Filip och Fredrik om känslosamma inspelningen: ”Bölade som ett barn”
Filip Hammar och Fredrik Wikingsson är bioaktuella med ”Den sista resan” där de tar med sig Filips deprimerade pappa Lars Hammar på en sista resa till Frankrike. Inspelningen blev ett smärtsamt och emotionellt uppvaknande för dem båda. – Det var förbannat jobbigt, säger Filip Hammar. De har kraschat modellen Fabios motorcykel i ”High Chaparall”, gjort narr av ”Robinson”-profilen Emma Andersson och fått salig Lasse Berghagen att gråta av ilska. På senare år har duon Filip Hammar, 48, och Fredrik Wikingsson, 50, mognat och bland annat gjort den hjärtevärmande spelfilmen ”Tårtgeneralen” och skapat populära realityserien ”I en annan del av Köping” och frågesportsuccén ”Alla mot alla”. Filip och Fredrik om premiären: ”Det är fruktansvärt” Nu har deras nya film med det ödesmättade namnet ”Den sista resan” premiär. Den handlar om Filip Hammars excentriske och vänlige pappa Lars Hammar, 81, som har tappat livsgnistan och mest sitter i sin belgiska skinnfåtölj och är deprimerad medan hans 80-åriga fru Tiina är pigg och hade sett fram emot at njuta av ”den tredje åldern”, tiden efter pensionen. Av naturliga skäl är det här duons och framför allt Filip Hammars mest personliga projekt hittills. Något som gör att killarna har nerverna på utsidan. – Det är fruktansvärt. Jag häpnar alltid när jag ser människor som gör film och som är upprymda och bekymmerslösa kring premiärer. De har ett viewing party hemma och allt är bara kul. Vi mår alltid dåligt när något man jobbat med länge ska ut och bedömas, säger Fredrik Wikingsson inför premiären. – Vi har oss själva att skylla eftersom vi gör det här och när man är mitt uppe i det så glömmer man bort att folk ska titta på det och bedöma det, säger Filip Hammar och fortsätter: – Det här är också väldigt speciellt eftersom jag och Fredrik har dragit in mina föräldrar i det här. Att nu se min gamla pappa på galapremiären… Jag vet inte hur jag kommer att reagera. Vi är ju familj allihop, men man känner ett ansvar gentemot dem. Tänk om folk kommer stå och bua. Vi har gett allt och då blir det mer ångest. ”Vi vill få folk att fundera på sina egna liv” Filmens ramhandling är att Filip är bekymrad över sin åldrade och alltmer deppiga pappa. Han vill få honom att hitta livsgnistan igen och ett sätt är kanske att låta honom uppleva sitt älskade Frankrike igen som familjen alltid bilade till när Filip var barn. Däremot ville duon inte bara göra en sentimental film, de ville väcka en tanke hos dem som ser den. – Det hade inte varit lika spännande om jag bara hade gjort en film om mig och min pappa. Vi vill få folk att fundera på sina egna liv. Det är skönt att folk kan resa in i sina egna liv och tänka, och det kan ju vara väldigt skönt att gråta. ”Den handlar mer om Filip och vad han går igenom” Var det självklart att göra en film om en sådan här känslosam sak? – Vi gillar att ge oss ut på små resor och ha en vag aning om vad vi ska göra. Vi tänkte att det här kanske blir en feelgoodfilm om en man som hittar livsglädjen igen. Sedan märkte vi att det kanske inte blir det, men det blir något annat i stället. När vi satt hemma och klippte filmen så märkte vi att den handlar mer om Filip och vad han går igenom. Han gör en större resa än vad Lars gör och när det kommer till deras relation som förändras. Då märkte vi också hur känslosamt vi tyckte det var och insåg att det är en sådan berättelse vilket vi inte hade bestämt oss för innan, säger Fredrik Wikingsson. En ratatouille blev en väckarklocka För Filip Hammar blev inspelningen en väckarklocka när pappa Lars skulle göra sin berömda ratatouille, men misslyckades gång på gång att skära grönsakerna. – När man filmar är man mitt uppe i det, men det blev jobbigt när han skadade sig eller när han skulle göra den här ratatouillen, då insåg jag att han inte kunde göra den. Jag letade efter andra knivar för att hjälpa honom, men när jag såg scenen i efterhand så betraktar jag mig själv utifrån och det blev ännu mer omtumlande. Det var så jävla äkta, det var nästan som att se på en främling. Minns du när du första gången tänkte att det inte är som det alltid har varit? – Där någonstans när vi försökte laga mat så blev det ett slags kvitto på det. Fredrik hade kunnat säga ”ser du inte vad som händer?”, men jag tror han också blev lite omtumlad. Det var förbannat jobbigt. Fredrik Wikingsson: ”Jag blev så fruktansvärt tagen” För Fredrik Wikingsson som både står lite vid sidan om, men ändå är familjen Hammar nära, var resan en emotionell bergochdalbana. – Fan, jag blir rörd nu, det är helt sjukt. När vi i filmen satt på stranden och visade de här filmklippen på gamla elever till Lars, då bölade jag som ett barn. Jag blev så fruktansvärt tagen av det där plus att jag och Filip har kommit närmare varandra. Jag har också kommit närmare mina egna föräldrar, jag pratar längre med dem i telefon nu. Enligt killarna är Lars Hammar nöjd med filmen. Men när han skulle få se den första gången så var det Fredrik Wikingsson som fick i uppdrag att visa den för honom. – När jag visade den för honom så vände han sig mot mig efteråt och sa ”Den har klass”, sedan gick han och lade sig och sov i tre timmar för han var helt utmattad. ”Det här är en hyllning till den vanliga människan” Det känns som att ni båda har fått er en tankeställare efter filmen? – Så är det ju. Det känns förutsägbart att man får det, men liv och död är de mest sanna grejerna på något sätt, det är så binärt. Först föds man, sedan dör man och det blir mer realistiskt när man blir äldre. Det tänkte vi inte på för 25 år sedan, säger Fredrik Wikingsson. – Jag har blivit blödigare och emotionellt skakigare. Det är inte banalt, det är klart att man bli påverkad av en film om åldrande. Det är som Fredrik säger, det är liv och död. När man tar sig an ämnet utan att pappa är död så är det omtumlande, säger Filip Hammar och fortsätter: – Det här är en hyllning till den vanliga människan. Hade min pappa varit vd för H&M så hade vi nog inte gjort den här filmen. Sedan är pappa en excentriker, han är inget glas vatten. Hur mår pappa idag? – Jag tror som sagt att han mår bättre av att jag inte pressar honom som jag gjorde tidigare. Han säger i filmen ”jag hoppas jag inte har gjort dig besviken” för att han inte är som han var tidigare och det är hjärtskärande.
Filip Hammar och Fredrik Wikingsson är bioaktuella med filmen ”Den sista resan”, där de tar med Filips deprimerade pappa Lars Hammar på en resa till Frankrike. Filmen är ett personligt projekt som blev ett smärtsamt och emotionellt uppvaknande för både Filip och Fredrik, särskilt då Lars Hammar kämpar med depression i sin ålderdom.  ”’Den sista resan’ är en hyllning till den vanliga människan”, säger Filip Hammar, och Fredrik Wikingsson nämner att projektet har fått dem att reflektera över liv och död på ett mer realistiskt sätt.