רעל במים
וקרים הבקרים על אבני הקברים הריקים; ונושמים אל תוכם זמן עבר של זמנים אחרים; בלילות הם עפים חדורי נקם; עטלפים לבנים שהפרו שנתם; מפזרים את אבק החיים מעל המתים.; ועכשיו הדמעות מרחפות על המים; פסים זרים של השקיעה הלבישו את האנשים עם אור השמש; בשחור - ליל אמש; דעתם נטרפה, צלילותם נסחפה, הם התחילו לחשוב מלחמה; לא ידעו מה קורה מסביבם לעצמם, התפרצה הלבה חמה.; אל תתנו לשמש ידיים מורעלות!; אל תתנו למים שקיעה אחרי חצות!; מבקתה קטנטנה מצלילים באגם ברבורים; רהיטים עתיקים ונוצות נרקמות בכרים; בשעות הקטנות הם סוגדים ביחד; כך שאיש לא ידע את סודות הפחד; ונוגים הצבעים בקדושת אורות אחרונים; 