Han er Israels verste fiende
KOMMENTAR: Benjamin Netanyahus politikk er i ferd med å bli en eksistensiell trussel for Israel, etter et halvt år med blodbad på Gazastripen. En jødisk venn av meg satte halen på grisen tidligere i uken: «Det er trist, men sant. Netanyahu og hans koalisjonspartnere har oppført seg akkurat som Hamas hadde håpet. Netanyahu er den verste lederen i israelsk historie», klaget han. Sist helg var det igjen massive demonstrasjoner i Israel. Folket tok på ny til gatene og krevde regjeringens avgang. Etter et halvt år med blodbad på Gazastripen har Israel mistet det meste av sympatien som ble landet og folket til del etter det grufulle terrorangrepet 7. oktober. Netanyahu-regjeringens katastrofale håndtering av det nasjonale traumet har snudd situasjonen i Midtøsten fullstendig på hodet. Avtalen med Saudi-Arabia har rent ut i ørkensanden. Det fredelige og til dels forståelsesfulle forholdet Israel gjennom flere tiår har utviklet med naboland som Egypt og Jordan, henger i en tynn tråd. Landet som nokså upresist kaller seg «Midtøstens eneste demokrati», er i ferd med å bli politisk isolert. Netanyahus brutale krigshandlinger og politikk mot palestinerne gjør mye større skade på Israel enn Hamas noensinne var i stand til å utføre. Kan tvinge fram løsning Etter et halvt år med terrorbombing og invasjon ligger Gaza by i ruiner. I tidligere angrep har det israelske forsvaret (IDF) gått presist etter utpekte, militære mål, eller i det minste lagt gater og nabolag i grus, med alt det har medført av utilsiktet skade. Denne gang er alt mye verre. Over 33.000 personer, om lag 10.000 av dem barn, har måttet bøte med livet for Netanyahu-regimets hevnlyst. I tillegg er journalister og internasjonale hjelpearbeidere drept. Det er ikke bare det israelske folkets tålmodighet som er i ferd med å bli brukt opp – det er verdenssamfunnets tålmodighet. Det smått ironiske ved Netanyahus blodstenkte reaksjon på terrorangrepet for et halvt år siden er at det kan tvinge fram en løsning for palestinerne. En rettferdig løsning kan knapt realiseres etter 75 år med undertrykkelse, drap og fordrivelse. Men Netanyahu-regimet har i det minste bidratt til at tostatsløsningen igjen er på dagsordenen, riktignok mot egen vilje. Samtidig har krigen kostet både menneskeliv og økonomiske ressurser, ikke utelukkende i form av bomber og granater, men også i form av svekkelsen i den israelske økonomien som følge av at utenlandske interesser trekker seg ut og at titusenvis av stridende er tatt ut av verdiskapende arbeid. Større trusselbilde I tillegg risikerer Netanyahu å sette fullstendig fyr på befolkningen på Vestbredden som lever under okkupasjon og daglige angrep fra IDF-støttede bosettere. Vestbredden er en trykkoker som kan eksplodere når som helst.  Nord for grensen mot Libanon finner vi sjiamilitsen Hezbollah, som utgjør verdens mektigste ikke-statlige hær. Den Iran-støttede militsen er en større militær utfordring for Israel enn Hamas har vært i nærheten av. Den amerikanske avisen The Wall Street Journal skriver at «Israel kan ha tatt Gaza, men mistet USA». Motstanden mot den israelske overreaksjonen mot befolkningen i Gaza er svært sterk i USA, og kan komme til å spille en rolle inn mot årets presidentvalg. Uten USA som garantist for sin eksistens, vil Israel stå overfor sin største eksistensielle krise i historien. Etter terrorangrepet 7. oktober uttalte Netanyahu at Israels reaksjon «ville endre Midtøsten for alltid».  Det kan gå troll i ord.
Etter et halvt år med krig mot Gaza har Israel mistet mye av den internasjonale sympatien landet fikk etter terrorangrepet 7. oktober.  Statsminister Benjamin Netanyahus harde linje mot palestinerne får sterkt kritikk, og mange mener at denne politikken skader Israel mer enn Hamas har klart. Over 33.000 mennesker, inkludert rundt 10.000 barn, har mistet livet i kampene. Dette tærer på tålmodigheten til både Israels egne innbyggere og det internasjonale samfunnet.  Netanyahus politikk kan paradoksalt nok bidra til å styrke forhandlingsviljen om en tostatsløsning i Israel–Palestina-konflikten.