הוא יצא
הוא יצא לבדו אל נופים רחוקים; שקראו לו מעבר לאופק; הוא יצא לגלות ארמונות עתיקים; שנולדו חדשים מן האופל; ואני מחכה בחדרי הקטן; עם מכחול של ירוק ושל אודם; המרחב האילם את נופין לי נתן; והנה הם יפים כמקודם; בערים היפות שמעבר לים; הוא נבלע בהמון קרנבלים; כי נפשו ההוזה נכספה לקראתן; בלי "אולי", בלי סיבות או "אבלים"; ואני מחכה בחדרי הקטן; עם עשן וצלילים וגיטרה; המרחב האילם את נופיו לי נתן; והרוח, הרוח לי שרה...; ומחר הוא יצא נהרות לחצות; יילחם עם סופה ועם רוח; אך בסוף הוא יבוא אל חדרי בחצות; יחלוץ נעליו וינוח; ואני מחכה בחדרי הקטן; עם אלבום המסע הפתוח; המרחב השותק את נופיו לי נתן; ובעמק גוועת הרוח; 