פרח של אור 
הפעם נשירה על פרח; אשר בגננו גדל; חינו ויופיו נספרה; השקוהו האור והטל,; רוחות סערו ושלכת; קטפה עלעלינו כולם.; רק הוא הפעוט, התעקש ועלה,; רק הוא לא השיר עלעליו.; בלילה יכוהו חשבנו,; הסער המר והקור -; מני המכאוב שכאבנו; פרח לנו פרח מאור.; קבלי את השי שאהבנו; תוגה ותפארת, אחות.; הן טל נעורינו הרעפנו עליו,; פניני מכאובים ושמחות.; אלייך הפרח הבאנו; הוא בן הגשמים והאור,; ארינו אותו מלבבנו,; שלנו הוא, פרח טהור.; עימו גם ליבנו כנער,; למד איך אפשר להקשיב,; מעבר לבכי ולסער,; אל קול פעמי האביב.; 