קרקס המדינה
אני זוכר ימים יפים; איך על החבל בכיכר הייתי רץ; אל בניינים, אל מול פנים; רק ריח של חיות ורעש של חצץ; איך אנשים שהסתכלו עלי מלמטה; עצרו, אמרו בלב - רק שלא ייפול; זוגות של מתפייסים עברו מכאן בלילה; אמרו שלום לגמדים ולירקון; אני זוכר ימים קרים; איך דורי ואני חזרנו לכיכר; את המנהל של הקרקס; ביקשנו להקליט - למיקרופון הוא רץ; גם הוא זוכר קבוצות של תלמידים בבוקר; שהתפלחו מהגדר הנעולה; והנמר שלא ישן אותו הלילה; בכה לפני שהם עזבו את המדינה; עכשיו במקום ריחות נספוג; והיא יוצאת ממספרה; והמקום מלא בטון; חונות שלוש מכוניות על מדרכה; אבל אצלי בלב נשאר מקום פתוח; ל...עז ולפילים; לימי הקיץ שהיו שם עם הרוח; לאוהל הגדול, צרחות של ילדים; והיום הבטון שוב נותן את הטון; ומסתיר ת'עבר, בוא נצא מהכיכר.; 