בלדה לעוזב קיבוץ
לפני חמש שנים עזב את הקיבוץ; עם מזוודה אחת ובלוריתו המתנפנפת; אמרו עליו: "נראה איך יסתדר בחוץ,; תראו שעוד יחזור על ארבע אל הרפת".; עבד בסטקייה אחת נידחת; גר אצל הדודה וחי בהקפה; במשק אירגנו משלחת; לא יכלו לשאת את החרפה.; פעם ביובל הגיע לביקור; היה חומק בשביל, ועם הוריו יושב בחדר; מסמיק מעט נבוך ולא מרבה דיבור; "כן" ו"לא", "אל תדאגו, אצלי הכל בסדר"; אומר שלא צריך, אבל לוקח; קילו אלכסנדר וכמה יונתן; וממלמל: "תודה, אתה יודע,; רק בשביל הדרך, כמובן".; הוא עוד ישוב, הוא עוד ישוב; זה ג'וק קטן וזה עובר ולא חשוב; הוא עוד ישוב, הוא עוד ישוב; זה ג'וק קטן וזה עובר ולא חשוב; הוא, הוא עוד ישוב.; איך השנים חולפות, קשה להאמין; הוא ללא בלורית, מפה לשם מעט מקריח; אומרים חושב בשמאל, וחי לו בימין; בוילה שבנה, אי שם בהרצליה; שפעם ביובל הוא לביקור מגיע; על זרועו אישתו השחקנית; יושבים עם ההורים על אבטיח; הקיבוץ מביט במכונית.; הוא עוד ישוב, הוא עוד ישוב; זה ג'וק קטן וזה עובר ולא חשוב; הוא עוד ישוב, הוא עוד ישוב; זה ג'וק קטן וזה עובר ולא חשוב; הוא, הוא עוד ישוב.; איזה בן קיבוץ בא לבקר בעיר; נבוך עם התרמיל ובלוריתו המתנפנפת; הוא ויסקי טוב מוזג, תשתה בחור צעיר; ומחייך: "ספר, אז מה נשמע ברפת"; אוהב לשקוע בכורסא בנחת; להזכיר כל פעם גם אם לא נחוץ; בשיחה שמסביב קולחת; "כשאני הייתי בקיבוץ".; הוא לא ישוב, הוא לא ישוב; ולמה לא ולמה לה ולא חשוב; הוא עוד ישוב, הוא עוד ישוב; ולמה לא ולמה לה ולא חשוב; הוא, הוא לא ישוב.; 