שריטה
ואחרי הצהרים; כשנחתי במיטה; הוא ניגש אלי לפתע; והביט בי בשתיקה; הוא ניגש אלי בשקט; לא הרים קול צעקה; והביט בי והראה לי; את הלחי השרוטה; ואהבתי; לנצח נפצעה; כי שריטה קטנה; ממנו לא מנעה; אם כואב לך, אמרתי; תכף יעבור; עוד מעט תשכח, ברור לי; ואני תמיד אזכור; ונשארתי שם בחדר; עם אמת אחת פשוטה; שבאור קיבלה מן תוקף; והכאיבה כמכה; שהאהבה שלי היא צורך; לפנק ולגונן; והיא לא מקלט בטוח; ולא חומר מסנן; ואהבתי; בכתה בי ובכתה; הלא גם שריטה קטנטונת; היא שריטה; אם כואב לך, אמרתי; תכף יעבור; עוד מעט תשכח, ברור לי; ואני תמיד; אזכור; 