לילות לבנים 
לילות כאלה לבנים ; מושכים אותי בשקיפותם ; מה שאהבנו לפנים ; נושב אלי מן המפתן; עיתים לשקט אין שיעור ; אבל נוצקת בו חזות; עם משהו מן הוויתור; ומשהו מן העצבות ; אין דבר, אין דבר; אשלח את קולי ; גם הזמן שעבר; הוא מעוף בשבילי ; אין דבר, אין דבר ; אשלח את קולי ; כבר יומך שחוור; נארג בלילי; מן המרחק מבט אובד; נגש ונח על ערפך; יוצא הרגש הנודד; להיות איתך בדרכך ; ובמרחב חסר השם ; קולי מדביק את צעדך ; ואין חפה ואין אשם ; ואין נידון לשכחה ; אין דבר, אין דבר...; 