אני יוצאת בבוקר לגינה
אני יוצאת בבוקר לגינה; ומן העץ הציפורים יורדות; ומלקטות מכף ידי הקטנה; את פרורי לחמי; והן עומדות על שכם על שכמי; והן משוחחות עימי; וכך שעות אני עומדת בידים נטויות; ולומדת לי את שפת הציפורים; הנה איני לבד - יש לי חברים; אחר אל המרפסת לי אצא; שם עכברי הלבנים בכלוב; מתרוצצים שם מקצה אלי קצה; מכרסמים עלים; הנה הם עם האצבעות עולים; ושאלות הם שואלים; וכך שעות אני עומדת בידים נטויות; ולומדת לי את שפת העכברים; הנה איני לבד - יש לי חברים; ובשנתי בלילה אנוכי; יוצאת את שבט נמרים בהר; אז מכפי אוכלים הם דבש ותפוחים; רק לי הם מחכים; את אצבעות ידי הם לוקקים; וסוד אנחנו ממתיקים; וכך שעות אני עומדת בידים נטויות; ולומדת לי את שפת הנמרים; הנה איני לבד - יש לי חברים; 