Statusjegere preger TV-skjermen: – Ofrene er uspiselige
Vår besettelse med de rike og berømte har banet vei for renessansen til en type antihelt som tar innersvingen på dem. – Det eneste jeg noensinne ønsket meg var å bli til noe, å høre hjemme et sted. Det sier karakteren Maxine Simmons i den nye serien «Palm Royale». Den kretser rundt en type rollefigur som har fått en ny vår i det siste: Statusjegeren, eller det amerikanerne kaller «social climbers». Andre eksempler er det premiereklare Netflix-dramaet «Ripley», SkyShowtime-serien «Mary and George» – samt fjorårets kinosnakkis «Saltburn». – Det er ikke tilfeldig at denne antihelten har dukket opp igjen akkurat nå, sier film og TV-forsker Gry Rustad.  Opportunistens comeback I «Palm Royale» følger vi altså Simmons, som har hatt en fattig oppveksten i Tennessee. Der drømte hun om å bli en av de elegante rikmannsfruene fra Palm Beach, Florida, som hun leste om i avisens sosietetssider. I voksen alder bestemmer hun seg for å nå dette målet, koste hva det koste vil. Hun sikter seg inn på en eksklusiv klubb for å finne en vei inn.  – Serien handler om identitet og drømmen om å høre til. Det er et veldig relevant tema i vår verden. Særlig siden vi hele tiden forsøker å skape en bedre versjon av oss selv på sosiale medier, enn den vi er i virkeligheten, sier serieskaper Abe Sylvia til Aftenposten. Hun påpeker at i de siste årene har vi blitt bombardert med TV-drama om rike mennesker som eksempelvis Billions og White Lotus. Samtidig skildrer fremdeles realityserier som «The Kardashians» hvordan virkelighetens krøsuser får tiden til å gå. – Opportunistens comeback er helt klart en forlengelse av denne trenden, sier hun. Uspiselige rikinger Karakterer som er statusjegere har preget kulturen like lenge som drømmen om å gjøre klassereise har eksistert. De har til felles at de som oftest er skruppelløse – og det gjelder også for den moderne opportunisten. Både i «Saltburn» og «Ripley» blir vi vitne til mennesker som bokstavelig talt går over lik for å få innpass i den glamorøse verdenen.  – Det som imidlertid er i endring, er hvordan de velbeslåtte ofrene deres skildres. Før i tiden, i filmer som for eksempel «All About Eve» (1950), var rikingene som ble utnyttet relativt sympatiske. I dag er de derimot gjennomgående uspiselige, så vi som publikum synes det er helt greit at statusjegeren tar rotta på dem, sier Rustad. Kroneksempelet er kanskje TV-dramaet «Succession» om den søkkrike Roy-familien, hvor det er opportunistene Tom Wambsgans (Matthew Macfadyen) og Cousin Greg (Nicholas Braun) som går seirende ut av serien. – Jeg har inntrykk av at brorparten av fansen syntes det var en verdig og nærmest rettferdig avslutning, sier Rustad. Også i «Palm Royale» er det meningen at vi som seere skal heie på oppkomlingen Maxine. For synet på statusjegerne er i endring. Det skyldes blant annet tiden vi lever i, og den oppvoksende generasjonens syn på rikdom. Fra psykopat og oppkomling til sjarmerende helteskikkelse I januar publiserte Newsweek en artikkel hvor det ble slått fast at rundt 45 prosent av Generasjon Z og millenials er «besatt» av tanken på å bli rike. For resten av den amerikanske befolkningen var tallet 27 prosent. Sosiale medier, som flommer over av drømmelivene til de rike og berømte, kan ha noe av skylden. Eksperter trekker likevel frem rekordhøye studiekostnader og et boligmarked det er nærmest umulig å komme seg inn på, som hovedårsakene. For de unge har den amerikanske drømmen begynt å slå sprekker. – Særlig i USA har det begynt å gå opp for den oppvoksende generasjonen at samfunnet de lever i, ikke er et meritokrati. At muligheten for suksess i stedet er sterkt knyttet til hva slags familie og miljø man fødes inn i. Debatten blant yngre om nepo-babyer er del av denne tendensen. Vissheten om at spillet er rigget skaper både avmakt og frustrasjon, forklarer Rustad. Hun tror det har bidratt til at statusjegeren er blitt en mer rendyrket helteskikkelse nå. – Figuren er en slags moderne Robin Hood. «Old money» og nye antipatier At klassereisen blir stadig vanskeligere kommer også til syne i Hollywoods dramaproduksjoner. Statusjegernes ofre er nå nesten utelukkende «old money», altså folk som har arvet sin rikdom og privilegier og aldri har behøvd å jobbe for noe av det. – Det har helt klart et preg av hevnfantasi. Det speiler nok samfunnets økende antipatier mot dem som er født med sølvskje i munnen, mener Rustad. Samtidig er de dypt moralske fortellinger. Budskapet i nesten alle historier om statusjegerne, nye som gamle, er at lykke ikke kan kjøpes for penger. Det gjelder også i «Palm Royale», selv om statusjegeren i dette tilfellet ikke er en blodtørstig psykopat, men heller en godhjertet drømmer.  Serieskaper Abe Sylvia håper at valget om å gjøre Maxine Simmons til en figur seere kan kjenne seg igjen i, vil tvinge oss til å se innover og ta et oppgjør med egne verdier. For under all glamouren, er dramakomedien en historie til skrekk og advarsel. – Jeg ønsket å skildre hva slags pris du betaler for å måle egenverdien din ut ifra en snever og grunn idé om hva det vil si å være vellykket. Det ligger en enorm tragedie og absurditet i dette brennende behovet for å bygge hele livet sitt rundt overfladisk bekreftelse fra andre. For selv om du lykkes i å oppnå dette, hva har du egentlig vunnet? Og hva har du tapt på veien dit? Dette er veldig betimelige spørsmål som vi alle burde stille oss akkurat nå, mener serieskaperen. «Palm Royale» hadde premiere på Apple TV + 20. mars. Ripley har premiere på Netflix 4. april.
TV-serier med statusjeger-roller preger skjermen om dagen. Serier som "Palm Royale" og "Saltburn" tar for seg skruppelløse mennesker som går til ekstreme lengder for å bli rike.  Seriene skildrer rike mål som usympatiske figurer. Dette får seerne til å støtte statusjegerens handlinger, tror ekspert.