""" voi viitata myös ulkoa opetteluun. 

 Ryöstö on eräänlainen varkaus, jossa tekijä (ryöstäjä) lähestyy uhria julkisella paikalla, kuten jalkakäytävällä, kadulla tai parkkipaikalla, ja vaatii rahaa ja/tai arvoesineitä käyttämällä voimaa tai pelkoa. Yleensä varas uhkaa käyttää asetta, kuten asetta tai veistä. 

 ==Ryöstörikos ja sen historia== 
 Termi "ryöstö" sai nykyisen suosionsa Yhdysvalloissa, jossa New Yorkia kuvailtiin 1970-luvulla pahamaineisesti "Amerikan ryöstöpääkaupungiksi". Rikos on kuitenkin yhtä vanha kuin historia, ja se on tunnettu muun muassa maantieryöstönä, kukkaronryöstönä tai jalkatyynynryöstönä (joka voi olla salakavalaa tai väkivaltaista). Viktoriaanisella ajalla kohteena olivat lompakot ja kultakellot, mutta Yhdysvalloissa raportoidut katuryöstöt ja käsilaukkujen sieppaukset lisääntyivät voimakkaasti 1960-luvulta lähtien, kun uudet kulutustavarat tulivat suosituiksi. Englannissa ryöstömuoti joko syntyi tai sai suosiota monien yhteiskunnallisten tekijöiden ansiosta 70-luvun lopulla ja 80-luvulla, ja siitä tuli kulttuuri-ilmiö joidenkin kaupunkinuorten keskuudessa. Joissakin kulttuureissa nuorten miesten havaittiin yhä useammin varastavan toisilta nuorilta miehiltä. Pääasiallisiksi kohteiksi tulivat arvokkaat ja suositut tarvikkeet, kuten kannettavat äänentoistolaitteet, kamerat, kannettavat tietokoneet, matkapuhelimet ja muut esineet, jotka voidaan nopeasti ja helposti myydä eteenpäin. Jännitys, status ja jengiin liittyminen ovat epäilemättä myös tärkeitä motiiveja. Yhdysvaltojen suurimmissa kaupungeissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa uutismedia raportoi ja uutisoi ryöstöistä rikollisuustrendinä, ja jotkut tarkkailijat syyttivät uutismediaa moraalisesta paniikista Englannissa 1970-luvun alussa, jolloin "sanomalehtiraportit ryöstöistä ilmestyivät ja muuttuivat yhä sensaatiomaisemmiksi" Hale, D. (1998). Populaarikulttuuri, rikollisuus ja oikeus. Wadsworth Publishing Company, Kalifornia. Kuten kirjatut rikostilastot, vakuutushakemukset ja kansalliset rikostutkimukset osoittavat, katuryöstöt olivat kuitenkin kasvava ongelma, kunnes ne saavuttivat huippunsa noin vuosituhannen vaihteessa. 

 Tällaisiin ryöstöihin voi liittyä aseiden ja/tai väkivallan uhkausta ja/tai käyttöä.  Useimmat ryöstön uhrit eivät loukkaannu tai saavat lieviä vammoja.  Joissakin tapauksissa uhrit kuitenkin kuolevat sydänkohtaukseen tai aivohalvaukseen, kun he kamppailevat hyökkääjien kanssa, putoavat liikkuvasta bussista tai ajoneuvon alle, kaatuvat maahan ja lyövät päänsä jalkakäytävään, heitä puukotetaan teräaseilla tai ammutaan tuliaseilla tai heitä lyödään tylpällä voimalla. Kuolemaa useammin ryöstön uhrit kärsivät elinikäisistä ihoarpeista, kasvo-, kallo- ja leukavammoista sekä ortopedisistä vammoista, jotka aiheuttavat jonkinasteista invaliditeettia ja vaikuttavat työ- ja elämäntoimintaan. 

 ==Riskitekijät uhriksi joutumiselle== 
 * Jalkakäytävällä kulkijoiden esittelemät jälleenmyyntikelpoiset kulutustavarat tai niiden merkit, kuten valkoiset iPod-kuulokkeet. 
 * Jalkakäytävällä liikkuvien jalankulkijoiden keskittyminen tiettyihin toimintoihin, kuten matkapuhelimeen puhumiseen. Tätä toimintaa pidetään erityisenä riskitekijänä, koska uhrin huomio kiinnittyy keskusteluun, hänen kuulonsa ja ääreisnäkökenttänsä on yleensä heikentynyt ja hänellä on näkyvästi esillä jälleenmyytävä esine, joka voidaan nopeasti ja helposti muuttaa käteiseksi. 

 ==Mugger Modus Operandi== 
 Jotkut ryöstäjät toimivat yksin. Toiset toimivat jalkakäytävillä ryhmänä, jota monet kutsuvat susilaumaksi, koska se muistuttaa koirien käyttäytymistä ja metsästystekniikkaa. Susilaumatekniikalla on useita tarkoituksia. Tapahtumahetkellä useiden hyökkääjien läsnäolo ensin estää yksin olevaa uhria ryhtymästä fyysisiin vastatoimiin. Useat olennaisesti samankaltaisesti pukeutuneet ryöstäjät voivat hämmentää uhria tunnistamasta epäiltyä oikein poliisin tunnistustilaisuudessa, jos rikoksentekijät pidätetään. Välikohtauksen jälkeen useat olennaisesti samankaltaisesti pukeutuneet ryöstäjät voivat myös jakaa varastetun tavaran ja matkustaa eri suuntiin rikoksensa jälkeen välttääkseen poliisin tunnistamisen ja pidättämisen. 

 Monissa Yhdysvaltojen kaupungeissa ryöstäjät käyttävät vaatteisiin ja asusteisiin integroituja naamioita, kuten huppareita tai huppareita. Toiset käyttävät yöllisinä muotiasusteina gradienttilinssejä tai tainnutuslaseja. Myös lippikset ja hatut toimivat valepuvun vaihtona. Vuodesta 2006 ja 2007 lähtien hiihtonaamarit ja balaklaavat ovat tehneet paluun suosittuna muotiasusteena joissakin piireissä. 
 Ryöstäjät pyrkivät perustoimintatekniikkana sulautumaan mahdollisimman hyvin ympäristöönsä välttääkseen poliisin havaitsemisen rikostensa jälkeen. Tämän vuoksi monet käyttävät paikallista de-jour-vaatetustyyliä. Siinä määrin kuin useimmat muutkin heidän ikäryhmänsä henkilöt käyttävät farkkuja, on