קור אחרון
קור אחרון של החורף עבר,; בוקר עולה על אביב שנשאר.; אין מה לחזור לדברים שקרו,; אין מה לזכור ברוחות שעברו.; שמש עולה ברקיע מעל,; מי עוד זוכר את החורף בכלל,; כל טיפותיו כבר זרמו אל הים; כל ענניו נעלמו ואינם.; ואין טל ומטר על פני המים,; אופק נשבר, את, אתה ואני; עד סוף הקיץ כאן.; ואין טל ומטר על פני המים,; אופק נשבר.; אל תעצמי את עינייך לשווא,; אל תוותרי לעצמך כי עכשיו; מחלוני עד לקו חלונך; ים של פרחים מתגבר והולך.; גם אם היו רעמים ודמעות,; גם אם היו הם אינם יותר עוד.; בואי וראי כי מפה עד לשם; אין עננים עד לסוף העולם.; ואין טל ומטר...; 