כל העולם במה
ושוב המסך עולה וניפתח; ושוב הבמה אור מוצפת; קול צחוק, ולו קל, מתוך הקהל; אזננו, כמו פרח קוטפת; קול בכי ודימעה מתוך הנשמה; כל רגע שאתם פה איתנו; הוא אושר קטן ופרס שניתן; על כי בלבבכם שוב נגענו; כי העולם כולו במה; בו גיבורים וחלשים; וזרקורים, מסך, קרשים; ועליזים ומיואשים; כן, העולם כולו במה; אך גם השחקנים הם אנשים.; חיים של פרפר יפה וקצר; כוכב, אבל לא בשמיים; להיות לא להיות; צריך גם לחיות; גם בין מחיאות הכפיים; ומה עוד נישאר ליום המחר; גם אם חן וחסד תיתן לו; ממנו - לא כלום, אולי רק צילום; של המלט, אופליה, אותלו; כי העולם כולו במה...; פאות ואיפור, פורים, יום כיפור; ועוקץ ודבש הביקורת; ושוב כמו תמיד בין שיר לתפקיד; בין זר הפרחים למשכורת; חיים של שעה, עצבות, הנאה; ואנו לבסוף לבדנו; אורות כבר כבים ומשתחווים; ודי - השחקן כבר איננו.; כי העולם כולו במה...; 