משאלה 
אל מול עיני חולפות עכשיו תמונות,; רכבת לילה עמוסת קרונות; בחלונות מוארים.; בתמונה אחת עוד ילד,; באחרת גג ודלת; כה מוכרים.; אני רואה ספסל ותחנה; ויד מונחת על כתף קטנה,; וחיוכים חמים.; מישהו עצום עיניים; הצוחק עד לב שמיים,; נער תמים.; איזה עולם מוזר,; עולם מוזר.; שפתיים לוחשות באפלה,; רואה ולא שומע אף מילה; לפני הנשיקה.; איך שימרנו את הטעם; איך הלב היכה כמו רעם; עד השתיקה.; איזה עולם מוזר; איך הזמן שלי נוסע; ואני היטב יודע; איש לא חזר; אל קו ההתחלה; זוהי רק משאלה.; 