אגדת דשא
יש ערמה של חברה על הדשא; אני דברים כאלה מחבב; בנים בנות ביחד, זה יפה ש -; יש אומץ לפעמים להתערבב.; שרים שירים ומביטים למעלה; ענן שם בירח מסתבן; חושבים במי להתאהב הלילה; אם כי הרהור כזה רק מעצבן.; מתחת לראשי מונחת ירך; ועל בטני צרור תלתלים מוטל; בלאט יוצאות ידיים אל הדרך; ומסלולן ארוך ומפותל.; גומרים לשיר ומקשיבים רב קשב; בינינו מתפתלות לחשושיות; יש הסתננויות בתוך העשב; כי יש בו כל מיני גבשושיות.; כיוון שתרדמה עלי נופלת; שוב אין אני מצליח לאתר; של מי היד אשר עלי זוחלת; ואת גופי הופכת לפסנתר.; וכשאני מקיץ אין איש בדשא; וקצת קריר וקצת רטוב מטל.; ולהפתעתי אני רואה ש-; אותו צרור תלתלים עלי מוטל.; ומתוכו אלי שוחקות עיניים; ומתוכו אלי מבהיק צוואר ; אני שואל: "הי, מה העניניים?"; היא בחיוך עונה לי: "שום דבר."; שואל: "גם את ישנת?" - עונה: "לאו דוקא"; ותשובתה אותי קצת מביכה.; שואל: "אז מה בעצם את עושה כאן?"; שפתיה לוחשות: "אני איתך."; אני שותק. שפתיים היא נושכת; אני שותק וכה כבדות ידי; פתאום היא מסתובבת והולכת; ורק אני שותק עוד שם.; 