" 
 :Ateenan uskontunnustuksen kolminaisuuskuvauksesta voidaan sanoa korkeintaan, että se on kattavampi kuin kahdessa muussa mainitussa uskontunnustuksessa.  Mielestäni ei voida sanoa, että jokin tietty Kolminaisuusopin selitys olisi (se?) täydellinen kuvaus siitä.  Pitäisikö meidän sanoa, että myöhempien teologien, kuten Akvinolaisen, esittämät selitykset eivät ole yhtä täydellisiä kuin Athanaan uskontunnustuksen selitykset, joihin nämä myöhemmät teologit perustuivat?  
 :Sanomalla, että vuoden 381 uskontunnustuksen mukaan Pyhää Henkeä vain "palvotaan ja kirkastetaan", jätetään perusteettomasti pois erittäin tärkeä lause siitä, miten Pyhää Henkeä palvotaan ja kirkastetaan: ""Isän ja Pojan kanssa"".  Konstantinopolin ensimmäinen kirkolliskokous, joka lisäsi nämä sanat nikeinolais-konstantinopoliittiseen uskontunnustukseen, näyttää varmasti ajatelleensa, että se näin vahvisti Pyhän Hengen jumalallisuuden ""makedonialaisia"" vastaan. Myös Aabrahamia ""palvottiin"" ja kirkastettiin hänen eläessään, mutta ei Isän ja Pojan kanssa. 
 :Vaikka käytät tässä sanaa ""nimenomaisesti"", muutit artikkelissa ""Nikaian uskontunnustus vahvistaa nimenomaisesti Jeesuksen jumalallisuuden"" sanaksi ""Nikaian uskontunnustus vahvistaa Jeesuksen jumalallisuuden"", ja sitten ""Toisin kuin Apostolien uskontunnustuksessa"" -kirjoituksellasi annoit ymmärtää, että Jeesuksen jumalallisuutta ei vahvisteta edes implisiittisesti Apostolien uskontunnustuksessa.  Tiedätte tietenkin, että Apostolinen uskontunnustus, sellaisena kuin me sen tunnemme - en tarkoita vanhaa roomalaista symbolia - on paljon myöhempi kuin Nikean uskontunnustus: meidän ei pitäisi antaa lukijoillemme sellaista vaikutelmaa, että apostolisen uskontunnustuksen laatijat eivät olisi uskoneet Jeesuksen jumaluuteen!  Tekstissäni en väittänyt, että Apostolien uskontunnustus vahvistaisi Jeesuksen jumalallisuuden: sanoin vain, että siitä voidaan sanoa (eli väittää) korkeintaan, että ajatus Jeesuksen jumalallisuudesta sisältyy siihen implisiittisesti.    "