(UTC) 

 Tunnustan syyllisyyteni alkuperäiseen tutkimukseen tässä tapauksessa. Poistin juuri seuraavan kappaleen ja korvasin sen omalla selitykselläni kitkasulamisesta kylmähitsausilmiönä: 

 :Säröilyä voi syntyä, kun metalliosat, kuten muttereiden ja pulttien kierteet, pakotetaan vastakkain ja hankaus aiheuttaa kitkaa pinnan asperiteettien välille. Kitkasta aiheutuu lämpöä, joka pääasiassa eristyy näihin asperiteetteihin. Asperiteetit hitsautuvat toisiinsa, mutta myöhempi siirtyminen aiheuttaa näiden pienten hitsaussaumojen rikkoutumisen, mikä tekee pinnasta entistä karheamman, mikä lisää kitkan syntymismahdollisuuksia. Särmäystä ei pidä sekoittaa kylmähitsaukseen. 

 Kitkahitsauksen selitys ei vastaa omia havaintojani, katso lisätietoja pääartikkelista. Valitettavasti en ole koskaan löytänyt uskottavaa lähdettä, jossa käsiteltäisiin hankautumista, joten minulla ei ole tarjota viitteitä.  

 Olen itse aktiivinen tutkija tribologian alalla ja keskityn erityisesti ohutlevyjen muokkauksessa tapahtuvaan kulumiseen, joka liittyy usein hankautumiseen. Hyvin usein oppikirjoissa käytetään termiä "puristuminen" kuvaamaan metallien kylmähitsausta, hankautumista tai voimakasta liimauskulumista ilman, että korostetaan, että metallien pitäisi olla tiettyjä Fe-seoksia tai puhtaita alkuaineita, kuten Al, kuten edellinen kirjoittaja kuvaili. Yleisesti ottaen nämä materiaalit ovat alttiimpia hankautumiselle, mutta myös muut metallit kärsivät hankautumisesta. Väite, jonka mukaan hiiliteräkset eivät kärsi hankautumisesta, on virheellinen, minkä ovat osoittaneet useat tutkijat, minä mukaan lukien. Jos näin olisi, esimerkiksi autoteollisuudessa ei tarvitsisi käyttää puristusvoiteluaineita hiiliteräksestä valmistettujen osien muotoilussa. Mutta näin ei tietenkään ole. 

 Kuormittumisen määritelmää yksittäisenä tapahtumana tai kulumismekanismina käytetään kuitenkin hyvin harvoin. Pikemminkin useimmat kirjoittajat, minä mukaan luettuna, käyttävät ilmaisua kuvaamaan kulumisprosessia, joka koostuu useista järjestelmistä ja kulumismekanismeista. Lyhyt kuvaus on seuraava: Kun kaksi pintaa saatetaan aluksi kosketuksiin ja liukuvat toisiinsa nähden, käynnistyy lievä kuluminen, mikä tarkoittaa, että materiaalia siirtyy pinnalta toiselle. Yleensä materiaalin siirtyminen tapahtuu pehmeämmältä pinnalta kovemmalle pinnalle. Tämä järjestelmä jatkuu jonkin verran liukumatkan ajan kuormituksesta, lämpötilasta, materiaaleista jne. riippuen. Materiaalin jatkuva kerääntyminen toiselle pinnalle paikallistaa kosketuksen, mikä johtaa kosketuspainon keskittymiseen, mikä puolestaan paikallistaa alueet, joilla materiaalin siirtyminen tapahtuu. Tämän vuoksi siirtyneen materiaalin kappaleita kasvaa tietyillä alueilla, mikä tietyssä kappalekokoluokassa käynnistää siirtymisen toiseen järjestelmään, jossa kappalekappaleen aiheuttama vastapinnan naarmuuntuminen alkaa. Yleensä kappaleen kovuus kasvaa rasituskovettumisen ja hapettumisen vaikutuksesta, mikä mahdollistaa naarmuuntumisen. Tässä vaiheessa metallinmuovausteollisuus alkaa usein huomata kitkasulkeumailmiöitä, koska naarmut alkavat näkyä muotoilluissa kappaleissa. Jos liukumisen annetaan jatkua ainakin voitelemattomissa olosuhteissa, naarmuuntuminen siirtyy vakavaksi metalliliiman kulumiseksi, kylmähitsaukseksi tai hankautumiseksi jne., johon liittyy erittäin suuri kitka ja mahdollinen työkalun ja työstettävän materiaalin tarttuminen. 
 /Anders 

 :Jos ymmärsin oikein, sanot, että entinen kitkahitsauksen määritelmä on lähempänä totuutta kuin artikkelissa oleva kylmähitsauksen määritelmäni. Ja silti tämä ei vastaa käytännön kokemustani, jonka mukaan hankautumista tapahtuu yksinomaan korroosionkestäville metalleille ja mieluiten samankaltaisille vastakkaisille materiaaleille. Esimerkiksi jopa 304 / 17-4 -pariliitoksen pari on vähemmän kuin jompikumpi näistä materiaaleista on itsekseen. Löysin heikon nettiviitteen, joka saattaa saada meidät molemmat oikeaan. Sen mukaan kuvaamasi lievä kulumisjärjestelmä syntyy vasta sen jälkeen, kun oksidipintakalvo on hajonnut, joka on tietenkin ohuempi korroosionkestävissä metalleissa. Kun näin tapahtuu, materiaalin samankaltaisuus kiihdyttäisi asperiteettien kertymistä, koska siitä tulee lähinnä paikallista kylmähitsausta. Näin päästään nopeasti toiseen järjestelmään, jossa kaikki näkyvä naarmuuntuminen tapahtuu. 

 :Toisin sanoen, selittämäsi mekanismi on yleinen (ja se saattaa soveltua hiiliteräksille epätavallisissa tilanteissa, joita en ole nähnyt), mutta se suurenee huomattavasti korroosionkestävien metallien kylmähitsauksessa. Onko tämä hyvä tekninen perusta paremmalle määritelmälle kitkasulkeumasta? 04:37, 31. elokuuta 2007