למה את בוכה
שוב ברחובות, מתפשט הקור ; ובמדרגות את מכבה ת'אור ; ולאט עולה, נכנסת אל חדרך ; סוגרת ת'תריסים, פותחת את ליבך. ; הדמעות חונקות, את במבוכה ; הוא לא ישאל אותך, למה את בוכה ; משחזרת שוב את מה שהיה ; לא רוצה לחזור, על החוויה. ; מה יהיה עכשיו כשיהיה לך קר ; לצלצל אליו זה בטח מיותר ; והזמן עומד, שבועות עוברים ; לא כל כך מהר יוצאים ממשברים. ; הוא קרוב עכשיו ורחוק ממך ; הוא בטח לא יזכור אפילו מה הוא שמך ; והלב שלך שבור שם במיטה ; מתי תפסיקי כבר לאבד שליטה. ; למה עכשיו להשפיל את נפשך ; הרי את יודעת מה לקח ממך ; השמיים שלך נפלו על תהום ; אם זאת אהבה, אז אין לו מקום. ; שוב ברחובות נשמעת מבוכה ; ובמדרגות האור מזמן כבה ; כל אופנוע עובר, מקפיץ אותך לחלון ; עכשיו מאוחר צריך ללכת לישון; 