זקנים
כן אם לא מדברים ; אולי רק לעיתים זורקים מבט; להם אין נכסים אין להם אשליות ; אין להם אשליות ; להם רק לב אחד ; חיים הם בעבר; הכול כה נקי הכול כה נושן ; הם חיים בהווה הדומה לעצמו ; שעבר מזמן; האם הרבו לצחוק ; לכן הם צוחקים עכשיו בלי קול ; באם הרבו לבכות ; על כן עינם דומעה עכשיו בלי קול; ואם הם רועדים אולי זה בגלל שעון זקן; שתקתוקו עתיק תקתק תיקי תיק עומד ; אך אם לכם ; זקנים אינם חולמים ; כי סיפור חיים כמו פסנתר ניצב ; החתול מת מזמן; ועל כוס השיכר אינם שרים דבר; זקנים אינם זזים ועולם הקט למוות יצפו; מהמיטה לחלון ומשם לכורסא ושוב אל המיטה; וראם ביום אביב הם יד ביד עוד יוצאים שניהם ; הם הולכים ללוויה של עוד ישיש אחד שמת לפניהם; הביתה הם שבים ושם על הקיר ; שעון זקן; שתקתוקו עתיק תקתק תיקי תיק עומד ; ממתין לכם ; זקנים אינם מתים ; הם נרדמים פשוט ביום בהרי אחד ; נרדמים יד ביד פן ילכו לאיבוד; ברחוב ללא מוצא ; ובלכתם מכאן טובים וגם רעים ; יבואו במקומם ; וכל זה לא חשוב כי הם עוד ייפגשו ; בשאול אם כולם ; ואם תראו אותם ; תוהים לפעמים ביום סגריר לבן ; הם מבקשים מכם סליחה ומחילה ; שהם עדיין כאן; כי על קירות ליבם תלוי כל הזמן ; שעון זקן שתיקתוקו עתיק ; תיקיתק תיקי תיק ; ממתין לכם; תקתוק שעון זקן ; שלכולנו כאן ממתין ; כל הזמן ; 