לחיים 
יש לי ארץ מבורכת ופריחות רבות יש לה; ובתוך לבי פורטת על נימיה נשמה; ארץ של שיטים עומדים, לוחשים שיר אהבה; ממדבר ועד כנרת לך נשזרת מנגינה; יש לי ארץ משוררת העתים עכשיו קשות; ושורה אחת חוזרת, למה איש לאיש פחות; יש לי ארץ מכורה של אחד ושל כולם; למה זה כבר לא נושבת רוח אהבת אדם; אז בואו נברך לחיים; לתקווה, לאהבה; לחיים טובים יותר; לימים יפים יותר; יש לי ארץ עוד חולמת, ארץ של הרבה זריחות; ואני לה אור של תכלת, אמונה וניצוצות; יש לי ים וגם חולות, ובתים עם תינוקות; הן אפשר לחיות אחרת פה בחמדת האבות; אז בואו נברך לחיים...; 