text: # hòmens
  
  ## Catalan
  
  ### Étymologie
  
      (XIIIᵉ siècle) Du latin hŏmĭnēs, accusatif pluriel de hŏmo, hŏmĭnis.
  
  ### Forme de nom commun
  
  hòmens, masculin
  
  * (valencien) (baléare) Pluriel de home.
     * Per delitar, los hòmens vida volen, e sens delit en lo món no treballen, e quant d'aquest lo viure los atallen, tant han dolor com delit haver solen. — (Ausiàs March, Cobrir no pusch la dolor qui·m turmenta)
     * Són hòmens, aquells, que ningú en té res que dir: estalviadors, casolans, de costums ordenades, religiosos, tot lo que vulgau; mes són canalla de cap a peus, i l'ànima els pudiria si les qualitats de l'ànima fossin perceptibles a l'olfato, o si eixos hòmens tinguessin qualsevol d'aquelles coses que des de temps immemorial se n'ha vingut dient ànima. — (Robert Robert, Un tros de paper - Uns hómens de bé)
     * Los hòmens, si deixeran mullers, Joan imitant en lo món francs militant, ab Jesús triomfaran. — (Jaume Roig, Espill.)
  
  **Notes**
  
  * Il s’agit de la forme ancienne, directement issue du latin, maintenue avec vitalité en valencien et en ibizois, et ailleurs souvent perçue comme un archaïsme.
  
  **Variantes orthographiques**
  
  * homens (Archaïsme)
  
  **Variantes dialectales**
  
  * homes
  