בדידות 
צולל בתוך השקט ושוקע בעצמי; המחשבה הרתה שלכת וחסד אין-סופי; דמדומי עצבות ואושר נוגנים את המראות; על הצער והבכי אני דוהר אל הבאות; כי הבדידות היתה לי לבית והבית היה לעיר; בתוך מדבר גדול בנתה לה שביל וקיר; הבדידות עייפה מלכת עגנה היא בספק; על משבריה וגליה בגוף זועק.; לב שקוף בתוך השקט מתמזג עם השקיעה; בסירה טרופה באופק נצבעת הדמעה; תתרומם מתהום הנפש עד קצה ההיגיון; בשעת דממה וסער אני סוער אל הדמיון.; 