== Valenssisidosteoria == 

 Yksikkö 1 
 Kemiallinen sidos 
 Moduuli: 1.1 
 Valenssisidosteoria 
 VBT on peräisin Heitleriltä ja Londonilta (1927). Tämä oli ensimmäinen yritys 
 selitä H2 - molekyyli kvanttimekaniikan avulla. Teoria oli 
 Pauling ja Slater ovat parantaneet. 
 Valenssisidosteoria (VB-teoria) oli ensimmäinen kvanttiteoria, joka oli ensimmäinen 
 kehitettävä mekaaninen teoria sidoksesta. Se on tapa ilmaista 
 Lewisin käsitteet aaltofunktioiden avulla. VB-teoriassa aaltofunktiot ovat 
 elektroniparin funktio muodostuu aaltojen vuorovaikutuksesta 
 molekyylin erillisiä osia tai fragmentteja eli kahta e:tä koskevat funktiot. 
 Potentiaalienergiakäyrästä nähdään molekyylienergian vaihtelu. 
 ytimen sisäisen etäisyyden kanssa. 
 Jos kyseessä on H2-molekyyli, harkitsemme mahdollisuutta vaihtaa keskenään 
 elektronit kahden H - -atomin välillä. Kutsutaan kahta vetyatomia 
 H2-molekyylissä nimillä HA ja HB. Kun nämä kaksi vetyä 
 atomit ovat äärettömällä etäisyydellä, ei ole havaittavia vuorovaikutuksia (altercations tai 
 repulsiot) tapahtuvat. Tällöin on olemassa kaksi mahdollista vastaavaa rakennetta 
 H2-molekyyli. Ne kirjoitetaan rakenteiksi (I) ja (II). 
 Tämä osoittaa, että rakenteessa (I) on ydin HA, jossa on elektroni 1. 
 ja ydin HB ja elektroni 2. Rakenteessa (II) elektronit ovat olleet - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -. 
 vaihdettu. Näiden kahden rakenteen aaltofunktiot kirjoitetaan seuraavasti 
                                                                    ψ 
 Vastaavasti H2 - molekyylin todellinen aaltofunktio ψ on seuraava 
 
 C1 ja C2 ovat ψ, joita kutsutaan sekoituskertoimiksi. Vedyn osalta C1 
                                      1. Tällöin kaksi mahdollista arvoa ≁ , jotka ovat seuraavat 
 = C2 ja C1 = 1: siis C2 = 
 H2-molekyylin aaltofunktio voidaan kirjoittaa muodossa 
 Kun kaksi H-atomia on lähellä toisiaan, ei voida tietää, onko se - - - - - - - -. 
 elektroni 1, joka on HA:ssa, tai elektroni 2. Yhtä pätevä kuvaus on 
 on siis ≁II. 
 Kun kaksi lopputulosta on yhtä todennäköistä, kvanttimekaniikka kuvaa, että 
 systeemin todellinen tila on aaltofunktioiden superpositio ja 
 kaksi mahdollisuutta. Silloin näiden kahden vaihtoehdon lineaarinen yhdistelmä on parempi. 
 Tätä esitimme yhdistetyissä aaltofunktioissa. Tämä funktio 
 on VB-aaltofunktio H-H-sidokselle. Sidoksen muodostuminen voi olla 
 kuvitellaan johtuvan suuri todennäköisyys kahden elektronin olla 
 kahden ytimen välissä. Sitten nämä kaksi atomia sitoutuvat toisiinsa. 
 Se on helpompi ymmärtää sanomalla, että kahden Aaltofunktion kaksi H 
 - atomit (eli ≁I ja ≁II ) vuorovaikuttavat rakentavasti ja seurauksena. On 
 aaltofunktion amplitudin nousu alueella 
 kahden ytimen välillä. Tällöin aaltofunktio kuvaa vain osaltaan 
 sidoksen muodostumista varten. Aaltofunktion kuvaama elektronijakauma 
                - side. Tiedämme, että - sidoksella on lieriömäinen symmetria. 
 on nimeltään 
 ytimen sisäisen akselin ympäri. Siinä olevilla elektroneilla on nollakulma 
 momentti akselin ympäri. 
 Potentiaalienergiakäyrä: 
 Molekyylin energian vaihtelu (edellä olevassa esimerkissä H2 
 molekyylin) sisäisen etäisyyden kanssa, lasketaan vaihtamalla 
 ytimen sisäinen erottelu ja sitten energian arviointi kyseisessä tilassa. 
 Seuraavassa kuvassa esitetään energian vaihtelu suhteessa energiamäärään. 
 molekyylien välinen erottuminen. 
 Kuvasta havaitaan, että kun 
 kaksi atomia tuodaan 
 sidosetäisyys, potentiaalinen 
 H - atomien energia 
 molekyylin arvo on pienempi kuin kahden 
 erotetut atomit. Ja jokainen 
 elektroni voi vapaasti siirtyä 
 muu atomi. Arvo s 
 pysyy muuttumattomana 
 sähköisen yhdistelmän vaihto. Samaan aikaan columbic 
 kahden positiivisesti varautuneen ytimen väliset vastukset kasvavat. Tämä 
 repulsioiden lisääntyminen kasvattaa potentiaalienergiaa ja siitä tulee suuri. 
 kun ytimen sisäinen etäisyys R pienenee. Tällöin kaksi elektronia 
 on samansuuntaiset spinit, energia jatkaa nousuaan. Mitään sidosta ei muodostu. 
 käyrän minimi on syvyys, jota merkitään Do. Mitä syvempi 
 minimi, sitä voimakkaammin atomit ovat sitoutuneet toisiinsa. Myös 
 jyrkkyys potentiaalisen energian hyvin osoittaa nopean muutoksen 
 molekyylin energia, kun sidos venyy tai puristuu. 
 käyrän jyrkkyys on osoitus liitoksen jäykkyydestä. Tämä 
 heijastuu molekyylin värähtelytaajuuteen (viittaamme siihen jäljempänä 
 molekyylien spektrit). 
 Käyrä a on aaltofunktioiden tuhoavan interferenssin tulos. 
 Tämä edustaa epäsymmetristä ko