מלכות החרמון
כל המילים השמחות; פרצו, שוב, בהורה סוערת; טיפסנו עם כל הרוחות; אל פסגת החרמון הזוהרת; עם שחר הלילה נמלט; טובע העמק באור; דמשק באופק נבלעת; גלבוע נושק לתבור...; לו היית לידי; לו את כאן, לו את כאן...; הייתי נושאך על כפיים; מעל ערפילים, ערפילים וענן; לקטוף כוכבים בשמיים.; אילו היית כאן איתי; הייתי נותן לך מזכרת; את כל האורות, חמדתי; מהבניאס ועד הכינרת; הייתי מגיש לך מלכות; טובלת בים של זהב; משלג הייתי תופר לך; שמלה לבנה כשנהב; לו היית לידי...; היינו גולשים במדרון; היינו שוטפים עם הרוח; שותקים בחדוות תימהון...; ונושקים זה לזו לקינוח; אך את לא נמצאת לצידי; ורק המקלע בידי; נשבעתי אבנה לך ארמון ; ארמון במלכות החרמון...; לו הייתי לידי...; 