אוקיינוס קפוא
בידיים לא מיומנות ומלאות באהבה ובזהירות, אתה לוקח את הלב החי.; ומכניס אותו בגוף המת, של הנערה היפה שלך.; אתה מחבר שם כמה חוטים וכמה ורידים והלב הזה לא פועם.; אתה דורך לה על הרגל הקטנה שלה שהציפורניים שלה צבועות באדום כהה,; אתה צובט אותה בלחי.; אתה מנשק לה על הפה הקפוץ והיא קרה ולא נשמעת.; אתה מרים לה את עפעף עין ימין, והעין- אוקיינוס קפוא ; עם דגים כסופים קפואים, אלמוגים וצמחים קפואים.; ואתה נותן לה לצנוח בחזרה ולהיעצם.; אתה לוקח את הנערה בזרועותיך ונושא אותה לחדר שלך,; משכיב אותה על המיטה, מכסה אותה בשמיכת-צמר.; אתה הולך לחדר השני ומתחיל לשבור את כל הרהיטים והחפצים.; אתה מרסק את כל הדיסקים שלך, בועט בשולחן.; כוסות פלסטיק מתגלגלים, מאפרה מתנפצת על הרצפה, ; האפר נשפך, בדלים מתפזרים.; אתה מתיישב על הכורסא ומתכסה בשמיכה.; זה הזמן, אלוהים, לדבר, זה הזמן כי הזמן שלנו אוזל.; זה הזמן לשלוח אלינו את המלאכים השקופים שלך.; השמש יורקת אש, העננים מתבלבלים ונכנסים אחד בשני.; זה הזמן, אלוהים, להגיד את מה שיש לך להגיד,; להגיד את הגיהנום ואת גן-עדן.; שלח אלינו את האישה שתנשק לנו באמצע הרחוב.; אלוהים של הברקים והרעמים,; של הגשם הרטוב והשמש הבוערת, של החיים שלי,; של החיים של החתול שמיילל מתחתי,; שרוצה לאכול לי את הסיגריה,; שנבהל מהעשן שיוצא לי מהפה,; שבורח ממני.; 