עתיד
בלי תוכניות לטווח הרחוק. בלי תוכניות למחר. בלי רישיון. בלי אוטו. בלי כסף.; לישון כמה שיותר. כמה שפחות לעשות. כמה שפחות לראות. כמה שפחות להתחכך.; בלי אמונה. בלי חזון. מעט ערכים. שרירים טלוויזיה ושינה.; 10 שנות לימוד, פרופיל 21 , בי-פולר 32 , שנה של חיים שנראים כמו 400 .; אבל בלילה, געגוע ישן שלא מרפה.; ליד חמלתית, עיניים כחולות מביטות בי בתוך העפעפיים.; אני שומע את הקולות: "קום בחור. קום. לך. בעט. תחפור. תשבור.; תתקדם. תתלכלך. תגדל. תבנה".; אבל אני מפחד. מפחד. האדמה הזאת חשודה. אי אפשר לסמוך עליה. קשה שלא להחליק.; ומה זה השאגות האלה שדוחקות בי. אל תעצום עיניים. אל תעצום.; תפוס גיטרה, תפוס משהו. תפוס את הזין. דחוף אותו לאן שהוא שלא יגידו שלא היית כאן.; שפרחת לך כמו בלון הליום. שבזבזת חמצן. שינקת מהחיים. שלקחת ולא החזרת דבר.; קנה לך רכוש. תאיץ, תגמור את המקלחת סוף סוף. בנה תוכנית חיסכון.; שמור על השיניים שלך שלא יפלו בדרך, בדוק את האשכים שלך מדי פעם,; שלא גדל שם משהו בטעות. מצא אישה.; אבל בלילה, געגוע ליד חמלתית.; לשקט, לסדר, להגיון, בתוך מערבולות של זבל דביק.; שלא אשאר ככה בלי כלום. עם קצבה וקופסאות כדורים. ויחלפו השנים וארקב פה לבד.; וכולם יגדלו ויגדלו שפמים וישלחו לי קצת כסף שלא אמות ברעב.; "אתה צריך להתעורר" שואג לו הקול. ואני מהסה אותו ומכסה את הפנים בשמיכת פוך,; "שלא תמצא את עצמך שוב מסתובב במסדרונות ארוכים של בתי חולים עם מוח קרוש ורצון עז למות".; מעלה אבק. נושן. נשכח. תופס טרמפים לקופת חולים,; כשמכוניות חדישות עם פנים שבעות ודשנות בוהות בי וחולפות ביעף. שיער שיבה. כרס גדולה.; "אל תוותר" שואג לו הקול. "תרוץ. סדר את הזקן שלך, תחייך, לך לטקסים, מסיבות.; תעמוד זקוף. נפח את שרירי החזה שלך. תשתול איזה דשא בחוץ. תסיים כבר את הצריף שלך".; אבל אני מפחד, מפחד לגווע ככה עם השנים ועם ימים בלי שמש וזכרונות של אהבות ישנות.; אני בטח אלחם בקורי עכביש מצטברים, ערירי בלי שיניים טוחנות ואחכה מחוץ לבית,; שיחלוף עוד יום, מבלי לדעת דבר. מבלי לדעת דבר...; 