איש לא ידע
את דלתי פתחתי היום; הזכרונות נשארו בפתח; וניגבתי את הדמעות; והכאב נעלם לפתע; מוקדם בבוקר שוב יצאתי לי לבד; לרחוב; התחדש בי שוב הצורך לאהוב; הסתובבתי כך שעות; בלי לגלות את סודי לרוח; ורעדתי מבפנים; כי הרגשתי לא בטוח; וכשנדמה לי שכמעט אפסו תקוות; בלי שום סיבה; את עומדת שם נותנת לי סימן; ואיש לא ידע באמצע רחוב; אמצע שום מקום; הנה זה מגיע ולילה הופך יום; התקרבת אלי לאט והלב יצא אליך; והלכתי לאיבוד מול האור שבעינייך; היה נדמה לי שכמעט אפסו תקוות; אז הנה את; מחייכת לי סימן; ואיש לא ידע באמצע רחוב; אמצע שום מקום; את איתי ולילה הופך ליום; ואיש לא ידע , איש לא ידע; אמת או חלום; הנה זה מגיע; ולילה הופך יום; 