אל תוותרי 
ושוב נצא בשביל העפר; ושוב יחפים נרוץ באביב; בין שיחי הקוצים וזהב השדות; ואדומים גגות שבכפר; וירק עוטר להם מסביב; הד צחוקנו יעיר שנים אבודות.; אל, אל תוותרי על האור הזה; נוכל ביחד עוד פרח לקטוף; קצת לאהוב; לא לעזוב.; ועם מראות לבלוב ופריחה; וריח הגן ההוא הקסום; איך חלמנו לעוף, להיות אחרים; וגם ידענו רוך ושמחה; ושבע לפול ושבע לקום; איך חלום שנשבר נדע להרים.; אל, אל תוותרי...; הלא אמרנו יום המחר; הוא יום מאושר יותר, הוא הכל; לא חדלנו עולם חדש להקים; אך זמן עבר וכבר מאוחר; ויום המחר היה לאתמול; איך אל בוקר חדש נדע להשכים.; אל, אל תוותרי...; 