החבל והיתד
בחבל ארץ זה הרוח הנושבת; היא רוחו של הבן האובד; החול פוגש ברזל באהלי השבט; היריעות פוגשות רק את ההד; לא נפרד, לא נפרד, לא נפרד; אמר החבל ליתד; איתך אני נשאר, איתך אני בטוח; איתך אני אפילו מתאבד; איתך אני מיתר, איתך ועם הרוח; הרוח בגללה אני רוקד; לא נפרד...; אני נשאר איתך, אני לא בנוי ללכת; אפילו לא בסוף השיירה; אני אוהב אותך, למרות שאת מתכת; איתך, אמר החבל ונקרע; לא נפרד...; 