Etnisyyteen liittyy myös kulttuurinen elementti, jota on käsiteltävä, mutta suuri osa tästä keskustelusta näyttää olevan pelkkää mielipiteiden esittämistä ilman todellista keskustelua. En ymmärrä väitettä, jonka mukaan englantilainen kulttuuri on germaanista ja jotenkin erilaista kuin walesilainen ja skotlantilainen kulttuuri, en myöskään näe mitään suuria yhtäläisyyksiä skotlantilaisen ja walesilaisen kulttuurin välillä, lukuun ottamatta niitä, jotka ne myös jakavat englantilaisten kanssa. Mielestäni olisi parempi keskustella ihmisten näkemysten lähteistä ja yrittää päästä yhteisymmärrykseen siitä, miten kaikki näkökannat voidaan ottaa huomioon. On selvästi olemassa näkemys, jonka mukaan englantilaiset ovat jotenkin etnisesti germaanisia ja eroavat muista Ison-Britannian asukkaista, mutta minun on henkilökohtaisesti vaikea uskoa tähän. Vaikka olisikin samaa mieltä, on hyväksyttävä, että britit ja englantilaiset ovat asuneet samalla saarella yli puolitoista vuosituhatta, eikä väite, että näiden vuosisatojen aikana olisi tapahtunut jonkinlaista etnistä apartheidia, vaikuta minusta kovin uskottavalta. Olen kuitenkin valmis hyväksymään, että tämä on pätevä näkökanta, joka edellyttää asianmukaisesti todennettuja lähteitä. On myös kysymys skotlannista, joka on myös teutoninen kieli, joten pitäisikö meidän pitää myös skotlannin puhujia germaanisina? Jos hyväksytään, että englantilaiset ovat Ison-Britannian alkuperäisten brittiläisten asukkaiden jälkeläisiä (joita he ovatkin) ja myös joidenkin maahanmuuttajien jälkeläisiä (jotka mahdollisesti, mutta eivät varmasti, muodostivat maahan tunkeutuvan joukon), että anglosaksisten tuomat havaitut kulttuuriset muutokset ovat saattaneet yhtä lailla tapahtua kulttuurin leviämisen kautta useiden vuosisatojen aikana (eikä kukaan kiistä sitä, etteikö maahanmuuttoa olisi ollut, mutta tanskalaiset asettuivat Danelawiin 1800-luvun lopulla, eikä alkuperäiskansoja todellakaan näytä suuresti syrjäytyneen) ja että englannin kieli ei välttämättä ole osoitus joukkomuutosta tai nopeasta kulttuurimuutoksesta, niin silloin on myös järkevä näkökulma, että alkuperäiskansojen kulttuuri muuttui ajan kuluessa (kuten se oli muuttunut aiempina aikoina). Useimmat arkeologit viittaavat nykyään pikemminkin suurempaan jatkuvuuteen kuin nopeaan muutokseen. Kielellisestä näkökulmasta walesin kieli on hyvä esimerkki. 1900-luvun alussa suurin osa Walesin asukkaista puhui walesin kieltä äidinkielenään, ja 1800-luvulla Etelä-Walesin raskaaseen teollisuuteen töihin tulleiden englantilaisten oli opittava walesin kieltä. 1940-luvulle tultaessa walesin kieli oli vähemmistökieli. John Davies väittää teoksessaan A History of Wales, että walesilaiset luopuivat walesin puhumisesta vapaaehtoisesti. Hän perustelee sitä sillä, että sosialismin (joka oli vahva Walesissa) internationalistinen luonne ja nonkonformistien edistyksellinen luonne johtivat yhteisymmärrykseen siitä, että kieli voi olla este. Hän väittää myös, ettei ole todisteita siitä, että walesin kielen kaltaisilla pakkotoimilla olisi ollut merkittävää vaikutusta. Kukaan ei väitä, että Walesissa olisi ollut joukkomuutto 1900-luvun alussa, eikä kukaan väitä, että walesilaiset olisivat luopuneet identiteetistään tai kulttuuristaan, he vain lakkasivat puhumasta walesin kieltä.