בפרוט נבל ועוגב
צח ולבן ובהיר,; צוחק ונקי ושלוח,; ולו רק ראית, אחי,; את אביבי התכול והרן.; אלף שיריך איתי,; ואלף שיריך לרוח,; רק אלף שיריך, אחי,; מן המדבר ישאוך עד כאן.; ואז בפרוט נבל ועוגב; יבקע המיתר המיותם והרך; ויום שהגיע עזב; ולא עוד יזכור; ולא עוד ישכח; רק אלף שיריך, אחי יחידי,; מן המדבר ישאוך עד כאן.; שיר ופרפר ונורית; ובוקר וערב ולילה,; ולו רק שמעת אחי; את היונים בעלות המייתן.; אלף צחוקיך איתי; ואלף צחוקך הם שי לה; רק אלף צחוקיך אחי; מן המדבר ישאוך עד כאן.; ואז בפרוט נבל ועוגב...; 