" 
 == Olisin voinut olla. == 

 Jos olisin kiinnostunut japanilaisesta kulttuurista (ja animeista) aikaisemmin elämässäni (erityisesti seitsemännellä luokalla tai aikaisemmin), olisin paennut länsirannikolle, jotta olisin voinut livahtaa laivalla Japaniin ja löytää sieltä paremman elämän, koska koulussa oli valtava myllerrys, koska minulla oli tuona vuonna apulaisopettaja. 

 Itse asiassa aion lähettää entiselle lukion opinto-ohjaajalleni ajatukseni tästä "mitä jos" -kysymyksestä, jotta hän voi kertoa minulle, mitä hän ajattelee tästä asiasta.  

 Olisi ehkä ollut hyvä olla pakenematta, tai sitten olisi ollut hyvä tehdä niin ja päästä Japaniin (jos olosuhteet ja kohtalo sen sallivat). Siitä huolimatta minusta tuntui, että suuri osa nuoruudestani meni hukkaan tuon vuoden takia. Mennyt, ainakin siihen päivään asti, kun Dechronification tulee. 

 Kirje: 

 ''Rakas Sue, 

 Olen iloinen, että rouva Terri Miller antoi minulle sähköpostiosoitteesi Pizza Hutissa. Opiskelu on hauskaa ja haastavaa samaan aikaan. Millainen Chapman on ollut? 
 Nyt on mielestäni aika saada tämä "fantasia" pois järjestelmästä. Kadun, etten keskustellut tästä kanssanne aiemmin, lähinnä siksi, että se tuli mieleeni vasta yliopistoon päästyäni. 
 Muistatteko, kun minulla oli rouva Potter seitsemännellä luokalla ja kuinka se kouluvuosi oli minulle kaikkein kurjin koskaan? 
 Entä jos tapahtuisi seuraavaa: 

  
 1. joulukuuta 1997 

 Herra Sanborn kertoo minulle, että on tosiasia, että rouva Potter on kanssani koko loppuvuoden ja että jos valitan hänestä lisää, joudun ISS:lle. Rouva Potter kertoo minulle, että nyt hän tulee olemaan ympärilläni, olipa minulla hyvä tai huono, hän tulee olemaan kaikilla tunneillani. Seuraavana päivänä minun on istuttava ISS:ssä siitä syystä, mikä tahansa tuona päivänä olikin.  
 Yksi asia on varma - jos rouva Potter ei olisi ollut paikalla, minun ei olisi tarvinnut tarjoilla sitä. Hänen takiaan jouduin paljon enemmän vaikeuksiin kuin muut oppilaat, vaikka he tekivät monia samoja asioita, mutta pääsivät pälkähästä. Hän myös pilasi maineeni, mikä tarkoitti sitä, että pilasin monet mahdollisuudet saada tyttöystävä, koska opiskelutoverit näkivät rouva Potterin aina seuraavan minua ympäriinsä ja joka tunnille. 

 Kun pääsen kotiin, päätän: "En tarvitse enää hänen ankaraa auktoriteettiaan. Jos tämä maa ei välitä tarpeeksi kouluttamansa lapsen hyvinvoinnista ja maineesta, miksi minun sitten pitää jäädä tänne? Jos vanhempani rakastavat minua, mikseivät he joko poista rouva Potteria tai vie minua toiseen kouluun? Minulla on syytä uskoa, että minua ei rakasteta täällä tarpeeksi, joten tiedättekö mitä? Minä lähden pois. Minne? Paljastan sen alhaalla. 

 Kynän ja paperin avulla suunnittelen karkaamistani. Joulukuun kylmää säätä ajatellen kirjoitan ylös, mitä tarvitsen - 
 -Vain yksi reppu 
 -Jopa neljä vyötärölaukkua 
 -Jopa neljä isän varalompakkoa. 
 -Käytä kolmea kerrosta villapaitoja, joista yksi t-paita on sisimpänä. 
 -Käytä 2 kerrosta collegehousuja ja farkkuja kolmantena kerroksena, vyö mukana. 
 -Käytä hiihtonaamaria 
 -Pukeudu takkiin 
 -Käytä kolmea kerrosta sukkia 
 -Käytä käsineitä 
 -Vapaana oleviin varastotiloihin, laita 
 Yksi ylimääräinen villapaita 
 Yksi ylimääräinen housut 
 Kolme ylimääräistä alusvaatetta 
 Kaksi ylimääräistä paria sukkia 
 -Vessat 
 -Hammasharja ja hammastahna 
 -Hammaslanka 
 -Inhalaattori 
 -Trapper Keeper 
 -Jotkut peli-CD:t 
 -Flashlight 
 -Akulla ladattu herätyskello 
 -Helposti varastoitava ruoka ja juoma, joka sopii muuhun tilaan. 
 (Muista: Minulla on myös neljä vyötäröpakkausta, eli vyötäröpusseja, joten minulla on ylimääräistä säilytystilaa, jota tarvitsen.). Seuraava askel on löytää mahdollisimman paljon rahaa. Sinä iltana oletetaan, että löydän ~350 dollaria ympäri taloa, enimmäkseen vanhempien lompakoista. Kyllä, se olisi ollut varastamista, mutta sillä ei olisi väliä, jos olisin karannut enkä koskaan palaisi takaisin. Sitten kaikki nuo rahat menevät lompakoihin. 
	   Kun olen saanut kerättyä ja koottua yhteen kaiken pakenemiseen tarvittavan, päätän, että Japani on hyvä paikka. Kaikki teknologia, korkea elämä, anime ja tyttöjen runsaus! Joku nuorisotalo voisi hoitaa minut siellä myös hyvin. Miten nyt karkaan Japaniin? Junction Cityssä sattuu olemaan Greyhoundin linja-autoasema. Ne voivat viedä minut Seattleen. Entä jos tarvitsen vanhempien tai huoltajan luvan, koska olen 12-vuotias? Ei ongelmaa; väärennän lapun. Otan toisen paperiarkin ja kirjoitan seuraavaa: 
 "Rakas Greyhound, 
 Veljenpoikani Chris Cuervo palaa vanhempiensa luokse Seattleen. Meillä oli mukavaa aikaa hänen kanssaan, mutta nyt on aika lähettää hänet takaisin. Varmistakaa, että hän on turvassa kotimatkansa aikana! 
 Ystävällisin terveisin, 
 Madeline Cuervo" 

	   Sitten lappu taitetaan ja laitetaan johonkin reppuun. 12-vuotiailla ei yleensä ole henkilöllisyystodistusta. Minä varmaan jättäisin kuitenkin sotilaskorttini. Sellaisen saa 10-vuotiaana, jos on armeijan perheenjäsen.