Fallet Christoffer Forsberg
”Alla tror att jag är en våldtäktsman” Ett år efter avstängningen för sexuella trakasserier har toppryttaren Christoffer Forsberg en fråga: Hur länge ska lidandet behöva pågå? Alva frågar sig exakt samma sak. 16 februari 2024. Christoffer Forsberg är trött och medfaren. För att hålla ihop ryttarsatsningen flänger 33-åringen mellan sina extraknäck: paket ska delas ut dagtid, lastbilar ska rattas om nätterna, så några sovmorgnar hinns inte med. Nervös inför vårt möte är han också. Det regnar över Torreberga gård utanför Staffanstorp. Från sina hagar hörs hästarna klafsa i leran, bortanför dem har rännilar bildat en sjö i en sänka. Den nästan två meter långe mannen kliar sig i ögonen. – Förbundet önskar att jag var en parasit som försvann av sig själv, men jag är kvar. Jag står ju här, säger han och sträcker ut armarna. Böter och avstängning Intervjun med Forsberg utmanar en journalistisk praxis för hur man rapporterar om sexuellt tvång.  Fokus ska vanligen ligga på det allmängiltiga, på varningstecknen, på tränarens till omsorg förklädda manipulationer. Och offer ska beredas minst lika stort utrymme som förövare.  Men vi är inte i Skåne för att ställa ryttaren till svars för vad han gjort eller öppna för förmildrande omständigheter. Överträdelserna har granskats av ridsportens rättsväsende och de har funnit honom skyldig, så det finns inget att diskutera eller nyansera. En kväll i september 2019 försökte Forsberg krama och kyssa en praktikant i det stall han hyrde i nederländska Oijen. En tid senare, i januari 2021, hade Forsberg flyttat sin verksamhet till skånska Blentarp. Efter att ha tittat på film i sin lägenhet med en annan praktikant initierade han fysisk kontakt, men också det närmandet var oönskat. Båda kvinnorna anmälde ryttaren till internationella ridsportsförbundet och i mars 2023 meddelade deras rättsinstans FEI Tribunal att svensken tilldelades en varning, dömdes till 30 000 kronor i böter och stängdes av i sex månader.  Christoffer Forsberg var en etablerad toppryttare i europeisk fälttävlan, så hans fall uppmärksammades i Sverige, Belgien, Nederländerna och Frankrike.  Under rubriken ”Der Fall Forsberg” intervjuade tyska magasinet St. Georg en av kvinnorna som var traumatiserad av trakasserierna. ”Hon vaknar fortfarande på natten och skriker. Hon har inte sina psykiska problem under kontroll, utan kan bara kontrollera dem med medicin. Hon var bara en tjej som hade en dröm. Drömmen om att lyckas i fälttävlan. Nu skulle det vara en dröm att slippa mardrömmarna” skriver reportern. ”Den svarande bär ansvaret” Då var alla dokument hemligstämplade, så media hade inte tillgång till de överväganden som tribunalen gjort. Sportbladet har nu kommit över det 27 sidor långa beslutet, där det framgår att parterna har vitt skilda versioner av vad som inträffat och hur miljön varit på Forsbergs gård. Vittnesmål och skriftlig bevisning har framförts, anklagelser och försvarstal har vägts mot varandra.  På vissa punkter är tribunalens slutsatser tydliga: inget fysiskt tvång ska ha förekommit, men praktikanterna var i beroendeställning till svensken som borde ha agerat mer varsamt.  ”Beteendet involverade inte en minderårig, var inte ett sexuellt övergrepp och det fanns ingen handling av fysiskt våld eller tvångsmässig sexuell kontakt. Det var inte pågående. Trots detta utgör den svarandes beteende sexuella trakasserier som definieras i policyn. Den svarande bär ansvar för en arbetsplats som är fri från sexuella trakasserier” står att läsa i dokumentet. FEI hade föreslagit tre års avstängning, men tribunalen nöjde sig med en sjättedel. I praktiken innebar det att Forsberg, som varit provisoriskt avstängd under den halvårslånga processen, var fri att tävla igen. Hela balansen rubbades Så i april 2023 ställde han upp med tre hästar i Kristianstad. Sedan följde en sommar med tätt tävlande i polska Sopot, nederländska Kronenberg och tyska Hamm. Men snart blev Christoffer Forsberg varse att avtjänat straff inte var synonymt med återinträde i ridsportsgemenskapen. För förbundet återkallade hans tränarlicens. Sponsorer drog sig ur och ett par hästägare var inte längre intresserade av hans tjänster. Värst var att det svenska landslag han så länge varit del av, det han en dag hoppades bli förbundskapten för, klippte banden. Smällarna slog hårt mot Forsbergs verksamhet, som vilade på flera ben. Primärt var han elitryttare och drog in prispengar, men han instruerade också ungdomar och tränade andras topphästar. Därtill köpte och sålde han hästar. När ett ben gav vika rubbades balansen. En häst blir riktigt värdefull först när den når VM och OS, så utan den möjligheten sjönk hans stall i värde. Och varför skulle någon av världens främsta hästägare anlita svensken om han var avskuren från de största scenerna?  32-åringen fann sig utmattad, oönskad, ledsen och pank. Skulden till den juridiska hjälp han anlitat uppgick till en miljon kronor. – Jag gick in i rescue mode. Jag är 33 år nu och fortfarande där. ”Alla tror att jag är en våldtäktsman” Hukade under skyfallet hastar vi till ridhuset. Där påbörjar Christoffer Forsberg en mening, sväljer och börjar om. – Jag borde nog ha pratat mer med en psykolog. Men man litar inte på någon. Behandlas du numera som alla andra svenska ryttare? – Nej, jag känner mig utanför. Du sitter hemma själv, du tränar hemma själv – och kommer du ut någonstans får du blickar. Det går inte att säga att man ska vara med på samma sätt som innan, för man har med sig andra grejer i bagaget efter avstängningen. Men när är det färdigt? Vad tänker folk när de ser dig? – Enkelt. De tror att jag är en våldtäktsman. Alla tror det. Forsberg ser konkreta tecken på att han är utfryst, som att han inte längre tillåts delta på landslagets träningar. Annat är mer subtilt: sneda blickar, syrliga kommentarer, obesvarade sms. Behandlas som ett virus Christoffer Forsberg exemplifierar med säsongsavslutningen i Polen 2023, när han vann en fyrstjärnig tävling på hästen Hippo’s Sapporo. På sin hemsida skrev Svenska ridsportsförbundets utförligt om helgen, men vinklade på Sara Algotsson Ostholts framfart. En lång text med intervju och bild på ”Supermotiverade Sara” avrundades med en pliktskyldig mening om Forsbergs seger. Ett litet nålstick, kan tyckas, men det sved. Sedan dess kämpar Forsberg för vad han uppfattar som rättvisa. Nej, han ifrågasätter inte avstängningen, men väntar fortfarande på att böterna ska krävas in. Och han påstår saker som är svåra att kontrollera, som att han fått sig en tankeställare och förändrats. Att han säkerställt att ingen av hans anställda ska känna obehag igen. Han håller tydligare avstånd och värnar en professionell jargong i stallet. Ändå tycker han sig bli behandlad som ett förkylningsvirus på en förskola. 33-åringen frågar sig om han inte gjort nog. Och om inte: varför stängs han inte formellt av ännu längre? Vadan denna underlåtelse från det svenska förbundet? – Det finns inga förklaringar till varför. Man lutar sig på vaga beslut, eller inga beslut alls. Man kan inte ge någon dokumentation på att ”vi har bestämt det här, för vi lutar oss på det här”. ”Ingen vågar prata med en” Tycker du att de är fega? – Ja, jag tycker att de är fega. Det är en skitsvår fråga, det är liksom det svåraste du kan råka ut för både som människa och som förbund. Men att inte ta några beslut alls i frågan, det är nog det fegaste. En sakral stämning råder i den kyrkolika träbyggnaden. Det höga taket får oss att prata dämpat fast det inte behövs. Christoffer Forsberg trampar upp en sandhög med tåspetsen. – Det hade varit bättre om man hade sagt att ”okej, nu är det två års avstängning som gäller”. Punkt slut. Då hade jag kunnat ta ställning till det och jobba därefter. Nu är allt uppe i luften och det är så vagt. Ingen vågar jobba med en och ingen vågar prata med en egentligen. Vad hade du tänkt om en fotbollsspelare var avstängd i sex månader för sexuella trakasserier och kom tillbaka. Skulle den personen få vara med i landslaget? – Har du avtjänat ditt straff så skulle jag ju inte se några problem med det. Om en häst är dopningsavstängd i sex månader kan man inte lägga till att den efter straffet inte får tävla på ett halvår till. I landslag vill man ha de bästa idrottarna, men också stora föredömen. Kan du vara en förebild efter din avstängning? – Absolut. Jag har dragit så mycket lärdom från det här. Förbundet borde ta mig som exempel på en kille som fattat felbeslut, men som efter mentorskap och samtal agerat för att gå vidare. I stället har de lämnat mig vid sidan av vägen för att det blev jobbigt. Överväger att bli tysk I vintras vidtog Christoffer Forsberg två åtgärder för att bringa ordning i sin situation. Den första var en slags flyktväg. Han skrev ut en blankett för byte till tyskt medborgarskap och fyllde i sina uppgifter. Han summerade sin livsresa: uppväxt i Tidaholm, flyttade till Tyskland för att lära sig mer om hästnäringen efter gymnasiet, vidare till Nederländerna sex år senare och numera tillbaka på svensk mark. – Pappren ligger ifyllda i en mapp på bänken hemma. De är redo att skickas in. Är du redo att flytta din verksamhet dit? – Jag vill egentligen inte, men kan jag inte tävla för Sveriges landslag på ett mästerskap är det bättre att jag får stöttning från Tyskland och kan vara med på deras träningar. Jag kan hamna i B- eller C-landslaget på grund av konkurrensen, men det kan jag acceptera. Är det här verkligen en realistisk plan? – Ja. Jag har blivit så pass bränd av kommunikationen med svenska förbundet. Det här är en bajsmacka som vi alla måste ta tag i, men förbundet skjuter den i från sig. Han föser handen genom luften, likt en treåring som skyfflar bort lunchtallriken. – En bajsmacka, som sagt. Jag måste fundera över hur mitt sätt att vara tog mig hit. Jag måste tänka på hur de två kvinnorna upplevde sin situation. Och på samma sätt måste förbundet rannsaka hur en ung kille som driver ett eget företag, har flera hästar och tävlar blev lämnad ensam. Hur fan hamnade vi här? ”Det är ingen snyfthistoria” Åtgärd två var att banda samtalen med förbundet för att finna inkonsekvenser och dokumentera besked som inte finns på papper, men ändå reglerar hans eventuella återkomst. I en ljudfil daterad första februari 2024 ger förbundskapten Fredrik Bergendorff någon slags prognos: – Andrea (Barth, sportchef, reds anm) tycker såhär: i år, 2024, inget mästerskap och inga nationscuper. Hon tycker att man varannan månad ska ha en avstämning så att det framför allt är lugnt mellan dig, hästägare, tävlingsnämnden och funktionärer – för att se om det är okej att köra på som vanligt 2025. Bergendorff säger också: – Jag vill ha tillbaka dig i laget, men jag vill inte ha problemen. Ljudfilen lugnar honom. Ett år till, det är ungefär så länge Christoffer Forsberg står ut, sedan måste något drastiskt ske. Regnet har avtagit, så vi traskar mot hagarna igen. Den högreste mannen sänker rösten och försöker summera vad han vill ha sagt. – Det här är ingen snyfthistoria om en man som blivit felaktigt avstängd. Jag tar avstängningen. Det enda jag vill är att få gå vidare. 19 februari 2024. Ledsen, nedbruten, ångerfull, ensam. En person som tecknas så närgånget väcker ofta läsarens sympati.  Men Sportbladet berättar inte om Christoffer Forsbergs mående för att pressa fram medlidande, utan för att det är sant. Så dåligt tycks han må efter att ha fällts av tribunalen och ratats av förbundet. Men det finns andra aspekter av de sexuella trakasserierna.  Man ska inte glömma stalltjejerna och de aktiva som känner obehag i stjärnryttarens närhet. En del som håller masken och fortsätter som förut, andra som tar omvägar eller avstår tävlingar. Det är Johan Fyrberg, generalsekreterare på Svenska ridsportsförbundet, som påpekar saken. Enligt Fyrberg berör frågan om landslagscomeback fler än Christoffers. Om han släpps in – vem stöts då bort? Tre dagar efter besöket på Torreberga Gård sätter sig Fyrberg i ett konferensrum i Stockholm och spräcker ryttarens förhoppningar om att snart välkomnas tillbaka. – Det här är en ryttare som vi inte kan ha förtroende för, säger Fyrberg, som också uttalar sig för förbundskapten Fredrik Bergendorffs och sportchef Andrea Barths räkning. Varför inte? – Därför att det är en alldeles för tidigt väckt fråga. Det är individens ansvar att under lång tid bygga upp det förtroende som förlorats.  ”Ska erbjuda en väg tillbaka” Hur ska han kunna göra det? – Det är inte förbundet som ska lägga fram en handlingsplan. Det vore inte att respektera dem som har blivit utsatta. Då blir det som ett excel-dokument som ska fyllas i eller en hemläxa som ska klaras av. Förtroende är något annat som bara kan vinnas tillbaka genom att på sikt agera och utvecklas. Och det tar många år? – Ja, det gör det. 2024 är inte Forsberg välkommen tillbaka till landslaget. Kan han vara det 2025? – Idrotten ska alltid erbjuda en väg tillbaka, men jag tror att det här kommer ta längre tid. Så 2025 blir det heller inte? – Nej, det tar nog mer tid än så. Johan Fyrberg delar upp frågan i två delar. Och han är bergsäker på att förbundet agerat rätt i båda fallen. 1. Christoffer Forsberg har avtjänat sitt straff och får därför tävla igen. Han har inte fått näringsförbud och det är inte aktuellt att dra in hans licens, så han har alla möjligheter att vara medlem och tävla både nationellt och internationellt. 2. Att tillhöra landslaget är ingen rättighet enkom baserad på sportsliga resultat, utan en fråga om vilka personer svensk ridsport vill visa upp som särskilda föredömen. Christoffer Forsberg är inte en av dem. ”Bör överväga det noga” Jag påpekar att Forsberg känner sig ensamlämnad. Fyrberg skakar på huvudet. –  Jag tycker inte att vi har brustit där, för vi har haft sporadiskt kontakt någon gång per kvartal. Vi har ju aldrig kontakt på löpande basis med våra 155 000 medlemmar. Han önskar en tidsplan för att kunna planera sin framtid. Vore det inte rimligt att stänga av i exempelvis tre år i stället? – Nej. Det orimliga vore att svika dem som blivit utsatta. De och alla andra ska vara trygga med att ryttaren bara kommer tillbaka till landslaget om han tydligt bättrat sig. Christoffer Forsberg överväger att bli tysk medborgare. Hur skulle det kännas för er? – Jag ska inte rekommendera något, men min erfarenhet säger att man bör överväga byten väldigt, väldigt noga. Bland annat för att det är svårt att växla tillbaka igen om man skulle vilja det. I första hand ser Ridsportsförbundet på ärendet som en fråga om trygghet. Det civila rättsväsendet och sportens tribunal har sina funktioner, men Johan Fyrberg kräver att varje idrott tar större ansvar än så. I det ingår att hålla olämpliga personer borta från höga positioner.  Därför samarbetar förbundet bland annat med Friends, Rädda Barnen och Ecpat för att kunna erbjuda stöd till den som behöver, till både medlemmar och personer som rider utanför den organiserade idrotten. ”Du kan vara världsbäst, men...” I andra hand ser förbundet till det sportsliga. – Det är viktigt att agera rätt utifrån ett prestationshänseende. I landslaget behöver du vara trygg i dig själv, du behöver förstå att du ingår i en grupp och att ett lag byggs i relation till varandra, säger Fyrberg. Tre svenskar ligger på världsrankningens topp 100: Sara Algotsson Ostholt (88), Frida Andersen (95) och Christoffer Forsberg (96). Baserat på siffrorna borde Forsberg tas ut i landslaget före Louise Romeike (108) och Aria Ramkala (167). Men du menar att det inte är allt som spelar in? – Det är precis vad jag menar. Du kan vara världsbäst i din idrott, men om du inte har vårt förtroende kan du inte ingå i ett sådant sammanhang, säger Johan Fyrberg. ”Ska jag gå till Frälsningsarmén?” Efter mötet med Fyrberg ringer jag Christoffer Forsberg och meddelar vad som sagts. Han stånkar.  – Vad är det jag ska utvecklas på? Rösten spricker och blir gällare. – Ska jag gå till Frälsningsarmén? Soppköken? Ska jag hjälpa tanter över gatan? Vad ska jag göra för att återvinna förtroendet när de inte själva kan definiera det? Jag vill bara ha en handlingsplan. Jag vill gå vidare. 29 februari 2024. Fallet Christoffer Forsberg rör sig i gränslandet mellan exakta beslut och töjbara omdömen. Den 33-årige ryttaren bönar om en tidsram för att kunna ta kontroll över sitt liv, för att se ett slut på den sömnlösa och pengaknappa tillvaron. Han vill bara tävla och leva som vanligt igen.  Den önskan är han inte ensam om. Tio dagar efter intervjun på Torreberga svarar Alva i telefon. – Med tiden har allt det jobbiga övergått till ilska. Men det släpper aldrig helt, säger hon. 2019 var Alva en elitsatsande tonåring som flyttade till Nederländerna med sin häst för att hjälpa till i Christoffer Forsbergs stall. Direkt vid ankomst demonstrerade de tidigare stalltjejerna vad som förväntades av svenskan. Alva skakade på huvudet åt den till synes oändliga listan av göromål, hur skulle hon på egen hand sköta om femton okända hästar? Dyrt att få hem hästen Nästa dag var tjejerna borta och ansvaret föll tungt över Alvas axlar. – Det var brutalt jobbigt. Och när han kom tillbaka och det bara var vi två i stallet kom hans sexsnack. Jag var nybliven 19-åring och hade inte utforskat sånt, så jag försökte skoja bort det. Men en kväll rann det över, säger hon. En dålig flört, ska Christoffer Forsberg senare kalla sitt agerande. För Alva var det något grövre, mer som ett intrång, ett löftesbrott. Det hade varit en stor sak att flytta hit. Allt den unga kvinnan önskade var att få bli Forsbergs adept, att han skulle lära ut helheten bakom en fälttävlanssatsning, på samma sätt som han själv lärt sig i Tyskland några år tidigare.  Hade han helt andra planer för henne? Dagen efter det oönskade närmandet bad Forsberg om ursäkt på sms. Alva tänkte släta över allt, låsa blicken i horisonten, bita i och tänka på sin egen framtid. Men klaustrofobin tog överhand och styrde hennes handlingar. Hon ringde sitt svenska förbund och bad dem medla. – Jag var i beroendeställning och ensam tjej i ett land där jag inte kände någon och inte kunde språket. Hur skulle jag ta mig hem? Hur skulle det bli med hästen? Efter att ha slagit larm upplevde hon sig utfryst av Forsberg, så i stället för att nysta i konflikten gav hon upp. Alva ordnade skjuts till flygplatsen och var tillbaka på svensk mark drygt en månad efter avfärden. Pengarna från föregående sommars extrajobb täckte nätt och jämnt kostnaden för att få hem hästen. Hennes polisanmälan mot Forsberg lades ner i brist på bevis och nästa gång de möttes var på en europeisk stortävling. Då han hjälpsam och respektfull. Alva tyckte att allt kändes som en charad, ett smilande skådespel, men det var hon som skulle förlora på att släppa teatermasken. – För mig var tävlingen en stor chans, så jag la allt åt sidan. Jag ville ta mig uppåt. Avstängningen var en smärre upprättelse för Alva, men den suddade inte ut det förflutna. Nu fanns det på papper att han var förövare och hon offer, ändå förväntades hon delta på samma tävlingar som honom. När tävlingsprogrammet för 2023 spikades tog Alva fram pennan och strök flera helger. – Jag efterforskade om han skulle tävla och avstod i så fall tävlingen. Jag ville inte riskera att stöta på honom. Det borde vara jag som hade företräde men i praktiken blev det han. Klart att det känns piss, säger Alva. Alva: Det känns surt Ett upphackat tävlingsår 2023 fick räcka, så inför den här säsongen beslutade Alva att lägga ner sin satsning och överlåta sin häst till en släkting. Alva har funderat mycket på efterspelet. Hon inser att ingen tribunal i världen kan skipa perfekt rättvisa i fall där ord står mot ord, där beviskrav är höga och straffsatser låga. Det har varit fem omstörtande och komplicerade år. Men Alva summerar dem så rakt hon förmår: En landslagsman i fälttävlan utsatte en talangfull kvinnlig ryttare för sexuella trakasserier i ett stall i Nederländerna 2019. I dag tävlar bara en av dem vidare och det är sannerligen inte kvinnan. – Jag håller med förbundet om att han inte ska välkomnas tillbaka till landslaget. Han måste bevisa sig i många år framöver. Det skulle kännas skit om han får ställa upp på OS eller VM, säger hon. När Forsberg vann i Polen i fjol skakade Alva uppgivet på huvudet. Ja, avstängningen var avklarad, men för henne var händelsen symbolisk.  – Det känns surt att han seglar uppåt medan en annan bara dalar åt det andra hållet. ✓ Alva heter egentligen någonting annat.
Christoffer Forsberg, en framstående svensk fälttävlansryttare, uttrycker sin frustration över hur han behandlats efter att ha avtjänat en sex månaders avstängning för sexuella trakasserier. Forsberg var avstängd efter två incidenter där han gjorde oönskade närmanden mot två praktikanter. Trots att han nu är fri att tävla, anklagar han ridsportsförbundet för att undanhålla honom från landslaget.  Det Svenska ridsportsförbundet svarar att förtroende för Forsberg måste byggas upp igen, men de har hittills inte beslutat om en tidslinje för detta. Förbundet anser att hans närvaro i laget inte skulle sända rätt signaler, med tanke på vikten av att visa upp bra föredömen.