הילד והסב
ישיש נטע עצים בגן,; עמל הוא כל היום,; ניגש אליו שובב קטן,; מבלי לומר שלום.; אמר הילד סב חביב,; "למה תיטע עצים,; הרי רחוק הוא האביב,; ובאת בימים".; השיב הסב " באם אשבות,; יגיע אז יומי,; לכן אמשיך עוד לעבוד,; אחיה בעמלי"; "ועת יפרוש העץ צילו,; זה לא יהי בכדי,; אם לא אחזה בפריחתו,; הצל יהי.... לבני".; 