"== Filosofia Intohimo totuuden puolesta == 

 INTOHIMO TOTUUDEN PUOLESTA  
 Jokainen, jolle on yhdentekevää, onko jokin asia totta vai ei, on suuressa vaarassa menettää elämänsä merkityksen. Skeptisyys vaikuttaa triviaalilta ja pinnalliselta elämäntavalta, jossa ei ole mitään syvyyttä ja vakavasti otettavia arvoja. Voidaan sanoa, että skeptisismi on henkistä kapeutta, arkuutta ja yksinkertaisesti selittämätöntä ajattelun kieltämistä . Ajattelu on merkittävä ero homo sapiensin ja muiden elämänmuotojen välillä, joten jos ihminen ei käytä mieltään täysimääräisesti, hän tuomitsee oman olemassaolonsa kaoottiseen, lopulta merkityksettömään eksistentiaaliseen tyhjyyteen.  Elääkseen aidosti inhimillistä elämää ihmisen on oltava kiinnostunut totuudesta, mutta hänen on myös intohimoisesti etsittävä elämänsä, kärsimyksensä ja kuolemansa tarkoitusta. Teknologian kehittyminen , tieteen räjähdysmäinen kasvu ja ihmisten henkisten näköalojen radikaali laajentuminen on epäilemättä suuri siunaus ihmiskunnalle. Mutta tiede, teknologia ja elämän modernisoituminen eivät kykene vastaamaan kenellekään ajattelevalle ihmiselle tärkeimpiin kysymyksiin. Sellaisiin kysymyksiin kuin kuka tai mikä on ihminen, miksi olen olemassa, miksi maailmankaikkeus ylipäätään on olemassa, mitä tapahtuu, kun kuolen? Olemmeko yksin tässä tunteettomassa kylmässä materian maailmankaikkeudessa vai onko totta, että korkeimmat olemisen tasot ovat luonteeltaan mentaalisia? Onko jokin Jumala olemassa vai kärsivätkö uskonnolliset uskovaiset jonkinlaisesta salaperäisestä harhasta?  

              Tällaiset kysymykset ovat äärimmäisen tärkeitä itseymmärrykseni , olemassaoloni järjettömyyden tunteen ja ennen kaikkea arvojen, ennen kaikkea moraalisten arvojen, tiedostamiseni kannalta: mikä on moraalisesti hyvää tai moraalisesti pahaa. Miksi ylipäätään olla moraalinen? Ehkä moraalisen omantunnon vaatimukset ovat kuristava tukahduttava tarpeeton ja järjetön taakka elämässäni eikä mikään muu ja siksi ne pitäisi siirtää pimeän keskiajan aikoihin.  Nämä ovat ratkaisevia ongelmia, joihin tiede sellaisenaan, eli kokeellinen tiede, ei kykene antamaan vankkoja vastauksia. Miksi näin? - Koska tiede käsittelee ensisijaisesti vain tosiasioiden kuvaamista ja matemaattista ilmaisemista, mutta itsessään tiede ei koskaan anna minulle mitään pitävää vastausta edellä mainittuihin kysymyksiin. Jos ihminen rajoittaa tietonsa vain siihen, mikä on "" tieteellisesti todistettu "", hän tuomitsee itsensä jo henkiseen sokeuteen suhteessa ihmisen olemassaolon tärkeimpiin kysymyksiin. Yleisimpiä esteitä intohimoiselle totuuden etsinnälle ovat hyvin monet tuntemattoman pelko , vakavasti ajattelun pelko , halu elää helposti ja viettää aikaa pinnallisessa ja tyhjässä mutta jännittävässä viihteessä.  

               Ihmisenä oleminen on olemassaoloa kohti kuolemaa, kuten Martin Heidegger määritteli ihmisen ""Kuolemaa kohti olevana olentona""."  Kuoleman mysteeri on aina ollut ja on aina kiehtova arvoitus jokaiselle ajattelevalle ihmiselle. Albert Camus, joka ei tosin uskonut minkäänlaiseen Jumalaan, tunnusti kuitenkin haluavansa ja ehdottomasti vaativansa merkitystä sanoessaan, että kuolema tietäen miksi ja minkä vuoksi on hyväksyttävää, mutta elämän tarkoituksen sulaminen olemattomuuteen ei ole mitään, minkä kanssa voi elää. 
                 Elämän aika on lyhyt, ja ihmisen on pakko tehdä päätös siitä, mihin hän uskoo ja mihin ei, koska päätöksen tekemättä jättäminen on päätöksen tekemistä. Väistelemällä sitoumustani hyväksyn jo jonkinlaisen näkemyksen olemassaolosta. Muuta tietä ei ihmiselle ole avoinna. Siksi intohimon totuuteen on oltava lyhyen elämän aikana ihmisen älyllisen elämän elävä dynamiikka. Kukaan ei voi istua kahdella oksalla samaan aikaan . Tässä kohtaa tulee mieleen Jeesuksen Kristuksen sanonta Joka ei ole minun kanssani, on minua vastaan. Ei ole mitään välissä istumista aidan välissä . Totuuden etsiminen on jokaisen tehtävä eikä sitä voi sysätä pois kenenkään muun harteille. Miksi, koska voin elää elämääni vain itse ja kukaan muu ei voi elää sitä puolestani , kokea puolestani elämän iloa, luovuutta, kärsimystä ja koko olemassaolon seikkailua. Egokeskeisen ahdinkoni vuoksi näkemykseni on aina ja tulee aina olemaan minun. Siksi se, olenko välinpitämätön, satunnaisesti vain kiinnostunut totuudesta vai en ollenkaan, on kaikki toinen kutsu intohimoon totuutta kohtaan. Kun Pilatus tuomitsi Kristuksen kuolemaan, hän kuulusteli Kristusta hänen tehtävästään ja luonteestaan. Kristus vastasi, että hän oli syntynyt todistamaan totuudesta. Pilatus katsoi häntä kyyninen katse silmissään ja kysyi: "Mikä on totuus?", - mutta hän ei odottanut vastausta, sillä hän ajatteli, että roomalaisen maaherran monet muut tehtävät ovat tärkeämpiä kuin tällainen abstrakti ja epämääräinen käsite.  Pilatukselle ei ollut mahdollista sellaista asennetta kuin intohimo totuuteen. 
                
 Prof. Leszek Figurski. Ph.D."