Nå står alt på spill 
DONETSK REGION/KYIV, UKRAINA (Aftenposten): Om få minutter må Mariana si farvel til Ivan. Da drar hun frem telefonen. Hun har god grunn til å filme avskjeden. Flyalarmen uler mens Ivan (32) stryker hånden over kinnet til Mariana (32). Han smiler. Hun gråter. Om syv minutter går toget hennes. De holder rundt hverandre til siste stund. Hun går om bord, han står utenfor og former hendene som et hjerte. Hun ler tårevått og filmer med telefonen. Dagen etter skal han tilbake til skyttergraven, der har han ingen dekning. Da skal Mariana se på videoene fra stasjonen mens hun venter på svar på om han overlever. Hvem vet om dette er siste gang de to ser hverandre i live? Ukrainere har god grunn til å frykte det som kommer de neste månedene. Hvordan blir skjebneåret 2024? På søndag samlet flere av Ukrainas viktigste ledere seg i en kjeller i Kyiv. Der var det duket for pressekonferanse. Det over syv timer lange arrangementet ga svar på hva som skjer videre, og hvorfor 2024 blir et skjebnesvangert år: Den fulle soldaten Putins soldater tok nylig Avdijivka, deres første seier siden våren 2023. Zelenskyj dysset ned den strategiske viktigheten av byens fall.  Langs en landevei, et par mil bak østfronten, haiket en ung soldat lørdag. Han heter Oleh, er 19 år gammel. Han hadde et gapende sår på venstre hånd og luktet tungt av ølet han holdt i høyre hånd. Alkohol er forbudt her, men 19-åringen har mye han helst vil glemme. Han ble soldat etter at faren ble drept i krigen i fjor. Han meldte seg inn i samme brigade som kjempet i Avdijivka. 19-åringen overlevde uttrekningen.  Han sa til Aftenposten at det var vanskelig, mange døde. Selv er han født og oppvokst i byen som nå er under russisk okkupasjon. Og nå forsøker russerne å rykke frem langs flere deler av fronten. Det går tregt, men for soldatene i skyttergraver er det mager trøst. – Russerne vet hva de driver med Et missil sirklet rundt på himmelen da vi kjørte inn i Konstyantynivka. Byen ligger 20 kilometer fra fronten og er et slags fristed for soldater. Vi sa hei til en av dem. Han ville ikke snakke. Han skalv svakt mens blikket flakket rundt i gatene. Det var 6 varmegrader, torden fra eksplosjoner lød gjennom byen.  Selv om stemningen var anspent, var byen et fredelig sted sammenlignet med der soldatene jobber. De pendler frem og tilbake fra byen til skyttergravene, en 15 minutters kjøretur unna.  Mens Ukraina jobber med å produsere flere droner, har russernes droner skapt stadig større problemer ved fronten de siste tre månedene. Det forteller Vitalij (32) og Pavlo (25) fra 80. brigade. De to er artillerisoldater og kjemper langs østfronten i Bakhmut-retningen. Pavlo sier at de må velge sine mål med omhu:  Nylig ødela russerne et vestlig artillerivåpen. Nå nøyer de ukrainske soldatene seg med gammelt utstyr fra sovjettiden. De kan ikke regne med at den vestlige kanonen byttes ut med det første. Og hvis støtten ikke kommer – hva skjer da? Pavlo trekker et skjelvent pust før han svarer: – Da kommer det til å gå veldig, veldig galt. Samtidig er det ikke bare russerne som gir soldatene problemer. Ukraina har et internt problem som må løses hvis krigen skal vinnes. – Det er en ekkel ting i landet vårt Vi møter de to artillerisoldatene på invasjonens toårsdag. Det er også Vitalijs bursdag, han fylte 25 år. Han meldte seg frivillig som soldat etter at lillebroren, som allerede var soldat, ble skadet i fjor. – Nå er det min tur, tenkte Vitalij. Men nå forteller han at hæren vil ha den skadede broren tilbake. – Det er en ekkel ting i landet vårt, sier 25-åringen. – Friske menn går rundt, mens skadede må fortsette å slåss. Mange soldater som skulle vært ved fronten, er ikke der. Selv om krigen har vart i to år, er det flere avdelinger som aldri har vært ved fronten.  Den nye forsvarssjefen har satt i gang en stor revisjon for å se hvor det er blitt av Ukrainas hær, som på papiret består av over 800.000, skriver Ukrajinska Pravda.  En ny lov som skal skaffe flere stridsdyktige menn, er på vei, men det går tregt.  Soldatene som allerede kjemper, forteller om mangel på pause. Hvor lenge skal de orke å leve i strid? – Jeg tror jeg skal klare tre år, sier Vitalij. – Hah! utbryter Pavlo. – Vi får se hva du sier om et halvt år. Pavlo er utslitt. Han har kjempet i nesten to år, med bare 15 dagers ferie.  – Du vet ... Kriminelle i fengsel vet i det minste hvor lenge de må sone. Vi aner ikke hvor lenge vi må være her.
Forholdet mellom Mariana og Ivan illustrerer ukrainernes frykt for framtiden. Ivan skal tilbake til frontlinjen, og Mariana vet ikke om hun vil se ham igjen. På en pressekonferanse ble det klart at Ukraina mangler halvparten av våpnene fra Vesten. Ukraina planlegger derfor å produsere egne droner til slagmarken. President Zelenskyj sier at 2024 blir et skjebnesvangert år for krigen. På tross av lovene om allmenn verneplikt, er mange menn fraværende fra frontlinjen. Skadede soldater blir sendt tilbake til krigen, mens friske menn slipper unna. 