" 
 ::Lisäksi Nixonin syytteen nostaminen ei ollut pelkkää poliittista retoriikkaa, vaan lähes väistämätöntä todellisuutta.  
 :::New York Timesista (8. elokuuta 1974): ""Hänen mahdollisuutensa tulla vapautetuksi olivat lähes toivottomat. Senaattori Barry Goldwater, arizonalainen konservatiivi, joka oli republikaanien presidenttiehdokas vuonna 1964, kertoi hänelle, että hänellä oli senaatissa korkeintaan 15 ääntä, mikä oli kaukana siitä 34 äänestä, joita hän tarvitsi välttääkseen tuomion. Hänen oman henkilökuntansa jäsenet, mukaan lukien Valkoisen talon esikuntapäällikkö kenraali Alexander M. Haig Jr. suosittelivat voimakkaasti, että hän luopuisi tehtävästään kansallisen edun nimissä.""" 
 ::Hän ei olisi eronnut, jos hän olisi uskonut voivansa voittaa sen. 
 :::Nixonin eropuheesta: ""Koko Watergaten pitkän ja vaikean ajan olen tuntenut velvollisuudekseni sinnikkäästi tehdä kaikkeni, jotta saisin vietyä loppuun sen toimikauden, johon minut valitsitte. Viime päivinä minulle on kuitenkin käynyt selväksi, että minulla ei ole enää tarpeeksi vahvaa poliittista perustaa kongressissa, jotta tämän ponnistelun jatkaminen olisi perusteltua.""" 
 ::Niinpä kysytte: "Miksi mainita hänet, jos häntä ei asetettu syytteeseen?" Kaikessa muussa kuin virallisessa toiminnassa hänet asetettiin syytteeseen. Ja tästä syystä, ja syistä, jotka mainitsin edellä, hänet pitäisi mainita artikkelissa Clintonin ja Johnsonin ohella.    "