"::Hmm...Luulen, että vaikeus on siinä, että näissä väitteissä on paljon erilaisia asioita.  Esimerkiksi absolutismi/relationalismi -jutussa... argumentti saa primääriteksteissä hyvin tietyn sävyn, joka on aika anakronistinen (tila kuin ""sensorium"" esimerkiksi Clarken kirjeissä) Joten, oletan, että on hyödyllistä laittaa nämä asiat analyyttisempään kehykseen, jolloin kysymykset ovat oikeasti nämä kaksi: 

 1. Onko avaruusaika objekti (eikä aine)? ja 
 2. Onko olemassa "tosiasioita", jotka liittyvät tila-ajallisiin määrityksiin (esim. sijainti)? 

 Yleisesti ottaen idealisti sanoo varmasti ei (1), kun taas vastaus (1) riippuu siitä, minkälaista antirealismia kannatat (esimerkiksi uskon, että Putnam sanoisi, että avaruusaika on hänen järjestelmänsä mukaan objekti, mutta VanFraassen ei sanoisi). 

 Vastaus kohtaan (2) on kuitenkin hieman monimutkainen.  Esimerkiksi Leibniz, vaikka hän ei uskonutkaan, että avaruusaika olisi objekti, uskoo kuitenkin, että on olemassa tosiasioita, jotka koskevat avaruusvälien pituuksia.  Sitä vastoin Grunbaum, joka oli realistinen avaruusajan suhteen objektina, ajatteli, että kaikki tila-ajalliset määräytymiset olivat konventionaalisia, toisin sanoen jonkin (mielivaltaisen) koordinoivan määritelmän asettamia.  Asiaa jälleen mutkistaakseen Reichenbach oli itse samaa mieltä tosiasioista, jotka koskivat spatiotemporaalisia määrityksiä, mutta hän oli hyvin pitkälti positivistien fenomenalistisessa hengessä yleensä ja heidän uuskantilaisessa Plus-näkemyksessään käsitteellistämisen roolista tosiasioiden asettamisessa. 

 En siis tiedä, minua huolestuttaa idealismin ja antirealismin käyttäminen niin lähellä toisiaan, sillä ne ovat kaksi eri olentoa.  Otetaan esimerkiksi ajan virtausta koskeva kysymys (tavallaan lyhensin tätä osiota... olisi pitänyt varmaan sanoa enemmän).  Otetaanpa vaikka ""B-teoreetikko""-ratkaisu Mctaggartin paradoksiin.  Tämän näkemyksen mukaan paradoksia ei synny, koska a) A-determinaatiot voidaan redusoida B-determinaatioiksi (jonkin ""token-refleksiivisen tilin"" tai minkä tahansa sellaisen kautta... jossa se, mitä ""Nyt sataa"" tulee / on totuusehtona ""The tokening of 'It is raining now' is simultaneous with it raining"") ja b) todellista muutosta löytyy pelkästään B-sarjasta. 

 B-teoreetikolle ajan virtaus on siis vain aikakokemuksemme piirre, eikä se löydy jostain objektiivisesti liikkuvasta NYT:stä.  Varmasti kutsuisimme b-teoreetikkoa antirealistiksi ajan virtauksen suhteen... mutta idealistiksi?  En uskoisi niin... sillä he uskovat ajan (b-sarjana) olevan sitä mitä se on riippumatta havaitsijoista.  Mutta jälleen kerran, sekoittaakseni asioita entisestään, B-teoreetikko voi silti olla relationalisti avaruusajan suhteen (avaruusaika ei ole objekti vaan vain tapahtumien välisten suhteiden järjestelmä) ja konventionisti avaruusajan määritysten suhteen (esim. objektien väliset pituudet). 
 Joka tapauksessa, lopetan kirjoittamisen nyt...Spacetimeguy 08:54, 16. heinäkuuta 2005 
 "