רגש הזוי
אני נשבר, מתלבט, איך לספר את האמת; רוצה לרוץ אלייך לא לעצור רק מתהפנט; רגע שחלף איתך ברוך אותי עטף; דמעות זולגות מול מלחמה, עולם נשטף, אני נשרף; עוד מתנגנות עולות בי מנגינות ולא פוסקות; עוטפות לי זיכרונות, דעות קדומות; הן רודפות אותי אוחזות בי חזק; לא עוזבות לרגע, אין סיכוי לנשום אולי מעט; האמת כבר לא נשאר, כל החום הופך לקר; הזמן המשיך אותי עצר, כבר מאוחר; עוד דקה רוצה לחלום, לקום ולא פתאום; להתעורר לאותו תיהום, נשאב לאין מקום; מתגעגע אל הצחוק, אל המבט הכי מתוק; איך שגרמת לי לחייך במקום לצעוק; גילית לי מה כאן לא פשוט, ברגע של עצבות; אהבה מילה פשוטה, אך מלאה במשמעות; ושוב ממך אני שואב את כל הכוח וזורח; ולכל מקום אליו הולך, אותך אני לוקח; רושם את כל מה שהיה, אף פעם לא שוכח; אמחה מלחייך את הדמעה, את תראי עוד ננצח; את השארת, לא זכרת; את כל אותם הרגעים בהם סיפר לך; את אמרת שאהבת; בין כל אותם לילות בהם הוא שוב זורח; ספינת אהבה עליהם שטים, העצב שבורח; העולם שכבה, הם מתכסים בתוך הים והוא זה שלוקח; את כל מה שביקשת אורז בתוך תיבה של חלומות; אל מול הים שמתלקח; מרוב כל הדמעות, אותם לילות, ההזיות, המקומות; כל התקוות שהתפזרו, שינו עצמן לפתע; האם את כאן? האם הוא לך חסר?; האם כשהוא ילך אצלך הרגש יתעורר?; ואם את שם? ואם הוא יספר ; אמת שהתגלתה מולך? וזה בוער..; אולי ניסיתי לדבר ואת עצרת?; אולי הלב שבי בוער רצה לתת ואת?; לא הבנת מי, מה ומה אני עושה שם בשבילך; עיניים מביטות בתוך ליבך, רק מתרכך; לא רוצה להיפגע, שומר עצמו בתוך בועה; היא תתפוצץ בסוף מולי ואז אדע; את כל מה שחבוי עמוק אצלך, עומד נרטב מחום גופך; עולם שלם ששמור רק אצלך; ושוב ממך אני שואב את כל הכח וזורח; 