עונות
את הגעת שלובה עם חורף; עם חיוך בשתי עינייך; הסתכלת עלי וכבר הבנתי איך; איך שלכת אהבה; נופלת על אדמת חיינו; מה עושים עכשיו שאל אותי ליבך; כוכבים מעלינו; כמו יודעים על כל שמתרחש; לא עושים עניין לזמן; לא אכפת לנו לאן; את היית באיזה חודש; וחיכינו כבר לילד; כשנולד אני קראתי לו אביב; כי הוא סימל תקופת ביניים; כשחיכיתי בינתיים כבר לחופש; ששום איש אינו משיב; את בכית כשעזבתי; לטובת ערוגות שבכפר; שם זרעתי התחלה; שם קצרתי משפחה; והנה קיץ שכוב לו; בגינה ליד הילד; שהביט בי ובשתי עיניו עצבות; תחזור לאמא הוא לחש לי; ואני פתאום הרגשתי; איך החופש אט הופך לו לבדידות; בחלון משפחה מטיילת; וילדי נרדם על הספה; ופתאום את חסרה; בליבי האור כבה; אז עם סתיו חזרתי; ועל צווארך הנחתי; שרשרת הבטחות אמיתיות; יקירתי אנא סלחי לי; אני יודע שטעיתי; כמו הטבע; גם ללב ארבע עונות; 