חצי עולם 
טיפסתי לי גבוה, בין הקשת לענן. חיפשתי לי מרגוע, אז כתבתי ביומן; משוטט חצי עולם, יבשה וגם ים, מחכה לך שתבואי ותקחי אותי מכאן; אני יושב, מחכה שתקחי אותי מכאן למקום שבו עצרו את הזמן; בואי ותקחי אותי מעבר לים, מעבר לאופק, נגיע לשם; למקום בו אני רק בן אדם, בלי שם או דת, רק אחד מכולם; וצבע העור לא חשוב יותר מצבע הדם, בשביל זה אני אחצה את העולם; בואי נתחיל להרגיש ונחדל מלראות, כי בשביל לאהוב צריך עיניים עוורות; ננשום את החיים, נחיה רגשות, נעסוק בלהיות במקום לעשות; אני חוצה יבשות, חוצה את הימים, שואל אנשים, מטפס על הרים; רק שם, אני עוצר ומבין שכל מה שחיפשתי נמצא לי בפנים; טיפסתי לי גבוה...; אני חיפשתי, ניסיתי, לא מצאתי תשובות. מצאתי רק עוד נשמות אבודות; מאבד את עצמי בכל מיני מקומות, מחפש ומוצא רק יותר שאלות; אז למדתי לחלום כאילו שנחיה לעד, להבין שאי אפשר לבד; למדתי לחיות כאילו שנמות היום, ולא תוכל להתקדם אם אתה רץ במקום; מטפסים ועולים אל הקשת, אל הענן, שם לא מוצאים שחור ולבן; רואים איך התקווה שוב נותנת חיים, כמו אור שמש לניצנים; כי הדרך אל האושר רק בך תמונה, היא בנויה מחלום, רצופה כוונה; אתמול כבר עבר ומחר הוא תעלומה... אז קיבלת את היום מתנה; טיפסתי לי גבוה...; 