יצאנו אט
יצאנו אט, חיוור היה הליל,; במרחקים הבליחו האורות; ואת היית יפה כשתי עינייך,; עת הדמעות היו בן עצורות.; ילל התן, ואת הלכת לכרם,; ודמעתך נשרה כמו שרף,; ואת זכרת את השעות בטרם; יצאנו במשעול הצר לקרב.; ואת זכרת צחוקנו כמו נחל,; ואת זכרת ריקוד ומפוחית,; ואת זכרת את ערימת השחת,; ואת מגע ידו של היחיד...; ואם נותרת והבדידות חובקת; ואת פוסעת בכרמים לאט,; את תחכי על כן כל כך בשקט; נפרדנו וחייכנו במבט.; 