התופסת
יוסי ומרים היו שכנים לבית; עוד מזמן ימי הילדות; יחד שיחקו בצל עצי הזית; כמובן גם רבו על כל שטות; שיחקו במחבואים, בכדור ובבולים,; אך בעיקר אהבו את התופסת; יוסי רץ אחר הבת; אך תמיד נשאר לבד,; כי מרים ברחה אל המרפסת; (כי מרים ברחה אל המרפסת); השנים חלפו, גדלו עמן השניים; ויפתה מרים עד מאד; יוסי מאוהב עד מעבר לאזניים; אך מרים אינה רוצה בו עוד.; ערב ערב הוא צופה, מייחל ומחכה לה; כי תבוא תצא אל המרפסת; ואולי יצוד מבט; שיאמר: רוצה הבת; לשחק אתו שוב בתופסת; (לשחק אתו שוב בתופסת); זמן נוסף חלף ויוסי הוא כבר גבר; את מרים עקר מלבו; אך עתה נוכח שפתע מכל עבר; הבנות יוצאות לתפוס אותו; רק מרים נותרה לבד, נעזבת מכל צד,; בודדה יושבת על מרפסת,; מחכה לשוא לשוא; שיבוא יוסף עכשיו; לשחק אתה שוב בתופסת; (לשחק אתה שוב בתופסת); לסיפור הזה מוסר השכל ידוע; וברור לכל בודאי,; לא כדאי לרוץ תמיד בכל הכוח; לבורחת לא תמיד כדאי.; כי הזמן הן רץ גם כן; הוא לא יחכה לכן; וישאירכן לבד על המרפסת.; ראש נחוץ ידידותי,; זוג רגליים אין בו די; לצרכי משחק התופסת; (לצרכי משחק התופסת); 