זכוכיות 
מחפשת ברחובות על שלטי חוצות אותך; מסיימת מאוחר עוד יום שנגמר ממך,; אני לבד אז מטרידה את אלוהים; בחרטות ולבטים של גיל שלושים,; בחוץ הגשם מנקה, אלוהים בוכה איתי; חוזר הביתה בחצות, מחפש בי ניצוצות לשווא.; ואיך אפשר להירדם אם הלב עוד מדמם, עכשיו.; מהמגדל הכול רחוק וריק סביב,; נו תתלבשי אני רואה לך תל-אביב,; כבר לא צריך להסתתר, בוא ותדבר איתי.; לאט לאט ניגשת, למילים לוחשת; ועולה לקחת אוויר,; כמו זכוכיות במים מתנפצים שמים,; תסתכל עליי...; השארנו זיכרונות ביחד.; מתחילה לחשוב רחוק, תל-אביב-ניו יורק, אולי,; כבר לא פוחדת לנסות, מישהו שומר עליי..; ובפריים-טיים של חיי אתה ניצב, אותה שריטה קטנה בלב, לאן עכשיו?; אני מודה לך אהוב על שנים עם סוף כתוב; לאט לאט ניגשת למילים לוחשת,; ועולה לקחת אוויר,; כמו זכוכיות במים, מתנפצים שמים,; תסתכל עליי...; השארנו זיכרונות ביחד.; 