אין כבר דרך חזרה 
כשעלו הבילויים מלאי תקוות; ויתד תקעו בארץ האבות; בקדחת הם חלו פה; מחמסינים הם סבלו פה; אבל משהו לחש בלבבות -; אם זה טוב ואם זה רע; אין כבר דרך חזרה.; אין כבר דרך חזרה!; על סוסים רכבו עם חרב ומקל; לגרש כל מתנקש ומתנכל; ברחובות ובגדרה; פתח תקווה וחדרה; הם קראו לפלשתינה - ישראל.; אם זה טוב ואם זה רע...; כשעמדה לפרוץ מלחמת העולם ; אז הגדוד כולו יצא לשמור על כבוד העם ; אז העיר בקול רעדה -; מה יקרה לו בבריגדה?; והגדוד כולו כאיש אחד רעם; אם זה טוב ואם זה רע...; כשהוקמה המדינה באש קרבות; עוד הבריטים לא נטשו את התקוות; הם ביקשו: נחזור לרגע; נחסל פה את הנגע; אך אנחנו רק קראנו: "בלי טובות".; אם זה טוב ואם זה רע...; והיום, שנית, עברנו בעשן; והגענו לסואץ ולטירן; לא עצרנו, לא עייפנו; רק את השלום רדפנו; ואנחנו עוד נביא אותו לכאן.; אם זה טוב ואם זה רע...; 