רב סרן נידל חסן
רס"ן נידל חסן ירה באיימי ובמייקל, ; ובארון ובג'סטין ובפרדריק ובגרנט, ; באדווראדו, בפרנצ'סקה, בקאם-שיונג ובראסל, ; בג'ון, בחואניטה ראמן ובג'ייסון האנט. ; בחצרות דגלים יורדים אלי מותניי התורן, ; הכמרים רצים בבאר עם הגרביים הלבנות. ; נורות החג חובקות כבר את שדרת עצי האורן, ; מחלון בית-ספר-יום-ראשון עולה צחוק הבנות. ; רס"ן נידל חסן נולד תינוק ירוק עיניים ; למהגרים אל לב ורג'ינייה בסוף שנות השישים. ; הם באו במטוס מצפון-מזרח ירושלים, ; רצו לתת לבנם תנאי גידול פחות קשים. ; עבדו במסבאה קטנה בשוק האיכרים, ; חסכו די כסף כדי שיסיים את התיכון. ; אביו פתח מכולת ואסף את הפירורים, ; אמו בישלה במסעדה ברוח הים-התיכון. ; רס"ן נידל חסן חלם תמיד להיות רופא, ; אבל לא היה לו כסף להדביק את השיטה. ; הלך והתגייס אל הצבא, חתם חוזה ; הוריו לא אהבו את זה אבל הוא לא נרתע. ; למד קשה, סיים תואר ראשון בביולוגיה, ; המשיך ללימודי הרפואה כמו שנהוג. ; סיים אותם, בחר להתמחות בפסיכולוגיה, ; גמר את זה יפה, היה בין מצטייני החוג. ; רס"ן נידל חסן היה אדם רגיש לאללה, ; חבריו קראו לו ה"גלדיאטור הנדיב”. ; היתה לו גם ציפור קטנה, הוא לפעמים לעס לה ; את האוכל והרשה לה לנקר הישר מפיו. ; כשחלתה טיפל בה עד שגססה וזהו, ; חפר לה קבר וטמן אותה עמוק בחול. ; שלושת חודשים שהתאבל עליה והוא ; עדיין מבקר שם כל עת שהוא יכול. ; רווק נידל חסן ביקש לו מישהי כמוהו, ; אשה מבית טוב, כדי שיקימו משפחה. ; אבל הנסיונות שלו כולם עלו בתוהו, ; נרדם מול הטלוויזיה בלילות בלי אף-אחת. ; בינתיים הצבא דאג יפה להשתמש בו, ; והוא תפס את מקומו והשתכר היטב. ; הנערות ראו בד"ר דבר מה להתבקש בו ; אך הוא אינו מצא מקלט לשבות שם את הלב. ; רס"ן נידל חסן קיבל את מות הוריו בקושי, ; בלי אשה וילדים זה לא סיפור פשוט. ; חיפש מקום לחזור אליו עד שכתבי הקודש ; הבטיחו לחכות לו שם תמיד לכשישוב. ; מפעם ביום זה מהר מאד הפך לפעמיים, ; מפעמיים לשלוש, לארבע וחמש. ; בתקרת בית התפילה יש צוהר לשמיים ; דרכו הקול הופך לאור לכל המבקש. ; קב"ן נידל חסן טיפל יפה יפה באלו ; החוזרים שבורים מקו עירק-אפגניסטן. ; מלאים בסיפורים היו על כל מיני כאלו ; ש"עושים שם כך וככה ואל תשאל חסן". ; הוא הקשיב ומשהו בו החל להתנפח, ; איזה וריד או אגו או השד יודע מה. ; איש אינו ניחש שהוא יבער ויתלקח, ; ואיזה שדה קוצים יש שם מעבר לחומה. ; רס"ן נידל חסן נכנס יום אחד לאוטו, ; מצא על המושב חיתול עליו כתוב באש. ; קרא באותיות האנגליות ראה כי לא טוב: ; "הנה השביס שלך, רוכב גמלים טיפש". ; אחר-כך באו עוד טרדות, פשעים ללא אליבי, ; חסן החל לקלוט שמשהו לא כשורה. ; ביקש להשתחרר, אמרו לו "לא כל-כך מהר ; חביבי, 7 שנים אתה חייב לנו בחזרה". ; רס"ן נידל חסן יצא, בחוץ עדיין חושך, ; מדירתו המזדקנת אל פתח המסגד. ; נשא תפילה אל אלוהיו הגדול כמו ש ; הוא עושה כל בוקר והמשיך אל המשרד. ; הגיע לבסיס, ידע שאין ממש כבר טעם ; לכל החפצים שלו וחילק לכל מכר. ; ביקש סליחה ממישהו על משהו מפעם, ; "אני נוסע לטייל" אמר, "ולא אבוא מחר". ; רס"ן נידל חסן ירה באיימי ובמייקל, ; ובארון ובג'סטין ובפרדריק ובגרנט, ; באדווראדו, בפרנצ'סקה, בקאם-שיונג ובראסל, ; בג'ון, בחואניטה ראמן ובג'ייסון האנט. ; בחצרות דגלים יורדים אלי מותניי התורן, ; הכמרים רצים בבאר עם הגרביים הלבנות. ; נורות החג חובקות כבר את שדרת עצי האורן, ; מחלון בית-ספר-יום-ראשון עולה צחוק הבנות.; 