בחוץ זורחת שמש, אבל אצלי בפנים גשום; מתעורר בלי חשק ומתחיל עוד יום עקום; נמאס לי לדבר, כי זה תמיד אותו סיפור; אני אדם ישר, שמחזיק מצפן שבור; על אדמה בוערת, החלטתי לעמוד יחף; שמים ממתכת וירח מתקלף; הכל נראה לי סתם, העצב כבר נהיה הרגל ; וכשהטוב יבוא, אני ארוץ ואסתתר; אולי זה לא לוקח הלאה, מה כבר יעיר אותי; ואם הכל זה מלמעלה, עוד כמה להאמין; רק לנגן על הגיטרה, לצרוח אני חופשי; להבין הכל...; ורק בתוך הרעש אני מצאתי משמעות; מוקף בחלומות ומתמלא בנכונות; להיות אדם חדש, לזרוק הכל, להתרומם; ולהשאיר חותם לפני שאעלם; אולי זה לא לוקח הלאה...; אולי זה לא לוקח...; 