Uskonpuhdistuksen kirkot olivat äidinkielisen jumalanpalvelusjärjestyksen, kansallisen raamatunkäännöksen, kirjallisuuden, laulun, runouden ja latinan sijaan äidinkielisen jumalanpalvelusjärjestyksen luojia, jotka korostivat yksilön vastuuta elämästä sellaisten uskon periaatteiden kautta, jotka yksilö voi ymmärtää ja joita hänelle voidaan opettaa.