ירושלים 
ברחוב הריק עבר אדם לבוש טלית; האוויר היה שקוף הפעם מתמיד; זו העיר שלי לחשה מרצפת הבטון; ואז שתקה איש לא שמע; חתולים צייצו את שיר העצב המוכר; כשיורד הערב מתאספים הם בכיכר; ומשם עולים הם לשמים הסתומים; ואתה תביט עכשיו ישר אל הפנים; תתפלל לקדוש, תתפלל אל תחשוש; תתפלל לקדוש, התפילה שבראש; מי המעיין שהסתתרו בתוך גופך; מתפרצים פתאום אתה שוחה בתוכך; כשבהתבונן העיר הזאת היא כמו מלאך; היא כמו הצער והעונג הנשכח; תתפלל לקדוש, תתפלל אל תחשוש; תתפלל לקדוש, התפילה שבראש; רץ ברחוב מתנשף מאבד את הרחובות; לא תוכל לשחק בחר לך בין העולמות; העצים מסביבך מעגל שסוגר אותך; והגוף קל עכשיו לך עם כל שעולה ממך; ברחוב הריק עבר אדם לבוש טלית; האוויר היה שקוף הפעם מתמיד; זו העיר שלי לחשה מרצפת הבטון; וירושלים שוב שקעה בתוך חלום; 