אחד מן הגח ל
מסיפון אוניה מתנודדת.; הוא ירד אל רציף הנמל.; וחכתה ברציף לו מולדת; בדמות אוטו צבאי וסמל.; היא את שמו בחותמת הטביעה,; היא השליכה בגדיו אל השק.; ושבועה נוראה היא השביעה; לקולו של הגשם הדק.; ונראהו זוחל, או כורע,; או עומד עם צלחת בתור,; ונדע: ללא בית ורע; קר ללחום את מלחמת הדור; עוד הארץ הזאת לא נתנה לו; לא ידיד, לא פנה למקלט,; לא שמחה מן האלף הללו.; אשר לנו היה למתת.; לא, כי רק את חייו, פליטי חרב; הוא קבל על החוף מידה.; אבל גם את חייו, אי בערב,; הוא השיב בנפלו בעדה.; 