ובינינו שתיקות
ובינינו שתיקות, המוצאות צערן בעת ליל,; עוד יום בלעדייך הופך להרגל מנוכר.; מה לו לזמן אם רק נצר,; להתרפקות התמידית על זכרונות העבר.; ועכשיו אנווט, מחשבותי אל מול פסנתר,; את כאבי ממך, אפרוק בהרמוניה מלטפת.; אבנה את עתידי, עם יתדות בתוך רוחי,; אהבת חיי אל תהום, היא מושלכת.; ובינינו חידות, המחפשות פתרונן בעת צער,; על חיים שממול, על טירוף, על אובדן.; מה לו לשיר, אם רק אופי,; של תמונת חיי, כשאת לא בתוכם.; ועכשיו אתהלך, ברחובות כמו עיוור; אשלים עם הגזירה, אפסיק לרדוף אחרי הצדק.; אמצא גורל אחר, בו תרחפי לך כמו צל,; אהבת חיי אל תהום, היא מושלכת.; 