אבסינט
בפריז נִפָּגש ברציף הישן ; ביום שמש בהיר ונקי מענן ; כמו מציור כמו תמונה דהויה לקוחה בשחור ולבן ; הקטר יחכה יעָצֶר העשן ; ודי היה לי במבט אחד חטוף לתהות עליו ועלי ; ולחשוב שאולי ; כבר חלפו אביבים השמים קדרו ; הרכבת נסעה סיפורים התבדו ; ועוד שאלות שוב רק נערמות ממלאות את חלל האוויר ; בו עבי העשן כבר מזמן התפזרו ; וכאן היה לי די גם במבט אחד חטוף שלו בוודאי ; ולחשוב שאולי ; ודי היה לי במבט אחד חטוף לתהות עליו ועלי ; מכאן ועד בלי די רק במבט אחד צלול שֶחף מכל האיך ומתי ; כשספקות בידי, בלי ייעוד בלי קניין בלי סודות מעלי, רק לחשוב שאולי ; ולחשוב ש..; 