Analys: Så kan Nato stå emot rysk attack
Kriget i Ukraina har fått alla länder i Västeuropa att rusta. Men det händer väldigt lite. Förmågan att stå emot en rysk attack är fortfarande lika låg som för tre år sedan, visar en analys. – På kort sikt blir det svårt och riskfyllt, säger Krister Pallin på FOI. Inom bara några år kan Ryssland vara redo för en attack mot ett Nato-land. Det har flera politiker och experter varnat för den senaste tiden. Det stora frågetecknet är vad Nato i så fall skulle kunna sätta emot. Just det har Totalförsvarets forskningsinstitut (FOI) räknat på i en ny rapport. Svaret är tyvärr väntat: På östfronten är det riktigt tunt.  Fortfarande. – Det är inte så jättestor skillnad mellan resultaten i vår förra studie 2020 och den här, säger Krister Pallin, forskningsledare på FOI. Bara enstaka var Ukraina satte upp tolv nya brigader inför sommaroffensiven 2023, men stora Nato-länder som Frankrike, Storbritannien och Tyskland kan med tre månaders varsel inte bidra med mer än en eller två brigader var till Natos försvar i öst, enligt FOI . Nästan alla av de tolv studerade Nato-länderna har svårt att fylla sina förband med personal. Viss materiel saknas ofta helt eller är för gammal. Bristerna beror dels på att de flesta länder faktiskt inte satsat ordentligt förrän invasionen av Ukraina 2022, dels på att militär förmåga tar lång tid att bygga. Nya prylar kräver tilldelning av pengar, utredning, upphandling, beslut, utveckling, produktion, leverans och driftsättning.  Att rekrytera, utbilda och krigsplacera personal är lika tidskrävande. – Man har börjat avdela mycket mer pengar, och då tror många – även politiker – att man har löst det här. Allmänheten kan på samma sätt ha förväntningar på att saker ska hända snabbt. Men de här sakerna ändras inte så fort, och det är viktigt att förstå varför det är så, säger Krister Pallin. De länder som i studien visar snabbast utveckling – Polen, Estland, Lettland och Litauen – var också de som började satsa tidigast. ”Väldigt krävande” Det FOI försökt reda ut är inte bara vad länderna har – utan vad de faktiskt skulle kunna använda för att möta ett ryskt angrepp. Att bara ställa upp förband på hemmabaserna är nämligen en sak.  Att flytta dem till krigsområdet i öst är en annan. – Det är en väldigt krävande uppgift även för stora länder att skicka förband långt bort för att genomföra väpnad strid. Vissa av de förmågor man behöver för det är fortfarande klart bristfälliga. Det handlar om artilleri, luftvärn, telekrig och logistik i allmänhet, säger Krister Pallin.  Inte redo för långt krig Ett Ryssland som kan välja tid och plats för en konflikt skulle initialt ha ett övertag. Europa är helt enkelt inte riggat för ett snabbt krig.  Men läget är värre än så.  Trots ett enormt demografiskt, industriellt och ekonomiskt övertag gentemot Ryssland är Europa inte riggat för ett långt krig heller. De flesta försvarsmakterna är små professionella styrkor som saknar uthållighet. De har knappt personal till de stående förbanden, och reserverna är antingen mycket begränsade eller obefintliga.  Det duger i fred, men i ett högintensivt krig med stora förluster behövs många soldater snabbt. I Norden har man traditionellt sett löst problemet genom värnplikt.  I Finland, där nästan alla vuxna män fortfarande genomför värnpliktsutbildning, har försvaret 250 000 reservister redo att gå in i krigsorganisationen. Så stora reserver får Storbritannien (38 000), Tyskland (32 000) och Frankrike (41 000) inte ihop tillsammans – trots en 40 gånger större befolkning. – Den kvantitativa fördelen för Europa är inte så given, om man uttrycker det så. Varken på kort eller lite längre sikt, säger Krister Pallin. Hänger på USA Mycket hänger på USA, som enligt FOI har ojämförligt störst styrkor att sätta in vid Natos östgräns. Utan USA skulle det europeiska Natos möjligheter att ta upp kampen mot Ryssland vara starkt begränsade. – På kort sikt blir det svårt och riskfyllt. Men i ett tillräckligt allvarligt läge kan man bli tvungen att göra vad man kan med de resurser man har. Nu satsar nästan alla Europas länder på sina försvarsmakter. De tre kommande tre åren borde ge mer än de tre senaste. – Om tre år borde det ha blivit stora förändringar i förmågan. Har det inte blivit det är det ganska allvarligt, säger Krister Pallin. DET KAN LÄNDERNA SÄTTA IN Enheter som kan vara insatsberedda inom tre månader (armé/marin/flyg). USA har stora stående styrkor, och hur mycket de kan förstärka i vår region beror inte bara på vad som finns, utan lika mycket på strategiska faktorer och var styrkorna eventuellt behövs på andra håll. Tillgängligt bedöms vara: Källa: FOI (Western Military Capability in Northern Europe 2023 Part I: National Capabilities). FOI har tittat på de länder som i Natos försvarsplaner har en roll att spela i försvaret av norra Europa. Därför är länder som Spanien och Italien inte berörda i studien. Kanada och Nederländerna saknas av resursskäl.
Enligt en ny analys av Totalförsvarets forskningsinstitut är Västeuropas förmåga att stå emot en eventuell rysk attack fortfarande låg, trots ökade försvarsinsatser. De stora Nato-länderna Frankrike, Tyskland och Storbritannien skulle inte kunna bidra med mer än en till två brigader var till Natos försvar på östfronten. Europas försvar är beroende av att USA kan sätta in stora styrkor. Utan USA är de europeiska Nato-ländernas förmåga att försvara mot Ryssland starkt begränsad.