שמחת עניים
דפקה על הדלת שמחת עניים.; כי חיכה לה האיש עד עת.; ותישא כינוריה שמחת עניים,; וישמח בה עני כמת.; ויאמר: מה טוב ומה נעים,; כי שמעתי שמחת עניים.; ובלילה הלילה שדוד ונזוף,; חלמה על מצע הקש:; חלומה כנקם וכואבת כגוף; וצחה ככיבשת הרש.; ויאמר: מה טוב ומה נעים,; כי באתני שמחת עניים.; ותאמר השמחה: לא, כי בא משחיתך,; לא, כי בא לך יום אחרון.; לא פקדתי ביתך, לא דרכתי גיתך,; רק אלך עם נושאי הארון.; ויאמר: אל צרי ומעני,; איך תשובי, שמחת העני?; ותאמר: בור ארד איתך, איש הארון,; כי נושה אתה בי כמו חי.; כי פני לא ראית עד יום אחרון; וגם צר אל יראני וחי.; ויאמר: מה טוב ומה נעים,; כי איתי את שמחת עניים.; 