הפרוצה החלוצה 
לי לא היה אף פעם בית לשבת,; לי לא היה אפילו רחוב,; אני הייתי מסתובבת; ומשדלת בתוך הנוף.; לפועלים בים המלח ואורון; תמיד הייתי כמו אמא טובה,; אף כי הייתי היחידה שם בדרום; שלא קיבלה תוספת ערבה...; כל זה מדוע -; כי שם הייתי נחוצה,; כן, זה ידוע -; זה גורלה של הפרוצה החלוצה.; ויום אחד פתאום הופיעה ניידת; והשוטר אמר: עלי!; היו שלום אדמת מולדת; וארץ נגב, ביתי שלי!...; עכשיו עצוב לפועלים במכתשים,; אך בבית סוהר עצוב קצת יותר.; חכו, חכו! כשאצא אל החופשי -; על נוף הנגב שוב לא אוותר...; כל זה מדוע...; 