סיפורו של יצחק
לאט נפתחת דלת ; אבי נכנס לחדר ; אני בן תשע או כמעט ; והוא עומד מולי גבוה ; ובעיניו יש איזה זוהר ; וקולו קשה וחד ; אומר: האל קרא לי ; ואני חייל של קודש ; ומציית לפקודותיו ; אז אל ההר יצאנו ; אני רצתי, הוא הלך ; עם מאכלת של זהב ; בין עצים בגובה שיח ; אל מול אגם רחוק, שטוח ; שתינו יין מן הכד ; הכד הושלך למטה ; אחרי דקה שמעתי נפץ ; אבי הניח עלי יד ; ואז ראיתי נשר ; אולי בעצם עיט ; זה היה רחוק כל כך ; ואבי בנה מזבח ; הוא לא הביט עלי אף פעם ; הוא ידע שלא אברח ; ואתם אשר בונים עוד ; מזבחות לילדים ; אולי תרפו מן הקורבן ; דברכם איננו קודש ; ואף פעם לא עמדתם ; מול אל או מול שטן ; אתם שמניפים כבר ; פגיונות של דם ורשע ; לא הייתם כאן בכלל ; כשעל ראש ההר שכבתי ; ויד אבי רועדת ; אל מול יופיה של המילה ; ואתה קורא לי "אח שלי" ; אז תסלח לי אם אשאל עכשיו ; האם זה צו גורל ; כי כשהכל כאן יגמר ברע ; ארצח אותך אם אין ברירה ; אציל אם רק אוכל ; כשהכל כאן יגמר ברע ; אציל אותך אם אין ברירה ; ארצח אם רק אוכל ; ויבורכו מדי הקרב ; של איש שלום ושל אויביו ; הטווס פורש זנב; 