Magnus Devold liker å kle seg i OL-genserne fra 1994. Når han gjør det på TV, hagler meldingene.
30 år etter OL-festen på Lillehammer, er vi ennå ikke ferdig med genserne i turkis fra 90-tallet.  Magnus Devold husker at de rullet inn TV-er i klasserommet i 1994. – Vi fikk liksom lov til å se på TV i skoletiden! Det var en magisk tid.  37-åringen var åtte år da Lillehammer huset lekene. – Da stoppet verden opp, og alt handlet om OL. For meg som allerede var sportsinteressert, ble det nesten fanatisk. – Med unntak av kanskje 8. mai 1945, må OL i 1994 være den beste tiden i Norges historie.  Når han nå går med gensere fra mesterskapet, renner meldingene inn fra folk som ønsker å kjøpe dem. I dette intervjuet med Aftenposten forteller Devold om magien fra 1994, OL-moten og hvorfor han ikke heiet på nordmenn.  Har enda mer hjemme  30 år etter at kronprinsen tente OL-flammen, er ikke Devold fremmed for å sette på «Se ilden lyse» av Sissel Kyrkjebø mens han kler seg i en av de mange OL-souvenirene sine. – Det er jo kanskje en av de beste sangene vi har, forteller han mens han teller college-gensere.  På sofaen ligger det åtte gensere, tre T-skjorter, en caps, boblejakke og matchende bukser i en velkjent fargepalett.  – Når jeg tenker meg om, har jeg faktisk enda mer hjemme, innrømmer han og prøver på en grå jakke med rosa mønster.  Det er den samme som kong Harald flere ganger ble fotografert i under lekene.  – På åpningsdagen hadde han faktisk på feil jakke, han gikk i en turkis en fra OL i Albertville i 1992. Men så fikk han på seg den riktige etter hvert, forteller sportsentusiasten.  Eskene med klær fra flere forskjellige mesterskap har han måttet flytte ut av klesskapet og til kontoret på grunn av plassmangel. Det er blitt en del effekter gjennom årene. Mange av dem i forbindelse med TV-innspillingen «Kjør meg til OL». – Jeg tok vel programmet som et påskudd til å kjøpe enda flere. Noen er fra eBay og Finn, resten fra loppemarkeder. Det hadde vært flere, hadde det ikke vært så kronglete å finne en størrelse som passer mannen som er 199 cm. høy.  Har det ikke alltid vært «in»? – Altså, jeg leste at OL-moten er tilbake nå, men det har vel alltid vært kult å ta på seg en genser fra 1994. Kanskje med unntak av perioden rett etterpå.  Uten å kalle seg moteekspert mener komikeren at de «stygg-kule» antrekkene fra lekene har holdt seg relevante i alle år. Dessuten tror han at det er mange som har et nostalgisk forhold til motivene, uten å være spesielt opptatt av sport.  – Jeg tror nok at det traff min generasjon hardt. Vi som er født på midten av åttitallet, husker nok magien derfra aller best.  Genserne bruker han gjerne til hverdags. Og hver gang får han alltid kommentarer på dem.  – Det er alltid noen som spør hvor jeg har fått tak i dem. Særlig hvis jeg går med en på TV. Da får jeg ganske mange meldinger, også av folk som vil kjøpe dem.  Etter en episode av «24-stjerners julekalender» fikk han rundt 30 meldinger fra seere som gjerne kunne tenkt seg genseren.  – Har du en favoritt?  – Det må være den grønne her, forteller han og tar på seg en turkis genser med skihoppere på.  Den fant han på en bruktbutikk i New York, i perfekt størrelse.  – Det var så sykt at jeg bare måtte kjøpe den. «Well actually I’m from Norway and I remember this», ler han og roter litt lenger ned i kleshaugen.  Heiet på dem mer enn nordmennene  Han husker godt gullet til Johann Olav Koss i Vikingskipet, gull og sølv til Espen Bredesen og Lasse Ottesen i skihopp, Thomas Alsgaards gull på langrenn og Stine-Lise Hattestads i kulekjøring.  Men aller mest husker han to gull som ikke var norske.  – På den tiden følte jeg nesten det motsatte av patriotisme. Jeg er født i 86, midt i bølgen da Norge var utrolig gode i alt. Vi kom til VM i fotball, vant Eurovision og var dritgode i langrenn.  – Jeg hadde ikke vært med på noen nedturer, så jeg syntes det var enda morsommere med dem som klarte å slå oss.  Han glemmer aldri da skøyteløperen Dan Jansen fra USA endelig tok gull på 1000 meter i Vikingskipet, og kasakhstanske Vladimir Smirnov slo Bjørn Dæhlie på femmila.  – Jeg heiet mer på Smirnov enn på Norge da, forteller Devold om sistnevnte.  De to møttes også under innspillingen av «Kjør meg til OL». Kasakhstaneren ble veldig populær i Norge fordi han alltid var i godt humør når han tapte mot nordmennene.  – Han tapte mot nordmenn igjen og igjen. Og fortalte at hver gang en nordmann ga seg i skisporet, tenkte han at nå fikk han endelig sjansen. Men så dukket det alltid opp en ny.  – Likevel var han aldri bitter på Norge, forteller Devold. Har ikke vært det samme siden  Det ikke har vært det samme med mesterskapene som etterfulgte Lillehammer.  – Nå er det blitt mer politisk hvem som får mesterskapene, og mørkere sider er kommet frem. Dessuten så kan man ikke ta fri de ukene det er OL, sukker han.  Da er det fint å kunne mimre. Det hender at han setter på klipp fra Youtube som bringer frem nostalgien fra barndommen. – Noen ganger kan jeg sette på gamle skirenn i bakgrunnen. Med Jon Herwig Carlsen og Kjell Kristian Rike som kommenterer. Det er lyden av barndommens lørdag, mimrer Devold.  – Mens jeg står og lager mat, hører jeg at de nærmer seg målstreken. Da må jeg likevel titte bort på TV-en for å se om de klarer det denne gangen også, ler han og ser ut over samlingen av OL-effekter på kontoret sitt.  – Er klessamlingen din komplett nå?  – Nei jeg er fortsatt på leting. Det siste jeg er på utkikk etter nå er et par med RayBan-briller som ble laget i forbindelse med lekene med OL-motivet langs brillekanten.  – Men de er mer sjeldne og selges dyrt, skyter han inn. 
Magnus Devold, kjendis og sportsinteressert, mimrer om OL i Lillehammer 1994. Han påstår det er den beste tiden i Norges historie. Han har en stor samling klær fra OL i 1994. Mange ønsker å kjøpe plaggene når han bruker dem på TV. Han minnes mesterskapet med nostalgi. Heiet mer på utenlandske atleter som klarte å slå Norge på 90-tallet.