לא יודעים
כשעולים האדים מן הקיץ; ויופיך ניכר אל הנוף; אז שותקים לך מאלם גיליק; לא יודעים לא יודעים לא יודעים; כשחוזרים עצובים מהחורף; ופותחים חלונות אל העיר; אז שותקים לך מקיר ומאבן; לא יודעים לא יודעים לא יודעים; כשכותבים לך שירים כל הלילה; ובעצם רוצים בלי מלים; לנשק למצחך ולומר לך; לא יודעים לא יודעים; לא מוצאים הסברים לעינייך; לא מוצאים אז שמות לצחוקך; ועומדות המילים על שפתיים; לא יודעים, לא יודעים, לא יודעים; כשיוצאים לשנים רחוקות; והזמן נשאר בלעדיך; לוחשים לך על סף הדמעות; לא יודעים לא יודעים לא יודעים; כשעוזבים לתמיד את ידייך; ופוסעים ארוכות על החוף; לא יודעים אפילו לומר לך; לא יודעים, לא יודעים, לא יודעים; 