בובת חייל
במופלא ממך תדרוש; אבל את האבוד ממך אל תרמוס, אל תרמוס יונה, כפיר ותן, אל תלכלך בדם חלוקו של בן הזקונים; כי הוא מאזין לך, אבל לא מקשיב; וליבו פעור; ועיניו גומעות; את מילותיך הממזריות, הערמומיות.; החרש מקשיב; הוא לא צריך את מילות ההבל; המבעבעות מגרונך; זה הכל באצבעותיך; זה הכל בקמטי הפנים; את זה אתה יודע; זה מתכווץ איתך שנים; וריאותיך מתנשפות בכבדות, מעשן פחם לבן; אינסופי.; שום דבר לא נסתר מעיניו; ועכשיו הוא מקשיב בך; ואתה מתפתל; בעיניו היוקדות אתה שקוף; בובת חייל זכוכית שקופה; מבדולח עתיק ומתכלה; חשוף, כל כך חשוף; 