ציפיה
צפתה בערוב בדידומים; לבה לא שקט מהרהורים; הוא הלך אלי השכח; ויום שכח אלי היזכור; צופה בתפילה בכליון; לבו גם כלה בשגיון; אי הבת אלי התזכור; ואם תזכור אלי התשמור; כה עמדו וצפו; יום וליל לא עיפו; ומבטם תועה בצללים; הוא במדים היא בורדים; הוא לאוייב היא לאוהב; פתע חש עצמו בדד התשמור; ומבט קט נדם היזכור; 