שיר אפור 
אפור, אפור הסלע במשלט,; נוגים, נוגים הכוכבים עם ערב; והוא אהב אותך ואת הלכת,; והוא קטף לך פרח משולי הדרך.; שתק, שתק ירח בלילות; זכר, זכר האיש את מכתבייך,; ועת עבר בדרך החולות -; הוא את דמותך ראה בענני שמיים.; נשב, נשב הרוח בשדות,; עמום, עמום הקרב קולו השמיע,; והוא היה יפה מאגדות,; והוא כאגדה אלייך לא יגיע.; ברזל, ברזל התיל מסביב,; עצוב, עצוב העץ בבוא שלכת,; ורק רעו "שלום" אחרון הביא,; ורק הדם נטף מן הרובה הצ'כי.; 