Prisjegerne sjekker hele tiden. De vet at mat er billigst om kvelden.
Alle matkjedene har prisjegere som sjekker prisene hos konkurrentene. Grace er en av dem som skanner priser.  Grace hilser på de ansatte i butikken før hun går rett bort til hyllen med vaskemidler. Her tar hun frem den håndholdte maskinen og begynner systematisk å sjekke prisene på mat og andre dagligvarer.  Hver dag, ofte flere ganger om dagen, er prisjegere som Grace ute og sjekker matpriser. Kiwi, Rema, Extra og Oda, alle kjedene gjør det.  Når kjedene vet hva de andre tar for hvert enkelt produkt, kan de sette sine egne priser etter det. Alle billigkjedene sier at de har som mål å alltid være lavest på pris.  – I dag er det et ganske rolig prisbilde, lite endringer, sier Grace. Aftenposten får være med henne inn til konkurrenten. På grunn av jobben omtaler vi henne bare med fornavn.  Hvor mange prisjegere som finnes, vil ingen av kjedene fortelle.  Kan ikke si noe Når Aftenposten går sammen med Grace gjennom butikken, kan hun ikke si så mye om prisene, av konkurransemessige hensyn.  Kjedene hadde tidligere en avtale som lå til grunn for at alle kunne sjekke prisene hos hverandre. Den har Konkurransetilsynet slått ned på (se faktaboks). Oda-kjeden er ikke en del av tilsynets sak, men likevel er Grace nøye med hva hun sier.  Hun gjør seg ferdig med prisene i den tomme egghyllen og i melke- og yoghurtskapene. Hun går videre til brokkolien, løken og spisspaprikaen.  Obs på frukt og grønt Selv om hun ikke kan fortelle så mye, har hun lært mye og følger godt med. Det bruker hun når hun handler til familien. – Ja, det gjør jeg, sier Grace, og legger til at hun er spesielt oppmerksom i frukt- og grønt-disken. Som fulltidsansatt prisjeger er hun i flere butikker hver dag. Noen ganger går hun gjennom hele butikken. – Andre ganger sjekker vi bare et utvalg, sier hun, mens hun leter etter prislappen til paprikaen.  Minimal prisforskjell Konkurrentene Kiwi og Extra ønsker ikke å si noe om hvordan prisjegerne jobber eller hvordan de bruker informasjonen de henter inn flere ganger om dagen. – Vi kan ikke kommentere dette av konkurransemessige hensyn, sier de.  Hadde de vært i samme rom, hadde de sagt det i kor.  Og det er nesten det dagligvarekjedene gjør: snakke i kor gjennom prisene de setter. I VGs matbørs for februar hadde avisen plukket med seg 66 varer i en handlekurv til 2700 kroner. Det var mikroskopiske 5 kroner forskjell på sluttregningen mellom vinneren og nummer to. Og 13 kroner mellom vinneren og nummer tre.  Runddans med pris Det er her prisjegerne kommer inn. Alle kjedene vil vinne og være billigst i denne pristesten.  Oppdager prisjegerne at den ene kjeden har satt ned prisen på eksempelvis brokkoli om morgenen, er det ganske sikkert at den andre gjør det før lunsj. Så oppdager den tredje det, og prisen synker enda mer. Litt avhengig av hvilken vare det er, kan jo den andre og tredje sette ned prisen litt mer enn det den første gjorde. Hvis den første oppdager det, setter den ned prisen bitte litt lavere enn det igjen.  Billigst om kvelden Men prisen går ikke evig nedover. Skal prisen opp, skjer det oftest om natten.  – Derfor er det ofte billigere å handle på kvelden enn om morgenen, sier Tor-Erik Aag.  Han er kommersiell direktør i nettbutikken Oda. Tidligere jobbet han mange år i Rema.  – Så hvis alle setter ned prisene hele tiden, hvorfor økte prisene på mat med 10 prosent i fjor? – Nei, de går jo opp igjen. Innimellom, sier han. Heller ikke Aag kan være konkret om prisene – av konkurransemessige hensyn, som det heter.  Likevel kan han forklare noe om prisene som falt i fjor og hvordan prisøkningene normalt har skjedd (se faktaboks). Prisdans Aag i Oda liker å sammenligne prisene i matbutikken med en vannseng og hvordan vannet popper opp når du presser ned ett sted. – Sånn er prisene i dagligvarebransjen. Setter du ned prisen på en vare, så må du hente det inn et annet sted. Med andre ord øker vi prisen på en annen vare, sier han.  – Så hvilke varer er det letteste å sette opp prisene på? – Som regel er det der det er minst fokus, der det ikke er kampanjer eller varer som ikke er i sesong, sier Oda-direktøren. I dag bruker kjedene store beløp på prisjegere. Ingen vil ut med hvor mange ansatte de har til å jakte på prisene. I tillegg kreves dataanalyse og planlegging. Umulig å holde oversikten – Jeg blir helt svimmel av prissettingen og prisstrategiene. Vi har helt mistet oversikten, sier forsker og professor Tor W. Andreassen ved Norges Handelshøyskole. Andreassen sammenligner prisene i dagligvarebutikkene med bensinmarkedet. Forskjellen er at der kan kundene forholde seg til bensin og diesel og kanskje et par varianter av bensin. Men i en dagligvarebutikk er det stort sett mellom 3000 og 6000 varer å forholde seg til. – Det går ikke. Det eneste jeg kan håpe på som travel konsument, er at prissettingen er rettferdig og at butikkjedene ikke lurer meg for mye om hva ting koster, sier han.  Rema følger de andre Rema 1000 vil ikke være med på at de utnytter at det er vanskelig for kundene å holde oversikten. – Vårt mål er ikke å tjene mest mulig på hver vare, men hele tiden være billigst totalt sett. Får vi lavere innkjøpspris, går prisen ned. Øker innkjøpsprisen, går prisen i butikken opp, men så vil jo konkurransesituasjon og kampanjer også påvirke, sier Remas kategori- og innkjøpsdirektør Line Aarnes. I tillegg følger de med på konkurrentene, blant annet gjennom prisjegere. – Har de andre en kampanje, er det naturlig at vi følger den prisen, i tillegg til de kampanjene vi selv har. Vi konkurrerer hver dag, sier hun. Aftenposten har spørsmål til alle de tre store kjedene innen dagligvare. De har ikke svart på spørsmålene (se faktaboks).  Tor W. Andreassen er en del av forskningssenteret DIG ved NHH, som Coop er partner i.
Prisjegere fra alle dagligvarekjedene sjekker nærmest daglig prisene hos konkurrentene. Målet er å være billigst. Kjedene bruker mye ressurser på å overvåke konkurrentene og deretter justere egne priser.  Ofte justeres prisene i løpet av dagen, av og til flere ganger. Det kan være billigere å handle om kvelden. Professor Tor W. Andreassen sier han blir svimmel av alle prisendringene og at det som kunde er lett å føle seg lurt.