עץ הלימון 
פְּגַשְׁתִּיהָ לְיַד עֵץ הַלִּימוֹן הַמָּתוֹק ; בַּעֲרֹב הַיּוֹם כְּשֶׁרוּחַ באה מִן הַיָּם ; בְּעֵינֶיהָ הַחוּמוֹת רוֹצָה לִשְׁתֹּק ; וּבְעוֹרְקֶיהָ הַמִּסְתַּתְּרִים יִזְרֹם הַדָּם ; וַאֲנִי מַבִּיט בְּיָפְיָהּ שֶׁנּוֹגֵעַ בְּתוֹכִי ; כְּמוֹ מַרְגִּישׁ אֶת זְרִימַת וְרִידֶיהָ ; יֶאֱסֹף אוֹתִי אֵלֶיהָ בְּרֶגַע אַהֲבָתִי ; אֶחֱסֶה בְּצִלָּהּ דָּבָר לֹא שׁוֹמֵעַ ; וְכָל זֹאת יוֹדֵעַ אֲנִי עַד קְצֵה הַגְּבוּל ; בְּגִנָּה חֲשׂוּפָה תַּחַת עֵץ הַלִּימוֹן ; לֹא אוּכַל אֶצְטָרֵךְ לִנְהֹג כְּמוֹ בָּתוּל ; וְאֶת הַקֹּשִי לִפְתֹּר כְּבַעַל אוֹן ; וְגוּפִי מְסָרֵב אֶת עַצְמוֹ לְאַבֵּד לָדַעַת ; כְּמוֹ מַחֲשָׁבָה עַל מַה שֶּׁאָסוּר לָגַעַת; 