האיש והגיטרה
בכרך סואן, חגור בטון; פוסע איש עייף; ליבו לא שש עם ההמון; ליבו רק לה כואב,; על כן ילעג לו הרחוב; ראו נא איש שוטה ; בכל ימיו עימה יסוב; ממנה לא ירפה. ; היה היה האיש; כמוך וכמוני; אהב את העולם; כילד את אימו, ; אך רק את האחת; אותה בלבד חמד; את הגיטרה - יחידתו... ; אומרים אי-אז היה עשיר; עטור כבוד, הדר,; אך את ביתו באש הבעיר; איתה בלבד נשאר,; אותה האיש שוב לא נטש; דבק בה כמכושף; והיא לו בית ומקדש; מגן היא לנרדף ; גם לא חלום אחד בלבד; במו ידיו קבר; בראש חוצות בלב כיכר; את דם ליבו מכר,; וכך נבלו ימים אין ספור; נבל האיש כמותם; אך רק אותה ביקש לזכור; לשמור עדי עולם.; 