את חייכת
את חייכת במלוא שפתייך ובידרת את שערך; ואמרת לי שחייך התרגלו כבר לחייך; ואמרת לי שחייך כבר אינם מה שהיו; לפעמים את כבר צוחקת; לא תמיד את לבדך; וראיתי את השקט; וניחשתי את הכאב; ואמרתי זה בסדר, לא צריך להתאהב; ואפשר לחיות גם ככה; ואפשר בכלל לחיות; גם בלי אושר, בלי לדעת בשביל מי ומה ואיך; ורציתי לעזור לך; ורציתי לעזור; והיה בך איזה אומץ; והיה בך איזה אור; שדחה מיד כל חסד; ודחה כל נדבה; והיה בך איזה יושר; והיית פשוט יפה; והבטתי אחרייך וראיתי איך דמותך; שוב חוזרת אל החושך; נעלמת אל לילך; ורציתי לעזור לך אבל גם הבנתי כי; עוד אפשר לחיות גם ככה; ובזה עזרת את לי; 