אתה לי ארץ
אני פוסעת חרש בשביליך; אני נוגעת בעשבי הזמן,; אני לומדת את כל משעוליך; חונה ליד כל מעין.; אני הולכת במסע אליך; האדמה עיקשת וצרובה,; אני לאט פורחת בין סלעיך; כמו איילה תועה בערבה.; אני יודעת עוד רבה הדרך; אבל אלך בה עד יכלה כוחי.; אתה לי ארץ אבודה לנצח; אך שורשיך כבר בתוך תוכי.; תן לי זמן, הושט לי יד,; עד נגלה ביחד את הארץ.; אני יודעת עוד רבה הדרך,; אך שורשיך כבר בתוך תוכי.; אני מוצאת במסתרי החורש; פינות בן לא דרכה עוד אהבה; ובצילן אפול מוכת סחרחורת,; הזאת הארץ הטובה?; אני יודעת עד ימי יתמו; לא, לא אבואה עד עמקי ליבך,; אך מה יפה הדרך בה השארתי; את פסיעותי שלי על אדמתך.; אני יודעת עוד רבה הדרך...; 