הר שאול
על שפת הנחל הזורם מהר שאול; היינו מתכנסים; גם אם מצאנו את השער כבר נעול; היינו נכנסים; ומתגנבים אחד אחד ואז רצים כמו  מטורפים; זה הגיל להיות תמיד ראשון; וכשגמענו את המרחק להר שאול; היינו קצת צמאים; תמיד בחרנו במדרון הכי תלול; היינו הגאים; רק המדריך שכבר היה מנוסה ועף כמו השחפים; לא חשב להיות תמיד ראשון; איך טיפסנו אז בתמימות עד קצה גבול הדמיון; וחיפשנו רק איך אפשר להיות תמיד ראשון; היום הנחל לא זורם מהר שאול; גם לא האנשים; אני רואה בבהירות את המסלול; למרות כל השנים; ורק העץ דמוי הצלב עומד יתום מזכיר ימים יפים; איזה שטות... להיות תמיד ראשון; איך טיפסנו אז בתמימות עד קצה גבול הדמיון; וחיפשנו רק איך אפשר להיות תמיד ראשון; 