סודך
וכשענן נעלם עוזב גם הגשם; שטיפותיו הביסו את בדידותי ; ובלעדיך אור הבוקר לא נכנס; כה מהוסס, מנומס, מול דמעתי; קולך שב אל המרחקים; והלילה שר לי את בדידותי; סודך, גם כשאתה איתי ; כל הלילה שר את אהבתי; וכשהיום הנרדם שב אל הערב; אל הערב שאותי אוסף; בשתי ידיו מפני האור המסנוור; בין סודותיו, סודותיו, אסתתר; קולך שב אל המרחקים; והלילה שר לי את בדידותי; סודך, גם כשאתה איתי; כל הלילה שר את אהבתי; וכשענן מתקרב חוזר גם הגשם ; את צעדיך אל חדרי שוטף; ושוב עולה בחדר אור של יום אחר; וקול מוכר את לבי מלטף ; קולך שב אל המרחקים; והלילה שר לי את בדידותי; סודך, גם כשאתה איתי, למה; שוב הלילה שר את אהבתי; 