היורדת
לבד לבד ארזה הכל בשתי ידיה; את הספרים התקליטים את כל בגדיה; ויום אחד כשנגמר הסיפור; מצאתי שם בחדרה השכור; רק בובה של סמרטוטים ותקליט ישן שבור; הן היא תמיד אמרה נלך לים; אולי תקרב ספינה לחול החם; מעיר גדולה כתבה מכתב בכל שבוע; כשלא היה לה קל ולא מקום קבוע; כתבה שאין מה לדאוג זה יעבור; שעוד מעט היא תראה את האור; היא נורא מתגעגעת אך עוד לא רוצה לחזור; כן היא תמיד אמרה נלך לים; אולי תקרב ספינה לחול החם; לתל אביב עכשיו היא כל שנה קופצת; עם מתנות למשפחה היא מתרוצצת; בכל ביקור שכזה היא עוד יפה; אבל יותר עצובה ועייפה; ובוכה כשהיא נפרדת שוב בשדה התעופה; כן היא תמיד אמרה נלך לים; אולי תקרב ספינה לחול החם; 