הקברניט 
עם ליל חורפי האור גישש ברטט; נשמע חירוק העוגן המורד; הים השחיר. אדם אמר בשקט:; "עוד שתי סירות ואנו שוב בדד"; שם ישאר אחד הקפיטנים; וימאים, שלושה הם במספר; אמר להם: נפליגה שוב אי אנה; אור כוכב דולק מעל הכפר; לים תהום. לים מרחב אין חקר; ומישברים יכו על הצוקים,; אך הוא זכר מולדת מתרחקת; מפרשי ספינה בלתי חוקית; פשוט היה, בלי כוכבים וסרט; חזו חשוף, עיניים לו תכולות; לו ידידים היו אי במחתרת; ידידים רבצו על החולות; אך "שלוש עשרה" ושוב מתוך הליל; נרים כוסות לעוגן ודגלים.; הם יעגנו לאור היום, חבריא; תתרונן שירת המעפילים; עד אז דומם, המשוטים נרימה; הקברניט - הליל עלט רב...; הקברניט מוסר שלום לך, אמא; הנה הוא שוב מפליג למערב; 