אחת מהבוהמה 
יום ראשון בבוקר והיא מתעוררת; כוס קפה אחת ובשמלה יפה היא את גופה סוגרת; אבל את הכוס תמיד לשתות גומרת רק בבית קפה; היא מורחת אודם סומק בלחיים, בושם קל מאוד; היא מהדקת חגורה על המתניים שכולם היטב ירגישו; כמה שהגוף הזה יפה; מסתכלת ביומן לראות, אם יש פגישה. אולי הבוקר התכנית שלה; תהיה פחות קשה. עיתונאי אחד, צלם אחד, כתבת של אופנה; חברים עוברים לשאול אם היא בסדר. שואלים איך זה לגור; אשה אחת לבד על עמודים בחדר; היא יודעת מה הם מחפשים. היא מבינה.; אבל בסוף היום כשרק היא לבד את התריסים סוגרת; אין לה מסיכות, אין לה אף אחד; איך זה להיות אחת מהבוהמה.; מחייכת לכל עבר. על עקב גבוה כל פרצוף חשוב יכול לגשת; ואיתה לקבוע.; יש עוד בבוהמה אלפים כמוה מחפשים כוכב.; כל דבר שהיא לובשת אופנתי בכוח לפעמים רוצה לבכות; או סתם מכאן פשוט לברוח. אבל הבוהמה זה קרוב ונוח.; זה שלה עכשיו.; מסתכלת בעיתון לראות אם היא הופיעה במדור הרכילות; תמונה קטנה שלה לשים הבטיח. אבל כמו כולם ודאי הניח ; שהיא שכחה.; עוד אחד ניגש מגיש לה איזה פרח. היא שוב מחייכת; אך עמוק בפנים היא כבר קרה ממש כמו קרח.; לא יודעת למה אבל היא מוכרחה.; 