== Pimeä ennen aamunkoittoa == 

 Varastorakennusta, joka oli ränsistynyt ja vaikutti hylätyltä, ympäröivät suljetut tehtaat ja autioituneet liiketilat. Suurin osa alueen katuvaloista oli jo kauan sitten palanut tai hajonnut, joten ainoa valo, joka loisti, tuli sairaalloiselta näyttävästä sirppikuusta. 

 Sen sisäpuoli ei ollut yhtään parempi. Koko sivu oli täynnä puoliksi mädäntyneitä pahvilaatikoita, jotka oli pinottu lattiasta kattoon hylätyiksi kasoiksi. Raskas pressu peitti rikkinäiset ikkunat, ja se lepatti löysästi yötuulta. Roskia oli levinnyt koko muuten tyhjään kerrokseen, lukuun ottamatta osaa, joka oli hiljattain siivottu pois. 

 Siellä oli mies, joka oli lyyhistynyt tukipalkkia vasten ja näytti olevan tajuton. Hänen eteensä muutaman metrin päähän oli tuettu yksi tuoli, jota ympäröi joukko lattiavalaisimia. Ne olivat tällä hetkellä sammutettuina, mutta jatkojohdot johtivat kohti pimeää seinää. 

 Miehen pää lyyhistyi heikosti.  

 Ovi avautui toisessa päässä, ja sisään astui kolme miestä. Keskimmäinen käveli pari metriä muiden edellä, ja kävellessään hän heilutti käsiään sivuille lämmitellen. Kaksi muuta raahasivat painavan näköisiä säkkipusseja perässään. 

  
 ZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZZ 

  
 Hänen päätään kiskottiin taaksepäin, ja hän pystyi haistamaan gangsterin haisevan hengityksen tuhansien senttien päässä hänen kasvoistaan. Hän ei voinut olla vinkumatta hajusta, joka oli sekoitus kaalia ja ummehtunutta lihaa. Hän pakotti pahoinvoinnin takaisin ja onnistui tuijottamaan verestäviin silmiin. 

 - Ei edes vinkumista. Hyvä. Hyvä. Nautin murskaamisestasi sitäkin enemmän.  

  

 EN TIEDÄ, MUTTA HE HUUMASIVAT HÄNET JA PANIVAT HÄNET YLÖS JA SITTEN HE TEKIVÄT SEN JO... ... 

  
 Hänen päänsä pyörähti iskun jäljiltä, ja siniset pilkut tanssivat hänen silmissään, kun hän avasi ne, mutta hän pakotti itsensä pitämään ne auki ja yritti keskittää sumean näkönsä häntä kohti tulevaan gangsteriin, joka heilutti uhkaavasti golfmailaa. 

 - Mikä hätänä, pikku tyttö? Etkö pärjää isojen poikien liigassa? Mitäs jos laitamme sinulle kyvyttömyysvamman? 

 Hän näki mailan nousevan ja yritti kääntyä ilmaan, mutta hän ei pystynyt keskittymään sumun läpi, ja kun se laskeutui, hän pystyi vain pakottamaan itsensä olemaan huutamatta. Kipu virtasi kuin valkean kuuma nestemäinen tuli hänen jalkaansa pitkin ylös ja päähänsä polttaen hänen jo ennestään ohutta tajunnan otettaan. 

 Maailma hidastui hänen ympärillään. Hän pystyi yhä näkemään mafioson edessään ja näkemään tämän huulten liikkuvan, mutta ei enää kuullut tämän pilkkaa. Kuin hidastetusta elokuvasta hän näki miehen nostavan nuijan vielä kerran ja iskevän sillä häntä kohti, mutta se oli todellakin kuin elokuvaa. Se ei tapahtunut hänelle. Hän käänsi päänsä katsomaan Owainia, jossa tämä oli maannut, yhä vahvasti huumaantuneena ja sidottuna palkkiin. Yllätyksekseen hän näki, että Owain oli nyt hereillä ja noussut ylös, ja nyt hän ponnisti epätoivoisesti siteitään vasten, silmät pullistuneina ja kasvot raivon ja epätoivon naamiona. Typerä ääliö, hän vain pahensi vammojaan entisestään. Viilto hänen otsassaan vuoti yhä verta, ja purppuranpunainen veri antoi hänelle karmean ilmeen. Hänen suunsa oli auki... huusiko hän? Hän ei kuullut mitään, vain korviahuumaava hiljaisuus näkyi. Siellä olivat myös muut mafiosot, ne, jotka vartioivat Owainia ja jotka nyt nauroivat avoimesti hänen tuskalleen, käsiaseet valmiina kyljellään. Jokin liikkui hänen näkökenttänsä reunalla, ja hän kääntyi ajoissa taaksepäin nähdäkseen, kuinka nuijan nostettiin jälleen kerran ylös, ja tiesi, että kun se laskeutuisi alas, se olisi viimeinen kerta, ja pimeys veisi hänet lopullisesti. 

 Hän katsoi ylös ja tuijotti hyökkääjäänsä silmiin. Hän ei näyttänyt pelkoa. Hänen mieleensä tuli muisto rivistä kirjasta, jonka hän oli kerran lukenut. Jotain toisen elämänsä elämisestä, kun hän katsoi kuolemaa silmiin. Keneltä se oli peräisin? Se tuntui kuitenkin sopivalta. Maila oli nyt lentoratansa huipulla, ja mafioson silmät loistivat sadistista mielihyvää, kun hän katsoi tyttöä alaspäin. Silti hän piti katseensa uhmakkaana. 

 Silloin gangsteri katkaisi katsekontaktin, kääntyi oikealle ja katsoi sitten hitaasti ylös. Hänen kasvonsa muuttuivat hetkessä yllätyksestä järkytykseen ja täydelliseen kauhuun. Unenomaisessa tilassaan hänkin kääntyi vasemmalle. Ensimmäinen asia, jonka hän huomasi, oli se, että Owain ei ollut enää sidottu palkkiin. Hän ei myöskään ollut enää oikeassa muodossaan, hän oli vihdoin onnistunut muuttumaan ja kasvanut, ja nyt hopeanvalkoisen lohikäärmeen ahmivat leuat hyökkäsivät hänen hyökkääjäänsä kohti. Vartijat ampuivat häntä kohti, mutta luodit kimposivat häntä peittävistä suomuista, ja hän jätti ne huomiotta, ja purren alas hänen tulevan murhaajansa päätä, hän nosti tämän jaloiltaan, ja tarttumalla kynsikynsillä jalkoihin hän repi gangsterin kolmeen osaan. 

 Veri, lämmintä mutta jääkylmää hänen sylkiään vasten.