את לי הבית
מהלך כשיכור בשדותייך; נוגע לא נוגע בגופך; כאייל מדלג בין סלעייך; וברק בעיני מיופייך; עוד אפריח פרחים בתלמייך; ובזר אעטור את ראשך; ואת לקראתי פרסי ידייך; אבוא ואשכון בחיקך; את לי הבית את קרן אור; בליבי חקקתי דמותך; ולך נולדתי לאהוב ולשמור; ולעד לא אשבע מיופייך; המטר עוד ירווה את שדותייך; וטל ילטף את גופך; גם רקפת תבקע בין סלעייך; תקשט בצבעה את יופייך; עוד אפרח כאילן בתלמייך; ואגדל עד אגע בראשך; ואת תאמציני בידייך; מנוח אמצא בחיקך; את לי הבית...; 