כל יום נולד שתחזרי
הימים ימי בצורת והגוף כבר לא רוקד; כל דבר מתחיל בערב כמו תמיד אין לו המשך; את עוברת כמו צמרמורת ועליך שוב חושב; כבר לא מראה לי את הדרך אך עדיין שומע את קולך; חשבתי מה אתן לאהבה שנגמרה; על ימי אביב חולם; אני לא מבין איך נעלמת; בתוך הנפש סערה הרי כל יום נולד; שתחזרי; בלילות חולם על איך שהימים היו יפים; היה לנו מקום לשניים הוא שמור לעולמים; מבטך היה לי אופק הוא נסתר ויש תקוה; הלילה שוב אכתוב את מילות האהבה; 