מתעורר 
בהמשך של הרחוב שמתעקל לקראת הסוף; אתה פוגש חבר שלא ראית כבר שנים; ויש שיחה קצרה על שקרה ונעשה; ומשפטים צפויים על חברות והחלפת מילים; בהמשך של השדרה אתה פוגש את הבנות; שפעם בתיכון כל כך אהבת לנשק; אחת דוחפת עגלה כזאת עם ילד מסוים; והשניה קצת מתעניינת על מה עושים ואיך הולך; ומחלון של המלון זה נראה כמו ציור; כנראה שעוד שניה צועקים לך ואתה תכף מתעורר; ואז הגעת אל הים והחול נעים וחם; והרגליים נמתחות לך לעמידה זקופה; במחשבה קצרה על הילדות ועל כמה זה פשוט; ומישהו נוגע עם האצבע בכתף שלך; זה המורה למתמטיקה, זה ששנאת בתיכון; ואיך בכלל הוא מזהה אותך ככה בין כל האנשים; וכן, ולא, ובטח שאני זוכר, ויופי; וכמה שכילד הוא נראה לך יותר מרשים; אז מחלון של המלון זה נראה כמו ציור; כנראה שעוד שניה צועקים לך ואתה תכף מתעורר; ואיך אנשים תמיד עוזבים ולא מוצאים את המילים המתאימות לזה; ואשתך בחוץ היא מחכה לך באוטו כבר שעה; ובטח השנים הכי יפות עוד לפניך ואיזה כיף יהיה; בחדר במלון הכי שווה בעיר הזאת אתה נרדם; בקצה של המיטה אתה פוגש את הבדידות; מנהל איתה שיחה על הרגלים קבועים ; ועשרה סוגי סבון או כדורים לנעורים; וכל מה שאתה צריך בשביל פשוט לישון; ואז החלומות יותר גדולים עם אנשים אמיתיים; כאלה שרוצים לתפוס, לנשוך, להסתכל לך בפנים; ולא כתוב על הקופסא גם לא בפתק שבפנים; והוא יודע מה אתה צריך אפילו בלי ששואלים; אז מחלון של המלון...; ואיך אנשים תמיד הולכים להתנפץ על החומות של מה שאין להם; והחיים בחוץ הם מחכים שתנופף בחזרה; ובטח השנים הכי יפות עוד לפניך, הו איזה כיף יהיה; בחדר במלון הכי שווה בעיר הזאת אתה נרדם; 