פתח תקווה 
זהו שיר על העיר; שהזקינו בתיה; אך ליבה הוא צעיר; וחולם חלומות; היא יבשה כאן ביצות; וחרשה את שדותיה; וזרעה וקצרה אלומות.; היא זוכרת ימים; כשהיתה עוד מלבס; צריפי-עוני דולפים ; בתי-חומר קודרים,; בארות, וּשרפות ; רעמיה, ברקיה; וסופות לילות חורף קרים.; קם לה בית-פועלים; בית חם וּפתוח.; גם כבוד לברון; שנתן את ההון.; איכרים שנתנו ; את הגוף והנפש -; יזכרו עד לדור אחרון.; ופרעות יהודייה; רנתייה וקולי ; שבטי אבו- קישק. ; ושפירא דוהר ; אל הקרב ואחריו; דוהרים בחוריה      ; ושבים ואחד שם חסר.; היא ידעה מלחמות; ושלחה את בניה; בעצב, ; לאש וקרבות.; פרחי-זיכרון הם; פורחים בגניה; וחיים לעולם בלבבות.; מה נותר? כאן פרדס,; שם אקציה וכרם,; קיר של יקב ישן; ונוגע ללב.; כרך סואן מתעורר; המולה ותפארת; יום צעיר וחדש מלבלב.; זה הזמן שאוהב; זה הזמן שכואב; זה כמו שיר אהבה; זהו פתח-תקוה.; 