כשאת יוצאת לרחוב
כשאת יוצאת לרחוב הרחוב יוצא אלייך; מכל המרפסות והתריסים מציץ; והוויטרינות מנקות ת'משקפיים; לראות אם אין זה סתם חלון שבהקיץ.; כשאת יוצאת לרחוב נדמה לנו לפתע; שזה מקרה בלבד שהוא עודו שותק; ולו היו לו רק תופים וקסטנייטות; היה הופך את השדרה לדיסקוטק.; כשאת יוצאת לחוף החוף יוצא אלייך; ואת עוברת בו בקרסולי זהב; בכובע קש גדול אשר מושך כפליים; את כל המבטים אל מה שמתחתיו.; כשעל החול החם את יחפה פוסעת; על העקבות פוסעים הזאבים כולם; וכל היער מת לראות אם גם הפעם; תחמוק האיילה מתחת לידם.; כשאת יוצאת לרחוב בערב הרוגע; הפנסים גם הם קדים לך בראשם; אך לך זה לא אכפת ולך זה לא נוגע; מי שנוגע לך ודאי איננו שם.; אם את חושבת שיצאנו מן הדעת; ללכת עד עולם אחרייך כך בחוץ; אינך אלא טועה הסבלנות פוקעת; יותר שוב לא נלך אלא נתחיל לרוץ.; 