Russetiden er ute av kontroll, sier politikerne. – De synspunktene har vært der hele tiden, sier forsker.
– Dette er ikke lett å endre og har ingen quick fix. Det blir interessant å se hvordan politikerne vil endre på dette, sier stipendiat på Institutt for sosiologi og statsvitenskap Marius G. Vigen ved NTNU.  «Knuste flasker, hauger med papir, halvspiste pølser og brød. Rødrussen har satt spor etter seg på en lite verdig måte på Huk» skrev Aftenposten i mai 1976. Og allerede i 1934 hadde Haugesunds Avis overskriften «Fester russen for meget?». – Det er dyrt å være med på alle festene som russen har, og mange kommer derfor til å stå utenfor, skrev avisen 1ste Mai i 1946. Diskusjonen rundt russetiden er ingen ny debatt, men nå mener regjeringen at russetiden har sklidd så mye ut at de har varslet festbrems gjennom en rekke tiltak. – De synspunktene på russetiden har vært der hele tiden, sier seniorforsker Anne-Sofie Hjemdahl ved Telemarksforskning. Bekymret seg for festing på 1850-tallet Hjemdahl har forsket på russetidens historie. Hun forteller at russetiden har eksistert siden 1850-tallet. Først var det et ritual forbundet med universitetet. Da var det i hovedsak unge menn fra borgerskapet, med nok penger til å gå på universitetet, som fikk ta del i russefeiringen. Pluss en og annen bondestudent, forteller Hjemdahl. – Allerede da var det bekymring for disse unge mennene som samlet seg og festet. I denne perioden pågikk russefeiringen på sensommeren og frem mot immatrikulering på Universitetet, i begynnelsen av september. Fra dressjakke til russedress I 1905 kom russeluene og russen ble en del av 17-maibildet, men også da var russetiden for eliten. Da betydde 17. mai starten på russetiden, som gjerne varte helt frem Sankthans. Først på 70- og 80-tallet begynte russetiden å utvikle seg til det vi kjenner i dag, med en russetid som startet i april og som slutter 17. mai. Da skjedde det en demokratisering av skolesystemet, som følge av skolereformen i 1974, som gjorde at alle i prinsippet kunne være russ – ikke bare dem som hadde penger til det. Da ble også dressjakker med påsydde emblem byttet ut med russedresser. Men det betyr ikke at hierarkiet i russetiden har forsvunnet, sier Hjemdahl. – Nå kan alle være russ, men du får et klasseskille innad i russefeiringen, på et vis. Om du vil være med på buss må du satse. Jo mer det koster, jo tydeligere blir disse sosiale skillene.  Fra fokus på fest til diskusjon om ekskludering Marius G. Vigen er stipendiat i sosiologi på Institutt for sosiologi og statsvitenskap ved NTNU. Han mener russetiden har endret karakter med årene. – Fortellingen om russetiden har fått en dreining fra tidligere års fokus på fest og fyll til en større diskusjon knyttet til ekskluderingsmekanismen som skjer blant russen. De ti-femten siste årene mener Vigen at særlig ekskludering er blitt et økende problem, og peker på to forklaringer på det: 1) Russen er blitt ekskludert fra det offentlige rom ved at parker, parkeringsplasser og utesteder stenges for russ. Når russen ikke kan samles på større offentlige områder i bybildet, må de deles i mindre grupper for å få plass, som man gjør når grupper går sammen om å kjøpe eller leie russebusser. Noen får være med i bussgruppene eller på rulling, mens andre havner utenfor. 2) Når russegrupper dannes, lager de profiler på sosiale medier. Der presenterer de alt de gjør som om de er på en scene. Dermed vet de som står utenfor alltid hva de går glipp av.  – Det er ingen tvil om at russetiden blir råere og råere, men man må erkjenne at det er et viktig overgangsritual i det norske samfunnet. Dette er ikke lett å endre og har ingen quick fix. Det blir interessant å se hvordan politikerne vil endre på dette, avslutter Vigen.
Russetiden har vært gjenstand for debatt siden 1930-tallet. Regjeringen vil nå sette en stopper for utskeielsene med en rekke tiltak. Russetidens historie går tilbake til 1850-tallet, da det var en festperiode for unge menn fra borgerskapet ved universitetet. Fra 1970-tallet ble russetiden utvidet til alle studenter, men med økende sosiale skiller. Det siste tiåret har debatten om russetiden fokusert på ekskludering. Russen blir dyttet ut av offentlige rom, og mindre grupper, særlig de som samles i russebusser, ekskluderer andre. Samtidig vises alt russegruppene gjør frem på sosiale medier, noe som forsterker følelsen av å gå glipp av noe for de som står utenfor.