אוריה 
ודוד חיבק את אוריה; וישאל לשלום העם ושלום המלחמה; ויאמר אליו - לביתך לך אוריה.; וייצא אוריה מבית המלך בדממה; אך בשער הוא נשאר; אל ביתו הוא לא חזר בלילה; גם את פני בת-שבע לא ראה.; איך לא יראה את פני אשתו,; מה חולף במחשבתו של אוריה?; והליל עובר ובוקר בא; ויגידו לדוד לאמור כי אוריה; לא עשה דברו, אל ביתו הוא לא ירד.; ויקרא לו דוד ויושיבהו לפניו; ויצוו על עבדיו; כי ישקוהו יין רב ויאמר לו:; אנא לביתך לך אוריה.; ואוריה עומד, לא נע,; מה חולף במחשבתו של אוריה?; אוריה עומד איננו נע,; ודוד שותק ולבסוף אומר נכנע-; שב בזה היום ומחר אשלחך.; בארמון אפלה, ירושלים ישנה,; רק המלך ורעו; עוד יושבים ביחד כל הלילה,; עד אשר יבוא יאיר היום; שבו המלך יחתום; גזר דין-מוות שחרץ על אוריה; הבו את אוריה את מול פני המחלמה; ושבתם מאחריו; וניכה ומת בקרב העז-; זהו דבר המלך אל יואב,; והאיגרת שלוחה בידו הבטוחה; של אוריה.; הוא חוזר אל הקרב; הכל נשאר מאחוריו; הבגידה והכזב של השניים שאותם אהב,; ואשר להם ייתן חייו,; אבל ברגע מותו; מה קופא במחשבתו של אוריה?; 