שיר המשפחה
כי המשפחה זה דבר יקר; למי שאין בית, ידיד או מכר; תמיד יש מקום ותקווה למחר; ולא חסר לנו שום דבר; זה השיר על המשפחה; ועל ילדים כמו שלי ושלך; זה השיר על המשפחה; ועל ילדים כמו שלי ושלך; שלא מתנהגים יפה בארוחה; על דודות וגם על דודים; ויש לזה לפעמים גם צדדים אפלים; כי יש מתחים ויש מריבות; נשארת מרירות בין אח לאחות; וזה מביא אותי למחשבה; שמה זאת בכלל האהבה; ואם זה מביא לצעקות ומלחמה; שהמשפחה זה לא מי יודע מה; משפחה זה לא מי יודע מה; אז אני הולך לי לישון לבד; צללים עולים לי מכל עבר וצד; רואה רק את עצמי ומחשבותי; ואין מי שיגיד לי מתי די; אין מי שיגיד לי מתי די; גם ברחוב רואים אנשים; בעצם לבד החיים קשים; כי המשפחה זה דבר...; כי זה השיר על המשפחה; ועל ילדים כמו שלי ושלך; שיש בה הרמוניה ואהבה; וזהו זה מה שמביא תקווה; אז מה אחר כך, כשכולם גדלים?; למשפחה אנשים חדשים באים; מתחככות המשפחות; וזה מה שבדרך כלל עלול לקרות; אף אחד עם אף אחד לא מסתדר; משפחת הכלה רוצים יותר; אז האב אומר שזה מספיק; והילדים אומרים לו שגם הוא לא צדיק; זה אומר וזה צועק; וכך העסק מתפרק; ואז הילד לא ממהר; ועל המשפחה הוא די מוותר; ועד שיתחתן, אתם יודעים מה; השם יתברך, יחכו זמנה; אז מתחילים להסתובב ברחובות; לראות מחשבות ולטפס על קירות; ולא יודעים כבר מה טוב ומה רע; ושום דבר כבר לא חשוב יותר; רק אני, אני, אני ולא אחר; ואין כבר טעם לחיים; ומשתכרים, אחר כך נהיים חולים; חולים בראש וחולים בגוף; ומאבדים את הכשרון לעוף; אין מי שיגיד מילים רכות; אין מי שיאהב אותך בלילות; אין מי שירעיש לך עולמות; אין מי שיצחיק אותך עד דמעות; אין מי שיגיד מילים רכות; אין מי שיאהב אותך בלילות; אין מי שירעיש לך עולמות; אין מי שיצחיק אותך עד דמעות; ואז בקלות הולכים למלחמה; כי אין מה להפסיד מי יודע מה; ומפה מתפתחת רעת העולם; שכל אחד לבד על עצמו נלחם; אפילו אם הוא גוף והוא מלוכד; ופה נקטעו לי מחשבותי; נדמה לי שסטיתי יותר מדי; ברחובות אין תשובה נאותה; וזה השיר על המשפחה; כי המשפחה זה דבר...; וזה השיר על המשפחה; על ילדים כמו שלי ושלך; שלא נותנים לנו מנוחה; רק תמיד נותנים שמחה; ואני מקווה בעתיד, כשיהיו גדולים; יהיו להם רק זכרונות טובים; שלא ינברו להם באשפתות; לחפש את התשובות לשאלות; גם שלא ירדפו את הבצע לשמו; כי זאת היא הרעה של העולם כולו; זה כמו תלוי בי ובמשפחה; ובאשתי היקרה שמכינה לי ארוחה; אולי עכשיו כשאני גדול כבר; תמיד יש צדדים מצחיקים בדבר; למי שמסתכל מן הצד בעיקר; עוברים משקעים מן העבר; כי לפעמים זה נורא מדכא לחיות; בין אב לאם ובין אח לאחות; אך למי שלא היתה משפחה, זה מוזר; זה מה שרוצה יותר מכל דבר; זה מה שרוצה יותר מכל דבר; כי המשפחה זה דבר יקר מאוד; בין אב לאם ודוד לדוד; כי כשיש הרמוניה ואהבה; נמחקת אז כל מריבה; וזהו זה מה שמביא תקווה; וזהו זה מה שמביא תקווה; אפילו בין דודים; ואפילו בין דודות; ואפילו בין אלף משפחות; וניקח לדוגמה את העמים; שחלק מהם מקופחים ומרומים; אין להן בית, ידיד ומכר; ושוב חזרנו לאותו דבר; כי המשפחה זה דבר יקר; למי שאין בית, ידיד או מכר; למי שאין תקווה ומקום למחר; למי שרואה את העולם מנוכר; ואין דבר יותר יקר; מאהבה, משפחה והילדים בעיקר; וזהו זה מה שרציתי לומר; זהו זה מה שרציתי לומר; 