שורשים
יכולתי לשיר על ביתי בגולה; הבית ההוא הישן; יכולתי לשיר על הבית בלב; מה שעשה לו הזמן; יכולתי לשיר על בית כנסת בחג; על ערב שבת משפחתי; על אור הנרות המושכני לשם; לשוב אל ימי ילדותי; אבל אני זוכר מאז ומעולם; השרשים שלי היו הרחק משם; השרשים שלי תמיד הוליכו הנה; אל ארץ ישראל שבין מדבר וים; יכולתי להיות קצת נוסטלגי יותר; לומר כי עמק בליבי; עוד אמא לי שרה שיר ערש מתוק; של סמי אלמוגרבי; יכולתי לשיר על ריחות תבשילים; על טעם הלחם הטוב; ועל אחוות השכנים הערבים; ועל הדקלים ברחוב; הכל שם היה מצחצח ונקי; גם חול וגם חג ושבת; אך כל זה נראה לכולנו זמני; תמיד שם חיינו לקראת; לקראת גאלה ולקרת עליה; כמעט שיצאנו ולא; היינו כאילו עמדנו לזוז; אך איש לא ארז תרמילו; וערב אחד עם שקיעת החמה; לקחתי גיטרה ביד; עזבתי הכל את אבי ואמי; וברחתי, ברחתי לבד; השארתי רק פתק קטן ועצוב; כתבתי: סלחו נא לי; עזבתי אתכם, לעולם לא אשוב; יצאתי לדרך שלי; 