Nye lokaler – brukte materialer
T-baneskinner, parkett fra DNBs styrerom, finer fra Munchmuseet og takplater fra Tåsen sykehjem. Her er knapt noe nytt. – Metallet på siden der? T-baneskinner fra Oslo Sporveier! De er tunge. Men har spart oss for 1,2 tonn CO₂. Arkitekt Nicolai Riise fra Mad arkitekter står foran en bratt trapp øverst i et kontorbygg fra 70-tallet i Grensen og smiler bredt. Treverket i trappen er en rest fra Nasjonalmuseet. Stikkontaktene er gamle. Flisene på takterrassen er et restparti gått ut av produksjon, parketten hentet blant annet fra Spjelkavik skole. – Alle er opptatt av reduserte klimautslipp. Vi ville se hvor langt vi kunne dra det, sier Riise. Og her i bakgården i Grensen er han sikker på å ha «dratt den» lengst i Norge. Ikke minst mener han å kunne bevise at gjenbruk er gunstig – også økonomisk. – Hvis ikke vil ingen gjøre det. Vi må omvende en bransje som bare vil rive.  Første bud: Ikke riv! For hva er det beste byggebransjen kan gjøre for klimaet? Sannhetene har for alvor begynt å sive inn hos både byggebransjen og politikere. Flere ansetter folk med ombrukskompetanse, og i Oslo krangler det gamle og nye byrådet om hvem som er mest rivekåte. Hvor mye som rives er uklart. Aftenposten har innhentet tall for rivetillatelser fra Plan- og bygningsetaten. De er blitt færre, men omfatter alt fra sykkelskur til kontorbygg, og sier ikke så mye. Uansett satser stadig flere på ombruk. Og ifølge Stein Stoknes i FutureBuilt, skjer det en reell endring og mye innovasjon. Konkurrerte om kontrakten De to eierne av bygningen i Grensen var aldri i tvil om å satse. – Vi har tydelige mål om bærekraft. Og leietagerne krever det, sier Richard Groven fra Oslo pensjonsforsikring. Da de overtok bygningen var det lave himlinger, mørkt, trangt – og vanskelig å leie ut. Men to firmaer endte med å konkurrere om leiekontrakten. – Vi har lett frem kvalitetene og gullet. Som marmortrappene, sier Frode Johansen PKH.  At byggebransjen er en klimaversting, er velkjent. Den står for 15 prosent av Norges klimagassutslipp, tilsvarende utslipp fra 2,3 millioner norske fossilbiler. – Et rehabiliteringsprosjekt vil typisk ha 60 prosent lavere utslipp enn et nybygg, fastslår Katharina Bramslev i Grønn byggallianse.   Hun har jobbet med bærekraftige bygg i over 30 år, og opplever stor interesse og nye holdninger. Nicolai Riise og Mad har vært med fra starten. De står bak selve «fyrtårnet» for ombruk i Norge: I Kristian Augusts gate 13 ble et 50-tallsbygg bevart – og et stort kontorbygg reist med nesten bare ombruksmaterialer. – Men denne gangen er det lønnsomt, gliser han, og fortsetter omvisningen. Stinkende teppefliser Vi beveger oss gjennom etasjene og får se radiatorer fra Tollbugata, himlinger fra Tåsenhjemmet («vi fikk dem veldig billig») og kjøkkenfronter fra Oslos gamle legevakt. – Ventilasjonskanalene er 30 år gamle og ville normalt blitt kastet, konstaterer Riise. De ble vasket – og ble like fine, ifølge byggeleder Espen Hagen. Men selv dette prosjektet hadde en grense: Gamle teppefliser stinket etter et forsøk på vask og måtte kastes. Ellers har de hentet litt av hvert på ombrukssentralen for byggevarer på Økern. – Markedet for ombruk er faktisk i gang, konstaterer Riise. Toalettene kunne ikke gjenbrukes – og ble gitt til Kunsthøgskolen. «Nye» ble hentet fra Oslo atrium i Bjørvika. Fra utdrikningslag til parkett Å gå for ombruk krever både tålmodighet og fingerferdighet. Byggeleder Hagen har fått kjørt seg. I kjelleren, der det har gått i poledance og utdrikningslag, måtte eksempelvis to typer parkett legges i mønster for å dekke plassen. – Vi kunne ikke kappe feil en eneste gang, konstaterer han. Og restpartiet med fliser til garderoben holdt på centimeteren!
Et gammelt kontorbygg i Oslo er totalrehabilitert ved å resirkulere brukte materialer, bl.a. T-baneskinner. I dette prosjektet har gjenbruk og ombruk vist seg økonomisk lønnsomt. Organisasjoner som Futurebuilt og Grønn Byggallianse melder om stor interesse for økt gjenbruk og bærekraft i byggebransjen. Bransjen står for 15 prosent av Norges klimagassutslipp.