אלפקה
יש לי אלפקה מגבעת שמואל; אני קורא לה מלכה - היא מעדיפה יעל...; היא נוהמת וחולמת על ימים יפים יותר; אלפקה, אלפקה, אלפקה...; ראש לבן לה, הזנב שלה שחור; בי נשבעתי- את מלכה לעולם לא אמסור!; אחת היא מלכה מלכתי- אותה לי לעולם אשמור; אלפקה, אלפקה, אלפקה...; זה קרה ביום אביב, בשביל היורד לעמק; שם פגשתי בה לראשונה, אמרתי לה:; "תבואי נא איתי, מלכתי"; ומי יודע יום אחד אהיה זקן; ולא אוכל כבר עוד שירים לה לנגן; כה חבל לי, על אלפקתי שבסוף עוד ניפרד; (אבל אין לנו משפט סיום אז); תחשבו לבד בעצמכם; 