Satt bak spakene: – God følelse å bringe kongen hjem
Da den erfarne sjefpiloten i SAS hadde satt flyet med kong Harald om bord trygt på norsk jord, bredte det seg lettelse i cockpit. – Det ble ingen tommel opp, men vi smilte til hverandre, sier sjefpilot Ludvig Lorentzen (63) til VG. Lorentzen hadde tatt over som kaptein fra mellomlandingen i Dubai og førte flyet de siste timene gjennom fint flyvær til det han beskriver som en «landing etter boken» på Gardermoen.  Ved siden av ham i styrmannsstolen satt kaptein Runar Østby. Kong Harald (87) ble i slutten av februar innlagt på sykehus under et ferieopphold i Malaysia. Her fikk han lagt inn en midlertidig pacemaker på grunn av lav hjertefrekvens. Ifølge Slottet vil kongen trenge en permanent pacemaker. Kongens livlege Bjørn Bendz bekreftet til VG at den blir operert inn så fort infeksjonen er ute av kroppen.  – Det var en god følelse å bringe kongen hjem i god behold. Man vet aldri, men med en så god planlegging som ble gjennomført på forhånd, var mulighetene små for at oppdraget ikke skulle lykkes, fortsetter sjefpiloten. Om bord i flyet var dronning Sonja, fire piloter, seks kabinansatte og et ukjent antall medisinsk personell. Ifølge Flight Radar fulgte 98.000 med på flygingen søndag 3. mars, da flyet landet noen minutter før klokken 23. – Det er flott at så mange interesserte som fulgte med. Det la ikke noe ekstra press på meg, bare stolthet over å kunne bidra, sier han. Utenfor normal radius Ludvig Lorentzen har fløyet Boeing 737 for SAS i 25 år og MEDEVAC-flyet spesielt i flere år. Han følte seg derfor trygg da beskjeden om et oppdrag utenom det vanlige kom, forteller han. – Selv om det var langt utenfor radiusen vi normalt opererer i. Boeingen er en god arbeidshest og det er lite teknisk trøbbel med den, sier Lorentzen. – Hvilke tanker gjorde du deg da du fikk oppdraget? – Det er selvsagt ærefullt å frakte et statsoverhode. Det tror jeg vi alle følte på. Omfattende operasjon Sjefpilot Lorentzen beskriver en svært omfattende operasjon, over flere dager, med intens jobbing fra SAS, Forsvaret og norske myndigheter før flyet kunne ta av fra Gardermoen klokken 16.20 fredag 1. mars. – Man skulle tro det bare var å trykke på en knapp og fly av gårde. Slik er det ikke. Det kreves en mengde spesielle tillatelser for blant annet overflygninger og landinger. Lorentzen sier de dro nytte av samarbeid med Forsvaret over mange år.  – Vi kjenner hverandre godt. Det kom godt med, sier sjefpiloten. Tillatelsene for returflygingen kom først på plass mens flyet sto parkert på flyplassen i Langkawi, da med en ekstern kjølemaskin på bakken koblet med slange til flyet. – Det var 40 grader ute og flyet måtte holdes kjølig. Enkelte trodde vi sov i flyet, men vi sov på et hotell i nærheten. Vi visste omtrent forventet avreisetid, så vi var ikke permanent stand-by. Vi måtte også hvile for å være operative før hjemreisen. Utfordrende timing Tidlig søndag 3. mars var hele crewet på plass «i ekstra god tid». – Vi ville sjekke alt ekstra godt.  – Gikk flyreisen som planlagt? Oppsto det noen utfordringer? – Det gikk som planlagt og det er vi veldig glade for. Det kunne skjedd mye. Om vi ikke hadde hatt riktig flyhøyde ville det kunne gitt høyere drivstofforbruk. Kraftig motvind hjem trakk ekstra brennstoff. Vi hadde fylt tankene maksimalt, vi hadde få passasjerer og lite bagasje, så vi landet med god reserve. – Hvordan var samarbeidet med flyplassen i Malaysia? – Veldig bra. De var velinformerte om hva vi trengte og ga oss drivstoff, service og catering. – Hva var det mest krevende for deg og mannskapet? – Timingen for at alt skal være på plass til rett tid, ikke minst alle tillatelsene.  – Hvordan er det å holde oppdraget hemmelig? – Vi er godt vant med det og har taushetsplikt. Vi kommer borti mye følsom informasjon som det ikke er noe problem å holde på. – Har du fått noen hilsen fra Slottet? – De viste takknemlighet for støtten.  – Måtte ta oss litt sammen Med på reisen var også det medisinske teamet.  – Jeg fikk en telefon mens jeg var på jobb på Ullevål. Da sa jeg til en kollega på jobb: «nå forsvinner jeg, så skjønner du neste uke hvorfor». Så gikk jeg i dialog med livlegen, sier anestesilege Håkon Asak. Han er medisinsk ansvarlig Luftevakuering fra Forsvarets sanitet. Sammen med medic og sjefssjersant i Forsvarets sanitet Luftevakueringsgruppen, Bjørn Eidissen, som var lagfører på flyet, snakker han med VG om det spesielle oppdraget de fikk med å frakte kongen hjem. – Det vi merket var medieoppbudet, så vi måtte ta oss litt sammen og passe oss så vi ikke forsnakket oss, sier Asak og viser til pressen som var til stede i Malaysia. De forteller at for denne typen operasjoner brukes det litt tid på å finne best egnet fly for å løse oppdraget.  Vurderingen var at den beste løsningen var å benytte seg av Forsvarets avtale med SAS. Det var også en forutsetning at oppdraget ikke skulle gå på bekostning av de ukentlige Ukraina-oppdragene. Konklusjonen var: – Det var en pasient i en uavklart situasjon som trengte å bli fraktet hjem, sier Håkon Asak. Han forteller videre at han fikk all relevant informasjon om kongens helsetilstand av livlegen før de reiste ned. – Han kjenner pasienten og helsetilstanden hans godt. Det å ha tillit til å utveksle informasjon med hverandre var viktig. Det ble også viktig på tirsdag (da livlegen reiste til Malaysia), å tenke på når vi tidligst kunne reise. Vi planla ut fra informasjonen fra livlegen, Forsvarets operative hovedkvarter (FOH) og SAS og hadde derfor et meget godt situasjonsbilde da vi tok av fra Gardermoen torsdag ettermiddag. Før avreise var det mange detaljer som skulle planlegges. – Det er et puslespill, sier Eidissen. Det medisinske teamet fra Forsvarets sanitet fikk detaljinformasjon først da de møtte opp på Gardermoen, sier han videre.  – Den store forskjellen fra andre oppdrag var avstanden, tidsforskjellen og kompleksiteten. Vi er godt vant til å planlegge, men det var uvant med en flytid på rundt 16–17 timer hver vei.  – Vi følte det på kroppen Da flyet var fremme i Malaysia fredag, var det uklart hvor lenge de skulle bli. De ble der i nesten to døgn der de hvilte og fikk detaljplanlagt hjemreisen. – Og ingen fikk med seg at kongen ble fraktet fra sykehuset til flyet? – Det var planlagt og tilrettelagt, det skal jeg love deg, sier lagfører Eidissen.  – Å hente hjem en syk konge er jo ikke dagligdags. Hvordan følte dere på det ansvaret? – Det er klart at vi følte det på kroppen, men vi er profesjonelle, men man retter seg litt ekstra opp i ryggen. Vi jobber i Forsvaret, Hans Majestet er vår øverste befalingsmann, og for oss er det en ære å få lov til å frakte ham hjem, sier Eidissen De gikk mange runder i planleggingsfasen på at pasienten «er den han er».  – Det blir spesielt når ting kan få mer konsekvenser, men medisinsk sett er det ikke forskjell, supplerer Asak. På reisen hjem, med kongen om bord, var absolutt alle scenarioer tenkt gjennom og lagt planer rundt i det som i praksis er en flygende intensivavdeling. – Livlegen har det medisinske ansvaret for kongen, men ved en transport er han vårt ansvar. Derfor er det ekstremt viktig å avklare roller, sier Asak. Helsepersonellet om bord jobbet i «turnus» under den lange reisen hjem. – Vi gjorde det vi var enige om. Da pasienten var om bord, inntok vi behandlerrollen og gjorde alt slik som vi ville gjort med en hvilken som helst annen medisinsk evakuering.  – Uttrykte kongen selv en takk? – Det var tydelig en takknemlighet fra kongen og dronningen. Det var åpenbart at de var veldig takknemlige, avslutter Asak.
Kong Harald ble fløyet hjem fra Malaysia av blant andre sjefpilot Ludvig Lorentzen i SAS. 98.000 mennesker fulgte flygingen online Kongen fikk lagt inn en midlertidig pacemaker og vil trenge en permanent pacemaker VG har også snakket med det medisinske teamet om bord på den spesielle flyturen Hjemreisen var en omfattende operasjon som involverte SAS, Forsvaret og norske myndigheter