מלך 
שתים עשרה וחצי, בוקר טוב; אני יוצא החוצה לרחוב; מודעות בגובה מטר, שמש חמה; אני מחכה למלך, מחכה לנחמה; אחת וחמישה, בראש מחשב; כבר שלושים וחמש דקות אני מסתובב; סביב הזנב של עצמי, כאן בפינה; המלך לא מגיע, אני בהמתנה; אני מוכרח, אני רוצה; אני הילד שצורח, שבוכה; יש לי חור בבטן; אני חייב למלא; הנה בא המלך, רכוב הוא נכנס; הוא מזהה אותי ומהבהב בפנס; אני ניגש אליו, מביט ברצפה; קונה ממנו שקט, חוזר לדירה; אני מוכרח, אני רוצה; אני הילד שצורח, שבוכה; יש לי חור בבטן; אני חייב למלא; 