הרדופים ליד החוף
לא נפרח כבר פעמיים, והרוח על המים,; יפזר דממה צוננת על פנינו החיוורות; שמה בין איבי הנחל, בשעה אחת נשכחת,; זכרונות אזוב שלנו מתרפקים על הקירות.; בלי תוגה, כפופי צמרת, בלוריות שיבה נבדרת; באשר יפות התואר, בין שריקות העדרים.; תפנוקי גוון ירטיטו, בלכתן לרחוץ בזרם; נכלמים נשפיל עיננו, אל המים הקרירים.; לא נוסיפה עוד לנוע, משתאים נביט ברוח; איך הוא יחד עם המים, מפרקים את הסלעים.; תאנה חנטה פגיה, והנשר היגע -; אל קינו חזר בחושך מדרכי האלוהים.; הרדופים שלי, כמוני, וכמוך שכל ימייך,; את פרחי האור שלנו את פיזרת לכל רועה.; לא עופות מרום אנחנו, ואל גובה השמיים,; גם אתם, גם אנוכי - לא נגיע כנראה.; רק בהר על קו הרכס מישהו מוסיף ללכת,; מן הואדי והאבן, לרכסים, אל הרוחות.; עד אשר בכסות הערב, יחזור נוגה אלייך,; עם פכפוך פלגים, עם רחש הרדופים ליד החוף.; 