כמה חסר
מתעורר לי בבוקר פותח ת'עיניים,; מתרגל לבדידות מוזרה שנוצרה בינתיים; שוטף פנים שותה קפה הכל לבד מאז שעזבת; לכולם הכל רגיל השמש זורחת,; יש בית אישה ילדים; החיים זורמים חיים בנחת, בלי פחד.; רק אני מנסה לאסוף שברים מאז שהלכת.; החברים נותנים לי קצת כוח,; יש פה חיים מנסה לשכוח; ואיך זה פרצוף כמו ששלך אינו צוחק.; יש עוד עתיד שווה לפרוח,; וכמו ירח שוב לזרוח; אך כשכולם ישנים אני לשמיים צועק.; כמה חסר לי החיבוק שלך,; כמה חסר לי הליטוף שלך; אני נשבע לך שכל יום אניח זר.; שמך לא חרוט רק על הסלע,; גם בליבי אני שומר לך; אהבה ללא גבולות אני זוכר!; מתעורר לי בלילה מסיוט שחלמתי,; אך מהר אני מבין זאת מציאות שמכה בי; והחלום זה מה שלי קורה כל יום מאז שהלכת.; הלבד הזה קשה ואין בי מנוח,; ובדיוק כשאני מנסה לבנות חיים ולשכוח; את מזכירה לי שאת חזקה ממני מאז שעזבת.; החברים נותנים קצת כוח; יש פה חיים נסה לשכוח; ואיך זה פרצוף כמו שלך אינו צוחק; יש עוד עתיד שווה לפרוח; וכמו ירח שוב לזרוח; אך כשכולם ישנים אני לשמיים צועק.; כמה חסר לי החיבוק שלך...; 