עלה נידף ברוח
הרחובות של דלהי מלאים באנשים ; ואני כמו עיוורת הולכת אחריך; שואלת את עצמי, מנסה להבין מה הקשר; אתה מדבר על מוחמד הנביא, על אהבה; ואני שם איתך מתפללת; במסגד שאליו לקחת אותי וחושבת; שאמא אומרת שהגיע הזמן לנוח; ואבא אומר שהגיע הזמן להקים משפחה; אבל את כמו עלה נידף ברוח; בדרך הביתה, בומבי, ברכבת מהירה; מסתכלת לך בעיניים; מבטיחה את החלום בין עמי לעמך; שעוד נביא יום אחד את השקט; ואתה בכלל חולם על הבית שלי ושלך; שוב על אהבה; ואני מה; ואמא אומרת שהגיע הזמן לנוח; ואבא אומר שהגיע הזמן להקים משפחה; אבל את כמו עלה נידף ברוח; 