בת הזמן
אי פעם לפני שנות אלף; פגשתי עלמה בין ערביים; צח עורה ובהיר כעין חלב; מה כהות היו שתי העיניים; כשהשמש עולה (לה לה לה); היא עולה בגללה (לה לה לה); ועת שוב הלילה בא (לילה בא); היא רק היא הסיבה (הסיבה); היא באה על קרני סהר; ובידה הקטנה נבל פלא; לבדה היא ניצבת ביער; ושירה נותן בה אור ותכלת; כשהשמש עולה...; לידה השעות תחלופנה; והאור נעלם לו בן רגע; בת הזמן היא ואיך לא תנקופנה; גם שנים קשות חולפות בלי יגע; כשהשמש עולה...; איך הזמן יעמוד בלעדיה; והיום יום תמים יתמהמה; אי הלכה מאיתי אין יודע; רק הזמן ישיר אלי פניה; כשהשמש עולה...; 