מנגינת הנפש
את הגורל איש לא יודע; כמו מסלול מהול בעצב ושמחה; אדם יוצא מרחם ודומע; ועם הזמן פוגש באהבה; אל תירא מהמחר; כי החיים כמו פרח בר; אשא עיניי למרומים, לאב הרחמים; שם וודאי אמצא את התרופה של החיים; מנגינת הנפש שבוקעת רקיעים; אשא עיניי למרומים, לאב הרחמים; שם וודאי אמצא את התרופה של החיים; אתן ליבי אלייך אלוקים ; אתה שואל ואז שותק; שנים חולפות, אדם הולך ללא תקווה; האל הטוב יושב לו וצוחק; שומר עלינו ונותן שמחה; 