CĂLDURA TERMODINAMICA FENOMENOLOGICĂ Nicolae Sfetcu Publicat de Nicolae Sfetcu Copyright 2018 Nicolae Sfetcu Căldura și temperatura (Unele dintre radiațiile termice ale Soarelui lovesc și încălzesc Pământul. Comparativ cu Soarele, Pământul are o temperatură mult mai scăzută și astfel trimite radiații termice mult mai puțin înapoi la Soare.) Înainte de definirea matematică riguroasă a căldurii pe baza hârtiei Carathéodory din 1909, istoric, căldura, temperatura și echilibrul termic au fost prezentate în manualele termodinamice ca noțiuni primare comune. Carathéodody a prezentat lucrarea sa din 1909 astfel: "Propunerea ca disciplina termodinamicii să poată fi justificată fără a recurge la nicio ipoteză care nu poate fi verificată experimental trebuie privită ca fiind una dintre cele mai notabile rezultate ale cercetării în termodinamică care a fost realizată în ultimul secol ." Referindu-se la "punctul de vedere adoptat de majoritatea autorilor activi în ultimii cincizeci de ani", Carathéodory a scris: "Există o cantitate fizică denumită căldură care nu este identică cu cantitățile mecanice (masă, forță, presiune etc.) și ale căror variații pot fi determinate prin măsurători calorimetrice." James Serrin introduce o descriere a teoriei termodinamicii astfel: "În următoarea secțiune, vom folosi noțiunile clasice de căldură, de lucru mecanic și de fierbințeală ca elemente primitive, ... Căldura este o primitivă adecvată și naturală pentru termodinamică, a fost deja acceptată de Carnot. Validitatea sa continuă ca element primar al structurii termodinamice se datorează faptului că ea sintetizează un concept fizic esențial, precum și utilizarea sa reușită în lucrarea recentă de unificare a diferitelor teorii constitutive". Acest tip tradițional de prezentare a bazei termodinamicii include idei care pot fi rezumate prin afirmația că transferul de căldură se datorează pur și simplu unei neuniformități spațiale a temperaturii și se face prin conducție și radiație, de la corpuri mai calde la cele mai reci. Se sugerează uneori că această prezentare tradițională se bazează în mod necesar pe "raționamentul circular"; împotriva acestei propuneri se află dezvoltarea matematică riguros logică a teoriei prezentate de Truesdell și Bharatha (1977). Această abordare alternativă a definiției cantității de energie transferată sub formă de căldură diferă în structură logică de cea a Carathéodory, relatată exact mai sus. Această abordare alternativă admite calorimetria ca modalitate primară sau directă de a măsura cantitatea de energie transferată sub formă de căldură. Se bazează pe temperatură ca unul dintre conceptele sale primitive și se utilizează în calorimetrie. Se presupune că există suficiente procese fizice pentru a permite măsurarea diferențelor în energiile interne. Astfel de procese nu se limitează la transferurile adiabatice de energie ca muncă. Acestea includ calorimetria, care este cea mai frecventă modalitate practică de a găsi diferențe energetice interne. Temperatura necesară poate fi fie termodinamică empirică, fie absolută. În schimb, modul Carathéodory relatat exact mai sus nu utilizează calorimetria sau temperatura în definirea primară a cantității de energie transferată sub formă de căldură. Modul Carathéodory privește calorimetria doar ca modalitate secundară sau indirectă de măsurare a cantității de energie transferată sub formă de căldură. Modul Carathéodory privește cantitatea de energie transferată sub formă decăldură într-un proces ca în primul rând sau direct definită ca o cantitate reziduală. Se calculează din diferența dintre energiile interne ale stărilor inițiale și finale ale sistemului și din activitatea efectivă efectuată de sistem în timpul procesului. Această diferență energetică internă se presupune că a fost măsurată în avans prin procese de transfer pur adiabatice de energie ca lucru mecanic, procese care iau sistemul între stările inițiale și cele finale. Prin modul Carathéodory se presupune, așa cum se știe din experiment, că există, de fapt fizic, suficiente astfel de procese adiabatice, astfel încât nu este nevoie să se recurgă la calorimetrie pentru măsurarea cantității de energie transferată sub formă de căldură. Această presupunere este esențială, dar nu este explicit menționată nici ca o lege a termodinamicii, nici ca o axiomă a modului Carathéodory. De fapt, existența fizică reală a unor astfel de procese adiabatice este, într-adevăr, în cea mai mare parte, o supoziție, iar procesele presupuse în majoritatea cazurilor nu au fost verificate empiric. Deoarece căldura (ca și lucrul mecanic) reprezintă o cantitate de energie transferată între două corpuri prin anumite procese, niciun corp "nu are" o anumită cantitate de căldură (la fel cum un corp în sine nu are "lucru mecanic"); în schimb, un corp are într-adevăr proprietăți (funcții de stare), cum ar fi temperatura și energia internă. Astfel, energia schimbată sub formă de căldură în timpul unui proces dat schimbă energia (internă) a fiecărui corp cu valori egale și opuse. Semnul cantității de căldură poate indica direcția transferului, de exemplu de la sistemul A la sistemul B; semnul minus indică faptul că energia curge în direcția opusă. Deși căldura curge spontan de la un corp fierbinte la unul mai rece, este posibil să se construiască o pompă de căldură sau un sistem de răcire care să funcționeze pentru a crește diferența de temperatură între două sisteme. În schimb, un motor termic reduce o diferență de temperatură existentă pentru a lucra pe un alt sistem. Căldura este o consecință a mișcării microscopice a particulelor (energia cinetică a atomilor și moleculelor). Atunci când căldura este transferată între două obiecte sau sisteme, energia obiectului sau a particulelor sistemului crește. În timp ce acest lucru are loc, aranjamentul dintre particule devine din ce în ce mai dezordonat. Cu alte cuvinte, căldura este legată de conceptul de entropie. Din punct de vedere istoric, au fost utilizate numeroase unități energetice pentru măsurarea căldurii. Unitatea bazată pe standarde din Sistemul Internațional de Unități (SI) este Joule (J). Căldura este măsurată prin efectul acesteia asupra stărilor corpurilor în interacțiune, de exemplu, prin cantitatea de gheață topită sau prin schimbarea temperaturii. Cuantificarea căldurii prin schimbarea temperaturii unui corp se numește calorimetrie și este utilizată pe scară largă în practică. În calorimetrie, căldura sensibilă este definită în raport cu o anumită variabilă de stare aleasă a sistemului, cum ar fi presiunea sau volumul. Căldura sensibilă determină o schimbare a temperaturii sistemului, lăsând neschimbată variabila de stare aleasă. Transferul de căldură care are loc la o temperatură constantă a sistemului, dar schimbă variabila de stare, este numită căldură latentă în raport cu variabila. Pentru modificările infinitezimale, transferul total de căldură total este atunci suma căldurii latente și sensibile. Temperatura (Temperatura medie anuală în lume, https://en.wikipedia.org/wiki/File:Annual_Average_Temperature_Map.jpg) În fizică, temperatura este proprietatea fizică a unui sistem care stă la baza noțiunilor comune de "fierbinte" și "rece". În general, materialul cu temperatura mai ridicată este declarat a fi mai cald. Formal, temperatura este acea proprietate care reglementează transferul de energie termică, sau căldură, între un sistem și altul. Când două sisteme sunt la aceeași temperatură, acestea sunt în echilibru termic și niciun transfer de căldură nu se va produce. Când există o diferență de temperatură, căldura va tinde să treacă de la sistemul cu temperatură mai ridicată la sistemul cu temperatură mai joasă, până când echilibrul termic este din nou stabilit. Acest transfer de căldură se poate produce prin conducție, convecție sau radiație . Proprietățile formale ale temperaturii sunt studiate în termodinamică. Temperatura joacă, de asemenea, un rol important în aproape toate domeniile științei, inclusiv fizică, chimie, și biologie. Temperatura este legată de cantitatea de energie termică sau de căldură dintr-un sistem. Deoarece se adaugă mai multă căldură cu cât temperatura crește, în mod similar o scădere a temperaturii corespunde unei pierderi de căldură din sistem. La scară microscopică această căldură corespunde mișcării haotice a atomilor și moleculelor din sistem. Astfel, o creștere a temperaturii corespunde unei creșteri a vitezei de deplasare a atomilor din sistem. Multe proprietăți fizice ale materialelor, inclusiv faza (gaz, lichid sau solid), densitatea, solubilitatea, presiunea de vapori, și conductivitatea electrică, depind de temperatură. Temperatura joacă, de asemenea, un rol important în determinarea vitezei și măsurii în care apar reacțiile chimice. Acesta este unul din motivele pentru care corpul uman are mai multe mecanisme pentru menținerea temperaturii la 37 ° C, deoarece temperaturi cu numai câteva grade mai mari pot conduce la reacții dăunătoare cu consecințe grave. Temperatura controlează, de asemenea, tipul și cantitatea de radiații termice emisă de o suprafață. O aplicație a acestui efect este becul incandescent, în care un filament de tungsten este încălzit electric la o temperatură la care sunt emise cantități semnificative de lumină vizibilă. Temperatura este o proprietate intrinsecă a unui sistem, ceea ce înseamnă că aceasta nu depinde de dimensiunea sistemului sau cantitatea de material din sistem. Alte proprietăți intrinseci includ presiunea și densitatea. Prin contrast, masa și volumul sunt proprietăți extrinseci, și depind de cantitatea de material în sistem. Definiții Pe baza principiului zero În timp ce majoritatea oamenilor au o înţelegere de bază a conceptului de temperatură, definiţia formală este destul de complicată. Înainte de a ajunge la o definiţie oficială, să luăm în considerare conceptul de echilibru termic. În cazul în care două sisteme închise cu volume fixe sunt aduse împreună, astfel încât să fie în contact termic, pot avea loc modificări în proprietăţile celor două sisteme. Aceste schimbări se datorează transferului de căldură între sisteme. Atunci când se ajunge la o stare în care nu apar modificări ulterioare, sistemele sunt în echilibru termic. O bază pentru definirea temperaturii poate fi obţinută din principiul zero a termodinamicii, care prevede că dacă două sisteme, A şi B, sunt în echilibru termic, şi un al treilea sistem C este în echilibru termic cu sistemul A atunci sistemele B şi C vor fi, de asemenea, în echilibru termic. Acesta este un fapt empiric, pe baza observării, şi nu teorie. Deoarece A, B, şi C sunt în echilibru termic, este rezonabil să spunem că fiecare dintre aceste sisteme partajează o valoare comună a unor proprietăţi. Numim această proprietate temperatură. În general, nu este convenabil să plasăm oricare două sisteme arbitrare în contact termic pentru a vedea dacă acestea sunt în echilibru termic şi, astfel, au aceeaşi temperatură. Prin urmare, este util să se stabilească o scară de temperatură în funcţie de proprietăţile unui anumit sistem de referinţă. Apoi, un dispozitiv de măsurare poate fi calibrat în funcţie de proprietăţile sistemului de referinţă şi utilizat pentru a măsura temperatura altor sisteme. Un astfel de sistem de referinţă este o cantitate fixă de gaz. Legea lui Boyle indică faptul că produsul presiunii şi a volumului (P×V) al unui gaz este direct proporţional cu temperatura. Acest lucru poate fi exprimat prin legea gazului ideal ca: PV = nRT (1) unde T este temperatura, n este cantitatea de gaz (numărul de moli) şi R este constanta gazului ideal. Astfel, se poate defini o scală pentru temperatură pe bază de presiunea şi volumul gazului corespunzătoare temperaturii. În practică, un astfel de termometru cu gaz nu este foarte convenabil, dar pot fi calibrate alte instrumente de măsurare la această scară. Ecuaţia indică faptul că pentru un volum fix de gaz, presiunea creşte cu creşterea temperaturii. Presiunea este doar o măsură a forţei aplicate de gaz pe pereţii recipientului şi este legată de energia sistemului. Astfel, se poate observa că o creştere a temperaturii corespunde unei creşteri a energiei termice a sistemului. Când două sisteme de temperatură diferite sunt puse în contact termic, temperatura sistemului mai fierbinte scade, ceea ce indică faptul că căldura părăseşte acest sistem, în timp ce sistemul mai rece câştigă căldură şi creşte temperatura. Astfel căldură circulă întotdeauna dintr-o regiune de temperatură ridicată într-o regiune de temperatură mai scăzută şi este diferenţa de temperatură care conduce transferul de căldură între cele două sisteme. Pe baza celui de al doilea principiu Temperatura în secţiunea anterioară a fost definită pe baza principiului zero al termodinamicii. Este de asemenea posibil să se definească temperatura pe baza celui de al doilea principiu al termodinamicii, care se ocupă cu entropia. Entropia este o măsură a dezordinii într-un sistem. Al doilea principiu prevede că orice proces va duce la o schimbare sau o creştere netă a entropiei universului. Acest lucru poate fi înţeles în termeni de probabilitate. Luaţi în considerare o serie de aruncări de monede. Un sistem perfect ordonat ar fi unul în care fiecare ban va cădea fie ban fie marcă. Pentru orice număr de aruncări de monede, există doar o singură combinaţie de rezultate corespunzătoare acestei situaţii. Pe de altă parte, există mai multe combinaţii care pot duce la sisteme dezordonate sau mixte, unde unele monezi sunt ban şi altele sunt marcă. Pe măsură ce numărul de monede aruncate creşte, numărul de combinaţii corespunzătoare sistemului imperfect creşte. Pentru un număr foarte mare de aruncări de monede, numărul de combinaţii corespunzătoare de ~ 50% ban şi ~ 50% marcă domină, şi obţinerea unui rezultat semnificativ diferit de cel de 50/50 devine extrem de improbabil. Astfel, sistemul progresează în mod natural la o stare de dezordine sau entropie maximă. Unități de temperatură Unitatea de bază a temperaturii în Sistemul Internațional de Unități este kelvin (K). Un Kelvin este definit formal ca 1/273,16 din temperatura punctului triplu al apei (punctul în care apa, gheața și vaporii de apă sunt în echilibru). Temperatura de 0 K este numiă zero absolut, și corespunde punctului în care moleculele și atomii au cea mai mică posibil energie termică. O unitate importantă de temperatură în fizica teoretică este temperatura Planck (1,4×1032 K). Pentru aplicațiile de zi cu zi, este adesea convenabil să se folosească scara Celsius (anterior scala centigrad), în care 0 °C corespunde temperaturii la care apa îngheață și 100 °C corespunde punctului de fierbere a apei la nivelul mării. În această scală o diferență de temperatură de 1 grad este la fel ca o diferență de temperatură de 1 K, astfel încât scara este în mod esențial aceeași cu scara Kelvin, dar compensată cu temperatura la care apa îngheață (273,15 K). Astfel următoarea ecuație poate fi folosită pentru a converti Celsius la Kelvin. T(K) = T(C) + 273.15 În Statele Unite, scara Fahrenheit este utilizată pe scară largă. Pe această scară punctul de îngheț al apei corespunde cu 32 °F și punctul de fierbere la 212 °F. Următoarea formulă poate fi utilizată pentru a converti între Fahrenheit și Celsius: T(C) = 5/9 x (T(F) 32) Alte scale de temperatură includ Rankine și Reaumur. Măsurarea temperaturii (Un termometru tipic în grade Celsius care măsoară o temperatură a zilei de iarnă de -17°C) Multe metode au fost dezvoltate pentru măsurarea temperaturii. Cele mai multe dintre acestea se bazează pe măsurarea unei proprietăți fizice a unui material în lucru care variază cu temperatura. Una dintre cele mai uzuale dispozitive de măsurare a temperaturii este termometrul de sticlă. Acesta constă dintr-un tub de sticlă umplut cu mercur sau un alt lichid, care acționează ca fluid de lucru. Creșterile de temperatură determină lichidul să se extindă, astfel încât temperatura poate fi determinată prin măsurarea volumului fluidului. Aceste termometre sunt de obicei calibrate, astfel încât se poate citi temperatura pur și simplu prin observarea nivelului fluidului în termometru. Un alt tip de termometru care nu este într-adevăr utilizat mult în practică, dar este important din punct de vedere teoretic, este termometrul cu gaz. Alte importante dispozitive pentru măsurarea temperaturii includ: • termocuple • termistori • termometre rezistente la temperatură • pirometre • alte tipuri de termometre Trebuie să fiți atenți atunci când se măsoară temperatura pentru a se asigura că temperatura instrumentului de măsurare (termometru, termocuplu, etc) este într-adevăr aceeași temperatură ca și materialul care este măsurat. Anumite condiții termice ale instrumentului de măsurare pot provoca un gradient de temperatură, astfel încât temperatura măsurată este diferită de temperatura reală a sistemului. În acest caz, temperatura măsurată va varia nu numai cu temperatura sistemului, dar și cu proprietățile de transfer termic ale sistemului. Un caz extrem al acestui efect dă naștere la factorul de vânt rece, unde temperatura se simte mai rece în condiții de vânt decât în condiții de calm, chiar dacă temperatura este aceeași. Ceea ce se întâmplă este că vântul crește rata de transfer termic din organism, rezultând o reducere mai mare a temperaturii corpului pentru aceeași temperatură ambiantă. Temperatura în gaze Pentru un gaz ideal monoatomic temperatura este legată de mişcarea de translaţie sau viteza medie a atomilor. Teoria cinetică a gazelor utilizează mecanica statistică pentru a corela această mişcare de energia cinetică medie a atomilor şi moleculelor din sistem. Pentru acest caz, 11.300 grade Celsius corespund la o energie cinetică medie a unui electron. La temperatura camerei (300 grade Kelvin), de exemplu, energia medie a moleculelor de aer este de 300/11300 eV, sau 0,0273 electronvolţi. Aceasta energie medie este independentă de masa particulelor, care pare contraintuitiv pentru mulţi oameni. Cu toate că temperatura este legată de energia cinetică medie a particulelor într-un gaz, fiecare particulă are o energie proprie, care poate sau nu poate corespunde mediei. Într-un gaz distribuţia energiei (şi astfel vitezele) particulelor corespunde distribuţiei Boltzmann. Un electron este o unitate foarte mică de energie, de ordinul a 1.6×10−19 jouli. Căldura (Soarele și Pământul formează un exemplu continuu al procesului de încălzire. Căldura acestui proces poate fi cuantificată prin cantitatea netă și direcție (de la Soare spre Pământ), a energiei pe care transferată într-o anumită perioadă de timp.) Căldura este cantitatea de energie care trece de la un obiect mai cald la unul mai rece. În general, căldura provine din multe modificări la scară microscopică ale obiectelor și poate fi definită ca fiind cantitatea de energie transferată, excluzând atât lucrul mecanic macroscopic, cât și transferul unei părți a obiectului în sine. Transferul de energie sub formă de căldură poate apărea prin contact sau printr-un perete comun care este impermeabil la materie, între sursă și corpul de destinație, ca și conducția; sau prin radiații între corpuri la distanță; sau prin intermediul unui corp fluid intermediar, ca și în circulația convectivă; sau printr-o combinație a acestora. În termodinamică, căldura este deseori contrară lucrului mecanic: căldura se aplică particulelor individuale (cum ar fi atomi sau molecule), lucrul mecanic se aplică obiectelor (sau a unui sistem ca întreg). Căldura implică mișcarea stohastică (sau aleatorie) distribuită în mod egal între toate gradele de libertate, în timp ce lucrul mecanic este direcțional, limitat la unul sau mai multe grade specifice de libertate. Istorie Conceptul de căldură a fost important din preistorie. Cele mai vechi noțiuni au legat căldura de mitologiile de origine. Căldura, ca "foc", a fost unul dintre elementele clasice antice. Noțiunea de căldură ca un fluid conservat care pătrunde în materie, s-a dezvoltat ca teorie calorică respectată până când a devenit depășită de teoria mecanică a căldurii din 1798 a lui Thompson. Fizicianul James Clerk Maxwell, în Teoria căldurii din 1871, a fost unul dintre mulți care a început să se bazeze pe teoria căldurii care are de a face cu materia în mișcare. Aceasta a fost aceeași idee prezentată de Benjamin Thompson în 1798, care a spus că s-a folosit de ideile multor predecesori. Una dintre cărțile recomandate de Maxwell a fost Căldura ca mod de mișcare, de John Tyndall. Maxwell a subliniat patru prevederi pentru definirea căldurii: • Este ceva ce poate fi transferat de la un corp la altul, conform celei de-a doua legi a termodinamicii. • Este o cantitate măsurabilă și poate fi tratată matematic. • Nu poate fi tratată ca o substanță materială, deoarece poate fi transformată în ceva care nu este o substanță materială, de exemplu lucru mecanic. • Căldura este una dintre formele de energie. Din idei empirice bazate pe căldură și din alte observații empirice, noțiunile de energie internă și de entropie pot fi derivate, astfel încât să conducă la recunoașterea primei și celei de-a doua legi a termodinamicii. Transferuri de energie sub formă de căldură între două corpuri Referindu-se la conducție, Partington scrie: "Dacă un corp fierbinte este adus în contact cu un corp rece, temperatura corpului fierbinte scade și temperatura corpului rece crește, și se spune că o cantitate de căldură a trecut de la corpul fierbinte la corpul rece." Referindu-se la radiații, Maxwell scrie: "În radiație, corpul mai fierbinte pierde căldura, iar corpul rece primește căldură prin intermediul unui proces care apare într-un mediu care nu devine astfel fierbinte". Maxwell scrie că convecția ca atare "nu este un fenomen pur termic". În termodinamică, convecția în general este considerată transportul energiei interne. Dacă, totuși, convecția este închisă și circulatorie, atunci ea poate fi privită ca un intermediar care transferă energia sub formă de căldură între corpurile sursă și destinație, deoarece transferă numai energia și nu materie de la sursă la corpul de destinație. Notație și unități Ca formă de energie, căldura are unitatea joule (J) în Sistemul Internațional de Unități (SI). Totuși, în multe domenii aplicate în inginerie se utilizează adesea unitatea termică britanică (BTU) și caloria. Unitatea standard pentru rata de căldură transferată este watt (W), definită ca un joule pe secundă. Cantitatea totală de energie transferată sub formă de căldură este convențional scrisă Q (de la quantity, cantitate) în scopuri algebrice. Căldura eliberată de un sistem în vecinătățile sale este convențional o cantitate negativă (Q <0); când un sistem absoarbe căldura din mediul său, este pozitivă (Q> 0). Rata transferului de căldură sau fluxul de căldură pe unitate de timp este notată cu Q . Aceasta nu trebuie confundată cu o derivată de timp al unei funcții de stare (care poate fi scris și cu notația punctuală), deoarece căldura nu este o funcție de stare. Fluxul de căldură este definit ca rata de transfer de căldură pe unitatea de secțiune transversală a unității, rezultând unitatea de wați pe metru pătrat. Măsurarea căldurii (Un termometru medical/clinic care arată temperatura de 37,5 °C) Măsurarea temperaturii, cunoscută și sub denumirea de termometrie, descrie procesul de măsurare a unei temperaturi locale actuale pentru o evaluare imediată sau ulterioară. Seturile de date constând în măsurători standardizate repetate pot fi utilizate pentru a evalua tendințele de temperatură. Istorie Încercările de măsurare a temperaturii standardizate înainte de secolul al XVII-lea au fost brute în cel mai bun caz. De exemplu, în 170 AD, medicul Claudius Galenus a amestecat porțiuni egale de gheață și apă fiartă pentru a crea un standard de temperatură "neutru". Domeniul științific modern își are originea în lucrările oamenilor de știință florentini din anii 1600, incluzând dispozitivele lui Galileo Galilei capabile să măsoare schimbarea relativă a temperaturii, dar supuse și confuziei datorată schimbărilor de presiune atmosferică. Aceste dispozitive timpurii erau numite termoscoape. Primul termometru închis a fost construit în 1641 de Marele Duce de Toscani, Ferdinand al II-lea. Dezvoltarea termometrelor și a scalelor de astăzi de astăzi a început în secolul al XVIII-lea, când Gabriel Fahrenheit a produs un termometru cu mercur și o scală, ambele dezvoltate de Ole Christensen Rømer. Scara Fahrenheit este încă în uz, alături de scalele Celsius și Kelvin. Tehnologii (Pirometru optic. https://en.wikipedia.org/wiki/File:Gluehfadenpyrometer.jpg) Au fost dezvoltate multe metode pentru măsurarea temperaturii. Cele mai multe dintre acestea se bazează pe măsurarea unor proprietăți fizice ale unui material de lucru care variază în funcție de temperatură. Unul dintre cele mai frecvente dispozitive pentru măsurarea temperaturii este termometrul din sticlă. Acesta constă dintr-un tub de sticlă umplut cu mercur sau alt lichid, care acționează ca fluid de lucru. Creșterea temperaturii determină extinderea fluidului, astfel încât temperatura să poată fi determinată prin măsurarea volumului fluidului. Astfel de termometre sunt de obicei calibrate astfel încât să se poată citi temperatura doar prin observarea nivelului lichidului din termometru. Un alt tip de termometru, care nu este utilizat cu adevărat în practică, dar este important din punct de vedere teoretic, este termometrul cu gaz. Alte dispozitive importante pentru măsurarea temperaturii includ: • termocuplu • termistor • detector de temperatură de rezistență • pirometru • sondă Langmuir (pentru temperatura electronică a unei plasme) • infraroșu • alte termometre Trebuie să aveți grijă când măsurați temperatura, pentru a vă asigura că instrumentul de măsurare (termometru, termocuplu etc.) este într-adevăr la aceeași temperatură ca și materialul măsurat. În anumite condiții, căldura de la instrumentul de măsurare poate cauza un gradient al temperaturii, astfel încât temperatura măsurată este diferită de temperatura reală a sistemului. În acest caz, temperatura măsurată va varia nu numai cu temperatura sistemului, ci și cu proprietățile de transfer termic ale sistemului. Confortul termic al oamenilor, animalelor și plantelor presupune mai mult decât temperatura afișată pe un termometru de sticlă. Nivelele de umiditate relativă în aerul ambiental pot determina o răcire mai mult sau mai puțin prin evaporare. Măsurarea temperaturii cu termometru umed normalizează acest efect de umiditate. Temperatura medie radiantă poate, de asemenea, să afecteze confortul termic. Factorul de răcire a vântului face că vremea să se simtă mai rece în condiții de vânt decât în condiții de calm atmosferic, chiar dacă un termometru de sticlă arată aceeași temperatură. Debitul de aer crește rata de transfer de căldură din sau în corp, determinând o schimbare mai mare a temperaturii corpului pentru aceeași temperatură ambientală. Baza teoretică a termometrelor este principiul zero al termodinamicii, care postulează faptul că dacă ai trei corpuri, A, B și C, dacă A și B sunt la aceeași temperatură și B și C sunt la aceeași temperatură, atunci A și C sunt la aceeași temperatură. B, desigur, este termometrul. Baza practică a termometriei este existența celulelor cu puncte triple. Punctele triple sunt condiții de presiune, volum și temperatură, astfel încât sunt prezente simultan trei faze, de exemplu solide, vapori și lichide. Pentru o singură componentă nu există grade de libertate la un punct triplu și orice schimbare a celor trei variabile are ca rezultat că una sau mai multe dintre faze dispar din celulă. Prin urmare, celulele cu puncte triple pot fi folosite ca referințe universale pentru temperatură și presiune. În anumite condiții, devine posibilă măsurarea temperaturii printr-o utilizare directă a legii lui Planck privind radiația corpului negru. De exemplu, temperatura cosmică a fundalului cu microunde a fost măsurată din spectrul de fotoni observat prin observații prin satelit, cum ar fi WMAP. În studiul plasmei cuarc-gluon prin coliziuni de ioni grei, spectrele particulare singulare servesc uneori ca termometru. Termometria non-invazivă În ultimele decenii, s-au dezvoltat numeroase tehnici termometrice. Cele mai promițătoare și răspândite tehnici termocentrice non-invazive se bazează pe analiza imaginilor de rezonanță magnetică, a imaginilor de tomografie computerizată și a imaginilor ecotomografice. Aceste tehnici permit monitorizarea temperaturii în țesuturi fără introducerea unui element de detectare. Temperatura aerului de suprafață Temperatura aerului din apropierea suprafeței Pământului este măsurată la observatoare meteorologice și stații meteorologice, de obicei folosind termometre plasate într-un ecran Stevenson, un adăpost instrumentat, bine ventilat, de culoare albă. Termometrele trebuie poziționate la 1,25-2 m deasupra solului. Detaliile acestei configurații sunt definite de Organizația Mondială a Meteorologiei (WMO). O adevărată medie zilnică ar putea fi obținută de la un termograf de înregistrare continuă. În mod obișnuit, aceasta este aproximată prin media măsurărilor discrete (un anumit număr de citiri pe oră) sau prin media citirilor zilnice minime și maxime (deși acestea din urmă pot conduce la temperaturi medii de până la 1 ° C mai rece sau mai cald decât media reală, în funcție de timpul de observare). Temperatura medie a aerului de suprafață în lume este de aproximativ 14 °C. Capacitatea calorică Capacitatea calorică sau capacitatea termică este o cantitate fizică măsurabilă egală cu raportul dintre căldura adăugată (sau îndepărtată) dintr-un obiect la schimbarea de temperatură rezultată. Unitatea de capacitate termică este joule per kelvin J/K sau kilogram metru pătrat pe kelvin secunde pătrat kg*m2/K*s2 în Sistemul Internațional de Unități (SI). Forma dimensională este L2MT-2Θ-1. Căldura specifică reprezintă cantitatea de căldură necesară pentru creșterea temperaturii unui kilogram de masă cu 1 kelvin. Capacitatea calorică este o proprietate extinsă a materiei, ceea ce înseamnă că este proporțională cu dimensiunea sistemului. Când se exprimă același fenomen ca o proprietate intensivă, capacitatea de căldură este împărțită la cantitatea de substanță, masă sau volum, astfel încât cantitatea este independentă de mărimea sau amploarea probei. Capacitatea calorică molară este capacitatea de căldură pe unitatea de cantitate (unitate SI: mol) dintr-o substanță pură, iar capacitatea calorică specifică, deseori denumită căldură specifică, este capacitatea de căldură pe unitatea de masă a unui material. Cu toate acestea, unii autori folosesc termenul de căldură specifică pentru a se referi la raportul dintre capacitatea calorică specifică a unei substanțe la orice temperatură dată și capacitatea calorică specifică a unei alte substanțe la o temperatură de referință, mult în modul de greutate specifică. În unele contexte inginerești, se folosește capacitatea calorică volumetrică. Temperatura reflectă energia cinetică medie ponderată a particulelor constitutive ale materiei (adică atomi sau molecule) relativ la centrul de masă al sistemului, în timp ce căldura este transferul energiei într-o limită a sistemului în corp, altul decât prin transferul de lucru mecanic sau de materie . Translația, rotirea și vibrația atomilor reprezintă gradele de libertate a mișcării care contribuie în mod clasic la capacitatea calorică a gazelor, în timp ce doar vibrațiile sunt necesare pentru a descrie capacitățile calorice ale majorității solidelor, după cum se arată în legea Dulong-Petit. Alte contribuții pot proveni din grade magnetice și electronice de libertate în materie solidă, dar acestea au rar contribuții substanțiale. Din motive mecanice cuantice, la o anumită temperatură, unele dintre aceste grade de libertate pot fi indisponibile sau doar parțial disponibile pentru stocarea energiei termice. În astfel de cazuri, capacitatea calorică este o fracțiune din valoarea maximă. Pe măsură ce temperatura atinge zero absolut, capacitatea calorică a unui sistem se apropie de zero datorită pierderii gradelor de libertate disponibile. Teoria cuantică poate fi utilizată pentru a prezice cantitativ capacitatea calorică a sistemelor simple. Măsurare Modul obișnuit de măsurare a capacității termice este de a adăuga o cantitate cunoscută de căldură unui obiect și de a măsura schimbarea temperaturii. Acest lucru funcționează destul de bine pentru multe solide. Cu toate acestea, pentru măsurători precise și mai ales pentru gaze, alte aspecte ale măsurării devin critice. Capacitatea termică poate fi afectată de multe dintre variabilele de stare care descriu sistemul termodinamic în studiu. Acestea includ temperatura inițială și de final, precum și presiunea și volumul sistemului înainte și după adăugarea căldurii. Deci, mai degrabă decât o singură modalitate de a măsura capacitatea calorică, există de fapt mai multe măsurători ușor diferite ale capacității termice. Metodele cele mai utilizate pentru măsurare sunt de a menține obiectul fie la presiune constantă (CP), fie la volum constant (CV). De obicei, gazele și lichidele sunt măsurate la un volum constant. Măsurătorile sub presiune constantă produc valori mai mari decât cele la volum constant, deoarece valorile presiunii constante includ și energia termică care este utilizată pentru a face lucrul mecanic pentru a extinde substanța împotriva presiunii constante pe măsura creșterii temperaturii. Această diferență este deosebit de notabilă în cazul gazelor unde valorile sub presiune constantă sunt de obicei de 30% până la 66,7% mai mari decât cele la volum constant. Prin urmare, raportul de căldură al gazelor este de obicei între 1,3 și 1,67. Capacitățile calorice specifice ale substanțelor care conțin molecule (diferite de gazele monatomice) nu sunt constante fixe și variază oarecum în funcție de temperatură. În consecință, de obicei, se specifică și temperatura la care se face măsurarea. Exemple de două modalități comune de a cita căldura specifică a unei substanțe sunt următoarele: • Apă (lichidă): CP = 4185,5 J/(kg*K) (15 °C, 101,325 kPa) • Apă (lichidă): CVH = 74,539 J/(mol*K) (25 °C) Pentru lichide și gaze, este important să se cunoască presiunea la care se referă datele despre capacitatea calorică dată. Majoritatea datelor publicate sunt pentru presiunea standard. Cu toate acestea, diferite condiții standard pentru temperatură și presiune au fost definite de diferite organizații. Uniunea Internațională de Chimie Pură și Aplicată (IUPAC) și-a schimbat recomandarea de la o atmosferă la o valoare rotundă de 100 kPa (≈750.062 Torr). Capacitate calorică specifică (Capacitate calorică specifică volumetrică a unui gaz diatomic (idealizat).) Capacitatea calorică specifică a unui material pe bază de masă este c = ∂C/∂m, care în absența tranzițiilor de fază este echivalentă cu c = Em = C/m = C/ρV unde C este capacitatea calorică a unui corp fabricat din materialul în cauză, m este masa corpului, V este volumul corpului, ρ = mV este densitatea materialului. Pentru gaze și, de asemenea, pentru alte materiale sub presiuni ridicate, este necesar să se facă distincția între diferitele condiții limită pentru procesele luate în considerare (deoarece valorile diferă semnificativ între diferitele condiții). Procesele tipice pentru care poate fi definită o capacitate calorică includ procesele isobarice (presiune constantă, dP = 0) sau izocoră (volum constant, dV = 0). Capacitățile de căldură specifice corespunzătoare sunt exprimate ca cP = (∂C/∂m)P, cV = (∂C/∂m)V. Din rezultatele secțiunii anterioare, împărțirea prin masă dă relația cP cV = α 2T/ρβT. Un parametru asociat cu c, capacitatea calorică volumetrică. În practica de inginerie, cv pentru solide sau lichide semnifică adesea o capacitate calorică volumetrică, mai degrabă decât una cu volum constant. În astfel de cazuri, capacitatea calorică specifică în masă (căldura specifică) este adesea scrisă explicit cu indicele m, așa cum cm. Desigur, din relațiile de mai sus, pentru solide se scrie cm = Cm = cvolumetricρ. Pentru compuși chimici omogeni puri cu o masă moleculară sau molară stabilită sau o cantitate molară, capacitatea calorică ca proprietate intensivă poate fi exprimată pe bază de per mol în loc de masă prin următoarele ecuații analoge cu ecuațiile per masă: CP,m = (∂C/∂n)P = capacitatea de căldură molară la presiune constantă, CV,m = (∂C/∂n)V = capacitatea de căldură molară la volumul constant, unde n este numărul de moli din corp sau din sistemul termodinamic. Se poate referi la o astfel de cantitate per-mol ca capacitate calorică molară pentru a o distinge de capacitatea termică specifică pe bază de masă. Cartea Despre căldură, temperatură, și modalități de măsurare, și aplicații practice în inginerie. Un punct de vedere contemporan privind energia, termodinamica și legile ei, cu detalierea celor mai importante principii care o guvernează. Un capitol special este dedicat schimbărilor climatice și încălzirii globale actuale. Explicații clare ale fenomenelor, evitând formulele matematice complexe. Ediția MultiMedia Publishing https://www.setthings.com/ro/e-books/caldura-termodinamicafenomenologica/ Digital: EPUB (ISBN 978-606-9016-08-4), Kindle (ISBN 978-606-9016-10-7), PDF (ISBN 978606-9016-09-1) Data publicării: 28 aprilie 2018 Amazon (Print, Kindle): Ediția ilustrată: https://www.amazon.com/dp/171753788X/ , Ediția albnegru: https://www.amazon.com/dp/1717565336/ Smashwords (EPUB): https://www.smashwords.com/books/view/821634 Google (EPUB, PDF): https://books.google.ro/books?id=395YDwAAQBAJ eMag.ro (Print, PDF): https://www.emag.ro/caldura-termodinamica-fenomenologicamultimedia-publishing-pdf-pbro115p/pd/DZBWQVBBM/ Facebook: https://www.facebook.com/C%C4%83ldura-Termodinamica-142186406620748/ Cuprins Căldura și temperatura Temperatura - Definiții - - Pe baza principiului zero - - Pe baza celui de al doilea principiu - Unități de temperatură - Măsurarea temperaturii - Temperatura în gaze Căldura - Istorie - Transferuri de energie sub formă de căldură între două corpuri - Notație și unități Măsurarea căldurii - Istorie - Tehnologii - - Termometria non-invazivă - Temperatura aerului de suprafață Capacitatea calorică - Măsurare - Capacitate calorică specifică Dilatarea termică - Prezentare generală - - Prezicerea dilatării - - Efecte de contracție (dilatare termică negativă) - - Factorii care afectează dilatarea termică - Coeficientul de dilatare termică - - Coeficientul general de dilatare termică volumetrică - Dilatarea în solide - Dilatarea izobară în gaze - Dilatarea în lichide Transferul de căldură Conducția termică - Prezentare generală Convecția - Exemple și aplicații ale convecției - - Transfer de căldură - - Circulația atmosferică - - Vremea - - Circulația oceanică - - Convecția mantalei - Mecanisme de convecție - Convecția naturală - - Convecția forțată - - Convecția gravitațională sau flotabilitate - - Convecția granulată - - Convecția termomagnetică - - Acțiunea capilară - - Efectul Marangoni - - Efectul Weissenberg - - Combustia Radiația termică - Prezentare generală - - Efecte de suprafață - Proprietăți Emisia de energie radiantă - Emisivități ale suprafețelor obișnuite - Emitanța Absorbția energiei radiante - Legea lui Kirchhoff a radiațiilor termice - - Emisivitatea spectrală direcțională - Cuantificarea absorbției - Măsurarea absorbției - Aplicații Reflexia energiei radiante - Reflectivitatea - Tipul suprafeței - Reflectanța apei Răcirea radiativă - Răcirea radiativă terestră - - Energia Pământului - - Răcirea nocturnă de suprafață - - Estimarea lui Kelvin a vârstei Pământului - Astronomie - Aplicații - - Arhitectură - - Gheața nocturnă Legea de răcire a lui Newton - Relația cu mecanismul de răcire - Versiunea de transfer termic a legii Energia solară Celule solare - Tehnologii principale - - Celule fotovoltaice - - - Sisteme fotovoltaice convenționale - - Energie solară concentrată - - Sisteme hibride - Tehnologii emergente - - Celule fotovoltaice concentrate - - Celule fotovoltaice plutitoare Transferul termic - Prezentare generală - Inginerie - - Izolare, radianță și rezistență - - Dispozitive - - Schimbătoare de căldură Schimbări climatice Terminologie Cauze - Mecanisme interne de forțare - Variabilitatea ocean-atmosferă - - Viaţa - Mecanisme externe de forțare - - Variații orbitale - - Variații solare - - Vulcanism - - Plăci tectonice - - Influențe umane Evidențe fizice - Măsurători de temperatură și proxi-uri - Dovezi istorice și arheologice - Gheţarii - Pierderea de gheață din Marea Arctică - Vegetația - - Resurse genetice forestiere - Analiza polenului - Acoperire de nori și precipitații - Dendroclimatologia - Mostre de gheață - Animale - Schimbarea nivelului mărilor Efectul de seră - Istorie - Mecanism - Gaze cu efect de seră - Rolul schimbărilor climatice Încălzirea globală Note Efecte observate și așteptate asupra mediului - Vremea extremă - Nivelul mării creste - Sisteme ecologice - Efecte pe termen lung Efectele asupra sistemelor sociale - Habitatul inundațiilor - Economie - Infrastructură Schimbarea de fază Clasificarea tranzițiilor de fază - Clasificarea Ehrenfest - Clasificarea modernă a tranzițiilor de fază Proprietăți ale tranzițiilor de fază - Puncte critice - Simetria - Exponenți critici și clase de universalitate Evaporarea - Teorie - - Echilibru evaporativ - Factorii care influențează rata de evaporare Condensarea - Inițiere - Scenarii de reversibilitate - Cele mai frecvente scenarii - Cum este măsurată condensarea - Aplicații ale condensării - Adaptarea biologică - Condensarea în construcția de clădiri Ceaţa - Definiție - Formare Norii - Formarea și distribuția - - Cum devine saturat aerul - - Convergența de-a lungul zonelor cu presiune scăzută - - Divergența de-a lungul zonelor de înaltă presiune - Efecte asupra climei și atmosferei Fierberea - Tipuri - - Nucleația - - Fluxul de căldură critic - - Tranziția - - Filmul - - Distilarea - Fierberea vs. evaporarea Înghețarea/Solidificarea - Cristalizare - Suprarăcire - Exotermicități - Vitrificare - Expansiune - Înghețarea organismelor vii - - Bacterii - - Plante - - Animale - Conservarea alimentelor Topirea - Topirea ca o tranziție de fază de prim ordin - Criteriile de topire - Suprarăcirea - Topirea solidelor amorfe (sticle) Căldura latentă - Folosire - - Meteorologie - Căldură latentă specifică Termodinamica Introducere Istorie Legile termodinamicii Concepte în termodinamică - Substanţe care se pot descrie doar prin temperatură - Substanţe care se pot descrie doar prin temperatură şi presiune - Substanţe care se pot descrie prin temperatură, presiune şi potenţial chimic - Substanţe care se pot descrie prin temperatură şi câmp magnetic - Sisteme termodinamice - Stări termodinamice Zero absolut Termodinamica aproape de zero absolut - Relația cu condensatul Bose-Einstein - Scări de temperatură absolută Temperaturi negative Energia internă - Introducere - - Funcțiile cardinale - Descriere și definiție - - Schimbări ale energiei interne Prima lege a termodinamicii - Declarația revizuită conceptual, conform abordării mecanice - Descriere Procese adiabatice - Descriere - Diferite aplicații ale ipotezei adiabatice - Încălzirea și răcirea adiabatică Meteorologia (Fizica norilor) - Răcirea aerului până la punctul de rouă - - Răcirea adiabatică: pachete în creștere de aer umed - - - Ascendența frontală și ciclonică - - - Ascendența convectivă - - - Ascendența orografică - - Răcirea non-adiabatică - Adăugarea de umezeală în aer - Suprasaturația - Suprarăcirea - Coliziune coalescență - Procesul Bergeron - Coeziune și dizolvare A doua lege a termodinamicii - Introducere - Principiul lui Carnot - Formularea lui Clausius - Formularea Kelvin - Echivalența formulărilor Clausius și Kelvin - Relația dintre formularea lui Kelvin și formularea lui Planck - Formularea lui Planck - Principiul Carathéodory - Principiul lui Planck - Formularea pentru un sistem care are o expresie cunoscută a energiei sale interne în funcție de variabilele sale de stare extinse Motoare termice - Prezentare generală - Exemple de zi cu zi - Exemple de motoare termice - - Motorul termic al Pământului - Eficienţa - - Puterea Ordinea și dezordinea - Prezentare generală Entropia - Definiții - - Definiţia statistică a entropiei: Principiul lui Boltzmann - Funcția de stare - Proces reversibil - Entropia unui sistem - Informaţiile fizice şi entropia Referințe Despre autor Nicolae Sfetcu - De același autor - Contact Editura MultiMedia Publishing Despre autor Nicolae Sfetcu Asociat și manager MultiMedia SRL și Editura MultiMedia Publishing. Partener cu MultiMedia în mai multe proiecte de cercetare-dezvoltare la nivel național și european Coordonator de proiect European Teleworking Development Romania (ETD) Membru al Clubului Rotary București Atheneum Cofondator și fost președinte al Filialei Mehedinți al Asociației Române pentru Industrie Electronica și Software Oltenia Inițiator, cofondator și președinte al Asociației Române pentru Telelucru și Teleactivități Membru al Internet Society Cofondator și fost președinte al Filialei Mehedinți a Asociației Generale a Inginerilor din România Inginer fizician Licențiat în fizică, specialitatea Fizică nucleară. Masterand în Istoria și filosofia științei. De același autor Alte cărți scrise sau traduse de același autor: • A treia lege a lui Darwin O parodie reală a societății actuale (RO) • Ghid Marketing pe Internet (RO) • Bridge Bidding Standard American Yellow Card (EN) • Telelucru (Telework) (RO) • Harta politică Dicționar explicativ (RO) • Beginner's Guide for Cybercrime Investigators (EN) • How to... Marketing for Small Business (EN) • London: Business, Travel, Culture (EN) • Fizica simplificată (RO) • Ghid jocuri de noroc Casino, Poker, Pariuri (RO) • Ghid Rotary International Cluburi Rotary (RO) • Proiectarea, dezvoltarea și întreținerea siturilor web (RO) • Facebook pentru afaceri și utilizatori (RO) • Întreținerea și repararea calculatoarelor (RO) • Corupție Globalizare Neocolonialism (RO) • Traducere și traducători (RO) • Small Business Management for Online Business Web Development, Internet Marketing, Social Networks (EN) • Sănătate, frumusețe, metode de slăbire (RO) • Ghidul autorului de cărți electronice (RO) • Editing and Publishing e-Books (EN) • Pseudoștiință? Dincolo de noi... (RO) • European Union Flags Children's Coloring Book (EN) • Totul despre cafea Cultivare, preparare, rețete, aspecte culturale (RO) • Easter Celebration (EN) • Steagurile Uniunii Europene Carte de colorat pentru copii (RO) • Paști (Paște) Cea mai importantă sărbătoare creștină (RO) • Moartea Aspecte psihologice, științifice, religioase, culturale și filozofice (RO) • Promovarea afacerilor prin campanii de marketing online (RO) • How to Translate English Translation Guide in European Union (EN) • ABC Petits Contes (Short Stories) (FR-EN), par Jules Lemaître • Short WordPress Guide for Beginners (EN) • ABC Short Stories Children Book (EN), by Jules Lemaître • Procesul (RO), de Franz Kafka • Fables et légendes du Japon (Fables and Legends from Japan) (FR-EN), par Claudius Ferrand • Ghid WordPress pentru începători (RO) • Fables and Legends from Japan (EN), by Claudius Ferrand • Ghid Facebook pentru utilizatori (RO) • Arsène Lupin, gentleman-cambrioleur (Arsene Lupin, The Gentleman Burglar) (FR-EN), par Maurice Leblanc • How to SELL (eCommerce) Marketing and Internet Marketing Strategies (EN) • Arsène Lupin, The Gentleman Burglar (EN), by Maurice Leblanc • Bucharest Tourist Guide (Ghid turistic București) (EN-RO) • Ghid turistic București (RO) • Ghid WordPress pentru dezvoltatori (RO) • French Riviera Tourist Guide (Guide touristique Côte d'Azur) (EN-FR) • Guide touristique Côte d'Azur (FR) • Ghid pagini Facebook Campanii de promovare pe Facebook (RO) • Management, analize, planuri și strategii de afaceri (RO) • Guide marketing Internet pour les débutants (FR) • Gambling games Casino games (EN) • Death Cultural, philosophical and religious aspects (EN) • Indian Fairy Tales (Contes de fées indiens) (EN-FR), by Joseph Jacobs • Contes de fées indiens (FR), par Joseph Jacobs • Istoria timpurie a cafelei (RO) • Londres: Affaires, Voyager, Culture (London: Business, Travel, Culture) (FR-EN) • Cunoaștere și Informații (RO) • Poker Games Guide Texas Hold 'em Poker (EN) • Gaming Guide Gambling in Europe (EN) • Crăciunul Obiceiuri și tradiții (RO) • Christmas Holidays (EN) • Introducere în Astrologie (RO) • Psihologia mulțimilor (RO), de Gustave Le Bon • Anthologie des meilleurs petits contes français (Anthology of the Best French Short Stories) (FR-EN) • Anthology of the Best French Short Stories (EN) • Povestea a trei generații de fermieri (RO) • Web 2.0 / Social Media / Social Networks (EN) • The Book of Nature Myths (Le livre des mythes de la nature) (EN-FR), by Florence Holbrook • Le livre des mythes de la nature (FR), par Florence Holbrook • Misterul Stelelor Aurii O aventură în Uniunea Europeană (RO) • Anthologie des meilleures petits contes françaises pour enfants (Anthology of the Best French Short Stories for Children) (FR-EN) • Anthology of the Best French Short Stories for Children (EN) • O nouă viață (RO) • A New Life (EN) • The Mystery of the Golden Stars An adventure in the European Union (Misterul stelelor aurii O aventură în Uniunea Europeană) (EN-RO) • ABC Petits Contes (Scurte povestiri) (FR-RO), par Jules Lemaître • The Mystery of the Golden Stars (Le mystère des étoiles d'or) An adventure in the European Union (Une aventure dans l'Union européenne) (EN-FR) • ABC Scurte povestiri Carte pentru copii (RO), de Jules Lemaitre • Le mystère des étoiles d'or Une aventure dans l'Union européenne (FR) • Poezii din Titan Parc (RO) • Une nouvelle vie (FR) • Povestiri albastre (RO) • Candide The best of all possible worlds (EN), by Voltaire • Șah Ghid pentru începători (RO) • Le papier peint jaune (FR), par Charlotte Perkins Gilman • Blue Stories (EN) • Bridge Sisteme și convenții de licitație (RO) • Retold Fairy Tales (Povești repovestite) (EN-RO), by Hans Christian Andersen • Povești repovestite (RO), de Hans Christian Andersen • Legea gravitației universale a lui Newton (RO) • Eugenia Trecut, Prezent, Viitor (RO) • Teoria specială a relativității (RO) • Călătorii în timp (RO) • Teoria generală a relativității (RO) • Contes bleus (FR) • Sunetul fizicii Acustica fenomenologică (RO) • Teoria relativității Relativitatea specială și relativitatea generală (RO), de Albert Einstein • Fizica atomică și nucleară fenomenologică (RO) • Louvre Museum Paintings (EN) • Materia: Solide, Lichide, Gaze, Plasma Fenomenologie (RO) • Căldura Termodinamica fenomenologică (RO) • Lumina Optica fenomenologică (RO) • Poems from Titan Park (EN) • Mecanica fenomenologică (RO) • Solaris (Andrei Tarkovsky): Umanitatea dezumanizată (RO) • De la Big Bang la singularități și găuri negre (RO) • Schimbări climatice Încălzirea globală (RO) • Electricitate și magnetism Electromagnetism fenomenologic (RO) • Știința Filosofia științei (RO) • La Platanie Une aventure dans le monde à deux dimensions (FR) • Climate Change Global Warming (EN) • Poèmes du Parc Titan (FR) • Mecanica cuantică fenomenologică (RO) • Isaac Newton despre acțiunea la distanță în gravitație Cu sau fără Dumnezeu? (RO) • The singularities as ontological limits of the general relativity (EN) • Distincția dintre falsificare și respingere în problema demarcației la Karl Popper (RO) • Buclele cauzale în călătoria în timp (RO) • Epistemologia serviciilor de informații (RO) • Evoluția și etica eugeniei (RO) • Filosofia tehnologiei blockchain Ontologii (RO) • Imre Lakatos: Euristica și toleranța metodologică (RO) • Controversa dintre Isaac Newton și Robert Hooke despre prioritatea în legea gravitației (RO) • Singularitățile ca limite ontologice ale relativității generale (RO) • Filmul Solaris, regia Andrei Tarkovsky – Aspecte psihologice și filosofice (RO • Tehnologia Blockchain Bitcoin (RO) • Carte: Fizica fenomenologică Compendiu Volumul 1 (RO) • Reconstrucția rațională a științei prin programe de cercetare (RO) • Causal Loops in Time Travel (EN) • Chinese Fables and Folk Stories (Fables et histoires populaire chinoises) (EN-FR) • Isaac Newton on the action at a distance in gravity: With or without God? (EN) • Isaac Newton vs Robert Hooke sur la loi de la gravitation universelle (FR) • Epistemology of Intelligence Agencies (EN) • The distinction between falsification and refutation in the demarcation problem of Karl Popper (EN) • Isaac Newton vs. Robert Hooke on the law of universal gravitation (EN) • Evolution and Ethics of Eugenics (EN) • Solaris, directed by Andrei Tarkovsky Psychological and philosophical aspects (EN) • La philosophie de la technologie blockchain Ontologies (FR) • Philosophy of Blockchain Technology Ontologies (EN) • Isaac Newton sur l'action à distance en gravitation : Avec ou sans Dieu ? (FR) Contact Email: nicolae@sfetcu.com Skype: nic01ae Facebook/Messenger: https://www.facebook.com/nicolae.sfetcu Twitter: http://twitter.com/nicolae LinkedIn: http://www.linkedin.com/in/nicolaesfetcu YouTube: https://www.youtube.com/c/NicolaeSfetcu Editura MultiMedia Publishing web design, comerț electronic, alte aplicații web * internet marketing, seo, publicitate online, branding * localizare software, traduceri engleză și franceză * articole, tehnoredactare computerizată, secretariat * prezentare powerpoint, word, pdf, editare imagini, audio, video * conversie, editare și publicare cărți tipărite și electronice, isbn Tel./ WhatsApp: 0040 745 526 896 Email: office@multimedia.com.ro MultiMedia: http://www.multimedia.com.ro/ Online Media: https://www.setthings.com/ Facebook: https://www.facebook.com/multimedia.srl/ Twitter: http://twitter.com/multimedia LinkedIn: https://www.linkedin.com/company/multimedia-srl/