Reagerte på faktura: Avslo First House-krav blankt 
Landsbruksdepartementet fikk en faktura der de ble bedt om dekke påvirkningsarbeid. Mot seg selv. – Det ville vært rart hvis staten skulle finansiere et PR-byrå sitt arbeid mot staten, sier landbruksminister Geir Pollestad (Sp) til VG. Q-Meieriene ba om å få dekket 173.130 kroner i utgifter til PR-byrået First House. Landbruksdirektoratet vedtok i 2021 å kutte Q-Meierienes distribusjonstilskudd på 50 millioner –  et og et halvt år senere fikk meieriene stoppet kuttet etter en klage til departementet. Det ga dem rett til å få tilbakebetalt nødvendige utgifter for å få omgjort vedtaket. Meieriet ba om å få utbetalt 1.493.458 kroner fra staten, men fikk bare dekket 608.478 kroner. Det dekket mindre enn halvparten av utgiftene til juridisk bistand – men ingen av lobby-regningene.  Blant utleggene de ba om å få refundert, var også honorar til jusprofessor Erling Hjelmeng ved Universitetet i Oslo (UiO), for å skrive et leserinnlegg i Aftenposten i 2021. Skjult finansiering VG har fått innsyn i fakturaene som Q-Meieriene sendte til departementet. De viser at Hjelmeng brukte to timer på å skrive et leserinnlegg i Aftenposten, som forsvarer Q-Meieriene.  Han signerte med professortittelen sin fra UiO og tok 4500 kroner for jobben. Men det fikk ikke Aftenpostens lesere vite om. Avisen opplyste under innlegget at jusprofessor Hjelmeng tidligere hadde hatt betalte oppdrag for Q-meieriene og Synnøve Finden, ikke at innlegget var en del av et betalt konsulentoppdrag. Landbruksministeren reagerer: – Jeg tror det er klokt at du veldig tydelig opplyser at du får betaling fra en kunde når du bruker professortittelen din. Det er ryddigst. Når jeg har sett på innlegget og prisen, så lurer jeg på om jeg også skal begynne å ta betalt for leserinnlegg. Det var godt betalt, bemerker Pollestad tørt.  – Burde fremkommet Aftenposten sier at de ber alle innsendere opplyse om mulige dobbeltroller. De sier at de ikke fikk vite om Hjelmengs betalte oppdrag. – Når Hjelmeng får betalt av en aktør for å skrive om meierisektoren, er det åpenbart at vi og leserne burde vært informert om det, skriver avisens debattredaktør Erik Tornes til VG.  Hjelmeng tar selvkritikk på den skjulte finansieringen:  – Det burde fremkommet i avisen at jeg fikk betalt når innlegget er fakturert på denne måten. Jeg ser jo det, sier Hjelmeng til VG.  Distribusjonstilskuddet ble innført for å kompensere Q-meieriene for at det var dyrere å kjøre melk til butikkhyllene – og for å styrke konkurransen i meierimarkedet. Q-Meieriene mente at jobben med å få vedtaket omgjort var vanskelig «faktisk, rettslig og politisk», ifølge avslaget. De hyret derfor inn PR-byrået First House for å gi «vurderinger og innspill til korrespondansen og kvalitetssikring av argumentasjonen i lys av sakens politiske bakteppe». Summen de ba om å få dekket – på 173.130 kroner – er ifølge kravet rundt 20 prosent av utgiftene de har hatt til First House. De skriver at dette er et konservativt anslag på hvor mye tid byrået hadde brukt på selve klagen.  Leie-lobbyist søkes Q-Meieriene opplyser til VG at de blant annet trengte et PR-byrå fordi de ikke har egen kommunikasjonsavdeling eller lobbyist:  – I forbindelse med klagesaken mot LMD valgte vi å bruke First House til å gi råd om kommunikasjon. Dette skyldes at Q-meieriene, i motsetning til vår konkurrent Tine, ikke har ressurser til å ha en egen kommunikasjonsavdeling eller en egen myndighetskontakt, skriver administrerende direktør Kristine Aasheim i en e-post til VG.  VG har kontaktet First House-sjef Per Høiby. Han ønsker ikke å kommentere saken. Staten satte ned foten for tre deler av kravet: I avslaget skriver landbruksdepartementet at Q-Meieriene har bedt om for mye.  «I en forvaltningssak kan det være i partens interesse å pådra seg kostnader som går ut over det som har vært nødvendige for å få endret vedtaket i forvaltningslovens forstand. Etter departementets oppfatning er kostnader til kommunikasjonsrådgivning et eksempel på slike kostnader i denne saken», skriver departementet. – Vi inkluderte de kostnadene vi mente var riktig, men dekning av råd om kommunikasjon ble avslått av LMD, skriver Aasheim i Q-Meieriene til VG.  Hun viser også til at avslaget peker på at meieriene kan ha ansett det som naturlig å søke kommunikasjonsfaglig hjelp.  Vil ha akademia-debatt Pollestad mener at akademia bør vurdere om praksisen rundt betalte oppdrag er god nok.  Hjelmeng ledet i 2015 markedsbalanseutvalget, som så på konkurranserettslige spørsmål i landbruksmarkedet. Han forsvarer timeprisen på 2250 kroner, som han sier er i nedre sjikt for slik type konsulentbistand fra økonomer og jurister. – Går dette utover integriteten?  – Hvis man bruker avisspalteplass til å kommentere som helt uavhengig, så går det helt klart utover integriteten hvis man egentlig utfører et betalt konsulentoppdrag. – Har det gått utover din integritet i denne saken? – Nei, jeg har ment det samme i denne saken hele tiden. Hvis du ser på det jeg skriver i utvalgsrapporten i 2015 og i 2021, så har jeg sagt det samme begge gangene.
Q-Meieriene hyret inn PR-byrået First House og ba staten dekke deler av regningen for råd i en klagesak mot staten. Departementet nektet å dekke regningene fra PR-byrået. Jusprofessor Erling Hjelmeng fakturerte Q-Meieriene for et leserinnlegg i Aftenposten som forsvarte dem, uten at avisens lesere ble informert om betalingen.