מבצע הנשר
יום שרב כבד בישר אביב מגיע; כבר לא כל כך אדמון אפילו קצת מקריח; כל היום כולו על משכבו הסריח; דוד המלך קם בזעם ושאג:; "תכינו כוס קפה והגישו על הגג!"; תפס גלימת מלכות אחת זרוקה והתעטף בה; אי שם יש מלחמה שהוא לא משתתף בה -; צבא עסוק זה טוב... הוא חשב על החומה; האם יש באמבטיה שם אשה עירומה?; הוא קרא לאיש הבטחון אליו לגשת; ולחש לו בעל פה את פקודת מבצע הנשר...; אי שמה על הגג יושבת לה בת שבע; שאמבטיות על הגג היו אצלה לטבע; טובת מראה מאוד היא ובעלה בקבע -; כן אוריה החיתי, איש חיל המצב; כמעט לא בא הביתה מן התפקיד בקו.; פתאום היא מתבלבלת אבל, אינה נבהלת -; שנראה לה שנראה לה על הגג ממול המלך...; אט אט מן האמבט היא קמה ויצאה -; לאוריה יש אף נשרי... היא זכרה בהפתעה.; ראה או לא ראה? בת שבע לא יודעת; באור האחרון של השמש השוקעת...; לילה די שקט עובר על כוחותינו; כמה חיצים נורים אין נפגעים בצידנו; לילה די סוער עובר לו על מלכנו; אל נתן הנביא הגיע לחישה:; כי שוב הביא המלך בחדריו אישה...; מנחה כיד המלך הבטיח שיתן לה...; ויש אומרים אפילו שבכינור ניגן לה...; אי שמה בחזית אוריה החיתי; מקיץ לפתע משנתו קורא אשתי אשתי!; חלום מוזר חלם חלום שאין לו פשר; אשה רוחצת על הגג ובשמיים נשר...; קצת עצבנית בבית לא יכולה לשבת; לבד בחדריה בת שבע מסתובבת; שלחה דבר למלך: "בטני עלי כואבת"; ואוריה אויה... עוד לא יודע מה...; יושב רועד ביצים מול פני המלחמה.; חושב על התקרית, אתמול מול בור המים -; שלושה חטפו חיצים אחד הלכה לו עין...; העסק אז כולו יוצא לו מן האף; למעלה בשמיים ציפור של טרף עף -; ומישהו קורא: "היי הביטו על הנשר!"; ואז מגיע רץ נושף מחיל הקשר...; באוהל המטה, גבו נשען על שלח; יושב ומהרהר יואב, הוא שר האלף,; מה קשרים יש לחיתי שם בארמון המלך?; "אני?" מלא תמיהה מביע אוריה; "אתה יוצא הביתה" מודיע בן צרויה; "תמסור שם דו"ח על המצב בחזיתות האלה -; הנה הצו חתום הוא בחותם המלך"; ואוריה בלב עליז כי אין בו עוד היסוס; עד שמחלקת רכב תרתום לו את הסוס; אוסף פרישות שלום בין חבריו לנשק; מבטיח" "אצלצל או אשתדל לגשת..."; יום שרב נוסף אל סיומו מגיע; רוח מן הים בעיר חיים מפיח; אפילו הכינור את דוד כבר לא מרגיע; דיווחו מן המצפה לפני שעה קלה; כי רכוב על סוס קרבי אוריה בהר עלה; וכשהוא ביריחו נזכר פתאום בנשר -; בנתן הנביא מתדפקת שעת הקשר; החוש הנבואי שוב מריח תועבה -; יש מתח באוויר של פיצוץ קרב ובא.; ובת שבע בחדרה מפילה צלחת -; נבהלת אל הדלת ותופסת רגע פחד; ליל שתיה ארוך עם סגריות של עשב; מדוע לאשה הוא מסרב לגשת?; עיניים שיודעות ואף עקום של נשר; דוד המלך עצבני ומתמלא חימה; עורך טיול של מחשבות לאורך החומה; האיש הזה ברירה אחרת לא משאיר לו; עד אור הבוקר לא ישאיר אחד משתין בקיר; בלב כבד את חותמו הוא מטביע על הצו; שמחר יזקוף עליו גבות בן צרויה יואב; וקללה הוא יסנן מבין שיניו זה שר האלף; "ארור האיש אשר מוציא פקודות כאלה"; שוב מתרחקים הרי ירושלים; ואוריה חוזר אל המוצב מול בור המים; החברה מקיפים אותו טופחים על הכתפיים; נו איך היה בבית? ומה שלום האשה?; והוא בולע שתי דמעות ונחנק מן הבושה; מישהו קורא פתאום: "הביטו שמה נשר -; עט על הפגרים בו נדפוק בו חץ מקשת!"; ועד שהם זזים עולה תרועת היכון; ורץ הגדוד מודיע: "עולים על בני עמון!"; והמולת המלחמה עולה ומתרגשת; עד כאן. אל האולפן. תודה רבה. מבצע הנשר...; 