הבית ריק
אל השבילים עוד נוסע; ורואה את עצמי מרחוק; את הקולות עוד שומע; ונזכר באותן חוויות; כאן חלומות רק חלמתי; בעיניים קלות ותמימות; את ילדותי כאן עברתי; וכבר אין לי לאן לחזור; הבית ריק האור כבוי; ולא נשאר כאן דבר ששייך לי; החברים גם הם עזבו; ורק העץ הזקן עוד נשאר לי; מתרגש וזוכר; בזיכרוני אני שוקע; ורואה את אותן התמונות; איך ששיחקנו אז יחד; מהבוקר ועד לחצות; רק אהבה אז הרגשנו; ולא ידענו ממה לחשוש; כמה שמחה אז ידענו; וכבר אין לי לאן לחזור; 