שמש בשמיי 
היה קר; היה סתיו; נפל כוכב; בשביל חלב על סף דלתי; אבל הקור; והאפור; הסתירו את קרניו; של הכוכב שלידי; אז הוא לימד אותי מבלי ; להתרגש; להאמין בי ולא להתייאש; לפתוח דלת לעולם; לתת לאושר לנקר בי; ולרצות גם בשבילי; והוא האושר בחיי; זה שאסף אותי אליו; מתוך ימים טבולים בעצב; בשארית חלומותיו; והוא הכח בידיי; זה שהחזיר אותי אליי; ובזכותו זורחת שמש בשמיי; יום יום; בכל מקום; תמיד ליווה אותי; בשלוליות וברוחות; עד שיום אחד; הפחד נעלם; ומאי שם; פרח לו פרח ססגוני; והוא גאה וצבעוני וכל יכול; תמיד חזק, תמיד יציב ולא ; ייבול; ובין צבעיו ועלעליו; שומר מקום הוא לכוכב; אשר האיר לו את פניו; והוא האושר בחיי; זה שאסף אותי אליו; מתוך ימים טבולים בעצב; בשארית חלומותיו; והוא הכח בידיי; זה שהחזיר אותי אליי; ובזכותו זורחת שמש בשמיי; והוא משגיח מעליי; שלא אלך רחוק מדי; שלא אשכח מאיפה באתי; ושאגשים חלומותיי; עכשיו הכח בידיי; שוב להאיר את צעדיי; כדי שתמיד תזרח השמש ; בשמיי; 