לך מלכה לה שלי זימרתי
לך מלכה'לה שלי זימרתי; כשיר ציפור בשדה הבר; כל איש ואיש אחי הוא מלך; בביתו הצר; עכשיו אני רואה, בת חמד; את הטעות, את השגגה; כי במקום שיש בו מלך; צריכה להיות מלכה; אך אם לאיסטנבול נוסעת; נוסעת פתע המלכה; ואת המלך על הנחל; עוזבת מתוקה; המלך אז איננו מלך; אלא הוא סתם ברנש קבצן; ומקנא ומקנא הוא מבוקר בסולטן; כי בארצו שלו נמצאת לה; נמצאת ברייה נאה יפה; יפה מכל ספיר ואודם; וכתר המלוכה; הו מלכה'לה יפה אני הוא; אני, אני הוא הקבצן; ומקנא ומקנא כה מבוקר בסולטן; ולא רק בו, כי גם ברוח ובציפור ובנען; כי להשיג אותך יוכלו הם בן רגע ברצותם; אתם אשלח לך בכל לילה פריסת שלום קטנה מכאן; האם אי פעם, נא הודיעי, הביאו לך אותן?; אם כן, שלחי לי עם הרוח, עם הציפור והענן; שלחי אתם תשובה, שלחי נא, למצפה לך כאן; 