Liva nektet å ta imot treningstips fra ektemannen: «Jeg gidder ikke å høre på deg»
Liva Ingebrigtsen har alltid brukt jogging som terapi, men det hjalp ikke på formen. Nå deler hun hvordan hun senket sin halvmaraton-tid med 26,5 minutter, ved hjelp av mindre trening.  – Da jeg traff Henrik og han prøvde å forklare hvem han var, så var jeg slik «Ja, jeg løper også». Jeg tenkte ikke at det var noe mer enn det jeg holdt på med, sier Liva Ingebrigtsen til VG og legger til:  – Det var litt mer enn det ...  Konen til eldstemann blant Ingebrigtsen-søsknene, har alltid likt å løpe.  Hun presiserer seg selv:  – Men bare jogging.  – Da jeg traff Henrik jogget jeg veldig mye, men aldri med mål og mening.  Treningsøkten var hennes egentid, den tiden i døgnet hvor hun kunne gå ut, klarne tankene og la ideene strømme til.  Derfor lot hun aldri Henrik slippe til med sine innspill på hvordan hun skulle trene.  Hun var ikke interessert i å bli idrettsutøver.  – Jeg var den som møtte opp med svarte, chunky boots på idrettsstevner; det oste ikke idrettsfanatiker av meg, akkurat.  Men i tråd med at kjærligheten blomstret, vokste også interessen for familiens prestasjoner.  Nå kjenner hun på nervene når mannen går ut på det røde dekket, og heier for full hals. Men bare på familien, konkurrentene kunne hun ikke brydd seg mindre om.  Brødrenes koner er godt innlosjert i familiens lidenskap for løping.  Så da Henriks bror, Kristoffer, meldte seg på København halvmaraton sammen med konen i fjor, ble Henrik og Liva også med. Da slapp hun mannen til. En ny treningshverdag skulle støpes. – Etter mange år der Henrik har spurt om han ikke bare kunne få lov til å fortelle meg hva jeg skal gjøre, sa jeg endelig at han skulle få lov. Før var jeg slik: «Jeg gidder ikke å høre på deg». Jeg skal ikke bli verdensmester.  Sommeren 2023 la de planen mot København halvmaraton.  Datoen var satt: 17. september skulle det løpes.  – Jeg hadde aldri klart å jogge lenge over ti kilometer i timen. Jeg var den standarden; én time på mila, to timer og tolv minutt på halvmaraton. Og var veldig sliten etterpå.  Hun var alltid rødsprengt i ansiktet etter en økt. Og hun pleide å løpe minimum én time hver gang hun løp.  Rakk hun ikke økten på én time, droppet hun treningen.  – Jeg trente jo hver dag, men jeg sprang aldri raskere enn jeg gjorde dagen før. En rolig økt for meg var 180 til 190 i gjennomsnittspuls. Veldig høy puls. Og da blir kroppen sliten, sier hun.  Det første ekteparet endret på, var å få ned pulsen til Liva.  For å gjøre det, tok de ned lengden på økten.  – I starten hadde jeg bare rolige joggeøkter. Da fikk jeg ned pulsen på den farten jeg pleier å løpe, og da klarer du å løpe raskere, for du kan fremdeles komme opp i puls, forklarer hun.  Korte økter med kontrollert puls.  – Treningen styres av egen puls, og det er en gitt prosentandel av din makspuls du skal ligge på. På den måten passet jeg på at jeg aldri pushet for mye på økten, og hver gang jeg fikk pulsen ned på det området jeg skulle ligge, kunne jeg øke litt, forklarer hun videre.  Hun innrømmer at det ikke var særlig gøy i starten.  – Økningen skjer veldig gradvis. Jeg synes det var litt plagsomt i starten, for jeg visste jeg kunne løpe mer. Men det har en hensikt, for du vil heller ha mer å gå på, enn for lite.  Ektemannen liker å sammenligne det med å bygge hus. Først må grunnmuren legges.  – Så tar du stein for stein. Du kan ikke hoppe over noe, for da vil det ikke bli like stabilt, og da kan det rase sammen, sier hun og smiler. Bygge hus kan de i Sandnes.  Inn mot København maraton la Liva også inn noen intervalløkter, for å kjenne på litt fart.  Søndag 17. september sto hun på startstreken, og løp inn til tiden 1:45,49.  – Jeg satte en ganske bra personlig rekord på det, sier hun.  – Hva vil du si er de største endringene i treningen?  – Jeg trente mindre og roligere enn før. Pulsen gikk ned, og det var veldig herlig. Etter joggeøktene var jeg ikke sliten på den måten – det bare føltes oppkvikkende. Hun synes selv det er ganske så interessant.  – Mange tenker jo at du skal trene mer og hardere. For meg hjalp det å roe ned. Kroppen min var alltid litt overtrent og hentet seg aldri inn. Da er det også større sjanser for skader og sykdom hvis du utsetter deg for smitte, sier hun.  Nå har Liva Ingebrigtsen lansert sitt eget treningsprogram. Ideen kom fra en følger, som lurte på om hun kunne skrive bok.  Hun kaller det 15-minutters metoden, og er lansert i PDF-form, slik at man kan putte treningsplanen rett i lommen ved hjelp av telefonen. – Det er det samme opplegget som jeg har hatt. Nesten helt likt, det er bare mer skånsomt, for jeg har et stort støtteapparat rundt meg om jeg trenger det. Og jeg har trent såpass mye fra før, og har Henrik som fulgte med på pulsen og ga beskjed om jeg skulle ta en dag av, sier hun.  Espen Tønnessen, som er professor i treningsvitenskap ved Høyskolen Kristiania, mener at dette er den beste treningsformen for å forbedre halvmaratontiden.  – Den største feilen blant mosjonister er at de jogger mye. En joggetur blir hverken fugl eller fisk, sier Tønnessen til VG og fortsetter:  – Det er veldig sjeldent at toppidrettsutøvere trener til utmattelse, men mosjonister gjør det. Det er ikke bærekraftig over tid. Mange misliker det og slutter, eller trener så hardt at de blir syke eller skadet.  Han er tidligere friidrettsutøver og landslagstrener i friidrett, samt fag- og forskningssjef ved Olympiatoppen.  Livas metode kaller han terskeltrening, og trekker paralleller til friidrettens prinsipper:  – Veldig mange av de intensive øktene gjennomføres på moderat intensitet, og styres ved hjelp av laktat, eller puls – som i dette tilfellet. Da ligger du på terskel, og litt under, sier han.  Nå forklarer Tønnessen hvordan du kan legge opp treningen etter puls, og dermed unngå at det blir for hardt.  – På de øktene hvor du kjører intervaller, så ligger du på 85 til 90 prosent av maksimal hjertefrekvens, sier han.  Hvis du ikke vet din maksimale hjertefrekvens, så er det flere metoder du kan bruke for å finne ut det:  – Den ene er å estimere maksimal hjertefrekvens med 220 minus alder.  – En annen metode er at du trener på pulsen, og finner ut at når du har en økt der du føler at hver intervall kan løpes en halv- eller en hel kilometer raskere i timen, så er du der du skal være. Da vet du hva pulsen er, og det er den pulsen du bør trene på, sier han.  Slik vil Tønnessen anbefale at en treningsuke bør legges opp, om målet er å øke den aerobe kapasiteten på halvmaraton:  Uken bør bestå av to intervaller med moderat intensitet, og én rolig langtur, men understreker at det selvsagt kommer an på hvor mye du har trent før, og andre individuelle hensyn.  – Du kjører langintervaller med korte pauser, og mange nok intervaller. Ofte vil folk som løper 2 blank, bli skadet fordi de løper for mye. Derfor ville jeg gått i motbakker til oppvarming og nedvarming, og så løpt intervallene, slik at volumet ikke blir for stort, for raskt.  – Den tredje gangen ville jeg hatt en langtur, hvor man løper rolig, og fem til ti kilometer av turen løpes i halvmaratonfart. Slik får du trent på den farten du skal løpe i konkurranse, sier han og legger til: – Da merker du at du puster godt, men du er ikke i kjelleren. Det skal ikke være blodsmak og det er ikke noe utmattelse, sier han.  Han er ikke i tvil om at flere bør trene etter puls. – Det som er det fine med det, er at den gir god effekt. Og det er bærekraftig over tid, for det gir kontinuitet i treningen uten sykdom, sier han. 
Liva Ingebrigtsen, kona til Henrik Ingebrigtsen, forbedret sin halvmaratontid med 26,5 minutter ved å trene mindre. Største endringen var å trene kortere og roligere økter basert på kontrollert puls, og dette førte til bedre prestasjon og lavere puls. Professor i treningslære, Espen Tønnessen, støtter denne metoden.  Han mener at mange mosjonister trener for mye og for hardt, noe som kan føre til utmattelse, skader og sykdom. Liva Ingebrigtsen har lansert sin egen "15-minutters metode" i PDF-format som et treningsprogram for andre.