ורד בר
בסירה אי הרחק מן הכרם ; לסנונית שר מלח ומבקש; חיש אל נערתי למזכרת ; ורד בר שצבעו צבע אש ; עם דמעות לך לו דוד ורע ; תני הורד לבד הבוכי ; אבל הוא עם ידיד התרועע; תני לה רק את גבעול החוחית ; על האופק שקיעה כבר בוערת ; התהום סוד ממתיק עם גליו ; רוח ליל כוכבים מפזרת ; אט נרדם המלח שאהב; הסנונית נעלמה ברקיע ; ועימה ורד בר כמטע ; אך עד כה לא נדע אם הגיע ; אם נתנה את הורד לבת ; עם דמעות לך לו דוד ורע ; קחי הורד לבד הבוכי ; אבל הוא עם ידיד התרועע; תני לה רק את גבעול החוחית; 