" 

 == Pirun hyvä kysymys == 

 Käytin 88k:ta ""suuritehoiseen"" sulautettuun järjestelmään 80-luvun lopulla, ja mielestäni se oli todella mukava CPU, jonka kanssa oli helppo suunnitella, ohjelmoida ja saada hyvä suorituskyky minimaalisella hienosäädöllä. Siihen aikaan siinä oli joitakin hyvin kehittyneitä konsepteja, jotka tekivät tehokkaasta putkituksesta helppoa. 

 88100:n monisirumalli (tarvittiin kaksi MMU:ta ja yksi CPU; muista, jaetut I/D-väylät!) oli kuitenkin yleisesti ottaen suuri vastoinkäyminen, alkuteho oli pettymys, erilliset MMU-sirut hidastivat toimintaa entisestään, eikä se ollut halpa. 88110 oli merkittävä parannus sekä nopeudessa että helppokäyttöisyydessä, mutta CPU:n kellotaajuussodassa oltiin aina jäljessä... eikä mennyt kauaakaan, kun PowerPC julkistettiin. Yhdistettynä Sunin sankarillisiin ponnisteluihin SPARC:n evankeliumin levittämiseksi siru oli tuhoon tuomittu. Sääli, mutta luulen, että vastaus on se, että se tuli juuri väärään aikaan. Jos 88110 olisi julkaistu 80-luvun lopulla, se olisi luultavasti menestynyt. 

 Uskoakseni Ford (joo, autoihmiset) käytti sitä myös grafiikkatyöasemassa, mutta saatan muistaa väärin. 88k:ssa oli itse asiassa erityiset ohjeet Gouraud-varjostuslaskentaa varten."