: Junan laitteet ovat yleensä kiinteähintainen elektroniikkapaketti, jonka hinta on ~ 50 000 dollaria (mahdollisesti kaksinkertainen, jos se on ohjaamoa kohti).  Suurin osa kustannuksista on sen asentaminen opastinjärjestelmään.  Jokaiseen nykyiseen opastinpaikkaan asennettavan laitteiston lisäksi jokaiseen asetinlaitteeseen on asennettava luotettavat dataradiot, jotka on liitetty keskitettyyn hallintajärjestelmään.  Kaikki tämä on sitten testattava tarkasti, mikä voi kestää kuukausia ja maksaa vielä enemmän rahaa.  Amtrakin kannalta toinen suuri ongelma on se, että SEPTA:lla ja muilla NEC:tä käyttävillä rautateillä ei ole ACSES-järjestelmää, eikä Amtrak voi ottaa järjestelmää käyttöön ennen kuin ne ovat sitä.  SEPTA:n osalta tämä merkitsisi 400 junavaunun varustamista 50 000 dollarin (tai enemmän) hintaan (yhteensä 20 miljoonaa dollaria).  SEPTA on tällä hetkellä vararikossa, ja merkittävän lähijunaliikenteen lakkauttamista ei yleensä pidetä järkevänä.  PTC:llä on useita suuria toiminnallisia ongelmia, joita Amtrak on pyrkinyt välttämään.  Se hidastaa junien kulkua enemmän kuin on turvallista, vaikeuttaa pysähdyksiä tietyissä olosuhteissa ja vähentää kapasiteettia monin muin tavoin.  Kun järjestelmä ei toimi, se aiheuttaa lisää päänvaivaa, ja mitä useampaan paikkaan järjestelmä asennetaan, sitä enemmän asioita menee pieleen.  Tarkemmat tiedot löytyvät ACSES-sivulta. Lyhyesti sanottuna tämänkaltaiset onnettomuudet ovat harvinaisia, ja niiden ehkäisemiseen liittyvä vaivalloinen työ haittaa rautatieliikennettä.