" 

 Joten, 9/11:n kymmenentenä vuosipäivänä, ""New York Times"" ""kolumnisti""" Paul Krugman toimitti vastenmielisimmän pätkän, jonka hän on koskaan kirjoittanut hyökkäyksestä, ainakin sen jälkeen, kun hän viimeksi kirjoitti siitä. Otsikko on: "Häpeän vuodet", lainaus päättyy. Ja ei, se ei ole suunnattu radikaalia islamia vastaan. Sen sijaan hän kohdistuu Amerikkaan ja, quote, ""valesankareihin"". Krugman väittää, että hirmuteko on kaapattu. Sairas sana, kun otetaan huomioon, että hän ei oikeastaan puhu oikeista kaappaajista, jotka tappoivat noin 3 000 amerikkalaista. Ei, hän viittaa George Bushin ja Rudy Giulianin kaltaisiin ihmisiin, jotka hänen mielestään hyödynsivät hirvittäviä rikoksia. Mutta pahinta on, että kolumnin lopussa hyypiö kirjoittaa: ""En salli kommentteja postaukseen ilmeisistä syistä.""" Tuosta ilmeisestä syystä, hän on pelkuri. Tarkoitan, miksi muuten kieltäisit vastaukset? Hän on kuin 10-vuotias poika, joka soittaa meille kaikille kurkkupuhelun vain luuriin jo ennen kuin kuulee vastauksen, kuullessaan häpeänsä omasta ilkeydestään. Nyt katson muistotilaisuuksia ja tunnen surua perheiden puolesta, joiden suru ei koskaan lopu. Mutta koska olen surkea tunteiden pohtimisessa, vältän sitä yleensä. Mutta ainakin voin tiivistää yhdeksään sanaan sen, mitä monet tuntevat tänään: painu helvettiin, Paul Krugman, senkin parrakas, katkera pelle."