שדרות
לא רחום ולא חנון; הלילה בשדרות; ואין בו חסד רב; ולא שלווה תמימה; אבות נושאים תפילה ואמהות ערות; וילדים חולמים על מלחמה; הייאוש עורב ליד הבית בשדות; ומאיים להיכנס לטלטל; אך אין לו סיכוי כמו באגדות; שנרקמו בארץ ישראל; כי כשאור היום עולה; ונוף הנגב מתגלה; אתה רואה פתאום את סוד האהבה; אתה שלם ומחובר; לאנשים ולמדבר; ולצלילים הישנים של התקווה; ואז אתה מוכן לזרום; בתוך אפיק של אור וחום; ואת ההבטחה לשאת מיום אל יום.; יש מקום שיש בו משפחה וחברים; ויש בו משחקים ומוסיקה טובה; אז בואו נאסוף ונאחה שברים; ונתכונן לעוד שמחה קרובה.; כי כשאור היום עולה...; 