הבובות מחלונות הראווה
עם ערב נדלקים כל האורות; בחלונות הראווה - בדיזינגוף,; עם ערב מופיעות הנערות; מתנועעות בגאווה - בדיזינגוף.; ביחד עם כולם עם בוא הערב פה נביט; בניאון הצובע כל פרצוף בשעווה,; אבל אנחנו מסתכלות מבעד לזגוגית; כי אנו הבובות מחלונות הראווה.; בובות המלבושים שבחלון; אותנו כל אחד מכיר היטב,; בובות השעווה והקרטון; כל איש רואה אותן - אך אין חושב; - גם לבובות יש לב.; גם לנו יש גזרה כזאת קטנה; כמו לכל החתיכות - בדיזינגוף,; גם אנו מציגות את האופנה ; מלונדון ופריז - בדיזינגוף.; אנחנו כמו כולן, אבל בין כל החוויות ; יש חוויה אחת שלא עברה עוד שום אישה,; כשאיזה דקורטור עם ידיים מזיעות; מפשיט אותנו כאן לפני הרחוב בלי שום בושה.; אך לפעמים עוצר מול החלון; רווק בודד, נצמד אל הזגוגית,; אין לו עם מי לצאת לתיאטרון; ובכיסו יש הזמנה זוגית; ובנו הוא מביט.; אחרי חצות כבים כל האורות; בחלונות הראווה - בדיזינגוף,; זוגות ממהרים אל הדירות ; ומצייצים באהבה - בדיזינגוף.; ואנו נשארות לבד בחושך, וגם קר; וקצת קשה לישון בעמידה, בין המחירים,; ואנו אז חולמות על הבובות ממין זכר; אשר בחלונות שבמחלקת הגברים.; גם הם חולמים עלינו כל העת; וגם להם יש נדודי שינה,; אך גם להם אסור, אסור לצאת; והם יוצאים רק פעם בעונה,; יוצאים מן האופנה.; אנחנו לא זקוקים לרחמים,; מזל שאנו דווקא פה - בדיזינגוף,; עומדים ומסתכלים כל הימים; ואין תצפית טובה מזו - בדיזינגוף.; כשכל החתיכות עוברות בין שתיים לשלוש; אנחנו מעיפים בהם מבט כמו גברים,; אך לנו אי אפשר סתם לסובב פה את הראש; כי הוא מודבק היטב, מודבק בדבק נגרים.; אך לפעמים עולה פה ככה סתם; מן הרגשה טפשית ועצובה,; כי דווקא אנו מבשר ודם; צופים לרחוב חלון הראווה,; אל כל בובות השעווה.; 