רוחות הכפר
רצת יחפה בליל גשם וברד; אל תוך הסער ניתכה אז אש נאמנה; תנועות טירוף של אהבה צרופה; נחבאות אל תוך נפשך העייפה; ושם בין ענן לקשת בשמיים; תתגלי במלוא חומך ותשוקתך; תדעי אמת רבה המלטפת את פנייך; תדעי כי צל אינו רודף עוד את ליבך; ציירי את זיו מראהו של הטבע; כתבי, ספרי על יופי המדבר; ראי כיצד בלילה נשברים שמיים; ודמעתך נגוזה עם רוחות הכפר; ובלכתי אל אופק לא נודע; בליל ירח זכרי טעם למילים; אולי נרחק אך רק לזמן מועט; וכשנשוב נחבוק צבע וצלילים; 