{"word_count": 521, "character_count": 3160}
[fr] Juste pour fêter le solstice, une promenade à la manière des princes de Serendip, où l'on trouve ce que l'on ne cherchait pas. Mais aussi des images adaptées au sujet et, s'il vous plaît, ayant presque toutes un lien avec le minéral.D'abord, en accroche du billet, un dessin aquarellé daté de 1570 environ, dû à Lucas de Heere, au fol. 36 d'un manuscrit conservé à la British Library, intitulé Stonehenge, Corte Beschryvinghe van Engheland, Schotland, ende Irland, (about 1573-1575). [Add MS 28330Puis, j'évite soigneusement les photos en couleur du lever de soleil sur le cercle mégalithique et je choisis cette illustration du solstice d'été en l'an 1700, extraite de l'encyclopédie suédoise Nordisk familjebok, Uggleupplagan, vol. 27. Stockholm-Nynäs järnväg - Syrsor (1918), col. 115, fig. 2.Invid den innersta kretsen är en 4,60 m. lång, flat sten ("altaret") lagd midtför den stora öppningen i den inre kretsen, från hvilken öppning en väg utgår åt n. ö. På denna väg är ett stycke utanför grafven en sten rest (se fig. 2). För något mer än tre och ett halft årtusende sedan, omkr. 1700 år f. Kr., kunde man på morgonen af årets längsta dag från den nära templets midt liggande "altar-stenen" ett ögonblick se solen till vänster om denna resta sten (se den hela linjen å fig. 2). Redan häraf kunna vi sluta till, att templet var uppfördt vid nämnda tid. Emedan jordaxelns läge ändrat sig, är det väl nu icke möjligt att ens vid midsommartid se solen till vänster om stenen (se den prickade linjen å fig.); men i våra dagar, liksom i forna tider, samlas årligen vid midsommar stora skaror vid det på en öde slätt belägna templet. Uti några nära templet belägna grafhögar, hvilka förskrifva sig från en tidig del af 2:a årtusendet f. Kr., ha påträffats skärfvor af sådana blåaktiga stenar som de, hvaraf den inre kretsen består. Då denna stenart ej funnits i trakten, förr än den kretsen restes, är äfven detta ett bevis för, att templet, eller åtminstone dess inre krets, verkligen uppförts på den tid, då solen en gång om året kunde ses vänster om den resta stenen.Et puis, un extrait, dans son jus, du Folklore de France par Paul Sébillot, tome I, Le ciel et la terre, Paris, E. Guilmoto, 1904, p. 64, évoquant « des cérémonies qui pouvaient se rattacher à un ancien culte du soleil [et qui] étaient pratiqué[e]s autrefois sur les hauts lieux ».Quête de solstice entraîne des surprises, comme ce Midsummer du peintre britannique Albert Joseph Moore (1841-1893). Seul l'orange flamboyant en rachète à mes yeux l'approche conventionnelle de l'artiste, et je préfère finalement reproduire Flaming June de son quasi contemporain Frederic, Lord Leighton (1830-1896), encore plus académique et victorien. Nous avons laissé un instant le minéral pour le vaporeux, revenons au solstice d'été ou, du moins, à l'époque qui en est proche.Voilà minuit, un premier juin, un instant suspendu capté par Miguel Virkkunen Carvalho sur le lac Saimaa, en Finlande orientale.Source des images : Stonehenge / British Library --- Stonehenge 1700 / Projekt Runeberg --- Flaming June / Frederic, Lord Leighton --- Lake Saimaa / Miguel Virkkunen Carvalho (cc-by-2.0) [cite]