הומיה
הרוח היא שלי אבל כמו שלך; בתוך כנפיה היא נוצרת את סודה; לאוהבי פריחה תביא ניחוח; ולאחר תיקח את התקווה; אך לביתי תביא רק אהבה; אני ממתין עכשיו לרוח מסתורית; שתאסוף את השברים מתוך חדרי; כמו סערה שלא אחסום בכח; זו הסופה ממנה לא אברח; זו רוח סתיו שמביאה שלוה; הומיה, הומיה כוחותייך גברו; מה יפית הומיה, את שברייך אספו; הערב רד היא נחה לה שם גבעה; ואיש גם לא ידע את דרך מסעה; היא ממתינה לאות כדי לנוע; לצאת לעיר ולרקד סביבה; אך לביתי תביא רק אהבה; הומיה, הומיה...; 