הקטר 
בתחנה בבאר שבע עמד קטר; ומספרו שבעים ארבע מאות ארבעה עשר; קטר קיטור תשוש קטר קיטור ישן; עמד בתחנה והעלה עשן; הגיעה עת לזוז המבקר שרק; וגם נתן את הסימן בדגל ירקרק; ליבו של הקטר התחיל אזי לפעום; והוא מוכן לצאת לעבר הצפון; וצ'יף צ'יף צ'ף; הקטר נשף; ותיק תיק תק; הגלגל דפק; ואז הפסים זה לזה אמרו; שבעים ארבע מאות ארבעה עשר; זה הוא; בדרך לצפון הם התקדמו לבד; עבר בתחנות אך הקטר שם לא עמד; עברו בתוך שדות עברו על פני גשרים; וכשנוסעים מהר המרחקים קצרים; קטר כזה ישן שחור ומלוכלך; איך ארבעה קרונות עם הנוסעים הוא עוד משך; עבד הוא כמו סוס כל בורג הוא אימץ; ולבבו כמעט וכבר חשב להתפוצץ; אך צ'יף צ'יף צ'ף; הקטר נשף; ותיק תיק תק; הגלגל דפק; ואז הפסים זה לזה אמרו; שבעים ארבע מאות ארבעה עשר; זה הוא; הקטר גם לא חלם שזה עתיד לקרות; שאת עצמו יביא אי פעם אל בית הקברות; רעיו החלודים עמדו כאן ראש מול ראש; חמש מאות וחמישים ותשע מאות שלוש; אז ברמן את צינור הדלק אט סגר; האש כבתה לאט והקיטור גם כן נגמר; וברמן למנהל בקול חנוק אמר; הנה שבעים ארבע מאות ארבעה עשר; וצ'יף צ'יף צ'ף; הקטר כבר לא נשף; ותיק תיק תק; הגלגל לא דפק; ואז פס אחד לשני לחש; המלך מת יחי המלך החדש; זה הוא; 