האיש בחליפת הזכוכית
מרפסות‭ ‬על‭ ‬כתפיו‭ ‬; על‭ ‬גבו‭ ‬מתחלפים‭ ‬רמזורים; הסתכל‭ ‬בכיסיו; תגלה‭ ‬פרצופים‭ ‬מוכרים; הוא‭ ‬מניע‭ ‬מרפק; מכונית‭ ‬יש‭ ‬לו‭ ‬על‭ ‬השרוול; מן‭ ‬הצל‭ ‬מזנק; על‭ ‬בטנו‭ ‬הרחוב‭ ‬שממול; לפעמים‭ ‬הוא‭ ‬זוהר; בצבעים‭ ‬שעושה‭ ‬בו‭ ‬האור; וממש‭ ‬מסנוור; מי‭ ‬שבא‭ ‬מלפנים‭, ‬מאחור‭.‬; הוא‭ ‬פוסע‭ ‬אט‭ ‬אט; הוא‭ ‬נחוש‭ ‬בדרכו‭ ‬וזהיר‭ ‬; די‭ ‬באבן‭ ‬אחת; שתבדוק‭ ‬עד‭ ‬כמה‭ ‬הוא‭ ‬שביר; וכולם‭ ‬צועקים‭:‬; ראית‭? ‬; וכולם‭ ‬קוראים‭:‬; תביט‭!‬; וכולם‭ ‬שואלים‭: ‬מיהו; האיש‭ ‬בחליפת‭ ‬הזכוכית‭?‬; הוא‭ ‬פוסע‭ ‬זקוף; אנשים‭ ‬פוערים‭ ‬את‭ ‬פיהם; מן‭ ‬הגוף‭ ‬השקוף; מבטם‭ ‬משתקף‭ ‬בפניהם; הוא‭ ‬חולף‭ ‬בחוצות; על‭ ‬פניו‭ ‬יש‭ ‬חיוך‭ ‬שברירי; ועיניו‭ ‬נוצצות; כמו‭ ‬שני‭ ‬פנסים‭ ‬מאירים; וכולם‭ ‬צועקים‭:‬; ראית‭? ‬; וכולם‭ ‬קוראים‭:‬; תביט‭!‬; וכולם‭ ‬שואלים‭: ‬מיהו; האיש‭ ‬בחליפת‭ ‬הזכוכית‭?‬; כשהלילה‭ ‬יורד; הירח‭ ‬עולה‭ ‬בליבו; המואר‭, ‬הבודד; בחשמל‭ ‬הרוקד‭ ‬מסביבו; הוא‭ ‬יודע‭ ‬זאת‭ ‬טוב‭ ‬מכולם; הוא‭ ‬יודע‭ ‬הכי‭ ‬הכי; הוא‭ ‬יודע; וכולם‭ ‬צועקים‭...‬; 