ערים וזכרון  
אז כתבתי את שמך על השלג כי חשבתי שזה ייגמר ; ועד שהבוקר יגיע אני לא אזכור אותך יותר ; אבל דמיינתי איך את משוטטת ברחובות לא מוכרים ; ואיך שאת מתפשטת בחדרים של אחרים ; ואיך שאת מחייכת והחיוך שלך מתעוות ; נוגעת וגומרת ורציתי שגם לי זה יקרה ; אז כתבתי את שמך על החוף בין העיר לבין השקיעה ; וחיכיתי שהים יבוא והגאות תשטוף את הקנאה ; אבל נזכרתי רק איך התאהבתי בך כמו יתוש בערפדה ; ואיך שהייתי מכור לך כמו למחט נגועה ; ואיך שהייתי תוקע סיכות בתוך בובת הוודו שלך ; צוחק ויודע שזה אף פעם לא נגמר ; ורציתי כל כך רציתי שיותר זה לא יהיה ; ורציתי כל כך רציתי רציתי שגם לך זה יקרה ; ואחרי שהלכת נשארתי לבד ; ואחרי שחזרת נשארתי לבד ; הייתי מתאהב רק בך או בך ; זה לא משנה כבר כי אין לי אותך; 