לא פעם בקיץ 
לֹא פַּעַם, בַּקַּיִץ, עִם רֶדֶת הַיּוֹם,; לְאוֹר הַשְּׁקִיעָה הַדּוֹעֵךְ,; הָלַכְתִּי אֵלַיִךְ וְעֵת אֲרֻכָּה; הִקְשַׁבְתִּי לְקוֹל זִמְרָתֵךְ:; "קָטָן הוּא וְדַל הוּא חַדְרִי,; וַאֲנִי בּוֹ שָׁרוּי עֲרִירִי..."; וְחַי בִּי הַזֵּכֶר הַזֶּה הַנּוֹהֵר,; הַשֶּׁקֶט הַזֶּה וְהָרֹךְ,; וּמֶתֶק-הָעֶצֶב אֲשֶׁר זִמְרָתֵךְ; יָדְעָה עַל הַנֶּפֶשׁ לִנְסֹךְ.; "קָטָן הוּא וְדַל הוּא חַדְרִי,; וַאֲנִי בּוֹ שָׁרוּי עֲרִירִי..."; וְיֵשׁ כִּי נִדְמֶה לִי, עִם רֶדֶת הַיוֹם,; בִּשְׁלֹט בִּי תוּגַת-דִּמְדּוּמִים,; עֲדַיִן כְּקֶדֶם קוֹלֶטֶת אָזְנִי; הַלַּחַן הַהוּא הַתָּמִים:; "קָטָן הוּא וְדַל הוּא חַדְרִי,; וַאֲנִי בּוֹ שָׁרוּי עֲרִירִי..."; 