רחל 
אם זה קיץ או זה גשם; בכל יום שני בערב; היא עוברת את הגשר; ולחיה כמו אש בוערת; מביטה סביבה חושדת; וניגשת אל הדלת; ובידה אשר רועדת; היא לוחצת ומצלצלת; וההוא לא ממהר הוא; רק לאט לאט פותח; ולאט לאט שובר הוא; את ליבה כמו רוצח; רחל, רחל שלי; ובפנים כמו בעל בית; בחלוק אדום שופע; על ספה מצבע זית; הוא נשכב ומשתרע; ואומר לה קחי לך ויסקי; ושקדים הוא לה מציע; ומנגן לה את סטרווינסקי; בתקליט שרק הגיע; וידו המתעקשת; להלך בין כפתוריה; כבר עוברת וחורשת; את העמק בין שדיה; רחל, רחל שלי; אחרי שעה היא קמה; וההוא כולו בוטח; מנדב חצי פיג'מה; לגופה המתמתח; לגופה אשר כמו פרח; התלבלב מול ים הקיץ; כשאני צעיר ופרא; התחננתי על ברכיים; אך ההוא נושק שפתיה; שלאהבה נידונו; ובלטפו שערותיה; כבר מציץ אל השעון הוא; רחל, רחל שלי; והדלת שוב נפתחת; והחוצה היא חומקת; מסורקת מטופחת; ושבעה ומנושקת; ופתאום היא מתכווצת; מביטה סביבה אובדת; ובבכי גדול פורצת; כמו ילדה קטנה נפחדת; ואני, שראיתיה; אז רוצה פשוט לגשת; ולומר כי אהבתיה; ולקפוץ מעל לגשר; רחל, רחל שלי; 