בין הגלים
שוב יום שולח שמש מול סירה; שוב יום עולה מול חוף ונערה; שוב יום גונח משרב נורא; בין הגלים, בין הגלים.; סירה פורשת רשת של תקווה; כנרת מתרפסת ושלווה; ורוח אט אוחזת עצובה; בין הגלים, בין הגלים.; השמש מתרפקת עצלה; כנרת משתתקת ותכולה; ורוח מפהקת למולה; חומקת ונושקת לגולן.; אם לאהוב אותה אינך מוכן; אז התרחק ואל תיגש לכאן; מזרועותיה ברח, זה מסוכן; בין הגלים, בין הגלים...; מחר תשוב השמש ותשרוף; את כל הגבעולים שעל החוף; ורוח עצובה אותם תשטוף; עם הגלים, עם הגלים...; 