היה הוא אפור
היה הוא אפור ושותק; ואין לו דבר בעיניים,; לבד מאותו המבט -; המבט המובן רק לשניים.; ופעם יצא כחבלן; בליל אפלה מאיימת,; לפתע חזר בדממה -; בדממה מוזרה ואילמת.; אז הוא לנו סיפר וקולו; חנוק מדמעות וקרוע,; שמעתי תינוק מיילל -; מיילל ובוכה עם הרוח.; ופעם פרץ עם הקרב; חגור רימונים ואש זעם,; נצמד אל הטנק ונדם -; ונדם עם הטנק והרעם.; ואם יום עוד יבוא ונספר; אשר יעלה זיכרוננו,; סיפור יסופר על אחד -; על אחד שהיה ואיננו.; 