הבכי 
בלילה זה שמעתי את בכייך בכר.; רעות וחנוקות בכית.; בלילה זה עמדתי בחלון הקר,; להיות איתך מבעד לזכוכית.; באין לי עד ראיתי עלבונך מה רב; וזרועותייך כמה שחפו.; על כן צילי סמר ממך במארב,; ועצמותי אלייך רחפו.; ואת בכית כי רע. כי רע ומר, בתי.; ואת בכית עונייך וחידלונך,; אלי נשאת עיניים בלי ראית אותי,; את השקוף וצח כחלונך.; ואת ידעת כי ליל וגם לא נע עלה; ורק נפשי קושבת וחולה.; ורק עלי ביכייך כמו דורס עולה; ורק אותי בחר לו לאכלה.; כי יש אחרד פיתאום וכמו אובד אלך; ופחד הסומים עלי עובר,; עת מארבע רוחות קורא אלי קולך,; כנער המטעה את העיוור.; ואת פני כיסית. והרף לא אמרת.; וחושך בביכייך ודם יונה.; ובמחשכיו נצררת ובמרחקיו מררת,; עד שיכחון, עד כלות, עד אין בינה.; ואת ראשך כבשת, ואת טרפת בכר.; ודימעותייך רצו על פני.; הגישי את עולבייך לחלון הקר,; הביאי את גרונם בין ציפרני.; כי את המר ממר נשאתי באידי; ואת ביכייך כושל אני משאת.; איתך הוא בביתי! איתך הוא בביתי!; איתך הוא יחידי כמו בחטא!; רעייתי, אפלה בינינו הזכוכית,; קרבתי עוד. ורוח בי לא קם.; את ישנה בכר אשר עליו בכית.; והס. רק עצמותי מכות נקם.; 