" 

 == hei vanha ystävä == 

 heeeeeeeeeeeeeeeeeeeeeeeeeey my good friend rob here, from the school days. Ajattelin, että haluaisit ehkä tutustua piirakoiden historiaan. 
  Ensimmäiset piirakat, joita kutsuttiin nimellä ""arkut"" tai ""coffyns"", olivat suolaisia lihapiirakoita, joiden kuoret tai leivonnaiset olivat korkeita, suorasivuisia ja joissa oli suljettu lattia ja kansi. Avoimen kuoren leivonnaisia (ei yläosaa tai kantta) kutsuttiin ""loukuiksi"". Näissä piirakoissa oli erilaisia liha- ja kastikeosia, ja ne paistettiin pikemminkin kuin nykyaikaiset pataruoat, joissa ei ollut paistinpannua (itse kuori oli paistinpannu, sen taikina oli sitkeä ja syömäkelvoton). Taikinakuoren tarkoitus oli lähinnä toimia säilytysastiana ja tarjoiluastiana, ja nämä ovat usein liian kovia varsinaiseksi syömiseksi. Pieni piirakka tunnettiin nimellä tartlet ja tart oli suuri, matala, avoin piirakka (tämä on edelleen määritelmä Englannissa). Koska leivonnaiset olivat keskiaikaisten ruokalistojen perusaineita, leivonnaisten valmistusta pidettiin itsestäänselvyytenä suurimmassa osassa varhaisia keittokirjoja, eikä reseptejä yleensä ole mukana. Vasta 1500-luvulla alkoi ilmestyä keittokirjoja, joissa oli mukana leivonnaisia. Historioitsijat uskovat, että tämä johtui siitä, että keittokirjoja alkoi ilmestyä yleisiä kotitalouksia varten eikä vain ammattikokkeja varten. 

 1545 - 1500-luvun puolivälistä peräisin olevassa keittokirjassa A Proper newe Booke of Cokerye, declarynge what maner of meates be best in season, for al times in the yere, and how they ought to be dressed, and serued at the table, bothe for fleshe dayes, and fyshe dayes, on resepti lyhyeen tarte-paistiin: 

 Lyhyen paistin tekeminen tartea varten - Ota fyne floure ja cursey fayre vettä ja dysche swete voita ja lyttel sahrami, ja keltuainen kaksi munaa ja tee se thynne ja niin pehmeä kuin voit. 

 1553 - Valoise Armstrongin englanninkielisestä käännöksestä vuonna 1553 ilmestyneestä saksalaisesta keittokirjasta Kochbunch der Sabina Welserine, joka sisältää reseptin leivonnaistaikinaa varten: 

 61 - Taikinan tekeminen kaikkia piirakoita varten - Ota jauhoja, parhaita mahdollisia, noin kaksi kourallista, riippuen siitä, kuinka suuren tai pienen piirakan haluat. Laita se pöydälle ja sekoita veitsellä kaksi kananmunaa ja vähän suolaa. Laita pieneen kattilaan vettä ja kahden kunnon munan kokoinen rasvapala, anna kaiken liueta yhteen ja keitä. Kaada se sen jälkeen pöydällä olevien jauhojen päälle ja tee vahva taikina ja työstä se hyvin, miten sinusta tuntuu oikealta. Jos on kesä, on veden sijasta otettava lihaliemi ja rasvan tilalle liemestä saatua kuorta. Kun taikina on vaivattu, tee siitä pyöreä pallo ja vedä se sormilla tai kaulimella hyvin sivuilta niin, että keskelle jää kohouma, ja anna sen sitten jäähtyä kylmässä. Muotoile sen jälkeen taikina niin kuin olen sinulle osoittanut. Varaa taikina myös kantta varten ja kaulitse se kanneksi ja ota vettä ja levitä sitä kannen ja muotoillun taikinakuoren päälle ja yhdistä se hyvin sormilla. Jätä pieni reikä. Ja katso, että se painetaan hyvin yhteen, jotta se ei aukea. Puhalla jättämääsi pieneen reikään, niin kansi nousee itsestään ylös. Paina sitten reikä nopeasti kiinni. Laita se sen jälkeen uuniin. Ripottele jauhoja astiaan etukäteen. Huolehdi, että uuni on kunnolla lämmitetty, niin siitä tulee kaunis leivonnainen. Kaikkien muotoiltujen leivonnaisten taikina tehdään tällä tavalla. 

  

  
 Historioitsijat ovat todenneet, että piirakan juuret juontavat juurensa löyhästi muinaisiin egyptiläisiin. Faaraoiden leipurit lisäsivät pähkinöitä, hunajaa ja hedelmiä leipätaikinaan, joka oli alkeellinen leivonnaisen muoto. Piirroksia tästä löytyy kaiverrettuna Kuninkaiden laaksossa sijaitsevan Ramses II:n haudan seiniin. Kuningas Ramses II oli yhdeksännentoista dynastian kolmas faarao. Hän hallitsi vuosina 1304-1237 eaa. Vuosien ajan hautakammiota oli ryöstetty ja se oli kärsinyt sään vaikutuksesta, ja nyt on käynnissä suuria ponnisteluja, jotta hautakammio saataisiin palautettua jokseenkin edustavaan kuntoon.   

 Historioitsijat uskovat, että kreikkalaiset ovat itse asiassa piirakkaleivonnaisten keksijöitä. Tämän ajan piirakat valmistettiin lihan ympärille käärityllä jauho-vesimassalla, joka kypsensi lihan ja sulki sen mehut. 

 Roomalaiset maistelivat tätä herkkua ja veivät mukanaan reseptejä sen valmistamiseksi (voittopalkintona, kun he valloittivat Kreikan). Varakkaat ja sivistyneet roomalaiset käyttivät erilaisia lihalajeja kaikissa ateriakokonaisuuksissa, myös jälkiruokakokonaisuudessa (secundae mensea). Historiallisten tietojen mukaan osterit, simpukat, lampunjalkaiset ja muut lihat ja kalat olivat tavallisia roomalaisissa vanukkaissa. Vanukkaiden uskotaan muistuttavan paljon piirakoita. 

 Roomalainen valtiomies Marcus Porcius Cato (234-149 eKr.), joka tunnetaan myös nimellä Cato vanhempi, kirjoitti maataloutta käsittelevän tutkielman nimeltä De Agricultura. Hän rakasti herkkuja ja kirjasi ylös reseptin