אתה מתעורר
אתה מתעורר; הכרית לידך עדיין חמה; כולנו יודעים שזה שקר; היא הלכה לפני שנים; אבל כמו כאב רפאים; הכרית לפעמים עוד חמה; אתה מתרגל ישיבה במטבח ודברים אחרים; שעושים אנשים בגילך; אין לזה סיבה; זה מעביר את הזמן ועובדה שעברו כבר שנים; אל תהפוך לאיש העצוב מהשיר; תן לי סיבה להאמין; שהעצב יש לו סוף; אתה מצלצל אליה כל יום באותה השעה; זה כמו להאכיל דגים באקווריום; אין לזה תמורה; מה גם שהיא מזמן לא גרה כאן; אז אני עונה בכל יום באותה השעה; לא הייתי רוצה לקלקל את השגרה שלך; נכון, זה משונה; אבל קרו כבר דברים משונים מאלה; ויש בזה נחמה; אתה ואני כמו שתי צלחות לווין; בחלל הבודד; מחכות שיגיע סימן; אל תהפוך לאיש העצוב מהשיר; תן לי סיבה להאמין; שהעצב יש לו סוף; אתה גוזר ושומר ידיעות מצחיקות בעיתון; דברים שאפשר בלעדיהם; אבל נעים יותר איתם; הם ממלאים את הבית בשולי ובתפל; אתה מתבונן; בכתם קפה על שולחן במטבח; פתאום הוא גדל וממלא את החדר; זוחל על הקירות; שולח זרועות ארוכות וחונק אותך לאט; אז אתה מצלצל באיחור לא אופייני; אנחנו שותקים ואז אתה מצטט לי שיר של אבידן; אם כך ואם כך; הכתם נשאר על הקיר; אתה ואני כמו...; 