רץ ביפו 
רץ ביפו, רחובות צרים, בין הסמטאות עזובי הקיר; אל המזח, מחכה לו שם, בשמלת פסים ועיניה ים; בת שמואל בן עדיה; רץ ביפו, סוס שחור דוהר, וליבו בוער אל הנערה; להגיע לספר לה כבר, שתפסו אותו והוא במבצר; זה אל קייס אהובה; וגיבורים פה כבר היו הרבה; שמות בחול על שפת הים; הסוס ממריא עם בת המשורר, אל תוך ענן ונעלם; “כל העוול זה רק בגללי, את נערתי, מאשים אותי.; ערפל יורד עלי ואת איננה”; כך אל קייס, אז כתב בדם, מת ביפו ואני נרדם; הדמויות עכשיו הם רק שמות של רחובות; לי באים בחלומות; וגיבורים פה כבר היו הרבה; שמות בחול על שפת הים; הסוס המריא עם בת המשורר, אל תוך ענן ונעלם; זה לא הסוף, עמוד מקרי במחזה; זה לא הסוף, עוד נכתב השיר הזה; זה לא הסוף; רץ ביפו.....; 