איש כסלע
וסערה הארץ, אפופת חול ועשן,; הרמתי את ראשי והנה הוא שם,; דמותו הטמירה והוא חדור קרב,; וליבי הצעיר יצא אליו.; אמר הוא לי: "ילדונת, יש משהו חשוב,; חכי לי". וחיכיתי ידעתי כי ישוב.; היה לי איש כסלע, נועז הוא ואיתן,; עליו התרפקתי כפרח קטן.; היה לי איש כסלע, משענת ומזור,; גם כשהלך ידעתי שאלי יחזור.; יובל שנים הלכנו ביחד במשעול; והוא ללא מנוח היה נושא בעול,; מלבנים קטנות בנה לו את מפעל חייו,; וכל יום מחדש, יצא לבי אליו.; לא פעם שח הוא לי: "יש משהו חשוב,; חכי לי". וחיכיתי. ידעתי כי ישוב.; היה לי איש כסלע...; עכשיו הלך הוא, רק אני נותרתי כאן; כל העולם כולו נראה כמרוקן.; ולפעמים נדמה לי שקולו אליי נישא; והוא לוחש: "ילדונת, חכי לי - אני בא",; יש ונדמה עם ליל, לדקה אחת חולפת,; אני חשה על לחיי את חום ידו המלטפת.; היה לי איש כסלע...; ריק פתאום הבית, קודר הוא ועצוב,; כי אני יודעת - הלך הוא לבלי שוב.; 