לילית
מעולמה הנסתר מפני כולם; שוטטה לבד יחפה בודדה; ברגע של חסד עתיק ומופלא; חושפת עצמה בפניך; על אדמתך מעולם לא דרכה; אתה קורא לה; לוחש לה; את עוצרת נשימה; אל חדר לבך חדרה היא; ואחריה נעלה; את כל שהכרת מחקה; היא עולה לך בחייך; וזה בלתי נמנע; עיניך דומעות ראשך מסוחרר; הולך אחריה בנתיבה הצר; ריח שערה מוביל אותך; נוגעת בך ואינך נרתע; הולך אבוד בין שפתיה; אתה קורא לה; לוחש לה; את עוצרת נשימה; פוסעת חולפת; על פני החומות שלך; את כל שהיכרת מחקה; היא עולה לך בחייך; וזה בלתי נמנע; 