"< Minulla on hieman vaikeuksia selvittää, olemmeko ratkaisseet tämän ongelman, joten selventääkseni, mistä puhumme, tässä on ""Mielen löytäminen"" -osion nykyinen rakenne (jossa ""->"" tarkoittaa ""kumoaa""): 

 (KIINALAINEN HUONE -> SIMPLE SYSTEMS REPLY (kynät, jne.) -> MAN MEMORIZES SÄÄNNÖT (ei kyniä) -> (Ignore), (CR) -> SOPHISTICATED SYSTEMS REPLY (virtuaalinen mieli) -> JUST A SIMULATION -> WHAT'S WRONG WITH SIMULATION?. CR EPÄONNISTUU. TÄMÄ EI TODISTA VAHVAA AI:TA. 

 On myös mahdollista lisätä vastalauseita ""mies muistaa"", kuten tämä: 

 (KIINALAINEN HUONE -> SIMPLE SYSTEMS VASTAUS (kynät, jne.) -> MIES MUISTAA SÄÄNNÖT (ei kynää) -> MIEHELLÄ ON KAKSI MIELIÄ YHDESSÄ PÄÄSSÄ. (CR) -> SOPHISTINEN JÄRJESTELMÄVASTAUS (virtuaalinen mieli) -> ... jne. 

 On olemassa lähteitä sanalle ""ihmisellä on kaksi mieltä samassa päässä"", joten tämän kappaleen voisi kirjoittaa, jos joku haluaa. Itse en ole kiinnostunut kirjoittamaan sitä, ja mielestäni artikkeli on parempi ilman sitä. 

 Syy siihen on mielestäni se, että se on "lukijan ajanhukkaa": Searlen kuvaus järjestelmävastauksesta on olkinukke. Hänen mielestään systeemivastaus osoittaa intentionaalisuuden joukolle objekteja, joista yksi on kynä. Searle kumoaa tämän vastauksen heittämällä kynän pois. Hän luulee kumonneensa systeemivastauksen. Useimmilla lukijoilla ei ole aavistustakaan, mitä Searle tekee tai miksi sillä on merkitystä, jos kynää ei ole. Kuten Likebox sanoo, se on "mystistä". Ongelma on siinä, että kukaan ei oikeastaan ole osoittanut kynälle intentionaalisuutta. Me kaikki liitämme tarkoituksellisuuden johonkin muuhun. Voimme kutsua sitä ""ohjelmistoksi"" tai ""hermokorrelaateiksi"" tai ""käynnissä olevaksi ohjelmaksi"" tai ""emuloiduksi mieleksi"" tai ""virtuaaliseksi mieleksi"" tai ""toiminnalliseksi järjestelmäksi"" jne. Mutta emme todellakaan puhu vain kynästä ja muista fyysisistä esineistä.  Tarvitaan hienostuneempi versio järjestelmien vastauksesta, ja tässä artikkelissa MInskyn ""virtuaalisen mielen"" argumentin on tarkoitus tarjota juuri se. 

 Niinpä artikkeli, sellaisena kuin se on kirjoitettu, antaa Searlelle "viimeisen sanan" hänen olkinukkeaan vastaan ja siirtyy sitten varsinaiseen argumenttiin. Hienostunut systeemivastaus, joka todella toimii, ja sitten Searlen perusväite komputationalismia vastaan: simuloitu mieli ei ole sama kuin oikea mieli. Mielestäni nämä ovat argumentin ontologisen puolen tärkeimmät kohdat. 

 Joten ... hän epäröi ... olemmeko kaikki tyytyväisiä siihen?     

 "