יעקב אפלבק
באור הדמדומים הטוב הרך; הילד יעקב את הוריו רצח; את הגוויות לקבור גם לא ניסה; נעל אותם בתוך ארון כביסה; העננים מזמן הלכו להם; רק יעקב אפלבק ישב דומם; בבית הוא נשאר כך לבדו; לפני ימים מספר היה ילדון; החלבנית כל בוקר על הסף; למשפחה השאירה כד חלב; רק יעקב אפלבק עכשיו לבד; לכן שפך כל בוקר את הכד; גם הדוור המשיך עוד להביא; כל בוקר עיתונים ומכתבים; רק יעקב אפלבק עכשיו בפנים; צחק מה כבר יודעים העיתונים; ימים עוברים ושוב ימים חולפים; והגוויות החלו להצחין; ומשום כך בגלל הסירחון ; אל המרפסת הוא עבר לישון; החלבנית כל בוקר שאלה:; "מה זה מסריח פה כמו נבלה?"; אך הוא ענה לה: "מה יש סירחון?; אה זה מן הכביסה שבארון"; באור הדימדומים הטוב הרך; הם באו ואמרו לו : "ילד פתח!"; כששאלו מדוע הוא הרג; אז יעקב הצטחק : "אין לי מושג"; החלבנית אמרה: "ילדון מסכן; אך מעניין לדעת מעניין; עכשיו כששני הוריו בבית עלמין; כמה חלב כל בוקר הוא יזמין..."; 