רק הד קולך
ממרחבים נישא הגל פרוע; ים מלחך את כף רגלך; ובצמתך שוב תשחק הרוח; ותזמר את שמך.; הקשיבי איך מעל שחפים; ישיקו הכנפיים; ונותר רק הד קולך.; במדרונות חפזו פרחים לפרוח; לך כלנית בשערך; ועם האביב מיהרת גם את לברוח; ואין יודע איך.; הביטי איך הברוש מעל; מניע הצמרת; ונותר רק הד קולך.; כל השירים מצאו דרכם הערב; מן הנירים אל סף ביתך; וכל תקוותי היו איתן לטרף; כי לא פתחת דלתך.; הביטי איך כוכב קורץ; אלייך משמיים; ונותר רק הד קולך.; כל הגלים נשקו לחוף ברוח; כל הימים נשאו דמותך; ורק צמתך על הכתף ברוח; תשמע המיית ליבך.; הקשיבי איך מן המשעול; קורא התן לערב; ונותר רק הד קולך.; 