אש בבקעה
צולל כבשן הצהריים מטה.; והבקעה כולה בארגמן.; גם אם הלך הקיץ,; האש עוד לא כבתה.; היא בה עמוד שלהבת וענן.; היא בה כלחם חוק לנער חמד.; צולפת בלילות ובימים.; ואין נושבת רוח.; המחנק כבד.; בותר את החיוך בסכינים.; אש בבקעה.; והבקעה בוערת.; אש בבקעה,; של קיץ ועשן.; אש בבקעה,; של מטחי עופרת.; אחי בה לא ינום ולא יישן.; לילות של דם צובעים את העיניים.; אבק צהוב בולע את הכול.; והזריחה צורבת.; תקרע את הפנים.; ומנשבות רוחות על פני החול.; ברק זורקים גגות הפח מנגד,; אל המדבר אשר ממול הולך.; מן הקסדה לנעל,; רק גל של חום נודד,; אך המורל צוחק ומחייך.; אש בבקעה...; ופעם כשישוב אחי משמה.; והרחוב יימלא בשירותיו,; יבער גם זה הזמר,; כמו שם בשממה.; אחי נושא אותו עם תפילותיו.; תפילה אל חברים, הרחק למטה,; תוך הבקעה אשר בארגמן.; גם אם חלף הקיץ,; האש עוד לא כבתה.; היא בה עמוד שלהבת וענן.; אש בבקעה...; 