"Esimerkeissä ei ole mitään vikaa.  Tutustu esimerkiksi erinomaiseen ""peliteoriaan"", joka on täynnä esimerkkejä.   
 Majorz on englanniksi majoritarian.  Pohjimmiltaan se saadaan aikaan siten, että vaalipiirit ovat yksijäsenisiä, kuten useimmissa angloamerikkalaisen maailman parlamenteissa (paitsi Uudessa-Seelannissa, jossa on vuodesta 1996 lähtien ollut PR).  Suhteellinen edustus (PR) taas syntyy monijäsenisillä vaalipiireillä.  Enemmistöjärjestelmissä vähemmistön ääni voi antaa puolueelle enemmistön edustajakokouksessa.  (Nimi on typerä, mutta se on jäänyt meille - suurin syyllinen on hollantilais-amerikkalainen valtiotieteilijä Arend Lijphart, joka on muuten selkeän ajattelun malliesimerkki.)  PR-järjestelmässä parlamentin enemmistö muodostuu niistä puolueista (lähes poikkeuksetta useammasta kuin yhdestä), jotka saivat enemmistön äänistä.  Äänestäjillä on oltava vähintään viisi jäsentä, jotta tämä toteutuisi.  Jäsenten (tehokasta) lukumäärää kutsutaan "suuruusluokaksi" - eli enemmistöjärjestelmässä suuruusluokka on 1; PR-järjestelmässä se on 5, 7 tai enemmän (pariton luku on yleensä parempi teknisistä syistä).   

 Keimzelle on väärässä: PR:ssä äänestäjä valitsee puolueen.  Enemmistöjärjestelmissä (esim. Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Kanadassa ja Australiassa) valitaan henkilö.  Tämä tarkoittaa sitä, että enemmistöpohjainen kansanedustaja edustaa ihmisiä ja maantieteellistä aluetta, kun taas PR-järjestelmässä kansanedustaja edustaa ideologiaa tai etua. - Pepper   

  
 "