אל אישך שתיקתך
את זוכרת את האור שנפל על הרחוב; אבל את הרחוב אינך זוכרת; בדך שוב נשבר עוד קיץ ובקרוב ; סדקים במדרכה יהפכו לים רטוב; כשצעדייך יספגו את הטיפות; העננים הם הראשונים לבכות; ואהבה רק בחדרים; בשמש נפתחים שקרים; את אוהבת את ידו המלטפת בדממה; אבל אותו אינך אוהבת; ואם הוא הכאב אז הוא גם הנחמה; ובינתיים זה צומח רק שאין פה אדמה; אז את צריכה לשוב לביתך ; ואל אישך תשוקתך; ואהבה רק בחדרים ; בשמש נפתחים שקרים; את שומרת על ליבו שלא יסור מעל ליבך; אבל עליו אינך שומרת; את כל השאלות את מניחה שם במקומך ; הוא יענה, זה לא חשוב; את כבר יודעת בעצמך; כשהרחוב מלא בסמטאות; החלשים הם הראשונים לטעות; ואהבה רק בחדרים; בשמש נפתחים שקרים; אז את צריכה לדבר לעצמך; ואל אישך שתיקתך; וחרטה באה בבקרים; בחושך הסודות שלך שמורים; 