הוא שברא
הוא שברא את האושר; ברא את הכאב; ואנחנו תועים נודדים ביניהם; בנבכי הלב; מסלקים געגוע עקש; מתרפקים על אחר; לו יכולת, אהובי; שלא לכאוב יותר; אני יכולה רק לחבק אותך; עוד ועוד ועוד...; עד שכל אותן דמעות בך; יביאו את המנוחה; אני יכולה רק לחבק אותך; עד אשר תאמר; עוד יום נגמר; ועוד מעט מחר...; הוא שברא את הנצח; ברא גם את הסוף; ואנחנו תוהים מנסים להגיע; אל שלוות החוף; נודדים כמו רוח של סתיו; מבקשים לגלות...; רק יודעת אהובי,; אוהב אותך עד כלות...; אני יכולה רק לחבק אותך; עוד ועוד ועוד...; כי הוא שברא את העצב; ברא את המחר; 