הקיץ גווע 
הקיץ גווע מתוך זהב וכתם; ומתוך הארגמן; של שלכת הגנים ושל עבי ערביים; המתבוססות בדמן.; ומתרוקן הפרדס. רק טיילים יחידים; וטיילות יחידות; ישאו עינם הנוהה אחרי מעוף האחרונה; בשיירות החסידות.; ומתיתם הלב. עוד מעט ויום סגריר; על חלון יתדפק בדממה:; "בדקתם נעליכם? טילאתם אדרתכם?; צאו הכינו תפוחי אדמה".; 