{"word_count": 221, "character_count": 1822}
Spre deosebire de&#160;Homo&#160;sovieticus&#160;al sociologului, filosofului şi disidentului Alexandr Zinoviev (1922-2006),&#160;Homo&#160;Moldovanus&#160;Sovietic al istoricului Octavian&#160;Ţîcu, 48 de ani, format el însuşi ca un exponent al acestei creaţii identitare în anii ’70 şi ’80,&#160; nu se confruntă doar cu paradoxul unei fiinţe umane care pune în scenă un scenariu distopic – cel al propriei vieţi! - conceput de un regizor cu o viziune aglutinantă, în care personajele abia dacă se disting în tabloul uniform şi opresiv al statului sovietic. Obedienţei faţă de autoritate, lipsei de responsabilitate morală, pasivităţii, mimetismului, ortodoxiei atitudinale, vestimentare,&#160;gestice&#160;i se adaugă, în cazul subspeciei&#160;Moldovanus, dependenţa şi supunerea identitară, la extrema cărora se găseşte „ura de sine” (aşa cum argumentează autorul citându-l pe scriitorul Nicolae Dabija):&#160;„Homo Moldovanus trebuia să fie, de preferinţă, un anti-român sau cel puţin refractar la tot ce e românesc, convins de faptul că este altceva decât român şi apărut înaintea românului, puţin educat, vorbitor de limbă „moldovenească” amestecată cu rusisme, antieuropean şi prin extindere antioccidental, predispus spre îndoctrinare, deznaţionalizare, rusificare şi sovietizare, preferând cu uşurinţă limba rusă ca mijloc de comunicare în alte circumstanţe decât cele legate de baştina sa, pătruns de un complex de inferioritate faţă de ruşi sau cei vorbitori de limba rusă, complex compensat prin adularea şi acceptarea formelor imperiale şi culturale de sorginte sovietică, mândru de ideea apartenenţei la marea „supraputere” sovietică.”Citește mai mult:https://adevarul.ro/cultura/istorie/homo-moldovanus-sovietic-teorii-practici-constructie-identitara-r-a-ssm-1924-1989-1_5e2615a35163ec42714bbdd1/index.html