokaalilla, joka laukaisee joko palatalisaation tai velarisaation.... Onko olemassa keino määrittää, kumpi laukeaa kussakin yksittäistapauksessa?""" No, ortografian kannalta kyllä (jos se alkaa e:llä tai i:llä, palatalisaatio laukeaa; jos se alkaa a:lla, o:lla tai u:lla, velarisaatio laukeaa), mutta puhtaasti fonologisesta näkökulmasta ei. Se on sisällytettävä osaksi sanan leksikaalista informaatiota.
 ""Vaihtelu"" viittaa taulukossa siihen, että joillakin sanan muodoilla (esim. nominatiivilla) on yksi äänne (esim. pitkä vokaali) ja toisilla sukulaismuodoilla (esim. genetiivillä) on toinen äänne (esim. lyhyt vokaali).
-gr "