בתכול השמיים
בתכול השמיים, בגובה כי רב,; כבר שטו אלפיים דגים של זהב.; ולילה שוטח רשתו לצודם,; וצד הירח הבא מן הים.; ורוח נושבת,; ולטף לה רך; וטלי חושבת; ושחה לי כך:; "הערב עשית את כל הדברים,; כל הדברים -; אך עוד לא ניסית לכתוב לי שירים -; כתוב לי שירים!"; הנה המחברת,; הנה גם העט.; אפשר, זאת אומרת,; מעט לפייט.; ישבתי, חשבתי:; אולי-ואבל, אולי-ואבל; ושיר זה כתבתי בשביל חמוטל.; 