Johannese evangeelium algab proloogiga. Salmist Jh 1:6 algab jutustus, mis koosneb kahest osast. 12. peatükiga lõppevas esimeses osas räägitakse Jeesuse avalikust tegevusest alates tema ristimisest Ristija Johannese poolt kuni tema avaliku tegevuse lõpuni. Teises osas räägitakse Jeesuse tegevusest tagasitõmbununa lähemate õpilaste ringi, tema kannatusest ja  ristilöömisest, ilmumisest jüngritele ning ülestõusmist. Jeesuse ütlused on Johannese evangeeliumis palju pikemad kui sünoptilistes evangeeliumides. Jeesus räägib siin iseendast ja oma ülesannetest ning rollist rohkem; ettekuulutusi saabuvast jumalariigist, nagu neid näiteks Markuse evangeeliumist leida võib, aga üldse mitte. Jumala riik Johannese evangeeliumi mõttes on taevas, Isa juures ning igavese elu selles tagab usk Jeesusesse. Kuningriik ei tule enam meie juurde, vaid meie peame sinna ise minema  . Evangeelium on sümbolistlikult dualistlik, tihti kasutatakse vastanduvaid tähenduslikke sõnapaare valgus-pimedus, tõde-vale, liha-vaim, meie-nemad  .Teoloog Bart Ehrman viitab sünoptiliste evangeeliumide apokalüpsiseootusele kui horisontaalsele dualismile: evangeeliumide kirjutamise aegne "kuri" aeg ja tulevane hea Jumala riigi aeg. Johannese Evangeeliumi puhul näeb ta sellist dualismi vertikaalsena – kuri maapealne elu vastandub igavesele elule taevas. On arusaadav, et Jeesus räägib seega "sünnist ülevalt" (Jh 3:3) .
Mille poolest erinevad Jeesuse sõnavõtud Johannese evangeeliumis teistest evangeeliumitest?
pikemad kui sünoptilistes evangeeliumides