נדודי השינה של הקבלן אלעזר בן יאיר
אַל תְּכַבִּי אֶת הָאוֹר מֹתֶק יֵשׁ עוֹד כַּמָּה שׁוּרוֹת; בְּסֵפֶר דִּבְרֵי הַיָּמִים הַזֶּה שֶׁאֲנִי רוֹצֶה לִקְרֹא; יָמִים רְחוֹקִים מִמְּלָכוֹת וְעַמִּים שֶׁהָיוּ וְאֵינָם; צָרִיךְ לַעֲבֹר בַּמוּסַךְ עַל הַבֹּקֶר לִבְדֹּק אֶת הַבַּלָּם; בַּלַּילָה נָדְדָה שְׁנַת הַמֶּלֶךְ הַבַּרְבָּרִים תָּקְפוּ בַּמִזְרַח ; צָרִיךְ לְלַמֵּד אוֹתָם לֶקַח כָּזֶה שֶלֹּא יִשָּכַח - ; מְפַקְּדֵי הַצָּבָא הִגִּישׁוּ תָּכְנִית עֲלִיַּת מַדְרֵגָה בַּסֻּלָם; הַבַּרְבָּרִים הָאֵלֶּה תָּמִיד הֵם חוֹזְרִים הֵם לֹא נִגְמָרִים לְעוֹלָם; עַכְשָו אַתְּ נִזְכֶּרֶתֹ לוֹמַר לִי, יָפֶה מִצִּדֵּך, תּוֹדָה; לִפְנֵי הַמּוּסָךְ הַתַּרְמִיל וְהַיֶּלֶד יּוֹצְאִים לַמָּסָּע לִמְּצָדָה; כַּבִּי אֶת הָאוֹר זֶה בְּסֵדֶר אֲנִי כְּבָר אֶקְרָא בַּסָּלוֹן ; נִשְנוּש קָטָן עִם הָעָאָרק יַעֲזֹר לִי לִישֹׁן; לֹא יוֹדֵעַ לָמָּה אֲנִי לֹא נִרְדַּם כָּל כָּךְ טוֹב בַּלֵּילוֹת; בֶּן מֶלֶךְ אָמַר שֶׁהַיּוֹם הוּא סוֹגֵר עִנְיָן עִם הָאִישׁ שֶׁלּוֹ ; מַמְלָכָה קְטַנְטַנָּה וּמֻקֶּפֶת אוֹיְבִים וְחוֹמָה בְּצוּרָה; מֵאָה רִאשׁוֹנָה אוֹ נִדְמֶה לִי שְׁנִיָּה לִפְנֵי אוֹ אַחֲרֵי הַסְּפִירָה; מָה יֵשׁ לְגִילָה שֶׁל מוֹטי נֶגְדִּי לֹא יוֹדֵעַ אֲבָל הִיא שָוָה; לֹא זוֹכֵר כְּבָר מָתַי אַתְּ וַאֲנִי עָשִׂינוּ בִּכְלַל אַהֲבָה ; לֹא אָמַרְתִּי שֶׁאַתְּ אֲשֵמָה, לֹא נָכוֹן, רַק צִיַּנְתִּי עֻבְדָּה; עֲטוּפָה בִשְּׂמִיכוֹת וְכָּרִים וּכְסָתוֹת מְבֻצֶּרֶת כְּמוֹ מְצוּדָה; כִּמְעַט כְּלוּם לֹא נִשְׁאַר מִן הָעָארָק אוּלַי גַּם אַתְּ כְּבָר שׁוֹתָה ; אִם אֲנִי לֹא זוֹכֶה בַּמִּכְרָז הַפַּעַם בֶּן מֶלֶךְ עָף בִּבְעִיטָה; לֹא אִכְפַּת לִי אָחִיו הַמַּנְכָּ"ל לֹא הַשַּׂר לֹא מוֹטִי וְגִלָּה שֶׁלּוֹ; הוּא שׁוֹכֵחַ שֶׁהוּא עוֹבֵד אֶצְלִי זֶה לֹא אֲנִי שֶׁעוֹבֵד אֶצְלוֹ ; טִפְּשִׁים לֹא הָיוּ הַבַּרְבָּרִים הָאֵלֶּה הֵם הִכִּירוּ כָּל שְׁבִיל בֶּהָרִים; בִּשְׁלֹשָׁה רָאשִׁים צְבָא הַמֶּלֶךְ יָצָא לִקְרַאת מַאֲמָץ עִקָּרִי; אִישׁ זָקֵן וַחֲכַם הַמֶּלֶךְ וְאוֹמְרִים שֶׁאָהַב אֶת הָעַם ; אֲבָל רֹב יוֹעֲצָיו וְאַנְשֵׁי הֶחָצֵר רַק רָצוּ לַעֲשׂוֹת לְבֵיתָם; עִם תַּרְמִיל כָּזֶה אַתְּ בּוֹרַחַת?! חָשַׁבְתִּי תִּקְּחִי מִזְוָדָה; סְתָם צָחַקְתִּי וְהַתַּרְמִיל שֶׁל הַיֶּלֶד שֶׁיּוֹצֵא לַמַּסָּע לַמְּצָדָה; הַסָּלָטִים הָאֵלֶּה מֵאֵיפֹה הֵבֵאת טַעַם בַּיִת שֶלִּי לֹא הָיָה; זֶה הוֹלֵךְ עִם נַקְנִיק בְּתוֹךְ הַבָּאגֵט תִּשְׁמְעִי זֹאת מַמָּשׁ חֲוָיָה; עוֹד כּוֹסִית קְטַנָּה לְקִנּוּחַ בִּשְּׁבִיל לְסַדֵּר אֶת הָרֹאשׁ; אֵיפֹה הָיִיתִי בְּסֵפֶר הַגְיָּסוֹת עֲרוּכִים רֹאשׁ בְּרֹאשׁ; נִרְדַּמְתִּי פִּתְאֹם עַל הַסַּפֶּר, לֹא הִרְגַּשְׁתִּי אֲפִלּוּ מָתַי; טוֹב עַכְשָׁו כְּבָר אִישַׁן כְּמוֹ אֶבֶן, שָׁתִיתִי יוֹתֵר מִדַּי; וּמָה זֶה הָיָה שֶׁחָלַמְתִּי גַּם אַתְּ שָּׁם הָיִיתְ עֵרוּמָה ; וּבֶן מֶלֶךְ בְּרֹאשׁ צְבָא הַמֶּלֶךְ מוּל בַּרְבָּרִים עוֹלִים בַּחוֹמָה; וְהַמֶּלֶךְ נָדַד בֵּין חַדְרֵי הָאַרְמוֹן וּשְׁנָתוֹ אִתּוֹ נָדְדָה; הוּא אָמַר לִי תִּמְזֹג לִי קְצָת עָארָק וְנַמְשִׁיךְ בְּמַסָּע לַמְּצָדָה ; אָז מָזַגְתִּי לַמֶּלֶךְ קְצָת עָארָק וְשָׁתִינוּ אֶת כָּל הַבַּקְבּוּק; וְלִפְנֵי שֶׁנִּרְדַּם כְּמוֹ יֶלֶד כְּסוֹּף תַּלְתַּל בִּזְרוֹעִי חָבוּק ; חָשַׁבְתִּי הוּא עוֹד לֹא יוֹדֵעַ כִּי בַּבֹּקֶר רֹאשׁוֹ יֻתַּז; כְּשֶׁלְּפֶתַע צָחַק וְלַחַשׁ לִי אַל תִּדְאַג, תִּזְכֶּה בַּמִּכְרָז; זֶה חֲלוֹם מְשֻׁנָּה אַתְּ שׁוֹמַעַת הַלְּוַאי שֶׁהַמֶּלֶךְ צָדַק; לֹא גָּמַרְתִּי לִקְרֹא אֶת הַפֶּרֶק מִי נִצַּח בְּאוֹתוֹ מַאֲבָק; מָה קָרָה לְרֹאשׁוֹ שֶׁל הַמֶּלֶךְ אֵיךְ נָפְלָה מַמְלָכָה נְצוּרָה; מֵאָה רִאשׁוֹנָה, אוֹ נִדְמֶה לִי שְׁנִיָּה, לִפְנֵי אוֹ אַחֲרֵי הַסְּפִירָה ; תָּזוּזִי טִפֹּנֶת מֹתֶק זֶה הָאִישׁ וְהָאַגָּדָה ; אֲנִי לֹא אֶשְׁכַּח, הַבַּלָּם, הַמּוּסָךְ, כָּךְ נִמְשַׁךְ הַמַּסָּע לַמְּצָדָה; 