כי מציון תצא תורה
ישעיהו בן אמוץ; שהוכיח את עמו; יום אחד ישב על גג בשעות ערביים; ויראה את כל העיר; כפרושה על כף ידו; ויבט בה ויאמר במאור עיניים; כי מציון תצא תורה; ודבר אדוני מירושלים; ויאמרו האנשים ; מה נביאת בן אדם; הן עירנו היא קטנה, גודלה כזית; ויחזור שוב הנביא; וקולו היה נפעם; שמך עירי עוד ינשא; עד קצה אפסיים; כי מציון...; ותחלופנה השנים; ותהיינה לשנות דור; והעיר הפכה תלים, שמיר ושית; לא נותר בה כי אם כותל; ובכי בלבבות; כי השמש עוד תאיר כתום הליל; כי מציון...; ומקץ שנים רבות; אל העיר חזרו בונים; ויקימו את בתיה בית-בית; ויצא שמעה רחוק; אל עמים ולאומים; כדבריו של הנביא בשעת ערביים; כי מציון...; 