פרגים 
זה היה לחופה של כינרת,; יום של שמש יוקד לבלי סוף.; והרוח היתה אז עוברת; כמטפחת, על מצח הנוף.; את שתקת, וחייכתי אלייך.; ועינייך ניצתו כברקים.; והסומק אשר בלחייך; סומק עז ומובהק של פרגים...; פרגים,; פרגים,; פרגים -; כתמים של אודם לוהטים ושואגים!; כל כך מוקדם,; כל כך מוקדם; אתם פורחים - בהר, בעמק, ובדם...; את הבוקר לשניים חצינו; ובידינו זרים אדומים.; ורצינו, וודאי שרצינו; אך חיכינו לאות ממרומים.; אז קרצה לנו שמש בוערת; וליבנו הומה ופועם.; ונשקו אז גולן וכינרת,; ואנחנו למדנו מהם...; פרגים,; פרגים,; פרגים...; 