בואי 
בואי אליי משדות של זרים אדומה; לא ראיתי אותך כבר שנים,; כל תל-אביב מסתכלת עלי ורואה; את רעבוני.; בואי אליי מלילות בהירים; תקרעי לפני את בטנך הרכה; הצועקת את שמי,; אם תתכסי שוב בעצב ההוא; אז קולי יחדור את ליבך; וימיס את כולו לשנייה.; מתק זכרך עוד אפל ונמסך בשפתיי -; דם שהופך לשירים,; כל הכלבים מריחים, משתגעים ברחובות,; יש לי עתיד.; בואי אליי מבקרים חשוכים,; שאשפוך לפניך אותי הרכה,; הצועקת את שמך,; אם אתכסה שוב ברעד הזה; אז תכי בראשי בחזקה ואז תצחקי.; 