Aner de ikke hvordan det ser ut «der ute»?
GJESTEKOMMENTAR: Hvis vi lytter til de unge når det gjelder plikt­tjeneste, har de mer å komme med enn russe­låter. Jeg brenner for en god eldreomsorg. Jeg brenner for velferdsstaten. Jeg betaler min skatt med glede. (Jeg har forstått at det er moderne å si at man ikke gjør det, men jeg gjør det nå det likevel, betaler skatt med glede, altså.) Jeg tror på fellesskapet og, ikke minst, jeg tror på ungdommen og fremtiden.  Surrealistisk debatt Derfor er ideen om tvungen samfunnstjeneste for alle 19-åringer en dårlig idé. Derfor er det merkelig at det er den såkalte venstresiden som i sin iver etter å kjempe mot utenforskap og for mangfold overser de unge motstemmene de påstår de vil inkludere i fellesskapet. Å være vitne til NRK Debatten 2. april – der gruppelederen i Stavanger Ap, Dag Mossige, argumenterer mot lederen av Fagforbundet, Mette Nord, for at en hel generasjon skal jobbe gratis i omsorgssektoren – var lett surrealistisk. Argumentene om farene med sosial dumping parerte han med Arbeiderpartiets uovertrufne evne til å forhindre den slags. Den ene etter den andre 40-pluss-bikker-nå-50-Kongsgård-raddisen kaster seg nå inn i diskusjonen om eldreomsorg og beredskap. Med nostalgisk, forutsigbar romantisering av sin egen ungdomstid refser de den Tiktok-overfladiske-bortskjemte-kravstore ungdommen og vil tvinge dem ut av kjellere og barnerom for å løse en krise i eldreomsorgen som ungdommene allerede har ofret to år av sine liv på ved å isoleres og spritvaskes under koronaen. At Aslak Sira Myhre – som i sin tid profilerte seg som hissig og engasjert ungdomspolitiker i RV, og som har kjempet mot autoritære bestemmelser med sivil ulydighet – nå har kastet islenderen og i en gjestekommentar i Aftenbladet sier at man ikke skal lytte til ungdommen, er både trist og opprørende. Selv om han nå deltar i debatten som privatperson, er han fortsatt nasjonalbibliotekar, leder av en demokratisk kjerneinstitusjon. Mossige forsvarte ideen om at 19-åringer skulle tas ut av utdanningsløp og settes til å jobbe nærmest gratis i eldreomsorgen med at det ville forebygge utenforskap, gi noe han kaller beredskapskompetanse og at de unge ville «tjene mye på det selv». Forakten for utdannelse er kanskje ikke mer enn å forvente når man for tiden ser hvordan ledende politikere har tatt lett på elementære akademiske krav, men å bevitne nasjonalbibliotekaren argumentere med at unge i dag gjerne går 20 år på skole, der de mottar offentlig støtte uten å bidra til samfunnet, er så jeg nesten ikke kan tro det. Ulike virkeligheter Jeg lurer på om de virkelig ikke aner hvordan verden ser ut «der ute»? De må da ha både barn og gamle foreldre? Vet de ikke at ungdommen jobber som gale for å betale dyre studentboliger?  Og sånn akkurat hva betyr det å bidra til samfunnet? Er det å ta utdannelse ikke å bidra? Legeutdannelse, rørlegger, ingeniør og lektor? De bidrar ikke? En legestudent som jobber som sykepleier i ferien? En kunststudent som er konfirmantveileder for Human-Etisk Forbund? En masterstudent på BI som trener fotballaget på kveldstid? De bidrar ikke? Om og om igjen forteller både Mossige og Gunnar Bovim, professor i medisin og leder av helsepersonellkommisjonen, at 19-åringene skal lette arbeidsoppgavene til helsepersonell ved å gå tur, reie opp senger og mobilisere pasienter. Og jeg tror jammen meg Mossige nevnte noe om friske blomster. Ikke aner jeg hvilke sykehjem Mossige mener, men det er nok langt mellom de friske blomstene. Eldreomsorgen er så presset på økonomi og personell, pasientene så syke og oppgavene så kompliserte at man ikke løser dem ved å sende inn en 19-åring som egentlig vil blir dataingeniør.  Det er ikke sånn at det kan komme en 19-åring og gå tur med en mann med demenssykdom. Det krever en kompetanse 19-åringen ikke har.  Det er ikke sånn at en 19-åring kan mobilisere en overvektig, deprimert person med psykisk utviklingshemming. (Sannsynligvis vil hun ikke forstå hva jeg mener en gang.) Det krever den kompetansen som 19-åringen ikke har. Mette Nord forklarte problemet tydelig for Mossige. I disse dager sender fagforbundet informasjon om årets lønnsoppgjør. Mine kolleger på sykehjemmet venter på å få betalt. Lytt til de unge! Det er hyggelig at Mossige og Sira Myhre vil sende inn ung arbeidskraft for å skåne slitne rygger slik at vi kan stå i jobb til pensjonsalder, men mitt forslag er å lytte til de unge. Til dem som ikke søker helsefag. Søkertallene der stuper, og har gått ned med 15 prosent på fem år. Det er en stor mangel på fagarbeidere med helse- og oppvekstutdannelse. Det løser vi ikke ved å sende inn ungdommer som skal gjøre de oppgavene som ikke krever fagkompetanse. Arbeiderpartiet burde stå på Fagforbundenes side, som er skeptisk til pliktår, men argumenterer for at folk skal tvinges til å jobbe gratis der samfunnet skriker etter kompetanse.  Hvordan skal vi løse den varslede krisen i helsesektoren? På Debatten fikk Leah Sofie Myre, 16 år gammel, og Maren-Johanne Hveding Stifjell, som går på helsesekretærlinja på tredje året på Bodø videregående skole, slippe til. De var to representanter for en ungdomsgenerasjon det er verdt å lytte til. Jeg tror virkelig på fellesskapet, jeg tror på ungdommen, de ferske, de nye.  For hvis vi lytter, har de mer å komme med enn russelåter. Ikke nok med det, hvis vi ikke lytter, er vi ille ute. Det er de som skal overta.
Gjesteskribent Natasja Askelund diskuterer ideen om tvungen samfunnstjeneste for 19-åringer i omsorgssektoren, som nylig ble debattert i NRK Debatten – med blant andre Dag Mossige og Aslak Sira Myhre som deltakere. Askelund argumenterer imot plikttjeneste og hevder at debatten overser de unges stemmer. Hun er bekymret for at politikernes syn på ungdom og utdanning. Hun foreslår i stedet å lytte til de unge, særlig de som ikke søker helsefag, for å løse utfordringene i helsesektoren.