לילה בהיר
בלילה בהיר כשהסהר מלא; ואין איש מסביב, רק הרוח שורק,; כשהאוח יושב על העץ וחורק -; אז לפתע פתאום היא נגלית.; בלילה הזה אני שח לה דברים; ואוחז בידי את ידה הקטנה,; היא שוחקת תמיד, היא צופה בלבנה; ועיניה - אורות זוהרים.; היא באה ואין איש יודע מאן,; בידה הקטנה היא פותחת דלתי.; היא נתלית על צואר, היא נושקת אותי; ועורה הוא כה צח ולבן.; ואז כשבוקע לפתע היום; האור מתגנב בחשאי אל ביתי,; היא נושקת עיני ופותחת דלתי; וחומקת החוצה פתאום.; בלילות אחרים כשהסהר עולה; אבל אין הוא שלם כמו בלילה הזה; אז יושב אנוכי בחדרי והוזה; על לילות עם ירח מלא.; 