מה מי מו
מה מי מו; אותי לא ירמו מי מו; מה מי מו; אותי איש לא רימה; לא לא לא; אותי הם לא ישלו לו לו; לא לא לא; הם לא יבלבלו לי לו; הם אומרים שהכל מזופת ועלוב; החיים הם מוסד מפוקפק ועגום ועצוב,; העולם הם אומרים שהוא סתם עירה; בקיצור הם אומרים שנורא!; אבל אני זוכר; פתגם ישן אשר אומר; הפוסל הרי במו מומו פוסל; מי שרק הכל נראה לו רע רע רע; הוא אולי גם בעצמו צרה צרורה; החיים הם קשים אך תמיד חדשים; הם מלאים אנשים וגשמים ועצים וכבישים; הם עפים, ממריאים בין תהום למשבר למשבר; העולם הוא מקום נהדר!; או לפחות לא רע...; משאיר תמיד חלון פתוח; כדי שתכנס בי רוח; אהיה מואר ומאוורר; יש ברירה; וזוהי כבר חצי צרה; מי מה מו; יגיד לי שזה לא מי מה?; עוד אפשר להיות עגול ומאושר; ועובדה, השיר הזה מושר שר שר; זה מתחיל כשהקצב נוגע בצליל,; זה מואר - כשהשמש ממריא לשמים מהר; זה נמשך - בזמזום הדבורה בציוץ הציפור; זה נפתח - כמו הלב אל האור!; וזה טוב כשאפשר עוד לקבוע פגישה ברחוב; ולכתוב ולקרוא ולמחוק אם רואים שלא טוב; להשאיר איזה פתק, סימן או טביעת אצבעות; ולשיר עד כלות הריאות; לשיר, לשיר, לשיר.; 