סוזאן
סוזאן אותך לוקחת אל ביתה ליד הנחל; קול סירות אתה שומע כשתנוח לרגליה; דעתה טרופה עליה ולכן תרצה אליה.; תפוזים ותה הכינה שבאים מארץ סין הם; ואם אז תרצה לומר לה כי ליבך הוא ריק וזר לה; היא תסחוף אותך כמו נחל, היא תאמר לך בלחש; כי תמיד שלה היית..; אם תרצה איתה לנסוע, כעיוור איתה לנוע; בסוזאן תוכל לבטוח, כי נגעה בך באצבעות רוחה.; ספן אחד ידעתי שפסע מעל המים; שהרבה לראות בעוני ממרומי מגדל הסבל; וכשראה כי יורדי הים אותו יבינו; הוא אמר: "היו כולכם כספנים במצולה"; ובעצמו הוא תם לגווע עוד בטרם השמים; נפקחו אליו כמו שער צללו כמו עופרת; בלב ים.; ותרצה איתו לנסוע כעיוור אחריו לנוע; הן רק בו תוכל לבטוח, כי נגע בה באצבעות רוחו.; אז סוזאן אותך לוקחת, מובילה אותך לנחל; לבושה סחבות הדר היא מיריד הסמרטוטים; החמה כדבש זורחת על הליידי מהנחל; היא מראה לך דברים שם על אשפה צומחים פרחים שם; גיבורים בתוך הגומא, ילדים בתוך הבוקר; משוגעים לאהבה הם, אך לנצח ישוועו; כשסוזאן בהם מבטת.; ותרצה איתה לנסוע, כעיוור בעקבותיה; בסוזאן תוכל לבטוח כי נגעה בך באצבעות רוחה.; 