ונוס 
ונוס ממילוא עלתה אלי לרגל; אמרה: "אז ככה, ששת אלפים שנה אתה מתחמק,; אל ת'אל ת'אל תנתק; קבענו פגישה והנה אתה, מתחבא בתל הביב,; במסווה של מקומי; נראה אותך בוכה לקוסמוס במקומי"; חיפשתי במילון מלה שתבהר; כמה זה שורף וכמה מהר.; ונוס נסה בלי לומר מלה; (מה אני אומר, הלא זו היא שדברה),; לחצה אותי לקיר השלפוחית; ופרצו דמעותיי מכל נקביי.; ונוס בואי וננוס אל ההרים; כמו צמד עכברים נמלט אל החורים; עכשיו אני רואה, זה או עכשיו איתך; או לעולם לא יותר, עם הראש מחוץ לפח.; לקחתי לה את היד שעדיין לחצה; אנחנו ממשיכים לרוץ, רוצה או לא רוצה.; "שמע משהו חזיר קטן; השיער הזה שלי, שאתה רואה; בבוקר הוא אדום ובערב הוא שחור; שלושה מאהבים חמושים במסרקים; רדפוני אל היער; ורק אותך רציתי שתבוא עם תער; בשבילך אני קרחת, אם תרצה; אם תיתן אני לוקחת".; ונוס ילדתי, את נשמת אפי; מה פתאום ברחתי בלילות אני צרחתי; ולא רק סמים; גם נאקות קצובות חסרות פשר; גם רכבתי בחוזקה על גב הנשר; חיפשתי במצרים, הגעתי לנפל; באופרה מצאתי את עצמי מוטל.; אבל מה איכפת לי כשאת כאן איתי; נלך אולי לסרט או לאכול ספגטי; מה איכפת לי כשאת כאן איתי; האוכל כאן בסדר, ונוסי תנסי; 