לאור הזיכרונות
לכל אדם יש זיכרונות כספר; יומן חרוט על לוח לב שותק; הזמן זורה את הרעות כאפר; ורק הטוב לעד לא ימחק.; על כן אלך לאור הזיכרונות; על כן אבין, נתיב חיי נלוז; כי יש דממה בתום הסערות; יש אור גנוז באושר שנגוז!; וגם אותך אשר אותי אהבת; אזכור תמיד בהיר וחייכני; ולא תדע, כמה לי אז הכאבת; כי עד היום תשכון בלבבי.; על כן אלך לאור הזיכרונות...; וכל אדם נושא לילות ועוני; אבל עליו לזכור רק נגוהות -; ואז יבין, אולי יבין כמוני; שאין יקר מאור הזיכרונות!; על כן אלך לאור הזיכרונות...; 