רחל 
בירכתי דרכים, בצומת לבית לחם; טמון עפר לבה של אם האמהות, ; ברדת חשכה, כוכב נצנץ מנגד, ; כוכב אשר זוכר את כל האהבות. ; ושוב ירד היום, הרוח הנושבת, ; הפכה את הימים ליום בלתי נשכח, ; עת שרחל ירדה משדות חיטה ולחם, ; אל הבאר, שם היא פגשה את יעקב. ; ורק מבט בודד, חיוך, מילה וקסם, ; ואש של אהבה ניצחית, ; הרוח והזמן עמוד עמדו מלכת, ; וגם האלוהים הביט. ; בירכתי דרכים בואכה "בית לחם" ; עת גססה שם בחבקה את בנימין; הביטה בו מבט רפה, עמד מנגד, ; חיוך רווי פרידה וייסורים. ; הזיל דמעה, זעק בכאב מול השמיים, ; בכו אתו המלאכים והשרפים, ; וגם האלוהים הזיל דמעה או שתיים, ; העננים, רוחות מדבר והפרחים. ; רק עת אביב בהיר זורח בשמיים; ולב נרגש אל אהבה, ; עת בו חיוך אוהב, כסה מבט השניים, ; רחל שוב קמה לתחיה. ; ורק מבט בודד...; 