שניים 
הם שניים והולכים הם שניים וחוזרים; אל המעיין אל הלב אל החיים; הם שלושה והולכים הם שלושה וחוזרים; אל המעיין אל הלב של החיים; כל המילים שנאמרות חולפות חולפות להן שעות; עד שכל הנשקים חוזרים לנדנים; כל המתחים שעוברים מרגישים אותם היטב הילדים; וזה הזמן לעשות שלום לא רק במזרח התיכון; הם שניים והולכים הם שניים וחוזרים...; כל המילים שנאמרות כל המהמורות מה הן אומרות; לבוא ולאסוף את השברים לא די בתשבחות של השכנים; לא משנה מה הם אומרים; כל הילדים שגדלים בבתים; סופגים את המתחים של ההורים; גדלים להיות בדיוק אותו דבר; במעבר בין התמימות והאהבה האין סופית שנחתמה מאז הברית עם אלוהים; זה די מדהים לראות איך שאתה אותי משלים; ואיך גדלים והחיים מכתיבים את הקצב החוצה מהעצב; איזה קצב מעלה פה קצף מחשבות על כסף; אולי נעשה פה איזה להיט; (סטיתי מהנושא אולי קצת רגישות מדברים על משפחה על חברים על ידידות...); חכה פה דקה; אל תתקע; שבור ת'שתיקה; תן ת'מכה; היא מחכה; המועקה; כה מציקה; כמו עקיצה; רוצה יקיצה; ולא רביצה; כמו בביצה; היא לא רוצה; בבית פצצה; אלא קל כנוצה; ולכן כך נוצר; כך הלקח נוצר; איזה אוצר; מתגלה הטפל מן העיקר; לחיות בשלום כה יקר; לעתים רחוקות כך נשבר; ובבית המתח נוצר; איזה מוזר; לפעמים לא נדמה שאפשר; ונופל לאשליה שנגמר; מאמין לבין אדם שנסער; ושוכח את האור בנסתר; הם שלושה והולכים הם שלושה וחוזרים...; 