Tusenvis av kvinner i Norge har gjensydd skjedeåpning. Og de er blitt flere enn før. 
«Sarah» har fått underlivet ødelagt etter omskjæring i hjemlandet. Hun har hatt smerter i årevis. Nå har hun klaget på behandlingen hun fikk hos en norsk sykehuslege. – Jeg hater kroppen min. Jeg aner ikke hvordan jeg ser ut dere nede, tør heller ikke å finne det ut. Over 15 år etter at kjønnsorganet hennes ble kuttet og gjensydd, har Sarah fortsatt store smerter i underlivet. Derfor ville hun bli gjenåpnet. Men smertene forsvant ikke.  Sarah er ikke hennes virkelige navn. Hun har aldri turt å snakke med familien sin om dette. Kvinnen i 20-årene var fast bestemt på å finne årsaken til smertene hun hadde hatt i mange år.  Hun ble henvist til en gynekolog som arbeider ved St. Olavs hospital. Sykehuset har én av de syv poliklinikkene som tilbyr behandling til kjønnslemlestede kvinner i Norge.  Men den undersøkelsen endte med at Sarah klaget legen inn til Statsforvalteren.  Hva er kjønnslemlestelse? Verdens helseorganisasjon (WHO) skiller mellom fire typer kjønnslemlestelse (se fakta lenger nede). Fra Kadra-saken til full stillhet Det er 23 år siden TV 2s «Rikets Tilstand»-dokumentar skapte nasjonal oppsikt. Da gikk Kadra Yusuf med skjult kamera og mikrofon til imamer og spurte om hun burde følge foreldrenes ønske om å la seg omskjære.  Det førte til at politikere laget mange tiltak og planer mot dette.  Og mange i minoritetsmiljøer følte seg hetset og stigmatisert.  For vel 10 år siden anslo forskere ved NKVTS at 17.300 jenter og kvinner i Norge var blitt utsatt for kjønnslemlestelse før de kom til landet.  Så ble det stille. Forsker: Flere nå enn i 2013 Nå er Mai Ziyada i gang med en ny studie. Den blir ferdig neste år.  Hun er lege og forsker ved Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS).  – Det vil være langt flere nå enn i 2013, i takt med økt migrasjon, sier Ziyada. Mange er altså omskjært i hjemlandet før de kommer til Norge. Aftenpostens innhenting av tall om migrasjon og kjønnslemlestelse, underbygger forskerens påstand. Mellom 2013 og 2023 innvandret 19.600 kvinner fra land der dette praktiseres. Dette er fem av opphavslandene: Verdens helseorganisasjon (WHO) mener det er brudd på menneskerettighetene. Ifølge nye tall som Unicef publiserte på den internasjonale kvinnedagen, øker antallet jenter og kvinner som er blitt utsatt for kjønnslemlestelse. Fra 200 millioner for åtte år siden til 230 millioner. Mange blir omskåret før fylte 15 år. Dette praktiseres fortsatt i 31 land.  Aftenpostens statistikk viser at rundt 20.000 kvinner fra disse landene er blitt bosatt i Norge siden 2013. Forskeren forteller at i Sudan holder noen – både kvinner og menn – fast på en gammel tradisjon. Mannens virilitet testes ved at han gjenåpner kvinnen med sin penis.  – Hvis ikke, er han ikke en mann. Det kan gå flere måneder før han lykkes. Dette er smertefullt for begge to, sier Ziyada Sarah ble holdt fast og kuttet  Sarah ville bli gjenåpnet for å slippe smerter, ikke minst under menstruasjonen. Men det hjalp ikke.  Dermed ble hun på nytt henvist til en erfaren gynekolog ved St. Olavs hospital.  Dette er også en psykisk påkjenning for henne. Så siden hun grudde seg så fælt før undersøkelsen, sa hun ifra på forhånd.  – Men hun snakket ikke mer enn ca. fem minutter med meg før hun ba meg sette meg i gynekologstolen, forteller Sarah.  Der, naken nedentil med hvert bein i en bøyle, begynte lårene å riste.  Minnene om traumet fra barndommen kom tilbake. Hun var ti år gammel, liggende på gulvet i barndomshjemmet i Somalia.  Tanten og bestemoren holdt beina og hendene. Moren holdt hodet og halsen. En annen kvinne sto klar med kniv og barberblad. – De begynte å kutte meg. Det var masse blod. Så sydde de meg igjen. Det gjorde utrolig vondt. Men jeg ville jo dette selv. Fordi alle kvinnene i min familie er omskåret. Etterpå var det stas å få gaver og gratulasjoner for å ha gjort noe som andre liker at du har gjort.  – Men det var jo ikke noe å feire, å få noe fjernet fra kroppen sin. Bli utsatt for en så smertefull prosess og med langvarige komplikasjoner. Først etter mange år i Norge, fant hun selv ut at det var hjelp å få.  I podkasten Forklart forteller journalist Olga Stokke om hvordan æreskultur rammer kvinner. Her kan du høre episoden: Kartlegger omfanget i Norge Forsker Ziyada sier at mange blir traumatisert som følge av omskjæringen. I sin doktoravhandling intervjuet hun 26 somaliske og sudanske kvinner i tre norske byer. Hun spurte om deres erfaringer med å søke helsehjelp etter kjønnslemlestelse.  Hun forteller at noen av disse kvinnene ikke vet hvordan de ser ut nedentil. Og selv om enkelte ønsker behandling, frykter de å bli retraumatisert.  – Derfor er det så viktig med god informasjon. Flere av kvinnene jeg intervjuet, fikk ikke psykoseksuell veiledning. De fikk ikke informasjon om hvordan de ville se ut etter en gjenåpning. De ble nektet narkose. De opplevde at deres bekymringer ble avvist.  Hun understreker at kompetansen finnes. Men at den ikke praktiseres likt ved alle klinikker som behandler slike problemer.  Skjer dette med jenter i Norge? Ifølge forskerne tar noen familier avstand fra den skadelige skikken når de ikke lenger bor i hjemlandet. Andre mener den er viktig for å markere identitet, tilhørighet og fellesskap.  – Vi vet ikke om noen blir utsatt for kjønnslemlestelse i Norge. Men det er høy risiko for at jenter som blir sendt til utlandet for «moralsk rehabilitering», blir omskåret. Vi vet at dette har skjedd, sier forsker Mai Ziyada. I 2023 fikk Kompetanseteamet mot negativ sosial kontroll og æresrelatert vold henvendelse om 268 saker der personen befant seg i utlandet mot sin vilje. Flertallet var under 18 år.  Sarah klaget til Statsforvalteren Sarah ville at gynekologen skulle undersøke henne vaginalt fordi hun trodde det kunne avdekke hva som feiler henne. – Mens jeg lå i stolen, sa hun gang på gang at hun ikke kunne undersøke meg vaginalt fordi jeg er jomfru. Men jeg tok aldri opp dette med jomfrudom. Hun sa det var opp til meg, men at det ville gjøre vondt. Jeg kom til å sprekke og blø.  – Hun forklarte meg ikke hvorfor hun i stedet for vaginalt undersøkte meg analt.  Sarah hadde forventet noe annet. Hun var så sint over behandlingen at hun klaget gynekologen til Statsforvalteren.  Tone Løvvik er sjef for Kvinneklinikken ved St. Olavs hospital. Hun skriver at de er kjent med klagen som de nå håndterer. – Kommunikasjon er svært viktig i møtet med denne gruppen pasienter, og vi er lei oss for at vi ikke har lykkes godt nok i kommunikasjonen med pasienten.  Sykehuset er fritatt fra taushetsplikten, men ønsker ikke å kommentere detaljer. Men de understreker at de tar med slike klager inn i arbeidet om å bli bedre. Imens står Sarah igjen med et avgjørende spørsmål: – Familien min mener at jeg skal være omskåret. I Norge snakker man om at det ikke er lov og ikke bra for kvinnenes helse. Så tør jeg å gå til lege, men blir møtt med sånne holdninger. Jeg får ikke den hjelpen jeg trenger. De to verdenene sliter meg ut. Hva kan jeg gjøre?
Sarah ble utsatt for kjønnslemlestelse som barn i Somalia og sliter med smerter. Hun opplevde dårlig behandling hos en norsk gynekolog og klaget til Statsforvalteren.  Kjønnslemlestelse er fortsatt et problem i Norge. Mange kvinner fra noen afrikanske land trenger helsehjelp etter omskjæringen.  En forsker ved NKVTS jobber med å kartlegge omfanget i dag. Det er bekymring for at jenter i Norge som blir sendt til utlandet for «moralsk rehabilitering», blir omskåret.