מקולל
מאחורי סורגים מתעוררות תאוות; רק כשתפתחנה הדלתות; הוא ישמיע את גזר הדין; אבל מראש מכין את העצים; כי ידוע לו, כי ידוע לו; והקהל המשולהב מאחורי הצעיפים; מתלחשים מצטופפים; מוחאים כפיים עדינות; בכפפות לבנות; מנומסים; אליו; אני יורדת לאט במדרגות; כל מדרגה במה; לגאוותי המדומה; כי כל נשימה היא אחרונה; עמוד מעץ הוא המוקד; שיישרף איתי; והוא מוכן עם מסכה, חבל ושוט; מחייך אל הקהל וחה חה חה; מספר בדיחות; מקולל! מקולל!; כל מדרגה במה; לגאוותי המדומה; כי כל נשימה היא אחרונה; הפוך את הסיפור; יתרוקן האולם; פזר את האפר; נשום את העשן; נשום. נשום.; נשום.; כי באש ששורפת כעת את רגלי; אני ארדוף אותך; אני אקריב גם אותך; חייך אל הקהל, טרוף את השלל; מקולל! מקולל! מקולל!; 