תרנגול כפרות
בסתיו תמיד בסתיו בשקט ודממה; יוצאים זיכרונותי על גב ענן קטן; והם שטים להם מעל האדמה; כדי להתבשם מכל נופי הזמן; וכמו תמיד בסתיו אני נפרד בצער; מקיץ שעכשיו רואים את קצה סופו; ובין עלים צמאים אני עומד כמו נער; ממתין בסקרנות לחורף שיבוא; אני זוכר תרנגול כפרות; ציפור קטנה על גג; מלאכים מטיילים על קירות; מפה לבנה בכל חג; בסתיו תמיד בסתיו חוזרים אלי קולות; שעם הזמן חלפו אבדו כבר ואינם; והם נושאים איתם זמירות חג ותפילות; והם נושאים איתם עולם שנעלם; אבל עמוק בלב נפשי תמיד חוזרת; אל דוכנים של שוק וממתקי סוכר; רומנסות רחוקות שאריות מסורת; וערמונים של אש בטעם חורף קר; אני זוכר תרנגול כפרות...; בסתיו תמיד בסתיו אבי חוזר בשקט; מארץ הדממה כולו מאיר פנים; והוא מביט אלי ונשמתו שותקת; ושוב עושה דרכו אל קץ כל הימים; ענן כחול הלב ורוח בו נושבת; מכל עלה צמא קוראים אלי רוחות; אני רואה אחים ומשפחה אוהבת; ועיר ילדות קטנה כולה שק אנחות; אני זוכר תרנגול כפרות...; 