חשבון נפש
בחדר קטן ואפור כתלים; יושב איש זקן ושב.; יושב איש זקן יושב וחושב; ועושה את חשבון חייו.; חושב: עוד מעט ויבוא הקץ.; מה ידעו הנכדים אודותי?; נוטל גיליון ורושם בראשו:; "אלה תולדות חיי..."; במה אתחיל? כמובן בילדות.; אך היתה לי ילדות רגילה.; מכות, ודמעות...הדודות, השריטות...; הילדונת שגרנו מולה.; אבא טרוד... ואם עצבנית...; ואחות שצועקת עלי.; מה כבר מעניין בילדות שכזאת?; --- אתחיל מימי נעורי....; בחדר קטן ואפור כתלים...; ימי נעורי? אה! על מה יש לכתוב?; בחינות...ציונים...שיעורים...; כל בוקר לקום ולרוץ לכיתה....; ופצעי הבגרות הדוקרים...; לבטי אהבה ראשונה ומרה....; הפחדים שהעיקו עלי....; אה, מה יש לכתוב? נעורים רגילים.; --- אתחיל בתקופת נישואי!; בחדר קטן ואפור כתלים...; ימי נישואי...ירח דבש שנגמר,; והפך לשנים של שיגרה...; דירה...הלוואה... מכונית... הלוואה,; ומריבות - עד לב התקרה!; תינוקת שניה... ושעות נוספות...; ולבן - בר-מצווה... חתונה...; מה יש כבר לכתוב על אותן השנים?; אתחיל מתקופת הזיקנה!; בחדר קטן ואפור כתלים...; מתי זה החלה תקופת הזיקנה?; כשהודיעו: אתה מפוטר?; והבן והבת חיפשו בית אבות.; אז הבנת: אתה מיותר!; והפחד הזה בלילות בלי שינה; שאולי לא תראה עוד אור...; כמו שכנך מימין...; כמו אותה הזקנה; שליווית אתמול אל הבור.; בחדר קטן ואפור כתלים; יושב איש זקן ושב.; זוכר חלומות, אידיאלים גדולים,; שעברו וחלפו על פניו.; ועם בוקר מצאו אותו בחדרו; גחון לשולחן כמו חי.; דף ריק לפניו -; ובראשו כתוב:; "אלה תולדות חיי..."; 