אהבה ושנאה
כמה הם עינו אותי,; הכעיסו עד צאת הנשמה,; אלה מרוב אהבה,; אלה מרוב שנאה.; הרעילו לי את הלחם,; ורעל מזגו אל כוסי,; אלה מרוב אהבה,; אלה מרוב שנאה.; אך זאת שיותר מכולם; עינתה וגרמה דאבה,; אותי לא שנאה מעולם,; ומעולם אותי לא אהבה.; 