איפה ניגנתי בקיץ האחרון
אז איפה ניגנת בקיץ האחרון, שואלים אותי המון; "ראינו אותך עם גיטרה על חופי הים התיכון...; איך נכנסת? איך יצאת?.."; איך הוציאו אותי יותר נכון...; כבר חורף, וזה עדיין עושה לי קצת מחנק בגרון.; ניגנתי עם איזה חבר בגן משחקים; שבו ילדים לא ישחקו שוב יותר...; ניגנתי על דשא איך הם רקדו, הצעירים...; היום רק רוחות משתוללות שם בין השברים...; רקדנו ביחד עם משפחות סביב לשולחן השבת,; בתים מלאים אהבה ואור...; זה לא ריגש את הדחפור.; עברתי ליד בית ריק; בחוץ ישבה אישה מלאה דמעות שלא מבינות...; הסתכלתי בפנים וראיתי שהאורזים, לפני שעזבו,; הספיקו לכתוב איזה משהו על הקירות. ; ואף אחד לא יקרא את מה שכתבו,; כי עשו את הבית כולו גל של עצמות, עיי לורבות.; אך הכתובת עוד נמצאת על הקירות.; אז אל תשאלו אותי איפה ניגנתי בקיץ האחרון; כן, הייתי שם על חופי הים התיכון; בין הקינות והתהילים, שירי האמונה והביטחון,; שרנו עוד פעם ועוד פעם עד הרגע האחרון, את הבית ואת הפזמון...; הרסו את הבית - נשאר הפזמון ; הנה הפזמון שמזדחל מבין הריסות הבטון; הרסו את הבית - נשאר החזון; הרסו את הקיר, נשאר האוויר, איפה שהיה החלון, איפה שהיה החלום,; אפשר עדיין להביט דרכו ולחלום.; עברתי עם הגיטרה גדרות ומחסומים, אמרתי להם; "אני רק מבריח צלילים שמחים לאנשים בימים קשים"; ונקרעו לי שם המיתרים מרוב שניגנתי; ואין לי כוח עד היום לשים חדשים...; אפשר לנגן גם שנקרעים המיתרים,; אם אפשר לקרוע אנשים מהבתים...; ליבנו עוד קרוע לגזרים.; באתי לקבוצה של צעירים,; הבאתי תופים וממתקים, היה מאוחר...; הם לא רצו כלום, עמדו סביבי, אך לא ממש היו שם. ; מנסים לא להביט אל המחר; כי ביתם ארוז והוריהם כבר עזבו; איפה זה שם אותם בעולם?; חזרתי לאישתי שחיכתה באוטו. ; נסענו לשירת הים.; אז אם כבר שאלתם איפה ניגנתי בקיץ האחרון...; אבל אתמול ראיתי איך שבונים מגרש משחקים חדש..; ליד ביתי ממש מול העיינים,; וכשניגנתי שיר שקט למגורשים יום אחרי אמרו לי; "תן קצב, רוצים לרקוד עד השמיים"; האמונה הפשוטה שהכל בידו נותנת בנו תקווה.; איך אפשר להיות עצובים שמסתכלים וכל כך רואים; איך הולכת ונבנית, איך הולכת ונבנית לה; איך הולכת ונבנית ירושלים! ; או אווה אואו אוהו אוהו; 