בליבי המוצל
בליבי המוצל יש פרחים; בליבי אהוביי שם נחים; וזה הם ששרים ומספרים סיפורים מתוכי; ומשם, מגני לבבי,; כל ימיי הם אותי מלווים; הם כוכב הצפון של חיי; והם בחושך במקום שתי עיני; בליבי, שם במקום מבטחים,; אהובי שם אליו נשפכים; וזה הם שטובעים זכרונות ונופים מתוכי; הם איתי ברגעים של שמחה; הם איתי כשאני במבוכה; הם כל מה שחסר בי כשאין; אין מה ששר בי ובי מתנגן; בליבי אהובי הנסיכים; בארמון נשמתי שם נחים; וזה הם שנושמים, צוחקים וחולמים מתוכי; הם איתי אהובי, כן כולם; ואיתי הם יחיו עד עולם; הם טבועים בדמי כמו חותם; וכשאינני אני שם איתם; 