" 

 Vastaan siihen, mitä Frank Close itse asiassa sanoo: 

 ;Otteita luvusta 9, The Infinity Puzzle, 2013. Merkitykselliset katkelmat alleviivattu, loput ovat kontekstin lisäämistä varten. 
 * Vaikka useat ihmiset löysivät mekanismin, jonka avulla vektorimittabosonit voivat saada massaa, ja Brout ja Englert julkaisivat ensimmäisenä relativistisen demonstraation, vain Higgs kiinnitti huomiota massiivisen skalaarihiukkasen olemassaoloon, joka nyt kantaa hänen nimeään. 

 * Loppukesästä 1964 heillä [Guralnikilla ja Hagenilla] oli ""melkein kaikki, mutta heillä oli vielä huolia joistakin hienoista yksityiskohdista.""" Hänen entinen mentorinsa Walter Gilbert oli luennoimassa kesäkoulussa Comojärvellä, joten Guralnik teki erikoismatkan kertoakseen hänelle, mitä he olivat saavuttaneet..... Juuri samaan aikaan, kun Guralnik keskusteli Gilbertin kanssa, Higgsin artikkeli oli jo valmistumassa. Tämä kävi ilmi vasta myöhemmin... 

 * Tietämättöminä tästä vielä arvokkaammasta jalokivestä, joka oli aivan heidän ulottumattomissaan, Guralnik ja Hagen laativat käsikirjoituksen ja näyttivät sen Kibblelle pyytäen häneltä lisätietoja. Kohtalo oli antamassa heille julman iskun. Vuonna 1964 Britanniassa oli ollut useita postilakkoja, jotka olivat viivästyttäneet postin kulkua. Heidän muistikuvansa tapahtumista, joita kuvataan useissa kertomuksissa[29], on, että kun he olivat lähettämässä käsikirjoituksensa lopullista versiota PRL:lle, Kibble tuli sisään ja ilmoitti, että ruuhkautuneessa postissa oli ""kolme paperia, yksi Robert Brout'n ja François Englertin... ja kaksi Peter Higgsin kirjoittamaa."". Kaikki kolme näyttivät myös keksineen, miten mittapainobosonista voi tulla massiivinen.  

 * Guralnikin, Hagenin ja Kibblen työ oli tiukasti perusteltu ja sisälsi ainutlaatuisia oivalluksia näiden uusien ajatusten syvyyden ymmärtämiseksi. Surullinen tosiasia oli kuitenkin se, että heidät oli kauhottu. He lisäsivät tekstiin viittauksia kyseisiin papereihin, mutta eivät muuttaneet mitään eivätkä lisänneet mitään tapahtuneen seurauksena. He lähettivät käsikirjoituksen Physical Review Letters -lehteen, jossa se vastaanotettiin 12. lokakuuta 1964..... Tuolla laiminlyönnillä he olivat epäsuorasti asettaneet itsensä kakkoseksi... 

 * Gerald Guralnik oli yksi niistä, jotka lähestyivät maaliviivaa aikaisin, mutta eivät onnistuneet julkaisemaan tarpeeksi nopeasti. 

 * Toinen tämän tarinan yhteensattumista on se, että PRL:n päätoimittaja sai Higgsin käsikirjoituksen samana päivänä, kun Broutin ja Englertin artikkeli julkaistiin. Kun Higgsin artikkeli lopulta ilmestyi painettuna 19. lokakuuta, Brout ja Englert yllättyivät nähdessään, että siinä oli viittaus heidän omaan artikkeliinsa: ""Hän ei ole voinut nähdä meidän artikkeliamme, joten miten hän tiesi siitä?""" Higgs selitti: Nambu oli ollut molempien töiden referee ja ""kiinnittänyt huomiota Broutin ja Englertin työhön. Lisäsin huomautuksen heidän työstään.""" Heidän tutkimuksensa olivat todella itsenäisiä; vuonna 1964 käsikirjoitukset kirjoitettiin koneella ja lähetettiin sitten tavallisella postilla. [...] On kiistatonta, että Brout ja Englert saivat työnsä valmiiksi ja julkaisivat sen ensimmäisenä. Miksi siis Higgsin nimi yhdistetään massiiviseen bosoniin eikä Englertin tai Broutin nimeä? Vastaus on, että tähän mennessä kaikki ovat käsitelleet sitä, mitä Goldstonen massattomalle bosonille tapahtui. Jäljellä on kuitenkin vielä Goldstonen toinen bosoni - massiivinen bosoni. Higgs oli sisällyttänyt tämän ainutlaatuisella tavalla tarkistettuun artikkeliinsa, joka ilmestyi PRL:ssä. Kaksi vuotta myöhemmin hän kehitti ajatuksiaan pidemmässä artikkelissa ja pani liikkeelle tapahtumat, jotka tekivät hänen nimensä. 

 * Niinpä Brout, Englert ja Higgs olivat kaikki julkaisseet artikkeleita, kun taas GHK kirjoitti omaa artikkeliaan tietämättä Britannian postilakon aiheuttamasta kehityksestä siihen kohtalokkaaseen hetkeen asti, jolloin Kibble ilmoitti uutiset. 

 * Tom Kibble muistutti: "Kukaan ei pitänyt Higgsin bosonia erityisen tärkeänä ominaisuutena [vuonna 1964]. Kiinnostus [silloin] kohdistui siihen, miten mittasuurevektoribosonit saivat massan ja söivät matkan varrella Goldstonen [massattoman] bosonin. Nyt se on tietysti tärkeä, koska... sen havaitseminen vahvistaisi teorian pätevyyden."" ... Kibblen käsitys koetusta merkityksettömyydestä historiallisesti on sopusoinnussa muiden muistojen kanssa, jotka tulivat esille, kun kuusi jakoi Sakurai-palkinnon vuonna 2010. Englertille ja Broutille ""Tämä oli ensimmäinen kenttäteoriaa käsittelevä artikkelimme, ja olimme hieman eristyksissä. Emme tienneet Glashow'n työstä [heikkojen ja sähkömagneettisten voimien SU2 × U1-mallista] lainkaan.""" 

 * Berkeleyssä vuonna 1966 pidetyssä suurten energioiden fysiikan kansainvälisessä konferenssissa Ben Lee viittasi näkyvästi "Higgsin bosoniin" ja "Higgsin mekanismiin". ... Koska GHK-ryhmä, Hagen mukaan lukien, ei ollut saanut työtään valmiiksi ennen kuin Higgsin alkuperäiset paperit olivat ilmestyneet, ja koska Higgs oli vuoden 1966 aikana jatkanut tämän pohjalta tutkimusta siitä, miten