גבולות הגיון
את בגוף שלי את בין הקירות שלי ; את בין השתיקות השירים והעצב ; את הגבול שלי לחיות או למות שלי ; את המחוג שמכתיב לי את הקצב ; היית בגשם איתי בשמיכות ; ובימים שאהבנו פחות ; אני לא עזבתי אותך לשנייה ; את הסתיו שלי את כל העונות שלי ; וכשבלילות לפעמים את הולכת ; המנגינות שלי וכל המילים שלי ; נופלות מגופי כמו עלים בשלכת ; ואמרו כל דבר על חיי שירדה דעתי מעלי; אולי קצת שכחתי גבולות הגיון ; ואני חושב קצת על הלב שלך ; וכמה קרה לפעמים המתכת ; בוקר ולילה עוברים בשעון שלי ; ולא מאמין שנתת לי ללכת ; ואני נשאר להמשיך לקוות ; שכואב לך אולי לפחות ; כמו שכואב לי מאז שעזבת ; ורק אידיוט יחכה לך עכשיו ; כשהגשם לא חס על פניו ; חיכיתי לשמש שקצת תחמם; 