אגדת אופליה
שם עץ של ערבה רכון על מי הפלג; עלי הכסף משתקפים בתוך מראת גלים; לשם נשאה זרים, פרחי אפור ותכלת,; זרי סרפד ומרגנית וסחלבים סגולים.; טיפסה היא על ענפי העץ הרוטטים ממעל,; ביקשה לקלוע לראשו פרחים ועשב בר; אך יחד עם הזר נפלה אל מי הנחל; כשענף שוטה אחד בגד בה ונשבר.; על פני המים שמלותיה נפרשו,; כמו בת ים קטנה על גל,; ואז נישאה לרגע על מימי הנחל המוצל.; אופליה...; לפתע את קולה נתנה בשיר לשניים; כאילו לא ידעה דבר על גודל אסונה,; כאילו היא עצמה נולדה לחיות במים,; כאילו מימים היו מי נחל מעונה.; אך שמלותיה רוו תוך רגע קט; במים שכבדו מרוב; ועם שיריה אז נפלה אל חיק המוות הרטוב.; אופליה...; 