סופות 
את תקועה לבד בין שני עולמות שונים; לא יודעת מה בחוץ ומה בפנים; מגלה על עצמך דברים חדשים; ועוברת בין שבילים מתישים; זה כמו להגן על עצמך מטורנדו שמתקרב; זה כמו לדעת מה באמת רוצה הלב; כמו פתאום להרגיש מן תחושה של כאב; זה כמו השמש המסנוורת בדמיון הכואב; פזמון:; כי הסופות הן קרבות; לא יותר לא פחות; המדרגות לא זזות; וכבר אין נשימות; ואת בין שני עולמות; אל תתחילי לבכות; כי בסוף תישארי לבד; כי הסופות הן קרבות; לא יותר לא פחות; המדרגות לא זזות; וכבר אין נשימות; ואת בין שני עולמות; אל תתחילי לבכות; כי בסוף תישארי לבד; כאן בתוך הסופות; כאן בתוך הסופות; תמצאי לך דרך חדשה; תגדלי תהפכי כבר לאישה; כשתביני מה בשבילך נכון; הראש כבר יחצה את גבולות ההיגיון; זה כמו לגלות ת'אמת על סוף העולם; כמו לדעת שאין לך פה עתיד מושלם; מערבולות קשות כבר באות וקרבות; תגידי ביי לאהבות ולאכזבות; כי הסופות הן קרבות; לא יותר לא פחות; המדרגות לא זזות; וכבר אין נשימות; ואת בין שני עולמות; אל תתחילי לבכות; כי בסוף תישארי לבד; כי הסופות הן קרבות; לא יותר לא פחות; המדרגות לא זזות; וכבר אין נשימות; ואת בין שני עולמות; אל תתחילי לבכות; כי בסוף תישארי לבד; כאן בתוך הסופות; כאן בתוך הסופות; עכשיו נכנסת לתקופה; וזה קשה אני יודעת ; שמחכה לך אהבה; בקצה השני של העולם; תהיי נורמלית כמו כולם; אפ'חד לא מושלם; כבר נמאס מלחכות סתם; הסופות מגיעות; הן כבר בפתח עומדות; לך נמאס מלראות; מה שמחכה בבאות; ואת בין שני עולמות; אל תתחילי לבכות; כי בסוף תישארי לבד; כי הסופות הן קרבות; לא יותר לא פחות; המדרגות לא זזות; וכבר אין נשימות; ואת בין שני עולמות; אל תתחילי לבכות; כי בסוף תישארי לבד; כאן בתוך הסופות; כאן בתוך הסופות; כאן בתוך הסופות; 