גן עדן של טועים
גופה טובע בין ידיו, גחל בלהבה; ובעיניו כמו נוגע אלוהים; בלב יש אבנים קרות, החוט כמעט נקרע; בין הטיפות זולג הזמן נטול שקרים; ופרק הסיום נגמר, בו נקבעו חוקים; אך בי פועם הלב, מילים ומבטים; אולי הייתי מסתגר בצל סוכת שלומך; אך בעינייך אין אותה ובי פועם הלב; הזמן שלי נוסע היכן שיש ספק; ליבה כבר לא נוגע, אך טרם התרסק; ואם אטבע בתוך הים שבעינייך; ואם אמריא אל תוך ליבך על רוך כנפייך; אם אשקר לך את עצמי בין המילים; אלך אל גן העדן של טועים; הסתיו נצבע כהה וקר, נלחמת אהבה; כאב נסוג אחור ומזייף אותה קרובה; אני ליצן עצוב או צעצוע; לתת לשכוח את עצמי ובעצמך להשכח; הזמן שלי נוסע...; 