Ystäväni Bob oli ehdottomasti agnostikko. Hän oli myös pakana ja sanoi julkisesti, että hänen mielestään kaikki syntyvät pakanoiksi, mutta monet on puhuttu pois matkan varrella. Wilson uskoi monitodellisuusmalliin yhtä lujasti kuin kristitty uskoo Raamattuun... eli vain joskus, yleensä silloin, kun se on kaikkein epämukavinta, koska ihmiset ovat ristiriitaisia eläimiä. Wilson ei ainoastaan neuvonut muita olemaan agnostikko kaikesta, vaan hän myös eli tämän uskontunnustuksen mukaan. Hän sanoi, että vakaumukset synnyttävät vakaumuksellisia. Hän piti ateismia yhtä taikauskoisena kuin mitä tahansa muutakin varmuutta, ja siksi vääränlaisena tai yksinkertaisesti tyhmänä. Ateistilla on kuitenkin yhtä suuri oikeus omaan mielikuvitukseensa kuin kenellä tahansa katolilaisella, protestantilla tai juutalaisella. Koska hän ei ollut sitoutunut mihinkään tiettyyn uskontoon, hän tunsi voivansa vapaasti osallistua minkä tahansa uskonnon rituaaleihin tai ideologiaan halutessaan, kun henki häntä liikutti; hän osallistui satoihin pakanallisiin riitteihin, meni naimisiin buddhalaisten häissä, vietti perinteisiä kristillisiä juhlapäiviä riemukkaasti (ja usein juopuneena rietastellen) ja osallistui sekä messuihin että mustiin messuihin silloin tällöin. Hänellä ei ollut mitään ongelmaa pukeutua Maan uskonnon kannattajan, panteistin, Kristuksen hengen seuraajan tai syy-seuraus -kellokoneistoon deterministisesti uskovan mantteliin milloin tahansa ja sen mukaan, MIKÄ TOIMII sillä hetkellä ja siinä tarkoituksessa. Kaikenlaiset fundamentalistit sanoisivat, että jos hänellä ei ole vain yhtä uskomusjärjestelmää, hänellä ei ole mitään; hän sanoisi, että hänellä on KAIKKI niistä, ja puhaltaa heille ylpeänä vadelmaa.