"Lehdessä on tarkoitus tiivistää ja selittää artikkeli. FRUS-osio sisältää päätöslauselman selitykset rauhan maata ja vetäytymistä koskevien säännösten merkityksen osalta. Ne eivät välttämättä rajoitu ""ponnisteluihin päätöslauselman laatimiseksi"". Esimerkiksi Yhdysvaltojen sitoumus ""alueellisesta koskemattomuudesta"" sisälsi lupauksia käyttää hyviä palveluksiaan saadakseen Länsirannan palautettua Jordanialle pienin rajakorjauksin jne.  

 Mitä tulee syrjäisimpiin alueisiin, on jo mainittu Institute for the Study of Diplomacy -instituutin sponsoroima Georgetownin symposium, mutta siinä ei mainita, että lordi Caradon huomautti, että Israel uhmasi selvästi päätöslauselmaa 242. Hän mainitsi esimerkkeinä erityisesti Itä-Jerusalemin liittämisen ja vähittäisen kolonialismin Länsirannalla, Gazassa ja Golanilla. 

 William B. Quandt siteeraa vuoden 67 FRUS:n nidettä XIX ja sanoo, että israelilaiset olivat virallisesti tehneet selväksi, että he eivät aikoneet laajentaa rajojaan sodan seurauksena. Hän sanoo, että Yhdysvallat ei hyväksynyt sitä, että Israel pitää miehitetyt alueet hallussaan loputtomiin, vaan että ne vaihdetaan rauhaan. Hän siteeraa myös Dean Ruskin kirjaa ""As I Saw It"", sivu 389, jossa sanotaan, että ""emme koskaan harkinneet mitään merkittävää alueen myöntämistä Israelille kesäkuun 1967 sodan seurauksena.""". Samassa alaviitteessä mainitaan Goldbergin 3. marraskuuta 1967 Husseinille antama sitoumus ja se, että Israel valtuutti vuonna 1968 Yhdysvaltain suurlähettilään George Ballin kertomaan kuningas Husseinille, että se oli valmis palauttamaan Länsirannan hänen valtansa alle. ks. sivut 44-50 ja alaviitteet sivuilla 442-444, Peace process: American diplomacy and the Arab-Israel conflict since 1967"", University of California Press.    

 "