שיר שלווה
גדלתי פה בחממה, בגרות בהדלייה,; יצאתי לפגוש את צבא-ישראל.; ושם ברגע לחץ כמעט תמיד היה; אחד שמביט בתמיהה ושואל:; "תגיד לי איך זה שאצלי בגוף הדופק משתגע; אובדן עשתונות לפני כל משימה; אבל כאילו אצלך, איך - איני יודע; בכיס של הספיירים יש עוד נשימה"; אז לא יוצאים לסרט כל שבוע,; והחום לעיתים הוא בלתי נסבל,; ולמילה כמו ים יש צליל של געגוע,; אבל...; ושמה באוּרבניה כולם ממהרים ; להספיק, להשיג, למצות את היום.; נוזפים במכונית חונה,; נוזפים ברמזורים -; מתי כבר יגמר לכם הצבע האדום?; ורק אני מביט סביב כך וחושב -; לאן כולם ממהרים? לאן הם רצים?; אני רמזור אדום יותר מכל אוהב; כי אז יש את הזמן להסתכל על העצים.; אז לא יוצאים לסרט כל שבוע,; והחום לעיתים הוא בלתי נסבל,; ולמילה כמו ים יש צליל של געגוע,; אבל...; בכל זאת יש בה משהו, בחצבה.; אצלי במיכלים בלב, יש טונה של שלווה; 