סופת בדידות
הילדים בגינה מנצלים קרן שמש אחרונה ; מול יד לבנים בונים מזרקה חדשה לשכונה ; אני הולך ושוקע ברחובות השקטים ; נאחז כטובע בקירות הבתים ; כמו סופת בדידות אני נושב ; גומע מרחקים, לא מתקרב ; משהו כמו לילה מחדד לי פחדים ; רוקד מול השער עם כל הילדים ; אני שומע תופים, גיטרה לא מכוונת מתוך מקלטים ; זאת רק תיבה מנגנת, להיטי הקיץ שלנו אוזלים ; אני עדיין פצוע, מלא חרטות ; מדבר עם הרוח ונשבר לחתיכות ; כמו סופת בדידות אני נושב ; גומע מרחקים, לא מתקרב ; משהו כמו לילה מחדד לי פחדים ; רוקד מול השער עם כל הילדים ; האור בא מלמטה ; אני חוזר הביתה כי את לא שיקרת, ; האושר שביקשת, לא מתחיל לא נגמר לעולם את אמרת ; כמו סופת בדידות אני נושב; 