Her vil de sprenge vekk flere øyer
I jakten på nye grønne arbeidsplasser og industri kan kystnatur bli jevnet med jorden.  (Bergens Tidende) Siri Linn Brandsøy står i en brun lynghei og ser mot den blå fjorden. Et spørsmål svirrer i hodet hennes. – Hvorfor må de ødelegge alt dette vakre? Nakne berg og bløte myrer. Tareskog og ålegressenger. Om noen år kan det være borte. Sprengt vekk og planert ut. – Må vi virkelig ofre dette landskapet for det grønne skiftet? spør Brandsøy. Naturen på Litle Terøya kan forsvinne, akkurat som på flere andre små øyer utenfor Florø i Kinn kommune. De heter Måsholmen, Rota og Grønenga. Store Terøya og altså Litle Terøya, skriver BT. Florø vil bli et kraftsenter – en såkalt hub – i det som har fått navnet Grønn Region Vestland. Montering av 300 meter høye havvindturbiner, grønn hydrogen, ammoniakkbunkring, torskeoppdrett og ny containerhavn. Planene er mange og de er store. Ambisjonene heies frem av Vestland fylke som vil bli utslippsfritt i 2030 og skape 17.000 nye arbeidsplasser. Men Siri Linn Brandsøy vil ikke bytte kystnaturen mot nye industrianlegg. Hun har vokst opp i dette landskapet. – All utvikling er ikke god utvikling, sier hun.  Bengt Solheim-Olsen er ordfører i Kinn. Han er Florø-kjendis, med fortid både som storscorer på fotballbanen og skoselger. Høyre-politikeren mener regionen står foran et valg. – I mitt hode er det enten snakk om utvikling eller avvikling. Ordføreren peker på flyttestrømmene mot de store byene. – Jeg er veldig glad for at Florø har et innovativt næringsliv som ønsker å skape ny aktivitet i grønne næringer. Det er arbeidsplasser som holder samfunnet i gang og gir oss inntekter. Norsk natur forsvinner bit for bit, og nedbyggingen har fått fornyet oppmerksomhet etter at NRK dokumenterte omfanget og Bård Tufte Johansen fulgte opp med TV-serien Ombudsmannen. – Jeg liker Bård Tufte Johansen veldig godt. Han er jo først og fremst en legendarisk komiker. Og så er det jo ingen ulempe at han er Leeds-supporter, sier den tidligere goalgetteren til Florø. – Men altså: Jeg så at han i et av programmene sto midt ute i en vindmøllepark. En sånn har vi her borte også, sier Solheim-Olsen. Han peker i retning Guleslettene tvers over fjorden. – Jeg var egentlig negativ til utbyggingen fordi det var irreversibelt inngrep. Men nå står jo vindmøllene der. Vi lever bra med det også. Det gjør ikke Siri Linn Brandsøy.  – Jeg har ikke satt føttene mine der etter at vindturbinene kom. Fra båten ute på Botnafjorden ser hun opp på fjellet med det største vindkraftverket i Vestland. – Det var der oppe jeg lærte meg å gå i naturen, i fotsporene til min far, bestefar og deres forfedre.  Brandsøy sier det var savnet av familien og lengselen tilbake til fjellene, fjorden og øyene som gjorde at hun flyttet hjem igjen til Brandsøya utenfor Florø. Hun vet ikke om hun orker å bli værende her hvis mer av naturen forsvinner. Brandsøy har villsauer på beite i den værbitte kystnaturen, men er også filmskaper. Sammen med samboeren Lasse Huldt Pedersen vant hun pris på Bergen internasjonale filmfestival (Biff) i fjor for den poetiske naturdokumentaren Øyeblikk. Filmen ble laget etter at Brandsøy hadde vært utbrent etter år med høyt tempo og stress. – Jeg lengtet etter en rolig sommer der jeg kunne tilbringe tid med villsauene våre og få en pause ute i naturen. Jeg ønsket å dele dette pusterommet med seerne. Hun mener mange av oss lever altfor travle liv og har mistet kontakt med naturen vi alle er en del av. Brandsøy har gått i land på Litle Terøya.  Hun nyter øyeblikket og lar stillheten synke inn.  En havørn svever lavt over øyen. – Kjenner ikke du en veldig ro her ute, spør hun. Redaktøren i lokalavisen Firdaposten, Svend Arne Vee, mener naturinngrepene har nådd tålegrensen i Kinn. «Finnes det en kommune på Vestlandet som har ofret mer natur enn oss? Vi tviler», skrev han i en kommentar nylig. Om bord i båten utenfor Florø, er også Stein Malkenes. Naturvernveteranen mener redaktøren gir en presis beskrivelse. – Kinn kommune er en versting i systematisk, planlagt naturødeleggelse på Vestlandet, ja kanskje i hele Norge.  Malkenes fnyser av det han kaller løgnen om det grønne skiftet. – Det er blitt en sleip forretningsidé. Lokalpolitikere hopper når næringsinteresser sier hopp.  – Er du imot utvikling og nye arbeidsplasser? – De arbeidsplassene som ødelegger natur, bolyst og skaper lokale konflikter, er ikke grønne, svarer han.  Malkenes sier han heller ønsker velkommen energieffektive og smarte arbeidsplasser som er ønsket av innbyggerne og gir kommunen skatteinntekter. Malkenes snakker seg varm om alt som vil gå tapt hvis Kinn-politikerne sier ja til å lage industri og næringsarealer på øyene. – Det vil rasere nye 1500 mål med nærnatur og øyer og lage store utfyllinger i sjøen. De eier ikke magemål.  Sundet og området ved Litle Terøya er svært godt egnet til montering av 300 meter høye havvindturbiner, mener Fjordbase. Men der landets største forsyningsbase øyner gode muligheter for en ny blågrønn næring og opptil 1000 nye havvind-jobber, er naturvernere opptatt av å bevare området intakt. Her finnes truet kystlynghei, myrer, hekkeområder og rødlistet rovfugl. Fra øyens høyeste punkt er sandbunnen i et trangt sund synlig under overflaten. – Der nede finnes artsrike ålegressenger og tareskoger. Alt sammen kan forsvinne, sier Malkenes. Noen motstandere har organisert seg i Florø bulystforeining. De frykter utbygging vil ødelegge både livskvalitet og trivsel for innbyggerne.  En spørreundersøkelse kommunen selv har fått laget, viser at 60 prosent er litt eller helt enige i at nedbygging av natur gjør det mindre attraktivt å bo i Kinn.  Bare 26 prosent synes det er greit («helt enig» eller «litt enig») å bygge ned natur for å skape nye arbeidsplasser. – Jeg håper lokalpolitikerne vil lytte til folket, sier Siri Linn Brandsøy.  Kinn bør heller bli en foregangskommune der verdier og nye arbeidsplasser blir skapt i tråd med FNs naturavtale, synes hun. Ordfører Bengt Solheim-Olsen sier de har fått over 400 innspill til den nye arealplanen, der et av forslagene altså er å omgjøre øyene til industriområde. – Jeg er positiv til at vi får nye næringsarealer i umiddelbar nærhet til den eksisterende industrien og infrastrukturen. Det er mest effektivt og gir færre negative konsekvenser enn om vi tar i bruk helt nye arealer andre steder i kommunen.  Solheim-Olsen mener det fortsatt er mye å ta av, selv om øyene blir planert. – Florø-området vil fortsatt ha mye fantastisk flott natur igjen, også etter at vi etablerer disse nye næringsarealene. – Kinn blir kalt en verstingkommune i nedbygging av natur? – Her vil jeg påstå at Stein Malkenes tar feil. Kinn er den 73. beste kommunen i Norge når det gjelder å ta vare på natur. Ordføreren sikter her til kåringen «naturkampen» til organisasjonen Sabima.  Kinn har også mål om å bli klimanøytral innen 2030 og redusere arealbruken i den nye kommuneplanen, påpeker han. Anne-Grete Sagen er en annen av motstanderne. Hun bor i Florø, men er ofte på familiens småbruk på andre siden av fjorden. Litle Terøya ligger omtrent midt mellom byen og fritidsboligen.  – Det er veldig vanskelig å forstå at noen vil sprenge vekk dette, sier Sagen fra akterdekket. Hun betegner seg som en person som vanligvis ikke stikker hodet frem i protestmarkeringer. – Men nå har det kommet så langt at jeg var nødt til å engasjere meg. En villsau stikker hodet frem bak et svaberg mens båten siger sakte vestover fjorden. Den passerer øyen Rota der det er store planer om landbasert torskeoppdrett. På øyens sørside er det lansert en ny bydel med boliger, restauranter og småbåthavn.  Litt lenger ute i fjordbassenget ligger Måsholmen. Den lille øyen og omkringliggende gruntvannsområder skal bli ny containerhavn, ifølge planene.  Det skjer til protester fra naboer og bekymring fra flere andre – som Fiskeridirektoratet.  De frykter for tareskog, ålegress og gytefelt som vil ryke til ved utfylling i sjøen. Det nye havneområdet er ennå ikke banket gjennom, men ordfører Solheim-Olsen sier det lenge har vært et ønske om å legge bedre til rette for containertrafikken.  Planene til Havlandet om torskeoppdrett på Rota bifalles også av ordføreren. – Selskapet ligger foran resten av verden i utviklingen av sin egen torskestamme. De trenger mer plass og vi trenger å produsere mer mat. Hvis vi ikke skal ha oppdrett i sjøen, vil det nødvendigvis kreve store arealer på land.  Men Siri Linn Brandsøy ser annerledes på kommunen sin arealbruk enn ordføreren.  – Vi trenger en omstilling der kommunen og næringslivet, sammen med innbyggerne, går inn for å skape arbeidsplasser som tar større hensyn til at vi trenger en levende natur. Ellers kommer jaget etter stadig mer aldri til å stoppe med disse øyene her, sier hun.
Florø har planer om å bli et kraftsenter for grønne industrier, men det vil kunne føre til ødeleggelse av kystnatur. Planene inkluderer montering av havvindturbiner, satsing på hydrogen og en ny containerhavn. Lokalbefolkningen er delt. Noen frykter at utbygging vil ødelegge natur og livskvalitet, mens andre ser en nødvendighet i å utvikle nye arbeidsplasser for å hindre fraflytting.   Naturvernere argumenterer for å bevare området som har rødlistet rovfugl og truet kystlynghei. 