מן האור
איך בוקעת תפילתך בחשיכה; והלילה הוא עדך והוא הדך; צעדים קקרובים חדים קורעים דממה שבלבך; והנר שלא כבה עוד בידך; איך עולה מתוך החושך זעקה; מתוכך מכל גופך אך מעליך; בדממה שקטה יד מלטפת חרש מועקה; ואור עולה עמוק מתפילותיך; מן האור עולה פתאום משהו אחר; ובפנים אתה הופך אחד עם מישהו אחר; מן האור עולה; ולפעמים אתה שואל את עצמך; הרי רק צעדי תובעים, החול אין צעדיו; אז ברגעים קשים משאול הרם את שתי עייניך ; הבט, אותך נושא הוא על כפיו; כאן בדממה אחד שמעליך שומע ואיתך בצערך; כי בא מעומק לילה-יום, מזור לכאבך; ואור עולה עמוק מתפילותיך!; מן האור...; 