דוקטור התחכמות
אני לא מפחד למות; אני רק מת מפחד; אמר לי ד"ר התחכמות; כשישבנו יחד; כי לאו דווקא בגילופין; הבן אדם פתאום נופל; אל תוך משחק החילופין; בין העיקר והטפל; אז כל מה שצריכים זה יד; ברגע של סחרחורת; עם יד ביד כל חושך עד; הוא חתיכה שחרחורת; אך זו בושה שיש מצב; בו הזמן זוחל כצב; בזמן שכל או רוב הזמן; אתה בוכה איך רץ הזמן; הו ד"ר התחכמות; הוא באמת ידע למות; אחר כך הוא ברח לבד; אני לבד נשארתי; סלים קלעתי בד בבד; גם תשבצים פתרתי; צריך לומר לא שמתי לב; איך שחלף עבר הזמן; מצאתי איך להשתלב; בנוף שמסביבי אז מה; אתם תגידו זאת בושה; אני חושב זאת לפלא; איך הייתי מאושר; חופשי בתוך הכלא; וד"ר התחכמות החזר; ובעיניו מן צל מוזר; בפיו חיוך איזה צרוף; הוא רק אמר טירוף טירוף; ד"ר התחכמות; הוא באמת ידע למות; שמע כל אמת יוצאת לאור; עם פצצת זמן מרשרשת; מי שיכול לספור כל חור; שוכח את הרשת; אמר לי ד"ר התחכמות; אחרי ששוב ברח ושוב; רק שקשיים בהתרשמות; אילצו אותו תמיד לשוב; אני הולך על הקשבה; דממה דקה זה צוהר; דרכו נמשך חוט מחשבה; עם אין סופו בזוהר; כן אני מתחיל להתאמן; להיות נכון בהזדמן; האושר הגדול מדי; ואין מי שראה וחי; הי ד"ר התחכמות; הוא באמת ידע למות; אז איך שזה עומד היום; הסוף אינו ידוע; עם שתי נשים צריך לחיות; עם למה ומדוע; וד"ר התחכמות החל; בתוך תוכו להתרכז; פתאום אמר אני מתחיל; אל תוך היקום להתנקז; נבהלתי קצת לבי נחרד; אך הוא שלווה ורוגע; פתאום אמר אני נפרד; אני רואה לנוגה; או אז שמעתי נקיפה; האושר בעיניו קפא; אולי ראה את האמת; אני נותרתי עם המת; הי ד"ר התחכמות; הוא באמת ידע למות.; 