כוחו של משורר
בית קפה, מדרכה ברחוב אפל,; היא יושבת לבד, מחכה בשמלה, תיק וכובע.; הטפטוף כבר יומיים ממשיך רצוף; וילונות רקומים בפרחים מטפסים לגובה-; זה עניין של מזל; אולי הוא לא בא בכלל; אולי זה רק הרהורי ליבה; והזגוגית בכניסה; בהבל פה מתכסה; ובשולחן לידה אני כותב.; מלצרים מחייכים וממהרים; ואחד לשני לוחשים: "היא תמתין עד הבוקר"; מתוחה, מעשנת במבוכה; לא, היא לא ראשונה, זה הכל רק עניין של אושר-; זה עניין של מזל; אולי הוא לא בא בכלל; אולי זה רק הרהורי ליבה; חונקת את הדמעות; היא מחכה לו שעות; ובשולחן לידה אני כותב.; אולי היא קיימת רק בראשי; זה תלוי רק בעט, במצב נפשי; אני יכול, כמו קוסם, בשורה אחת; לדאוג שהוא יבוא אליה; בית קפה, מדרכה ברחוב אפל; והוא רץ במעיל, הוא נכנס, מתיישב ונושק לה; מסתבר- זה כוחו של המשורר; זה משחק במילים, זה הכל רק עניין של אושר -; ואני, כמו תמיד,; רומנטיקן, לא היחיד -; אולי זה רק הרהורי ליבי; בבית קפה מתרוקן; אני יושב, מנגן; ובשולחן לידי אני כותב.; 