, 11. tammikuuta 2007 (UTC) 

 Jungilla on tästä mielenkiintoinen teoria. Hän sanoo, että ei ole olennaista, oliko olemassa todellinen historiallinen hahmo nimeltä Kristus. Kyse on siitä, mitä olemme tehneet Kristuksesta. Jos pysymme neutraaleina sen suhteen, mikä uskonto on paras, ja näemme Kristuksen korkeimpana ihanteena, joka ihmiskunnalla on edessään siitä, mitä ihmiskunta voi olla - eli Jumala-ihminen tai Jumala ja ihminen, jotka ottavat osaa toistensa luontoon, niin siinä on kaikki, mitä meidän tarvitsee tietää siitä, mitä Jeesus edustaa. Tiedämme, että Bysantin valtakunnan kreikkalainen mieli vaikutti suuresti kristinuskoon, ja voimme nykyään nähdä, miten eri kulttuurit omaksuvat kristinuskon hienovaraisesti eri tavoin. Meidän ei pitäisi tuntea oloamme epämukavaksi ajatuksesta, että Kristus on saattanut kasvaa Oriksen, Orfeuksen, Apollon jne. ajatuksista, sen enempää kuin ajatuksesta, että kristinusko itsessään kasvoi juutalaisuudesta. Ehkäpä ihmiskunnan kasvaessa hengellisesti sen käsitys siitä, mitä ihmiset ja jumalat voivat olla, kasvaa. Tässä mielessä voimme sanoa, että Kristus kasvaa näistä aikaisemmista hengellisyyden ilmauksista mutta ylittää ne. Jung näki Kristuksen ja Buddhan korkeimpina ilmauksina siitä, mitä ihmiskunta voi olla ihmiskulttuurissa tähän mennessä. Jos olisit hindu, haluaisit luultavasti lisätä Krishnan (Krishna on Brahmanin inhimillisin avatar ja monin tavoin rinnakkainen Kristuksen kanssa sanomassaan). Monet hänen Bagavad Gitan sanoistaan ovat hyvin samankaltaisia kuin evankeliumit. Lisäksi hänen nimensä liittyy etymologisesti selvästi Kristukseen, eikö niin? Kristus ei tosin ollut purppuransininen) ja Mohammed, jos olet muslimi. Samalla tavoin Neitsyt Marian voidaan katsoa kasvaneen Hathorin, Isiksen, Astarten, Artemiksen jne. kaltaisista hahmoista. Minusta ajatus jatkuvuudesta ihmisen henkisyyden kehityksessä on erittäin koskettava ja rauhoittava. Se osoittaa, että olemme kehittymässä tietämyksessämme jumalallisesta. Mikähän mahtaa olla seuraava vaihe?  17:14