Skildrer norske kolonialisters brutalitet: – Et ansvar vi må ta
Norske kolonialister torturerte og drepte slaver på ren mistanke. 265 år senere forteller Marjam Idriss (32) historien i romanform. 1759: 84 slaver blir pågrepet på den danske jomfruøya St. Croix, mistenkt for å planlegge opprør. Noen klarer å rømme. Et titall blir torturert og drept. Bak henrettelsene står den norske byfogden Engebret Hesselberg. Han som selv dokumenterer handlingene i rapport hjem til danskekongen. – Opprøret ble slått ned på ekstremt brutalt vis, sier forfatteren Marjam Idriss til Aftenposten. Hun forteller historien i den nye romanen «Halvt». – Hesselberg noterte hvor lang tid de brukte på å dø, hvilket er brutalt i seg selv. Verre ble det av den dansk-norske forestillingen om at de slavegjorte ønsket å dø, fortsetter hun. – Hvordan straffer man noen som betrakter døden som frihet, liksom? «Ok, da må vi gjøre døden 100 ganger jævligere.» Idriss gestikulerer hoderystende. – De sultet folk i hjel i bur som var for små til å stå oppreist i. De brant folk levende. De knakk armer og bein på dem og lot dem henge til de sluttet å puste. Kunstnerisk frihet Hesselbergs rapport er gjengitt som appendiks i boken. Men Idriss understreker at hun har tatt seg kunstneriske friheter med materialet. Ikke minst har hun gått inn i embetsmannens psykologi for å prøve å forstå. I tolkningen hennes blir møtet med Karibia, og de tropiske elementene, avgjørende. Utstasjonertes hang til lokalt brennevin og opiumholdig sirup hjalp neppe. – Hesselberg kommer til en øy som forandrer en idealistisk ung mann til noe helt annet, observerer Idriss. – Jeg er fascinert av øyeblikket der et menneske gir slipp på idealene sine. Noe av det skumleste er et menneske som tror det gjør godt, men ender med å forvolde skade. Hesselberg trodde jo han ivaretok freden på St. Croix. Han tenker at «det er krig», og at «dette er noe vi må gjøre for å forsvare oss selv». Norsk ansvar Lill-Ann Körber er professor ved Aarhus Universitet og Universitetet i Göttingen. Her forsker hun på skandinavisk kolonihistorie. For ja, en slik historie eksisterer. – Det er ofte det første spørsmålet jeg får: om det virkelig finnes noe sånt, sier hun. – I Norge følges det gjerne tett av påstanden om at det i så fall må ha vært Danmarks ansvar, siden Norge den gangen ble styrt fra København. Faktum er at ingen av de skandinaviske landene har rent mel – for ikke å si sukker – i posen. Sukker var nøkkelvaluta i Dansk Vestindia. – Nordmenn var medansvarlige som finansfolk, handelsfolk, tjenestepersoner, sjøfolk og nybyggere i koloniseringen, i slavehandel og i opprettholdelsen av slaveriet, fastslår Körber, som er kjent med innholdet i Hesselberg-rapporten. – Fremfor alt forteller den at skandinaver på ingen måte oppførte seg «bedre» eller «mer humant» enn andre i koloniale maktposisjoner. Dette strider selvfølgelig mot mange skandinavers selvbilde. Profittmotiv Nettopp det selvbildet er hva «Halvt» egentlig handler om, ifølge Idriss. Hun rammer den historiske delen inn med en moderne fiksjon om norske oljekonsulenter på karibisk brannslukkingsoppdrag. En ulykke er skjedd ved et norskeid anlegg. Natur er blitt ødelagt, vannforsyninger kuttet. Hovedpersonen er Ingeborg eller «Inge», som blir sendt fordi hun har familie på St. Croix. Dermed er hun bra for eiers image – iallfall en stund – idet gammelt koloniarvegrums velter frem. – Romanens ulike deler er ment å speile hverandre, forteller Idriss.  – Jeg trekker en linje fra oljebransjens fremferd til tidligere måter å drifte ressurser på i utlandet. Slaveindustrien var kapitalismens vugge, og parallellen til vår senkapitalistiske tid er interessant. Det handler om hvor mye mennesker er villige til å gjøre for penger. Inge har også et profittmotiv: Hun trenger kapital til å få barn med sin lesbiske partner. – Det føles som god rettferdiggjøring overfor henne selv, noe som skjer på alle plan i boken. Folk bruker penger for å rettferdiggjøre handlinger de ikke kan stå inne for. Skeiv champagne Stavanger-baserte Idriss debuterte med «Jannikeevangeliget» i 2017. Hun er selv halvt norsk, uten at hun vil være med på at Inge-skikkelsen er selvbiografisk. Skjønt, én hendelse i romanen er plukket rett fra egen studietid. Det var da konsulentselskapet McKinsey kom på frierferd med champagnelunsj til LHBT-miljøet i Cambridge. Hun lot seg ikke rekruttere. Fra den samme tiden hevder hun å ha registrert at det har skjedd noe med norgessynet ute. – Sakte, men sikkert har Norge fått et dårligere omdømme. Delvis skyldes det oljeindustriens fremferd, delvis at verden vil bort fra oljen som sådan. Før, da jeg sa jeg var norsk, sa folk «så fantastisk». Nå sier folk at de «har hørt at alle nordmenn er millionærer» på grunn av Oljefondet. Lite eksepsjonelt Kolonihistorisk mener professor Körber at Skandinavia klamrer seg til «eksepsjonalisme». Den går på at vi var «mindre» og mer «uskyldige» og «skånsomme» enn stormaktene. Etter å ha jobbet med romanprosjektet i syv år, vet Idriss bedre. – Norge spilte en aktiv rolle i slavehandelen. Det er et ansvar vi må ta. Vi kan ikke gjemme oss bak danskene, forutsetter hun. – I romanen prøver jeg å drøfte den norske selvfølelsen. Hva skjer hvis vi ser oss ordentlig i speilet? Hva ser vi da, både som moderne multikulturell nasjon og hvem vi var på 1700-tallet? Hva er koblingen? Og hvis vi skal si unnskyld for slaveriet, slike andre land har gjort, hvem skal gjøre det? – Hvilke svar er du kommet til? – Hvis jeg hadde hatt svarene, hadde jeg skrevet kronikk, ikke roman. Idriss ler avvæpnende.
I 1759 torturerte og drepte norske kolonialister slaver på jomfruøya St. Croix. I romanen «Halvt» tar forfatter Marjam Idriss opp temaet.  Idriss bruker speiler historien fra kolonitiden med en moderne historie om norske oljekonsulenter. Ifølge professor Lill-Ann Körber var nordmenn medansvarlige i koloniseringen, slavehandel og opprettholdelsen av slaveriet. Körber avviser forestillingen om at skandinaver oppførte seg mer humant enn andre kolonialmakter.