לבד יושבת 
ראיתי איך עינייך היפות דיברו בלי קול; במבטך וחיוכך סיפרת לי הכל; וכל מילייך וצחוקך עולם אחר לא שלך; רצית לדעת מדוע נשארתי טוב ונחמד איתך; שלא תעצבי עוד; שלא תכאבי עוד; שלא תהיי לבד יושבת; בעולם אכזר; שנותייך היפות חולפות ואיש לך לא ישיב; את עלומייך הקצרים את טעם החיים; רציתי לחבקך ברוך, פנייך ללטף; ולהשכיח מליבך מעט מכאבך; שלא תעצבי עוד...; צרובה משמש החיים פינה של צל ביקשת; ולא היה לך נווה מדבר להינפש מעט; ושוב לבד חוזרת את אל יצועך הקר; ודימעותייך ניגרות הן נספגות בכר; שלא תעצבי עוד...; 