שוב אל האור 
אדם סוחב לאורך זמן מסע העבר על כתפיו  ; כל יום נוסף מעט משקל ללב הפצוע  ; אדם נושא זיכרון ישן, כאב שידע בעבר  ; כל יום יפגוש בו מחדש כעין תעתוע  ; ופרח האש בו מלחש  ; חזור אליי חזור חזור  ; שוב אל האור  ; אדם מכור להרגלים כלוא במוחו העצלן  ; מחליט כי אין בו כלל כלים לשוט אל האופק  ; בסוף של יום מול הקופסה נשלט הוא ביד השטן  ; מטשטשי אמת כעת שולטים לו בדופק  ; אך פרח האש לא מתייאש  ; קורא תמיד לחזור לחזור ; שוב אל האור  ; בקרקעית התודעה שוכן לו מפתח הזמן  ; בכדי לעוף אל על צריך לצלול אל העומק  ; ופרח האש לא מתייאש  ; קורא תמיד לחזור לחזור  ; שוב אל האור; 