הלב 
ושוב זוהי שעת בן ערביים, הלב מתמלא; אני מהסס מול הבית, הולך; אני שוב רואה את פניך את מחייכת אלי; אני שוב מרגיש את ידייך עלי; וישנם רגעים שאני מתבקע; שאסור לי עוד להתקרב; מנסה לעצור אבל אז הוא קורע; הלב; אני שוב פורם את בגדייך, רואה את גופך; שפתינו נוגעות ואני בתוכך; והוא מאמין לשקרייך עלייך סומך; אני כבר אדיש כלפייך והולך; וישנם רגעים שאני מתבקע; שאסור לי עוד להתקרב; מנסה לעצור אבל אז הוא קורע; הלב; וישנם רגעים...; 