”Drill, baby, drill” – här regerar olje­bolagen: De gör precis som de vill
Först hörs ett fräsande ljud. Sedan exploderar ett eldklot framför oss. Vi känner en stark, obehaglig stank. Det är metangas som brinner. – Trots att det är olagligt kan oljebolagen fortsätta släppa ut stora mängder metan som i praktiken gör det omöjligt för USA att nå sina klimatmål, säger Melissa Troutman på organisationen Wild Earth Guardians. Vinner Trump valet har han lovat att det första han tänker göra är ”drill, baby, drill”. CARLSBAD, NEW MEXICO. Innan Joe Biden valdes till president 2020 gav han ett vallöfte: Han skulle inte utfärda några fler tillstånd att borra efter olja och gas på federal mark. Ändå gav Biden förra året mer än 2 000 tillstånd att borra efter ny olja i New Mexico. En delstat där olje­utvinningen form­ligen exploderat de senaste tio åren. Utvinningen har tio­faldigats sam­tidigt som Biden lovat att han ska få ner USA:s klimatutsläpp. USA är efter Kina världens största utsläppare. Utan att USA gör sitt yttersta för att uppnå målen från Paris-avtalet blir det svårt för världen att nå ens två­procentmålet. – Vissa år har Biden godkänt fler nya borr­tillstånd än Trump gjorde, konstaterar Kayley Shoup, en lokal miljöaktivist som slåss i ständig motvind mot oljebolagen. – De kan i princip göra precis vad de vill, konstaterar hon besviket. Biden säger att utvinningen ska regleras. Men vi kan se att det inte blir så i verkligheten. I praktiken har vi gigantiska utsläpp. Det enda som kan få ner det är att minska produktionen. När jag bläddrar i lokaltidningen upptas en dryg halvsida av listor på alla lokala kyrkor. Jag räknar till 60 stycken – i en stad med dryga 30 000 invånare. Strax utanför stan börjar oljefälten breda ut sig i det ökenliknande landskapet. Carlsbad är del av Permian Basin, ett jätteområde med oljefyndigheter som löper långt in i granndelstaten Texas som har den överlägset största utvinningen. Men ingen annan delstat växer så snabbt som New Mexico. Här kan oljebolagen göra snabba pengar. Utvinningen är betydligt enklare än i många andra delstater. Men det har också gjort att miljöproblem har växt. Både lokalt och globalt. När man borrar efter olja får man som biprodukt ofta också upp metangas, som i princip är samma sak som fossilgas. Det är en kraftfull växthusgas som på kort sikt är ett stort hot mot möjligheterna att hålla den globala uppvärmningen under två grader. Priset på naturgas är inte tillräckligt högt i USA för att bolagen ska tycka det är värt att ta vara på den överallt. I stället låter de den förbrännas direkt eller släpper ut den helt orenat från gamla oljekällor som lämnats obrukade istället för att pluggas igen. – 90 procent av alla oljekällor som startats i USA ligger i träda men fortsätter släppa ut fossilgas, säger Melissa Troutman medan vi står utanför en av alla oljeanläggningarna. Under två dagar besöker vi ett stort antal oljekällor där stora pumpar plockar upp oljan. Intill står ofta ett stålrör där gasen konstant brinner i toppen. Det finns också rör där gasen släpps ut utan någon kontroll. New Mexico har tämligen nyligen stiftat en lag som gör det olagligt att släppa ut metangasen eller förbränna den på det här sättet. – Men delstatens politiker har samtidigt infört en specialregel som säger att bara bolagen berättar att det släpper ut gasen så är det inte längre olagligt, förklarar Melissa Troutman och skrattar åt den osannolika lagtolkningen. – Oljebolagen är oerhört viktiga för New Mexicos ekonomi. Politikerna vill inte stöta sig med dem genom att införa tuffa miljöregler som de verkligen måste följa. En tredjedel av delstatens inkomster kommer från olja och gas. När ett borrhål inte längre ger tillräckligt med olja för att ge bra vinst låter bolagen det ofta vila. – Egentligen ska de plugga igen overksamma oljekällor för att förhindra metangasutsläpp, berättar Troutman. Men väldigt många bolag låter bli eftersom det kostar pengar. I stället säger de att de kanske ska återuppta utvinningen någon gång i framtiden och slipper därmed ifrån ansvaret. Hon förklarar att bolagen är tvungna att deponera 250 000 dollar som säkerhet för kostnaden att plugga igen oljekällan. – Men summan är densamma om de borrar 200 borrhål som om de borrar ett. Den blir så obetydlig att ingen egentligen behöver bry sig.
  Resultatet kan vi se när vi besöker några av de äldre oljefälten utanför staden Artesia en dryg halvtimmes bilfärd från Carlsbad. Det är ovanligt varmt för årstiden, närmare 30 grader. Solen strålar obarmhärtigt från en klarblå himmel. Landskapet på båda sidor av landsvägen är platt, torrt och bevuxet med låga, gråa buskar. Det enda som bryter av är de många oljepumparna, stålkonstruktioner som med monotona rörelser pumpar upp oljan ur marken. Vi stannar vid en av dem. Charlie Barret, biolog och forskare verksam vid Earthworks plockar fram en kamera som ser ut som en gammal videokamera. I själva verket registrerar den metanutsläpp som är osynliga för blotta ögat. Bredvid oljeriggen står en långsmal cistern och bredvid den en rund oljesilo. Barrett riktar kameran mot cisternen. På displayen syns hur ett rökmoln kommer från byggnaden och snabbt förs bort av den starka vinden. Med blotta ögat är det osynligt. Trots att den här oljekällan inte längre är aktiv släpper den alltså ut stora mängder metan. Hur stora kan Charlie Barrett inte svara på. Med kameran går det bara att upptäcka utsläppet och se om det är stort eller litet. Inte mäta exakt hur stort det är. När vi åker från borrhål till borrhål är resultatet alltid detsamma. Kameran registrerar kraftiga utsläpp. – Jag dokumenterar varje utsläpp och skickar ett klagomål till delstatens miljödepartement att de borde undersöka utsläppets storlek och beordra bolaget att stoppa det. Jag har skickat över 200 klagomål men ännu bara fått ett svar. De vill inte ta i det. Han viftar irriterat undan en blond lock från det axellånga håret som sitter uppsatt i en knut i nacken. Men miljöproblematiken handlar inte bara om gasutsläppen. Vid en av anläggningarna står två tankbilar med runda, vita tankar parkerade. De innehåller avloppsvatten från borrningarna. – För varje fat olja bolagen tar upp alstras 4–5 liter kraftigt förorenat vatten som innehåller tungmetaller, giftiga kemikalier och radioaktivitet, säger Troutman. Bolagen har ingen bra plan för att ta hand om detta avfall. En del injicerar ner det ner i underjorden där det riskerar att förorena grundvattnet. Dessutom skapar det stora spänningar i marken. I går inträffade flera mindre jordskalv i Carlsbad på grund av alla hål man borrar i jorden. – Andra försöker återanvända avloppsvattnet. Men det finns egentligen inga regler för hur de ska hantera det. Plötsligt dyker det upp svarta kor som betar i den torra marken. De ser magra ut. Det är svårt att förstå vad de kan hitta att äta. – De som leasar ut marken till oljebolagen hyr samtidigt ut den för boskapsskötsel. Det är synd om djuren som tvingas beta i den torra marken och dessutom får i sig stora mängder metan. De flesta av de uttjänta oljekällorna är rena skrotupplag. I stället för att demontera byggnaderna och plugga igen borrhålet låter bolagen allting stå kvar och rosta sönder. På ett ställe kliver jag runt i en stor hög med plaströr, tjocka gummislangar och metallkopplingar i en enda röra på marken. Melissa Troutman suckar djupt. – Det blir billigare än att städa upp efter sig. Tyvärr finns det heller inga lagar i varken New Mexico eller Texas som tvingar dem. Plötsligt kommer det en vit pick-up längs en av grusvägarna mot oljekällan där vi står. Charlie Barrett varnar oss för att en del av oljearbetarna kan bli aggressiva när de ser miljöorganisationer ute på oljefälten.  – Vi försöker bara göra deras arbetsmiljö så trygg och säker som möjligt men de tror att vi försöker ta ifrån dem deras jobb och levebröd. Den här gången åker bilen förbi i ett dammoln utan att något händer. – I så fall måste vi lämna området omedelbart, beordrar han. I specialkameran ser vi väldigt kraftig ”rök” från anläggningen. När vi går ner i vindriktningen tränger dessutom stanken igenom masken. Det är svårt att prata med varandra genom maskerna. Men Barrett vill att vi tittar noga på var vi sätter fötterna. – Nu när det börjat bli så varmt kommer ormarna ut och vi har många som är väldigt giftiga. Men minst lika giftig är marken runt oljeborren. Det läcker olja som lagt sig i en stor pöl runt röret. Där säkerhetsventilen skulle ha suttit gapar ett tomt hål. Samtidigt sitter det en logglapp på borrens ena sida som visar att någon var här i augusti förra året. – Uppenbarligen är det någon som kommer hit och gör någonting i alla fall. De stora bolagen säljer ofta borrhålen när vinsten inte längre är på topp. Till mindre firmor som inte har samma vinstkrav. Ofta säljs de i flera led till småskuttar som försöker krama ut de sista faten med olja. När vi åker tillbaka till Artesia får vi stanna länge vid järnvägsövergången medan ett oändligt godståg med svarta vagnar fyllda med olja passerar i maklig takt. Det är på väg till raffinaderiet som ligger mitt i stan. En jätteanläggning av rör och skorstenar i metall. Den ligger bara ett hundratal meter från en grundskola och en räcka med bostadshus. – Det finns inga regler för hur nära oljeanläggningar får ligga bostäder. Nästa dag kör vi runt i ett område där många av de nya oljekällorna borras. Överallt ser vi de jättelika ståltornen där borren undan för undan förlängs med nya borrör från en plattform halvvägs upp i konstruktionen. De flesta är över 50 meter höga. Här finns ont om traditionella oljepumpar. I stället används metoden fracking, hydralisk spräckning. Den innebär att man borrar snett ner och med övertryck får upp oljan. Detta är nya borrhål – som kommit till tack vare Bidens beslut. En kompromiss som han tvingats till för att få igenom sin stora miljösatsning på en grön omställning. För varje ny grön energikälla måste han också godkänna ett visst antal fossila. Det har republikanerna fått igenom. Melissa Troutman tycker att miljögrupper som hennes redan kämpar i motvind. – Vi försöker mest försvara det miljöskydd som redan finns från att inte försvinna. Vad händer om Trump skulle väljas till president i november? Hon himlar med ögonen innan hon svarar. – Allting skulle bli ännu mycket värre. Men det är inte säkert att det skulle borras fler oljekällor. Här är det marknaden och efterfrågan som styr.
Trots löften om minskade utsläpp och inga fler borrningstillstånd på federal mark, beviljade president Biden över 2 000 borrningstillstånd i New Mexico förra året.  Oljebolagen i New Mexico tillåts fortsätta att släppa ut stora mängder metangas, vilket bidrar till att USA inte når sina klimatmål och hotar Parisavtalets tvåprocentsmål.  Miljöaktivister kämpar mot oljebolagens makt, men menar att de kan göra som de vill då Biden inte har reglerat utvinningen som lovat och politiker vill undvika att stöta sig med oljebolagen.