" 
 Olen lukenut tätä keskustelusivua ja olen hämmästynyt siitä, miten jotkut ihmiset ovat valmiita käymään niin väkivaltaista keskustelua asioista, joista he eivät näytä tietävän, mistä he puhuvat. Ymmärrän ehkä, että jotkut tämän keskustelun osanottajat eivät osaa arabiaa, mutta se on sääli, kun keskustellaan jonkun (Antoun Saadeh) työstä, joka on kirjoittanut pääasiassa arabiaksi (hänen kokoelmateoksensa on 17-osainen sarja, jossa kussakin on noin 200 sivua, ja kattaa lähes 30 vuoden kirjoitustyön) ja puolueen, jonka älymystö (ainakin 4 sukupolvea) on tuottanut valtavasti muistelmia ja oppikeskusteluja (mainitakseni muutamia muistelmista Abdallah koberssi, Jebran Jreij, Julia el mir-saadeh, Ibrahim yamout, Mahmoud Nehme.... oppikeskustelujen osalta Said Taki el dinne, Wassim zeineddine, Nassif Nassar, Enaam Raed, Aboud Aboud...). Mielestäni on tehtävä joitakin asianmukaisia selvennyksiä: 1 - rasismin ja natsiväitteiden osalta: a) vuonna 1934, kun hän oli Ranskan mandaatin vankiloissa ja kun valtakunta oli huipussaan ja eugenismi oli edelleen muodissa Euroopassa ja Amerikassa, Saadeh kirjoitti yhden keskeisimmistä kirjoista oppinsa ""The Rise of Nations"", Kirjan toisessa luvussa hän esittää - perustuen hyvin referoituihin tieteellisiin antropologisiin tutkimustuloksiin ja muihin kirjoituksiin, jotka koskevat kansallisen identiteetin kehitystä Euroopassa - vankat perusteet rotujen ylivertaisuusväitteitä vastaan (hän määrittelee selkeästi eri alkuperää ja kulttuuria olevien ihmisten välisen sosiaalisen vuorovaikutuksen perustaksi kaikelle todelliselle kehitykselle ihmiskunnan historiassa) ja korostaa, että nationalismin yhdistäminen rasismiin (esimerkkeinä Saksan lisäksi myös Ranska ja Eurooppa 1700-luvun alkupuoliskolla) on hyvin taantumuksellinen ja vaarallinen kanta, jota olisi torjuttava arabialaisessa Levantissa, joka on vahvan monimuotoisuuden maa. b) Toisaalta on hyvin tiedossa - ja jopa Pipes ja Hitchens ovat samaa mieltä - että SSNP:n kannattajat ovat hyvin erilaisista uskonnollisista (hyvin erilaisista lahkoista) ja etnisistä (arabeista, mutta myös kurdeista, armenialaisista, kreikkalaisista, turkkilaisista, persialaisista, ranskalaisista...) alkuperistä. Ja he saattavat olla joidenkin alueen kommunistipuolueiden kanssa niitä harvoja, jotka voivat julistaa tällaista monimuotoisuutta, Tuskinpa on kyse rasismista c) Saädehin väitettyjen arabien vastaisten kantojen osalta. On hämmästyttävää, miten jotkut päätyvät tällaiseen johtopäätökseen, kun yksi puolueen neljästä päätavoitteesta, jotka on selvästi mainittu sen tavoitteissa, on panarabialaisen rintaman luominen. Saadeh puolusti sitä, mitä hän kutsui "todelliseksi arabismiksi", hänen mielestään realistista, operatiivista versiota arabismista, joka kykenee mobilisoimaan kehitystä ja vastustamaan kolonialistisia ja sionistisia hyökkäyksiä. Hän hyökkäsi tavanomaista arabismia vastaan (joka väitti, että Mauritaniasta Komorien maihin on yksi ainoa kansakunta ja että se perustuu pääasiassa ainoaan kielelliseen yhteyteen ja arabien islamilaiseen kulttuuriin, joka mitätöi kaikki vähemmistökulttuurit). Tämä ei tarkoita sitä, että Saadehin kanta olisi arabien vastainen, vaan sitä, että hän pitää keskiajan arabien kulta-aikaa osana pidempää historiaa, joka ulottuu antiikista nykypäivään ja jossa rakennetaan tiettyä ""maantieteellistä kulttuuria"" tietyllä maantieteellisellä alueella, joka hänen mielestään on hedelmällinen puolikuu. Hän näkee Suur-Syyrian ja puolueensa yhtenä arabimaailman nousun voimista. c) Mikä tärkeintä, hänen sosiaalinen nationalismi-oppinsa on ristiriidassa kaikenlaisen rasismin tai jopa sovinismin kanssa - minkä hän tuomitsee selvästi kirjoituksissaan. Hänen käsityksensä kansallismielisyydestä on ytimeltään kaksi keskeistä perustavaa dynamiikkaa ""sosiaalinen vuorovaikutus"" ja ""alueellinen vuorovaikutus"". "Moutahhad" on hänen sosiaalinen ja alueellinen perusyksikkönsä, jota pidetään alueellisena mittakaavana, jossa perustarpeet (lähinnä turvallisuus, ruoka, suoja ja yhteisöllisyys) voidaan saavuttaa sosiaalisen vuorovaikutuksen avulla. Moutahadeja on eri tasoilla, ja ne koostuvat pienempien Moutahdien toisiinsa liittyvistä verkoista, ja ne vastaavat eritasoisiin inhimillisiin tarpeisiin (esimerkiksi kylä tai kaupunginosa on alkeellinen Moutahad, ja alueellinen alue tai suurkaupunki on eritasoinen Moutahad, joka muodostuu kylien tai kaupunginosien verkostosta...). "Watan" tai "Patrie" on kansakunnan tason alueellinen Moutahad. Saadehille moutahadiin kuuluminen on pelkkä valinta asua siinä ja sitoutua sen tulevaisuuteen riippumatta rodullisesta, kulttuurisesta tai uskonnollisesta alkuperästä. Jos tällainen alue jätetään yksin ja sitä hallitsevat taantumukselliset yksinoikeuskulttuurit, jotka perustuvat ensisijaisiin sosiaalisiin elimiin (klaaneihin, heimoihin, suurperheisiin, uskonnollisiin ryhmiin jne...), siitä tulee heimojen ja lippujen taistelukenttä ja kolonialistisen hyväksikäytön takapiha, jossa on suuria kehitysmahdollisuuksia. Siellä hän ajattelee, että hänen Nahda, kulttuurinen ja poliittinen renessanssi tarvitaan tuomaan liberaalimpi modernistinen henki - vastakohtana Atatürkin rasistiselle toranilaiselle liikkeelle tai Mussolinin fasistiselle lähestymistavalle, hän ajatteli tehdä sen kieltämällä Levantin monikulttuurisen aseman ja pitämällä sitä rikkaana perintönä, ja osoittamalla kirjoituksissaan, että mikään näistä kulttuureista ei ole pohjimmiltaan rasistinen....