" 

 == Käyttäjän peruuttamat muokkaukset: Ibn khaldun 84 == 

 Seuraavat siirrettiin tehdä keskustelua, koska se ei ollut tietosanakirjamainen tyyli ja oli vähän lainauksia.  Myöskään lainaukset eivät olleet oikeassa muodossa. 

 == Muut nykyaikaiset muutokset Kondratieffin teoriaan == 

 === Poliittisten pitkien syklien ja taloudellisten pitkien syklien välinen kilpailu === 

 Pitkien syklien teoria tuottaa yleensä paljon keskustelua niin sanottujen ""taantumien"" aikana, kun taas pitkien kasvujaksojen aikana keskustelun intensiteetti sen sijaan vähenee. 1970-luvulta ja ennen kaikkea 1980-luvulta lähtien keskustelut lisääntyivät melko valtavasti, kun ne olivat suhteellisen vähäisiä vuosina 1945-1970. On kyseenalaista, onko vuoden 1967 (Meadowsin raportti), vuoden 1971 (dollarin kullan vaihdettavuuden loppuminen) tai vuoden 1973 (öljysokki) jälkeinen aika pitkä taantuma. Yhdysvaltojen talous on kokenut 1980-luvulta lähtien voimakasta tuottavuuden kasvua ja toistaiseksi tuntemattoman pituista talouskasvua. Aasian osalta tämä maanosa on lähtenyt nousuun siitä lähtien. Eurooppa on kuitenkin itse asiassa kärsinyt massatyöttömyyden ja hitaamman kasvun ongelmista 1970-luvulta lähtien. Pitkien suhdanteiden teorian mukaan se koki silloin kuitenkin noususuhdanteen, mutta aiempaa enemmän eri suuntiin. Nämä pitkät syklit eivät olisi taloudellisia vaan myös poliittisia. Kyse ei ole vain poliittisten näkemysten sykleistä, vaan sykleistä, jotka koskevat maailmaa geopoliittisen ulottuvuutensa kautta. Ja Modelski (1983) ja Goldstein (1988) tulkitsevat ja täydentävät Kondratjevin tuloksia. Kondratjevin taloudellisten pitkien aaltojen rinnalla on olemassa rinnakkaisia hegemonisia syklejä. Hegemoninen sykli kestää Modelskin mukaan kaksi peräkkäistä Kondratjevin sykliä (120 vuotta) tai Goldsteinin mukaan kahdesta kolmeen sykliä (150 vuotta). 

 === Neo-Schumpeteriläiset lähestymistavat vs. maailmanjärjestelmälähestymistavat === 

 Itse asiassa itse Euroopassa erityisesti Modelskin ja Goldsteinin käynnistämä teoria hegemonisista pitkistä sykleistä ei ole pitkään aikaan onnistunut käynnistämään keskustelua yliopistoissa yhtä hyvin kuin teoriat talouden pitkistä sykleistä, jotka kestävät noin 50 vuotta. Todellisessa keskustelussa on usein ollut vastakkain - 1970-luvulta ja erityisesti 1980-luvulta lähtien - neo-Schumpeterilaiset ja toisaalta maailmanjärjestelmän teorian kannattajat. On kuitenkin totta, että maailmanjärjestelmälähestymistavassa hyväksytään enemmän ajatus poliittisten pitkien syklien mahdollisesta olemassaolosta. Neo-Schumpeteriläisistä Kleinknecht on tarkastanut Kondratjevin ekonometrisen teorian maittain ja päätynyt siihen, että tätä teoriaa voidaan pitää empiirisesti laajalti testattuna. Toisaalta maailmanjärjestelmän teorian kannattajat toteavat, että tämä teoria ei vastusta vain kehittyneitä maita toisaalta, kehitysmaita toisaalta. Se on myös osoittanut, kehittyneissä maissa itse, läsnäolo kasvava eriarvoisuus tulojen ja varustuksen tekijät, välillä naapurialueiden: perustamalla järjestelmiä rakentamiseen sopivia pätevyyksiä, pitkä sykli ja maailmanlaajuinen järjestelmä luonnollisesti levittää eriarvoisuutta paikallisesti, mukaan kansainvälisen työnjaon. Gerhard Menschin teosten voidaan osittain osoittaa olevan linkki näiden teorioiden välillä. Yhtäältä hän puoltaa uusschumpeterilaista selitystä innovaatioiden pitkille sykleille. Toisaalta, koska hän selittää, että innovaatiot maailmanlaajuisen kehityksen tunnistamiseen mukautettujen luottojärjestelmien avulla voivat olla olemassa niin laajenemisaikoina kuin taantumakausinakin, hän perustelee sitä, että innovaatioita voidaan tukea julkisen sektorin toimesta esimerkiksi taantuman aikana ja keskimääräisen taitotason nostamiseksi. 

 === Metodologiset tutkimukset === 

 Oletetaan, että pitkien taloussyklien teorian alkuaikoina (1900-luvun alussa ja jopa hieman sitä ennen) tehdyt havainnot tukevat tilastollisten järjestelmien rakentamista, jotka on suunniteltu teorian todentamiseksi. Mitkä ovat nämä tukipisteet? Yhtäältä eri talouden alojen tuottavuuserot. Näiden erojen tuntemisen ansiosta voimme ymmärtää, miten luotto leviää talouden yhdeltä sektorilta toiselle ja ruokkii kasvua. Mutta jos ajattelemme asiaa ottamatta huomioon alakohtaista näkökulmaa vaan pikemminkin kansallisesta näkökulmasta, emme saa tätä hienovaraisuutta. Juuri tämä osa-alue mahdollistaa ekonometristen järjestelmien rakentamisen kysymyksen ratkaisemiseksi. Jos voimme ymmärtää kasvun ilmiön vain kansallisesti, se on yksi mahdollisuus; siellä talous ja laki ovat tottuneet kulkemaan tiiviisti yhdessä. Mutta on mentävä globaalisti kohti ratkaisua menetelmän suhteen, miten globaali innovaatio voidaan käsitteellisesti integroida? Pitäisikö sen olla, toivoa saavuttaa ja ratkaista, jälleen... menetelmäkysymys! Pitkien suhdannevaihteluiden varhaisissa teorioissa tutkittiin pikemminkin kunkin maan hintamuutoksia ja ehdotettiin myös joiltakin osin vaatimattomia tapoja sisällyttää siihen määrä- tai tulokysymys. Jos nyt tulemme maailmaan