גבריאל 
חצי ירח מתכסה בפסלי העננים; לפני רגע הייתי שטוף ביגון; מסתכל על הירח - הוא עושה לי סימנים; אולי הוא יעזור לראות יותר נכון; ואת אומרת לי: ; היי, תיקח אוויר עמוק במלוא כל הגרון; תתנפח עד שהשד יתעלף ויעזוב; ואז את צוחקת כי אני נראה כמו בלון; וכבר הצחוק הזה עושה לי טוב; כל פעם מחדש אני נזרק לתוך מדרון; כל צעד מאיים עלי באלף נפילות; נופל ונופל כמעט נבלע בפי התהום; לבד קשה למצוא את הדרך לעלות; ואת אומרת לי...; בימי מחנק כאלה תמיד, תמיד זו את; שמובילה אותי במים סוערים לסירה; אז איך את יכולה לומר שזה מעט?; הרי הבאת אותי לחיות בחזרה; ואת אומרת לי...; 