נישא על הרוח
הבוקר שיאיר יהיה אחר; בגלל העוז, בגלל התקווה; המחר שיבוא יהיה טוב יותר; בגלל ההתמדה, בגלל הענווה; היד שתלטף תהיה רכה יותר; כי הותרת בה עדנה; והחיוך שיחייך יבקיע כל חומה; וימלא את המחר באמונה; וקולך נישא על הרוח; וצועק אלי כמקדם; עדינות, זה עניינו של גן עדן; אני צועד לבד בתוך הכפר; חש את ידך בתוך ידי, כמו בעבר; אני מביט אל על, נושם אותך; את ישותך שממלאת את המדבר; אני הולך ברחוב, רואה אותם; את הילדים שנשמתך בנשמתם; שומע את קולך בתוך קולם; כשהם מוחים את דמעתם; אני שר איתם; וקולך נישא...; 