– Noe av det verste du kan høre av foreldre
Ungdom vil at foreldrene skal være stolte av dem. Da kan det være vanskelig å være ærlig om hva som skjer i livene deres. Dette snakker ikke ungdom med foreldre om. – De voksne skal helst være som en litt autoritær venn. De må ha litt mer myndighet enn deg selv, men likevel snakke til deg som en på samme nivå, råder Oscar Barne- og ungdomspsykolog Kirsten Resaland gliser stort. – Veldig bra sagt, roser hun. Resaland har samlet tre tiendeklassinger fra Høyenhall ungdomsskole i Oslo: Arvin, Oscar og Chanel, for å snakke om hva som skal til for å få til den ærlige samtalen med foreldre. Arvin vil ikke vi bruker etternavnet hans, Chanel vil ikke bli fotografert. Det er ungdom med klare meninger. Kirsten Resaland har jobbet med barn og ungdom blant annet i BUP i mange år, og brenner for at voksne skal gjøre det trygt for ungdommene sine å ha en åpen dialog -også når de har gjort, eller opplevd noe, foreldre ikke liker. Psykologens erfaring er at foreldre har god dialog med barna sine, men at mange voksne har noen uvaner som skaper avstand til ungdommen de ønsker å forstå. Det kan være ledende spørsmål, eller at de ikke tåler at ungdommen forteller om opplevelser og erfaringer som ikke er så bra. Resaland har skrevet bok der hun gir foreldre konkrete råd til en god samtale. – At vi voksne stiller opp med reel lytting og hjelpende innspill, gir ungdom erfaringen i at det er en god idé å snakke med noen når det er vanskelig, påpeker hun. Innspill fra ungdommen selv om hva foreldre kan gjøre bedre, er også metoder Resaland applauderer, og som kan bedre samtalen. Her kommer tipsene. Arvin: Du må føle deg trygg, vite at de ikke blir for sinte, og at det ikke kommer en straff. Chanel: Samtalen må på en måte være demokratisk og din mening blir respektert på lik linje med deres. Nedlatenhet som, «kjære lille venn, nå skal du høre hvordan det egentlig er», fungerer ikke i det hele tatt. Psykologen: Husk også at det er lov å ha hemmeligheter i ungdomstiden. Oscar: Ja, det må være en grunn til at vi skal snakke om hemmeligheten. Psykologen: Så om du har vært med og mobbe en elev og det kommer skolemelding til alle om at de voksne må ta en prat med ungdommen sin. Ville du sagt fra om du hadde vært med på det? Arvin: En sånn samtale er vanskelig, hvert fall om den voksne sier: «Jeg håper du ikke du var med på den mobbingen». Da sier du ikke «ja» uansett om du har vært med eller ikke. Chanel: Like ille er det å bli møtt av en sint forelder som antar at du har vært med på mobbingen uten å høre på din side av saken. Oscar: De må sette seg ned og spørre om din side av saken. De tre tiendeklassingene er enige om at det er få på deres alder som forteller foreldre om hemmeligheter som handler om rus og sex. Chanel: Jeg tror de fleste ungdommer vil at foreldrene skal vite, men at det er er ubehagelig å fortelle det selv. – Har dere flere hemmeligheter nå, enn da dere var yngre? Chanel: Ja vi går mer opp på rommet for å være for oss selv. Oscar: Det er lenge siden koden på mobilen var 1,2,3,4. Jeg tror det var da vi begynte på ungdomsskolen at foreldrene ikke lenger fikk tilgang til innholdet mitt på telefonen uten at jeg viste dem. Oscar: Jeg vet at en god del ungdom forteller om ubehagelige ting ved å sende SMS. Da slipper en å se foreldrene i øynene og det blir ikke så kleint. Chanel: Eller i bilen. Da må foreldrene se på veien og du selv kan studere reaksjonen deres. Arvin: Ja, det er best å ikke se direkte på foreldrene når en skal fortelle noe vanskelig. Oscar: Noen har følelsene utenpå kroppen. Chanel: Noe av det verste du kan høre av foreldre er når de sier de er skuffet over deg. Det er verre enn all slags straff eller konsekvens. Jeg tror kanskje ikke foreldre skjønner det, men vi er veldig opptatt av at foreldre skal være stolte av oss, sier Chanel. – Når er det lettest å snakke om det? Chanel: Du må se an hvilket humør de er i. Har mamma fått morgenkaffen sin? – Hva skjer om dere bryter grensene de har satt for dere? Arvin: Jeg får svært dårlig samvittighet om jeg bryter tilliten, og gjør det sjelden fordi det er lett å være ærlig. Mamma setter pris på ærligheten, så snakker vi om hva jeg kan gjøre annerledes om noe lignende skjer igjen. Chanel: Foreldrene bør ha samtalene lenge før barnet er «i faresonen» for å bryte grensene. Du tar ikke imot alkohol fra fremmede, du bruker prevensjon, jeg kan følge deg til legen for å få P-stav om det blir nødvendig. Sånne ting må snakkes om. Oscar: Det er greit at de blir sure. Arvin: Ting kan løses ved at ungdom og voksne lager en avtale, en ramme, på forhånd. Om den brytes er det rettferdig at den får en konsekvens. Psykologen: Det må være greit at ungdom tester litt grenser, men de tåler å se at foreldrene reagerer. I samtalen etterpå trenger de kanskje noen forsøk på å snakke seg videre inn i sannheten. Min drøm er at foreldre berømmer barna mer for at de etter hvert tør å være ærlige, enn at de kritiserer dem for å «endre forklaring». Det gir også en mulighet for å komme dypere: «Hva er grunnen til at du jukset på den prøven?» – Ungdom må ha en tabbekvote, og vite at foreldre går i dialog når noe går galt. Grensene er der for at ungdommen selv skal kjenne på dem, ikke frykte dem.  – Du tror ikke på straff? Psykologen: Forskningen tror ikke på straff. Konsekvenser er noe annet, for eksempel at du ikke kan ha med telefonen inn på rommet om natten hvis du stadig blir tatt i å chatte istedenfor å sove. Arvin: Absolutt. Når vi har problemer er det ikke alltid at det er venner som kan bidra. De har ikke nødvendigvis nok kunnskap. Min mamma blir ikke sint, og jeg er aldri redd for staff. Da er det lett å være åpen. Istedenfor å fordømme, snakker vi om ting jeg kan gjøre bedre eller annerledes neste gang. Oscar: Voksne har erfaring. Derfor har ordene deres en verdi. Arvin: Jeg har venner med strenge foreldre, og de tøyer grensene lenger enn jeg. Deres respekt for de voksne kommer fra frykt, ikke fra grunnen til at vi har grensene. Min erfaring er at jo åpnere jeg kan være, desto mer respekt får jeg for de voksne.
Psykolog Kirsten Resaland og tre ungdommer diskuterer hvordan foreldre kan fremme ærlige samtaler med tenåringer. Resaland understreker viktigheten av åpen dialog og at voksne lytter til ungdommens erfaringer og perspektiver. Ungdommen ønsker mer støtte og råd, og mindre dømming fra foreldrene. Foreldre bør snakke om vanskelige temaer og sette grenser sammen med tenåringene.