איזה כיף 
הנה צביקה נפל שוב הגיע לפיק; התמדה זה הכל, שום סיבה להפסיק; מנסה להתעלם, אבל נהיה לי מעיק; כי שוב את התוכן מנצח השטיק; בפרסומות עולה הווליום בלי שביקשתי; מכסה את האוזניים, כי מזה כבר מאסתי; התוכניות עצמן (גם די אסון) מלאות בדאויין בלי טיפת פסון; אני רוצה לישון מחמת המיאוס; לוחץ Mute, ממשיך בשיוט, איזה חוסר צניעות; לא על זה הם חלמו בגלות; שמישהו ייקח אחריות על התרבות; של המדינה; נה נה נה...; איזה כיף יש זכות בחירה אישית; נתנו לנו לבחור בין בקבוק לפחית; הנה בקהאם נפל ופיספס ת'מסגרת; וכולם אומרים איזה בעיטה מפוגרת; בהילוך החוזר כולם רואים בבירור; כמה זה פשוט להכניס ת'כדור; כן זה קצת מאכזב לגלות מקרוב; עד כמה אור הזרקור הוא בצבע צהוב; אני לא מבין למה המוח שלי נסתם; אולי כי העיתון מקושט בדם; אולי סתם כי הכל יותר מדי צהוב; זה עושה לי לא טוב גם אם זה קצת נעים; לפשפש לאחרים עמוק בתחתונים; ואם מישהו פה מצליח להתחבב על העם; בסוף המטרה להוריד אותו גם; כי הדם חם ואין אורך רוח; ואם ככה זה העץ, אז גם ככה התפוח; אני רוצה לנוח מחמת המיאוס, רוצה לרדת; כי המדינה שלי מתדנדנת בספינה; נה נה נה...; איזה כיף יש זכות בחירה אישית; נתנו לנו לבחור בין קרטון לשקית; הולך ברחוב, מגרד בביצים; מסתכן בתביעה על מעשים מגונים; אני לא מבין למה העורך בוחר את הכותרת; על החשבון המרויאן, אינטרפרטציה אחרת; כל כך הרבה רכילות ותשעים אחוז סתם; ההוא אוהב ילדים, ההיא אוהבת לבן; כי הדם חם, שום דבר לא בטוח; ותהילת עולם נעלמת עם הרוח; אני רוצה לנוח מחמת המיאוס; איזה פיספוס, יש לי בחילה, יש לי צרבת; ולפעמים רוצה לרדת, הקרוסלה מסתובבת; בינתיים טוב לי בפינה; נה נה נה..; איזה כיף יש זכות בחירה אישית; נתנו לנו לבחור בין עמלה לריבית; 