שיר ערש 
בין גלעד לגולן, מול הגבול הקרוב,; את שואלת, ביתי התמה:; איך אפשר לאהוב?; איך אפשר לאהוב; בעולם שכולו מלחמה?; והרוח לוטף; צמתך, על כתף,; וזורחים, כמו בכל הלילות,; כוכבים על ביתי,; מעינייך, ביתי,; ועינייך מלאות שאלות...; את שואלת אותי, במקלט, מקרוב,; אם אפשר לאהוב, וכמה?; שהרי לאהוב,; שהרי לאהוב; זה ההפך מכל מלחמה...; והרוח לוטף...; את תוהה, אם רחוק הוא היום, או קרוב,; שיהא זה ברור כחמה; שאפשר לאהוב,; שאפשר לאהוב; ואפשר גם ללא מלחמה...; והרוח לוטף; צמתך, על כתף,; וזורחים, כמו בכל הלילות,; כוכבים על ביתי,; אך כלום אין לך, ביתי,; שאלות; קצת יותר קלות?; 