ג ון ביריון
ביריון... ביריון...; כל בוקר הוא הופיע, כורה הפחם; מאתיים סנטימטר ומאתיים קילוגרם; גופו יצוק פלדה, כל כתף שלו כתף; וכל אחד ידע שאסור להתחצף לג'ון...; ביריון! ביריון!; ג'ון ביריון....; איש אינו ידע היכן ביתו של ג'ון; אולי היה לו חדר באיזה בית מלון; הוא לא דיבר הרבה היה ביישן ומסתגר; כולם אמרו לו רק שלום קטן ולא יותר; לג'ון...; ומישהו סיפר שהוא בא מניו אורלינס; ובגלל אישה הוא אגרוף אחד הכניס; אגרוף ימני כזה ישר בפנים; ששלח בחור מסכן למנוחת עולמים; ביריון...; ביריון! ביריון!; ג'ון ביריון...; ויום אחד במחילות המכרה הלוהט; קורות העץ קרסו והקיר התמוטט; כולם התפללו ובכו כמו תינוקות; וכולם אז חשבו שסופם קרוב מאוד; חוץ מג'ון...; בתוך העשן האבק והמחנק; קם ג'ון על רגליו וניצב כמו ענק; הוא עמד ותמך שתי קורות בגבו; את כל כוחו הפעיל בחושך לבדו; ביריון...; ביריון! ביריון!; ג'ון ביריון!; הוא אימץ את שריריו כמו שמשון הגיבור; ומישהו צעק : " הביטו! הנה אור! "; עשרים כורי פחם זחלו מתוך השחור; ורק אחד נשאר שם מאחור; כן, ג'ון; הם ניסו לחלץ אותו בכוח עצום; אך לפתע הם שמעו רעם עמום; גזים ועשן נפלטו מן המכרה; והם ידעו שג'ון השיב את נשמתו לבורא...; ביריון! ביריון!; ג'ון ביריון!; המכרה הזה ננטש, לא פתחו אותו שנית; ועל פתחו הניחו סלע גרניט; ועליו חרטו שש מילים, זה הכל:; "בתחתית המכרה הזה שוכב אדם גדול..."; ביריון! ביריון!; ג'ון ביריון!; ביריון! ג'ון ביריון!; ביריון! ג'ון ביריון!; 