אביב
אָבִיב מִתְפַּקֵּעַ, שִׁיכּוֹר מֵעַצְמוֹ; נוֹלַד לְהַקְסִים וּמִיָּד מִתְכַּלֶּה; בְּעֶצֶם אוּלַי גַּם אֲנַחְנוּ כְּמוֹתוֹ; פּוֹרְחִים וּקְמֵלִים כְּשֶׁהַבּוֹקֶר עוֹלֶה ; אָבִיב מְחַזֵּר אַחֲרֵינוּ בְּכוֹחַ; מַכֶּה בִּבְשָׂמָיו וּמַתִּיז כָּאן צְבָעִים; גַּם הוּא מַעֲדִיף בֵּינְתַיִם לִשְׁכּוֹחַ; שֶׁכֹּל הַקְּסָמִים לְבַסּוֹף נְמוֹגִים ; הֶחְלַפְנוּ מַבָּט, אַךְ לֹא הִתְעַקַּשְׁנוּ לָדַעַת; בְּכַמָּה כְּאֵב כֹּל הָעוֹנֶג הַזֶּה יַעֲלֶה; מוּתָּר לָנוּ קְצָת לְאַבֵּד אֲחִיזָה וְלָגַעַת; בַּטוֹב הַמוּחְלָט הַזֶּה, גַּם אִם הוּא רַק מְדוּמֶּה...; עוֹד אָבִיב מֵהַתֵּל הִתְקַפֵּל וְחָמַק בְּלִי מִילָה; הוּא לֹא הִסְתּוֹבֵב לְאָחוֹר כְּשֶׁקָּרָאנוּ בִּשְׁמוֹ; פָּגַע וּבָרַח וְשָׁכַח וְכָאן שְׁנֵינוּ מִתַּחַת שְׂמִיכָה; מְחַכִּים, נֵבוֹכִים, שֶׁיָּשׁוּב וְיַרְאֶה אֶת עַצְמוֹ; הֶחְלַפְנוּ מַבָּט, אַךְ לֹא הִתְעַקַּשְׁנוּ לָדַעַת...; 