כנפיים מנייר
את העיניים שלו המחשבות מתרוצצות; בכלוב והמפתח עדיין אצלו; חצי חיוך והשכחה יורדת לגרון בבת אחת; ואם שורפים את העבר אז כבר נשרוף אותו לאט; ובלילות היא מצמיחה כנפיים  ;  ומנסה לברוח הכי רחוק שרק;  תוכל ובלילות היא לוחשת לקירות היא;  שורטת את החומות שצמחו מסביבה;  מבלי ששמה לב בכלל; היא מתקרבת והנה הוא כבר;  שולח סימנים של אפשרות; היא מסדרת שמלה קצרה ומסכה;  של התמכרות היא מזהה כבר את הטעות; ולא עוברת דקה והיא מוצאת עצמה שוכבת מעליו; ובבקרים היא לא זוכרת את הפנים;  ואין מי שיציל אותה עכשיו; ובלילות היא מצמיחה כנפיים  ;  ומנסה לברוח הכי רחוק שרק;  תוכל ובלילות היא לוחשת לקירות ; היא שורטת את החומות שצמחו;  מסביבה מבלי שממה לב בכלל; איך היא מצמיחה כנפיים ומנסה ; לברוח הכי רחוק שרק תוכל ; ובלילות היא לוחשת לקירות היא;  שורטת את החומות כי כמה רחוק;  אפשר לעוף עם כנפיים מנייר; 