"==NPOV-keskustelu siitä, onko Deckard ihminen vai replikantti== 
 No, ensinnäkin, parannan kappaleeni laittamalla sen merkityksen takaisin, koska jotenkin sait selville, että tarkoitin ""kukaan ei kerro sinulle"", että tarkoitin ""istu kanssasi teatterissa"" enkä ""elokuvassa"" ja ""sinä"" tarkoitin ""Deckard"".  Joten kun muutit sen tarkoittaaksesi, että sanoin yleisön tarvitsevan juonen selittämistä, se muuttui tyhmästä tyhmemmäksi.  Juonen selittäminen ei ole dickenmaista, vaan se, että sinulle kerrotaan, ettet ole ihminen.  Mietin, pitäisikö käyttää mielen vittuilua mielen taivuttamisen sijaan, koska Phil olisi halunnut sen niin.  Mietin sitä. 

 Ja aion poistaa eräässä yläosassa olevan idioottimaisen väitteen, jonka mukaan ""Deckard"" lausutaan kuten ""Descartes""."  Sitä ei ole elokuvassa, eikä edes flunssainen itävaltalainen riimittelisi näitä kahta.  Se on joko artikkelin tyhmin kohta tai hienoin trolli, jonka olen nähnyt kuukausiin. 
 

 Ole hyvä, ja kiitos kohteliaisuudesta.  Minulla on itse asiassa hyvin vahva mielipide aiheesta (ts, se on Ridley Scottin elokuva, ei Dickin, ei Fordin, ei Fancherin, ja Scott jopa muutti sitä tehdäkseen asian kristallinkirkkaaksi, ja kysymys on paljon syvempi ja osallistaa yleisöä paljon enemmän käyttämällä keinoa, jossa koko tarina kerrotaan uudelleen lopullisen paljastuksen kautta), mutta uskon myös, että NPOV on wikipedian sielu, joten pidän huolen siitä, että minun ja toisen puolen retorinen painotus on samantasoinen ja annan lukijan päättää, kumpi niistä on loogisesti järkevä.  Tieteellinen metodisi työssä.    

 *Syyt replikantille: 
 - Mielestäni Deckardin replikanttius tekee elokuvasta kiinnostavamman, koska yleisö johdatetaan tunnesuhteeseen Deckardin kanssa olettaen, että hän on ihminen. Hänen toteamisensa replikantiksi korostaa elokuvan keskeisen eettisen kannan, Frankensteinin luoman ongelman, joka koskee keinotekoisen tunteen asemaa empatian piirissä (Lanierin mukaan), terävyyttä.  Itse tarinan kannalta Decakardin asema ""skinjobina"" tekee hänestä ortogonaalisemman tappamiinsa olentoihin nähden, mutta se problematisoi tärkeimmän suhteen: suhteen yleisöön. 
 Hwarwick 
 - Korostaa Deckardin kamppailua oman identiteettinsä löytämiseksi ja saada yleisö tuntemaan samoin kuin Deckard omassa kamppailussaan Deckardin identiteetin ymmärtämiseksi ja lopulta kyseenalaistamaan oman käsityksensä siitä, miten voimme tietää, että oma ihmisyytemme on erilainen, ja miten voimme tietää mitään (vrt. epistemologia). Jos yleisö ei tiedä vastausta loppuun asti, eivätkä hahmotkaan tiedä sitä, tarina saa yleisön ja hahmot kysymään uudelleen, mikä on ero minun ja jonkin epäinhimillisen välillä, jos voin olla joko ihminen tai epäinhimillinen ja tarvitsen jonkun toisen kertomaan, kumpi? Tämä tulkinta sopisi myös Philip K. Dickin teoksen mielenliikutukseen. Hänen kirjojensa jännite perustuu usein hahmojen valheelliseen vainoharhaisuuteen, kun heidän identiteettiään manipuloidaan, heille iskostetaan tai heiltä salataan. Hänen tyylinsä on johtaa lukijaa harhaan - aivopestä lukijaa hahmon tavoin - ennen kuin antaa mysteerin ratketa, jolloin identiteettikriisi sekä identiteetin ja tunnistettavuuden filosofiset kysymykset jäävät joskus avoimiksi. 

 Olen samaa mieltä siitä, että tiedot on esitetty aiemmin artikkelissa, mutta mielestäni siinä vaiheessa, kun kohtaus esitetään todisteena, on tärkeää tuoda esiin Scottin ohjaajan leikkauksen tarkistuksen tarkoituksenmukaisuus.  Jätän sen sellaisenaan, ja jos olet samaa mieltä, voit lisätä sen takaisin.  Tönäisen vain erästä havaitsemaani kirjoitusvirhettä.  Kun minulla on vähän enemmän aikaa (juuri nyt olen tavallaan viivyttelemässä jotain muuta), luen kaikki tänne liittämäsi jutut ja katson, puuttuuko artikkelista jotain. 
 

 Elokuvan lopussa hän tuntee selvästi empatiaa Royta ja muita replikantteja kohtaan. Hän on mielestäni oppinut, että replikantit ovat aivan yhtä inhimillisiä ja yhtä paljon elämää ansaitsevia kuin kuka tahansa "oikea" ihminen. Ja Deckardin kautta mekin opimme tämän. Meitäkin haastaa ajatus siitä, että ihmisyyttä ei voi osoittaa, että se ei ole luontainen ominaisuus vaan pikemminkin leima, jonka annamme hyvin syvälle, värikkäälle ja monimutkaiselle ajatusten ja tunteiden vuorovaikutukselle. Ja alkuperästään riippumatta replikantit olivat tunteidensa, tarpeidensa ja halujensa ansiosta tulleet yhtä inhimillisiksi kuin me.  
 Jos Deckard olisi ollut replikantti, suuri osa elokuvan merkityksestä meille, oikeille ihmisille, olisi kadonnut. Mitä Deckard olisi oppinut, jos hän olisi ollut N6? Että hänkin oli "nahkatyöläinen"? Että ihmiset käyttivät häntä tekemään likaista työtä omiaan vastaan? Että hänen muistonsa valehtelivat hänelle?