כמה אפשר לשבת
יום חמישי כ' באלול ; לכבוד לבנה בהלול ; יעבץ 6 קטמון ; ממני בכלא תל מונד. ; בטח סיפר לך אחי ניסים ; למה התבטלו האירוסין ; ואיך כיום ממש סיכון ; לשבת בתור לשיכון. ; כי זה מעצבן ת'בן אדם ; כמה אפשר לשבת סתם ; נו בחיי למי יש פנאי ; לשבת בלי סוף ובלי תנאי ; אח יא רוחי. ; לא אסובב אותך סחור-סחור ; יש לי לבנה סוף שחור ; כי לראותך נצבט הלב ; ואני יושב. ; באתי לרסקו יום ראשון ; עוד לא הוצאתי את הלשון ; בא אחד פקיד אני חושב ; ואמר לי תצא ותשב. ; באתי ביום שני וכבר ; ובכניסה שוב אותו דבר ; לא מוכנים להתחשב ; רק תשב יא חביבי תשב. ; וזה מעצבן... ; כך זה נמשך ביום שלישי ; וברביעי ובחמישי ; זה שותה תה זה מסתובב ; ואני יושב. ; עד שעלה לי הדם לראש ; וכשפקיד אחד נזכר לדרוש ; שאתישב מובן מאליו ; שסוף סוף התישב עליו ; אך השוטרים שוטרים בלי פגם ; ובניידת ישבתי גם ; והשופט מר זיץ חייך ; ואמר לי תשב ועוד איך ; וזה מעצבן את הבן אדם ; כמה אפשר לשבת סתם ; אם כי ודאי שיש לי פנאי ; שנה והיתר על תנאי ; די תנוחי ; וכשאחזור ויתחשק ; לי על ספה אותך לנשק ; אם בי תרצי להתחשב ; אל תאמרי לי שב; 