== joitakin ikimuistoisia hetkiä Kavignar Thanigai -50 == 

 JOITAKIN MIELEENPAINUVIA HETKIÄ KAVIGNAR THANIGAI - 50 

 Ainoastaan Dawnpages.wordpress.com-lukijoille. Sitä ei jaeta aiemmin edes Marubadiyumpookkum.wordpress.Tamil-sivuston kanssa. 

 Se, mikä elämässäni on tärkeää välittää tai paljastaa, tarkoittaa: heimojen kohotusseikkailuissani vuosina 1985-1995 kosketin monta kertaa kuoleman kulmaa. Mutta Silti selviydyn siitäkin on suuri uutinen jopa minulle. Vielä elän tässä maailmassa ikäni on 50 vuotta. Se on iloinen uutinen minulle ainakin niille, jotka rakastavat minua. 

 Joskus voi olla käärmeen puremia (kapea pakenee), Kerran tulva - ylittäessään joen Mudavn Koil kylästä Sethur kylään molemmat on erotettu pienellä joella.Mudavan Koil kylä on Salemin piirissä ja Sethur on Kallakurichi Taluk -South Arcot piirissä. 

 Toisinaan taas sairauksien kanssa, kuten: Seuraavan joen ranta on Andhra Pradesh pollur.). Siellä eräs kerralilainen vanhempi ystäväni tarjosi kaikki mahdollisuudet taudin parantamiseen Pollurin voimalaitoksen sairaalassa. Kerran kyynärpääluut murtuivat ja toisen kerran syvät viillot ja haavat kaikissa käsissä ja jaloissa. Mutta jälleen kerran pääsin pakoon. 

 Kalrayan Hillsissä, jossa lavantauti on pahasti levinnyt, jopa suolistoni voi puhjeta.  Tohtori Raghunathan ilmaisi yllättyneensä siitä. Mutta pian toivuin takaisin veljeni, sisareni ja äitini hoidossa. Palamalai Lepra tartunnan. Minulla oli kaikki sairaudet, kuten paalu, haavauma, ruokatorvitulehdus, pigmenttipuutos jne. Mutta silti elän onnellisesti mikroperheen kanssa monien sairauksien kanssa. Kerran Chennaissa toinen tohtori yllätti minut 108 asteen kuumeesta työolosuhteissa. 

 Nyt olen 11 tamilinkielisen kirjan kirjoittaja, joka kirjoittaa monissa blogeissa ja verkkosivustoilla. Se on minulle suuri yllätys vielä nytkin. 

 Täytän 50 vuotta elämästäni tällä maapallolla 23.3.2012. Kouluaikana 8. luokasta alkaen osallistuin tamilinkielisiin lausuntoihin ja puhekilpailuihin Taluk-tasolla ja sain ensimmäisen palkinnon ja kiitosta. 

 Koulun jälkeen korkeakoulutasolle seisoin I runo kirjallisesti kilpailuissa, Nimi runon otsikko: edelleen muistissani:" "Kova työ." 
 Sitten runoni sai I palkinnon Salemin piirin kilpailussa, jonka järjesti "People's Arts Culture". Sitten minusta tuli saman järjestön varapuheenjohtaja. Osallistuin runoilijan Ingulabin johtamaan tamililaiseen Kavi Arangamiin. Hänen alkuperäinen nimensä on Sagul Hameed. Vuoden 1987 jälkeen toteutin monia valistusohjelmia, urheilukilpailuja, khabadi-pelejä osavaltiotasolla, erilaisia koulutusleirejä, joilla edistettiin: naisia, lapsia, johtajuutta nuorten, nuorten, maanviljelijöiden jne. keskuudessa. Siellä palkinnon saamisen roolini muuttui palkinnon antajaksi ja jakajaksi. Tämän käännekohdan myötä rohkaisin monia henkilöitä antamalla heille palkintoja. Työskentelin yli 108 kylässä Kalrayan kukkuloilla ja yli 25 kylässä Servarayan kukkuloilla. Vaikka en nyt asu siellä, nimeni ja työni säilyvät. 

 Aluksi: 

 Työskentelin Salemin alueen Nehru Yuva Kendran nuorisokoordinaattorin K.Velayudhamin alaisuudessa vapaaehtoistyöntekijänä vuonna 1984. Osasto kuuluu nykyään Intian hallituksen henkilöresurssien ministeriöön. Sitten hänet ylennettiin osaston alueelliseksi koordinaattoriksi ja hän työskenteli Barodassa /Vadotharassa Gujaratissa, Mumbayssa jne. Erosin kahden vuoden täyttyessä minulla oli valtakunnallinen koulutus nimeltä CBND: Carrier building for Nation Development. CORE (Community Organiser in Rural Environment) -koulutuksen jälkeen aloitin omat projektini ja toimin projektipäällikkönä lähes 10 vuotta eri puolilla Salem Dt:tä. Tamil Nadussa. Kalrayan Hills, Palamalai ja Yercaud- Servarayan Hills ovat joitakin niistä. 

 Harjoittelujaksojeni aikana jäin: Karnataka- Raichur Dt, M.P; Bastar Dt.-Kunta Vierailin Keralassa- Wayanadissa ja pohjoisessa aina New Delhiin asti. 

 Opintojeni päätyttyä: Kävin osallistumassa kilpailuun: *Growing population and decaying culture of India -conducted by Tamil Nadu health Department for Family planning propaganda. Vain siellä tapasin K.Velayudhamin, joka oli vanhempi hyvä ystäväni ja jonka ystävyys jatkuu edelleen. Hän on mies, joka ensimmäisenä tunnisti potentiaalini ja kirjalliset työni. 

 Sitten rakas puheenjohtajamme Sri P.K.S. Madahavan opasti elämääni niin monella tavalla, jopa meditaatioguruna. Hän teki minusta vastuullisen ja kunnioitetun henkilön yhteiskunnassamme. 

 Tohtori A.P.J. Abdul kalam puhui minulle kerran, jaoin kerran tapaamisen Intian ylioikeuden kanssa, ensimmäinen kirjani valittiin Amerikan kongressin kirjastoon biotietojeni kanssa - nämä kaikki ovat odottamattomia Jumalan lahjoja itsettömälle palvelutyölleni ja omistautuneille töilleni tämän yhteiskunnan hyväksi. Tein yhteistyötä