עשרה אנשים
א .  כאדם הָרץ בִּשדה הקרב, חִצים מכל צדדיו, עיניו ; שולח לַמרום, חומק עובר מבין שריקות,; הוא מחפש לו מחסה בו יסתתר יהְיֶה אשר יהְיֶה; זוחל, אולי פצוע, פתאום מבחין: בַּצד עומד לו קיר רעוע.; וכך אמר לי פעם הָרב, סוגר הדלת מֵאחוריו,; "נכנסתָּ לבית המדרש, מצאת מקלט בִּשדה הקרב".; יתיַשב אל מול גמרא, מגן תהְיֶה לו בעת צרה; הפֹך בהּ וַהפֹך בהּ, יומם וָלילה יֶהְגֶּה בהּ ; כי אין עצה ואין תבונה מלבדהּ; אז תביאו לי עשרה אנשים! עשרה אנשים שמוכנים,; לעמֹד אִתי על הגג ולצעֹק, ה' הוא הָאלֹקים!; ב.  בַּחוץ רוחות וּרעמים בִּקשתי דעת בִּקשתי פנים; שָׂבעתי הבטחות וַעטיפות בִּשלל צבעים.; והוא יושב רכון בלב חדרו. אם יש איזה זרם, הוא ילך נגדו; דלות ושקט מסביב. אפשר לשאֹל אך הוא אינו משיב ; וכך אמר לי פעם הָרב, סוגר הדלת מֵאחוריו...; עברתי פעם בִּשכונת מגורים, ליַד ביִת, החלונות הָיו פתוחים,; הצצתי פנימה, רואה אנשים יושבים ולומדים, גם אני נכנס ; מתיַשב ללמֹד. "שלום עליכם", נגש הרב, "מֵאיִן אתם"?; "עברתי  במקרה", אמרתי לו, "נמשכתי אל הָאור שבקע מבפנים"; "תשמע סִפור מרגש, אומר לי הָרב, "יום אחד; התחלתי חושש מֵהָרעש הָרב של הלומדים: ; זו שכונת מגורים, שכנים מבוגרים. סגרתי את התריסים.; לא עברה שעה, דפיקות בַּדלת, בַּחוץ זקנה אחת עומדת,; קצת נבוכה אך בקול איתן, אֹתי היא שואלת; למה סְגַרתֶּם את התריסים? למה החלונות פה מכוסים?; על אף שקשה לי ללכת, אני עוברת פה כל יום כמה פעמים,; אני חולה ואינני צעירה, ואין מזור לי וּרפואה; כי אם לראות אֶתכם לומדים, כי אם להביט בכם יושבים ולומדים; אז אנא פתחו שוב את התריסים".; אז תביאו לי עשרה אנשים...; 