שיר אהבה בדואי
צלילי חליל אל החולות של המדבר היה שולח; ליטף הוא את גופה הרך והסופה טרפה הכל; חדל להיות כמו החולות אני רוצה אותך כמו סלע; אז הבטיח לא לנדוד שוב כמו החול; כשהרוחות אותו ליטפו בעוז אחז במוט האוהל; אוזניו אטם הוא לא לשמוע לא לנשום כלל את הצליל; אתה נווד לחש מדבר אתה נקבר באוהל צר; והכבשים פעו בואדי כמו חליל; הו הו הו הו הו קול קורא לנדוד לנדוד; הו הו הו הו הו קול קורא לנדוד לנדוד; וכשפרצו השיטפונות שכח את כל מה שהבטיח; אל הצלילים של החליל הושיט ידיים בסופה; במחול טרוף בקני הסוף נסחף שיכור כמו חול ברוח; גם הסלעים פרשו כנפיים כמו אנפה; וכשחזר שוב על סוסו להעמיק את מוט האוהל; על היריעות היא בחוטים ובצבעים מילים רקמה; ברוך שובך בוגד אחוז היטב במוט האוהל; כי גם אותי סופה נודדת סחפה; 