סמטת עלומי
שוב עיני מבקשות עם גלוש הערב; את סמטת עלומי הרחוקה; שוב ידי מלטפות את אבניה; לבבי שוב קשוב לצליל קולה; שם מלאך של שבת צחור כנפים; על גגות מפזם נגוניו; שם אימי הטובה ובידיה; נר שבת מהבהב על אורותיו; ואני משתובב ביד תפוח; ברגלים קלות כזאטוט; משתובב ונושם ריחות של קיץ; ריח חורש אפל ובושם תות; שוב עצי ערמונים כבדי צמר; כשומרים ניצבים מול חלוני; וכסבא טוב לב קורץ הבית; בסמטת עולמי בסמטתי; 