פצע פשוט
ביום שרציתי ללכת ירד גשם ; אנשים רגילים ללכת בגשם אבל; זה רק נהיה יותר קל; תראי אני לפעמים נראה חסר משקל; בנעליים מלאות בבוץ ורגלים כבדות ; מדמיין לעצמי בראש שוב הצלחות קטנות; רץ אל השמש ורוצה שוב לראות את השניות הפשוטות; וכשרציתי לעוף ולא אמרת לי תנחת; אז אמרת לי תראה אותי חסרת משקל ; ולברוח איתך כמו מתוך ריקנות; אל הגשם שירד שרציתי לשוב; אותך למדתי לכאוב את כמו פצע פשוט ; שוב ושוב ושוב ושוב ושוב; עוזבת את הקור יוצאת אל האור שבוער בך; למרחבים הפתוחים שאת למדת לאהוב ; בשמיים כחולים שצבעת שיהיה לך יותר טוב; וכשרציתי לעוף ולא אמרת לי תנחת; אז אמרת לי תראה אותי חסרת משקל ; ולברוח איתך כמו מתוך ריקנות; אל הגשם שירד שרציתי לשוב; אותך למדתי לכאוב את עוד פצע פשוט ; שוב ושוב ושוב ושוב ושוב; אותך רצית לנשום ולא לתת לך ללכת; שוב ושוב ושוב ושוב ושוב ושוב שוב; 