Derfor overspiser vi ultraprosessert mat
Det er flere årsaker til at vi har ekstra lyst på enkelte typer matvarer.  vanecoach Andreas Lycke deler her sine gode råd for å stå imot fristelsene. Har du noen gang tenkt at du skal ta bare litt potetgull eller sjokolade, men så er det nesten umulig å stoppe? Har du kanskje vært ubehagelig mett, på grensen til uvel, fordi du har spist altfor mye pizza? Eller hender det at du får skikkelig lyst på noe godt å spise, selv om du egentlig ikke er sulten? Da er du helt normal! Vi mennesker har en hjerne som i overlevelsens ånd gir oss lyst på det som er søtt, salt, fett og kaloririkt. Det fungerte kjempebra i en tid der det søteste vi fikk tak i måtte plukkes ned fra et frukttre. Men det byr på noen utfordringer i en verden der vi har konstant tilgang til produkter som skaper fyrverkeri i huleboerhjernens belønningssystem.  Ultraprosessert mat har nemlig denne effekten på hjernen vår.  Les flere artikler fra Vektklubbs vanecoach Andreas Lycke her. Bak potetgull som knaser, sjokolade som smelter på tungen og frossenpizza med herlig sprø bunn, ligger det målrettet produktutvikling.  Matprodusentenes mål er å gjøre produktene maksimalt fristende, slik at vi får lyst til å spise dem. Og lyst på mer når vi først har tatt litt.  Utfordringen er at dette ikke bare gjelder for snacks og sjokolade, som vi alle vet det er lurt å ikke spise for mye av. Også søte polarbrød, crunchy frokostblandinger og myke kjøttboller har en smak og struktur som gjør det lett å spise for mye.  Et kjennetegn ved mange av de ultraprosesserte matvarene, er at det går veldig raskt å spise dem. De kan inntas rett ut av pakken og krever knapt tygging. Mange av dem gir også dårlig metthetsfølelse.  Da er det ikke så rart at  det er lett å overspise.  Mange opplever det som en avhengighet. Hvis vi begynner å spise, er det vanskelig å stoppe. Og når vi spiser det i dag, får vi mer lyst på det i morgen.  Faktisk er jo dette et av kjennetegnene ved mye av det vi tenker på som dårlige vaner. De har en belønningseffekt på hjernen vår, som gjør at vi får lyst på det som ga den gode følelsen igjen og igjen og igjen.  Dette handler om biologi. Om en stor «mismatch» mellom matvarer vi spiser mye av i dag, og hva slags mat vi fra naturens side er designet for å spise.  Det er ikke mulig å fjerne hjernens begeistring for ultraprosessert mat. Det er også umulig å unngå tilgangen til denne maten, fordi den finnes overalt.  Samtidig finnes det strategier som kan hjelpe deg å etablere sunne vaner, selv med en huleboerhjerne i en verden full av fristelser. Les også: Slik henter du deg raskt inn etter utskeielser Selv om ultraprosessert mat har en belønningseffekt på hjernen vår, har vi ikke like lyst på det hele tiden. Vanene våre er nemlig styrt av mer enn bare biologi. De er også knyttet til tidspunkter, steder, følelser og synlige fristelser. Når jeg setter meg i sofaen om kvelden, får jeg ofte lyst på noe, fordi jeg har spist noe godt i denne situasjonen tusenvis av ganger. Hvis jeg i tillegg er sliten og lei, får jeg enda mer lyst på noe godt, fordi det gjør at jeg føler meg litt bedre. Vanen med å spise noe godt er koblet til et tidspunkt (kveld), et sted (sofaen), en annen aktivitet (se på TV) og en følelse (sliten og lei). Hvis jeg tar et par sjokoladebiter fra skålen som står fremme på jobben, får hjernen min en umiddelbar belønning. Neste gang jeg ser sjokoladeskålen, får jeg enda mer lyst på, fordi det føltes så bra forrige gang. I tillegg er de tillatende tankene om hvorfor det er greit å ta en sjokoladebit sterkere, fordi jeg fulgte dem dagen før. Både lysten og tankene trekker meg mot å gjøre det samme en gang til.  Hver gang vi spiser noe som har en belønningseffekt på hjernen, styrker vi en vane. Neste gang vi befinner oss i den samme situasjonen, uansett om det er på sofaen om kvelden, på lunsjrommet på jobben, i bilen eller på Narvesen, aktiveres det samme vaneprogrammet. Vi får lyst på det som føltes bra forrige gang.  Det betyr at vi kan trene hjernen vår til å koble spising sammen med noen tidspunkter og steder, og ikke med andre.  Jeg anbefaler at du lager rammer for hvor og når du spiser, og øver på å holde deg innenfor rammene.  Det kan for eksempel innebære at du spiser til definerte tider (faste måltider) og på bestemte steder (kjøkkenet, spisebordet), men ikke andre steder (i sofaen, i bilen, i butikken, foran PC`en). For mange er det også nyttig å øve på at spising er noe de primært gjør sittende ved et bord.  Vanecoachens råd: Slik tar du sunne valg i selskap og på restaurant Når jeg går inn på kjøkkenet og får øye på polarbrødet på benken, får jeg lyst på et. Det samme gjelder når jeg ser potetgullposen i skapet eller pizzarestene i kjøleskapet.  Lysten på «belønningsmat» kan oppstå fordi vi får øye på det. Det betyr at jeg kan gjøre det lettere for meg selv med gode rutiner for hvor jeg oppbevarer fristende mat. Når godteriet er ryddet bort og pizzarestene er gjemt i grønnsaksskuffen, slipper jeg å bli fristet fordi jeg ser det. Strategien med å styre tilgjengeligheten fungerer både for godteri og vanlig mat. En klient som har lett for å spise for mye brød, fortalte meg at hun lykkes mye bedre når brødet er i fryseren i stedet for å ligge synlig på kjøkkenet. Når vi kjeder oss, er nedfor eller slitne, får vi automatisk lyst til å gjøre noe som tar oss ut av ubehaget. Og det å spise noe som gir hjernen vår en umiddelbar belønning, er ofte en lett tilgjengelig løsning.  Hvis du har et mønster med å spise som en reaksjon på følelser, er det nyttig å øve på å stoppe opp og undersøke hva det er du egentlig trenger når du er sliten, stressa, nedfor eller kjeder deg. Kanskje er det noe helt annet enn å putte noe i munnen. Det kan også hjelpe å ha en meny med aktiviteter eller øvelser du kan ty til, som å lese bok, gå tur, ta en pause eller noe annet som gjør at du føler deg bedre.  Det er ikke lett å spise sunt og passe mye når vi ofte har tilgang til mat som er designet for å få oss til å overspise. Det er heller ikke til å unngå at det glipper innimellom, men husk at vanene våre formes av det vi gjør mesteparten av tiden. Hver dag er en ny mulighet til å trene på vaner som er gode for deg, og det blir lettere hver gang du lykkes.  Les også: Tilbudene som får deg til å overspise
Vi har en naturlig lyst på søtt, salt og kaloririkt, som er en utfordring når vi har lett tilgang til ultraprosessert mat. Å spise ultraprosessert mat raskt og uten tygging fører til dårlig metthetsfølelse og overspising. Vaner styres av tidspunkter, steder, følelser og fristelser, og ved å sette rammer for hvor og når man spiser kan man håndtere lysten på mat. Ved å holde "belønningsmat" ute av syne, reduseres fristelser, og å fryse ned brød kan for eksempel hjelpe med å spise mindre. Å stoppe opp og finne ut hva man virkelig trenger ved følelsesmessige tilstander kan bidra til sunnere valg framfor å søke matbelønning.