פונאר
שקט, שקט, בני נחרישה!; כאן צומחים קברים,; השונאים אותם נטעו; פה מעברים.; אל פונאר דרכים יובילו,; דרך אין לחזור,; לבלי שוב הלך לו אבא; ועמו האור.; שקט, בני לי, מטמוני לי,; אל נבכה בכאב!; כי בין כה וכה בכיינו; לא יבין אויב,; גם הים גבולות וחוף לו,; גם הכלא סייג וסוף לו -; ענותנו זאת; היא בלי גבולות,; היא בלי גבולות.; תור אביב בא אל ארצך,; לנו סתיו אבל; אור גדול בכל זרוע,; וסביבנו ליל.; כבר הסתיו יזהיב צמרת,; המכאוב יגבר,; שכולה האם נשארת:; בנה הוא בפונאר.; מי הוויליה הנכבלת; כבר ישאו דכיים,; זועפים קרעי הקרח; נישאים לים; תמוגר חשכת ימינו,; אור גדול יזרח עלינו,; בוא, פרש, עלה!; בנך קורא,; בנך קורא.; שקט, שקט, אל בסער,; מבועי הלב!; עד אשר חומות תפולנה,; נאלם בכאב.; אל נא, בני לי, אל תצחק נא!; לא עת צחוק עכשיו:; צר הפך את אביבנו; לעלה בסתיו; אט ייפך נא המבוע:; שקט, בן רחום!; עם הדרור ישוב גם אבא; נומה, נומה, נום.; וכמו ויליה המשוחררת,; כאילן עוטה צמרת,; עוד תזכה לאור; בבוא הדרור,; בבוא הדרור.; 