זלמן זה לא אתה 
זלמן הסתובב בעולם מבולבלשאל את עצמו “מי אני ובכלל?; אני חקלאי יש לי שטח גדול; ואני מנהל את הכל.; אני מגדל פירות וירקות; מקפיד לדשן לעבד להשקות; אני המושל על חלקת אדמה!”; ואז יצתה בת קול ואמרה:; זלמן זה לא אתה!; הנה תראה שנת שמיטה; השדה מלבלב בלי עזרתך; אתה לא אדמתך; אתה פשוט; זלמן התקשר לכאן ולכאן; אמר לעצמו “אני הבוס של הזמן.; אני רק מרים איזה טלפון קטן; ומיד מסודר העניין; יש לי מעמד מסביב לשעון; קריירה נון-סטופ מניות וממון; אני תמיד זמין לכל הפתעה!”; והופ יצתה בת קול ואמרה:; זלמן זה לא אתה!; הנה שבת המלכה; עכשיו תהיה במנוחה; אתה אחד מהעם שאומר תפילה; מעמדך לא אתה; אדמתך לא אתה; אתה; אתה פשוט זלמן; זלמן הביט באשתו הטובה; כאילן מגונן היא פורשת צילה; “שנים אני איתה, אני בעלה; ועדיין כפיות במיטה; הקמנו ביחד משפחה למופת; והיא אשת חיל, סקסית באמת; ואני, מי אני? אני בעלה; ואז יצתה בת קול ואמרה:; זלמן זה לא אתה!; האישה שאיתך היא לא באמת שלך; אשתך עכשיו שומרת נידה; אז טעית בכל קנה מידה; אתה לא בעלה; אתה לא מעמדך; אתה לא אדמתך; אתה פשוט; זלמן נשכב על הכורסא בסלון; הביט על הקירות הציץ מהחלון; “ביתי מבצרי הוא כמו ממלכה!”; ושוב יצתה בת קול ואמרה:; זלמן זה לא אתה; סוכות עכשיו צא אל הסוכה; נובו ריש אל תהיה לי מצוברח; הבט לכוכבים הקורצים מהסכך; ביתך לא אתה; אשיתך לא אתה; מעמדך לא אתה; גם אדמתך לא אתה; אתה פשוט זלמן; זלמן שאל את אביו החולה; “איך אגדיר את עצמי בעולם הזה?”; “אתה הבן שלי”, אמר האב החכם; ועצם את עיניו לעולם.; האבא נטמן בחלקת אדמתו; לנכדו קלמן נתנו את שמו; וזלמן נשאר עם אותה שאלה; ויצתה בת קול הפעם עם תשובה:; זלמן אתה זה ששואל; זה שתמיד מתבלבל; בין מה ששלך למי אתה; ובין עבודתך לזהות עולמך; זלמן זה לא אתה!; מתי כבר תכונן יחסים עם עצמך?; אתה לא רכושך; לא הצלחה; אתה לא סביבתך; אפילו לא אשלתך; אתה פשוט זלמן.; 