שמלת כלולות 
שמלת כלולות נתתי לך שלווה ונהדרת; עם רבבת פרחי לילך ושכמיה סוגרת,; עם הינומה, כולה זהב שאול מקרן סהר; וזר פרחים עשוי שנהב, מבית פיות היער.; התקנתי בה עלי טופז ושושני שלהבת; ולעורפה נתתי פז, כולו רקמות מחשבת,; את כל אבק הכוכבים פיזרתי מעליה; ואת לבן כל העבים הנחתי לרגליה.; שמלת כלולות נתתי לך ושושבינים אלפיים; הם לחופה יישאו אותך בין ארץ ושמים,; ואז אותך בזרועותיי רוגעת ובוטחת; אשא עם ירח כלולותיי, אל נחלה ונחת.; וכך תאמרי לי, נסיכה, ואת כולך זוהרת:; אמלוך בממלכה שלך גם בלי שמלת תפארת,; אם נחלתנו מנוחה ואהבה ביתנו; אמלוך בממלכה שלך עד כי יכסיף ראשנו.; 