כרמל 
אי שם בהר; היה היה אילן מצל - בן יער; נושא שרף כבד, אומר בינה.; נופים נצר,; שמר על נערה ונער; ועל נשיקתם הראשונה.; זה הכרמל שלי; יער ייחשב; בו נאספה שמחה,; נסתר בו זוג אוהב.; עכשיו ההר שלי מדבר,; נשרף הלב...; אך עוד יפרח ההר,; עוד ילבלב.; אי שם בהר; היתה לי איילה קלת רגליים; חולפת נחלים, צוללת גיא.; שבילה עבר; את קו הגבול, את קו המים,; הרחיקה לה מארץ אלוהי.; זה הכרמל שלי...; אי שם בהר; הביט אדם אל ענני שמים,; פריחות אביב נשם, סתוים גילה.; האיש נותר; נוגה פנים, נוגה עיניים,; חולם הוא על אילן ואיילה.; זה הכרמל שלי...; 