השיר על לוהילי
אז, בימי עלומי, בלכתי בשבילי; כשהיו לי אילאיל וגם אנאבל לי; ראיתיה פתאום הולכת מולי; לא היה כיופיה בדרכי האלים; אז קראתי בשמה - לוהילי; לו היא לי, לה אתן את יומי ולילי; לו היא לי, לה אפרוש יריעות אהלי; ואביא לה שנהב, אלמוגים וחלי; לה אתן את כולי.; ועוברות השנים בלעדיה, אלי.; לוהילי איננה שלי.; אוהביה כלים. איפה היא, שואלים -; היא רועה את צאנה בעמקי הנחלים?; או רוחצת גופה ברסיסי הטללים?; או דואה כענן בשמיים כחולים?; או שוחה כבת ים בקצפי הגלים?; לפעמים היא חלום שמאיר את לילי,; כבר איני יודע אם שם של ילדה,; או סתם של צלילים,; או בדיה עצובה שבדו האלים.; וכשפעם יכלו בעולם הצלילים; אז אמרו לה - אצלי; ינגנו לי תמיד; קסמה וגם שמה - לוהילי.; 