שבורה
ממול עולה השמש המסנוורת,; האם גם היא תמיד זוכרת כל חלום שלא נפתר ; צלצול, מתעורר על השטיח,; מנסה ולא מצליח, מתחמק אבל נזכר ; "אתה, אתה תמיד תהיה פצוע,; איפה הלב שלך, פגוע", אמרת ונעלמת מכאן ; עכשיו אחד מכל מטבעותייך; על המדף של הפסדייך תמיד יהיו לי לסימן ; אהובתי היחידה, אני תמיד אשיר ורק בשבילה ; פועם ליבי בתוך שלה,; גם אם אשכח אותי לא אשכח אותה ; יורד אל הטיילת מול המים,; מחפש רק בשמיים רמזים שהיא הייתה ; אולי הם יפתחו אלי הפעם,; אך לא ברק אחד, לא רעם, לא יחזירו לי אותה ; "אתה לא מספר לי על פצעיך,; אז איך אגיע עד אליך", אמרת ונעלמת מכאן ; עכשיו אחד מכל זכרונותייך ממגירת געגועייך; תמיד יהיו לי לסימן ; אהובתי היחידה...; 