בחופשתו 
בחופשתו, הלכו אל הגבעות,; שם השתהו מעט לנוכח פני הים.; והיא חשבה שזהו רמז לבאות,; והיא חיבקה אותו בעצב מסויים.; יופייך, אמר, נגלה לי לאיטו,; את מנחשת מה עולה בדעתי.; יופייך, אמר, נגלה לי לאיטו,; וכבר הערב מסתיימת חופשתי,; וכבר הערב מסתיימת חופשתי.; שלדג נחרד ונעלם אי שם,; במעיל החיילים החביאה את ראשה.; על קו האופק הצטיירו ספינות בים,; כמו בתמונה שהתיישנה ונתלשה.; יופייך, אמר, נגלה לי לאיטו...; ואחר כך פרעה את תלתליו,; וכף ידו היתה חמה ואנושית,; בדרך חזרה נשא את נעליו,; עד שהגיעו אל הדרך הראשית.; יופייך, אמר, נגלה לי לאיטו...; 