אדמונית
זוכר אותה כשהייתה קטנה; ושיחקנו מחבואים; ובמשך הזמן היא עברה לה מכאן; וגדלה במקומות שונים.; ומאז בגלל שנותר חלל,; בעצבות לי עברו שנים; כי אהבתי אותה והייתי איתה; ובילינו יחדיו ימים.; היא יפה ואדמונית,; שתי צמותיה להבה.; אדמונית וחיננית,; אפשר למות מאהבה.; חלפו שנים, השתנו זמנים,; רק אצלי היא אותו דבר,; כי בימי-אביב לא רציתי לריב; עם לבי שכמעט נשבר.; האמנתי בה וחיכיתי לה; וחייתי לי בעבר.; צחקו אנשים וקראו לי תמים; ואמרתי: "אין דבר".; היא יפה...; וכעת נמשך ונשרך הזמן; בו יצאה מתוך חיי.; נטבעו חורפים ארוכים וקרים; בזיכרון געגועי.; וברגע בואה האביב שוב ירד,; לא חמק הוא מידי.; היא כשמש זרחה והביאה ברכה; ושמחה לכל ימי.; היא יפה...; 