שוב חזרו הקולות
שוב חזרו הקולות שמאיצים בך לגלות; שמדירים שינה מעיניך בלילות; שנים עוברות, אתה אוטם את האוזניים; עוצם עיניים, נאחז בקרנות, לא מרפה ותוהה; כל החיים עוברים, האם זה ישתנה; ומן השבר שנפתח אור קצת מתגלה; הנה עולה הלבנה; בואי אלי הנחמה; תלטפי את פני; תהיי עוגן אל מול פחדי; שוב מכה בקירות, בכוח מנסה לשנות; נשאר לבד ולא עונה לקריאות; לא משנה שכבר נפלת לפה פעם אותו הטעם; שוב אותם השאלות שאת כל עולמך מרעידות; שמשכיחות ממך את כל הנפלאות; ומן השבר שנפתח אור קצת מתגלה; הנה עולה הלבנה...; תהיי עמוד ענן בלכתי במדבר; בין הקולות, בין המראות; את הצלליים יופייך יאיר; אל חדרי את תיכנסי; 