הארנבת והצב 
בבוקר צח בכפר קטן אי שם בין ההרים; כשהשמש רק התחילה ללטף את העלים; כונסו והתקבצו להם קטנים וגם גדולים; הצלך בא עם המלכה היו שם גמדים; עמדו הצב והשפן,ממול עמד שופט; הניף דגלו הרים ידו והקהל שולט; זנקה ארנבת מדליקה והכל סביב בוער; חייך הצב לאט לאט מה יש פה למהר?; הארנבת והצב; איך שהם רצים עכשיו; וכולם בהם צופים; וכולם פה מתרגשים; עצר שפן ליד העץ שאל היכן הצב?; חשב אולי טעה בשביל או רץ מהר מדי; שלף לו גזר אדמדם אמר שיש לו זמן; יש לנוח וחיכה וככה הוא נרדם; עבר הצב ליד העץ ראה שפן ישן; נדמה שרץ מדי מהר ולכן הוא התעייף; ימין ושמאל לאט לאט המשיך דרכו לגמר; וכך הריעו שם כולם וכך זה יסופר; הארנבת והצב...; 