, 16. heinäkuuta 2006 (UTC) 

 ::::Ei pelkästään siihen, vaan myös siihen, että liittoutuneiden valvontakomissio esitti Paasikivelle oikeuden esipäätöksen esittämisen jälkeen luettelon hyväksyttävistä tuomioista, jotka olisivat vapauttaneet Kivimäen ja antaneet Tannerille vain pienen tuomion. Paasikivi otti yhteyttä oikeuden jäseniin ja painosti heitä antamaan haluttuja tuomioita. Vain neljä oikeuden jäsentä vastusti tätä painostusta. Ja se oli näytösoikeudenkäynti, jopa Paasikivi myönsi sen: Poliittinen välttämättömyys uudessa poliittisessa tilanteessa. 

 ::::Ja koska näitä oikeudenkäyntejä koskeva laki oli kirjoitettu niin, että sotilasjohto jätettiin kokonaan niiden ulkopuolelle, erityisesti Mannerheim ja Heinrichs, jotka olivat Saksan kanssa käytävissä neuvotteluissa tärkeämmässä asemassa kuin poliittisessa johdossa olevat, joten arviosi siitä, että vastuulliset henkilöt asetettiin syytteeseen, ei pidä paikkaansa. 

 ::::Päätöksestä voidaan sanoa, että sotilaat olivat tehneet päätöksen, mutta poliittiset rakenteet laahustivat ja asettivat ehtoja Suomen osallistumiselle.   22:51