" 

  
  Ernst Lubitschin komediassa Ninotchka (1939)]]. 
 Hänen viimeisessä elokuvassaan, George Cukorin Two-Faced Womanissa (1941), MGM yritti hyödyntää Garbon menestystä komediennenä ja valaa hänet romanttiseen komediaan, jossa hänet pyrittiin esittämään tavallisena tyttönä. Hän näytteli kaksoisroolin, jossa hän tanssi rumbaa, ui ja hiihteli. Elokuva oli kriittinen, joskaan ei täysin kaupallinen, epäonnistuminen. Garbo kutsui elokuvaa ""haudakseni"". Hän jäi eläkkeelle vuonna 1941 kolmekymmentäkuusi vuotiaana tehtyään vain kaksikymmentäseitsemän elokuvaa kuudentoista vuoden aikana. Hänelle tarjottiin tulevina vuosina monia rooleja, ja hän osoitti kiinnostusta useisiin, mutta jokaisessa tapauksessa hän joko kieltäytyi roolista tai projekti ei toteutunut. 

 Vuonna 1948 Garbo allekirjoitti 200 000 dollarin sopimuksen tuottaja Walter Wangerin kanssa, joka oli tuottanut Kuningatar Christinan vuonna 1933, kuvaamaan elokuvan, joka perustui Balzacin La Duchesse de Langeais'n teokseen. Max Ophülsin oli määrä sovittaa ja ohjata elokuva. Garbo teki useita koekuvauksia, oppi käsikirjoituksen ja saapui Roomaan kesällä 1949 kuvaamaan elokuvaa. Rahoitusta ei kuitenkaan saatu, ja hanke hylättiin. Koekuvausten - viimeisen kerran, kun Garbo astui elokuvakameran eteen - uskottiin kadonneen neljäkymmentä vuotta ennen kuin ne löytyivät uudelleen jonkun autotallista. Osa koekuvauksista oli mukana vuonna 2005 julkaistussa TCM:n dokumentissa Garbo."