אגדת רועים
ושוב השמש האדום; פנה פנה לעבר ים; וכמו תמיד באגדות; רבצו כבשים על מעיין; רבצו והעלו גרה; חלב בעטינים גאה; ושום דבר עוד לא קרה; רק טל-טלה אחד פעה; הו, מה! הו, מה מה מה מה!; מה מה מה מה!; הו, מה! הו, מה מה מה מה!; מה מה!; אל בין העדר בא גנב; מעיו המו כחלילים; הנה יתפוס כבשה שמנה; בסתר ערב וצללים; אבל העדר בדממה; היה דרוך ולא נרתע; מרוב חרון וברוב חמה; מכות חילק לו עד זוב דם; הו, מה...; וכשראו כבשים פתאום; כי דם טעים מן החציר; טרוף טרפו אותו עד תום; מאז אין שה תמים בדיר; הו, מה...; 