המשתה 
הנה הנרות ויין.; והנה הפת לברך.; והבטת כה וכה ואיש אין, ; וידעת כי אני אורחך.; תבוא השמחה אל שולחן עניים,; בליל התקדש מועד.; משנים-נרות אור על פני עניים,; ולבבם עם האור מועד.; אל מולי מונחות ידייך,; לבנות ואין צמיד.; הסינר הלבן לבגדייך,; ובגדי לבנים תמיד.; תשרה השמחה על שולחן עניים,; ועל חן מפתם ומאורם.; בתי, שמות חיבה לך, ספורים ומנויים,; ואין הדיבר לאמרם.; פתנו אינה נבצעת; וגביענו אינו נשתה.; רק דופקה לבתך הנפצעת,; הדמועה משמחת המשתה.; כי עזה השמחה במשתה עניים,; בליל התקדש מועד.; בלי ניע וצליל זוהרים הגביעים,; וזיו הנרות מועד.; אז כלים הנרות, רק היין; שוקט כאשר נמזג.; והבטת כה וכה, ואיש אין,; ובכית: מה גדול החג.; ואמרת: מה יפה את, שמחת עניים,; לבבנו שאתך לא נוסה.; גם חיינו שלנו לא לך עשויים,; גם אל קבר אותך לא נישא.; 