לבשתי שמלה של נשף
לבשתי שמלה של נשף,; והבד הוא בד משובח.; למרות שהיום, בינינו,; זה כבר לא אופנתי כל כך.; שהרי גם ג'ינס קרוע,; חולצה עם פסים וסנדל,; עוברים בהחלט בסדר,; ומספקים בפירוש כל קהל.; אך אני על שמלה התעקשתי,; ואפשר לשאול בשביל מה,; מי צריך נעליים כאלה,; ולמה שמלה אדומה?.; אז זה לא בגללכם כבר אמרתי,; אפילו אם לא תאהבו,; זה בשביל השירים שיגיעו,; כדי שהם לא יעלבו.; מסכנים השירים של היום, בחיי,; עכשיו כשחותכים בבשר החי,; גורלם הוא גורל עוף קפוא וביצים,; כלומר גם בהם נעשים קיצוצים.; הם די סובלים, בעיקר המילים.; מתחילים לקצץ במילים היפות.; והם מופיעות פחות ופחות,; אומנם קיצוצים, זה מתאים למילה,; אך היום כל שורה שניה היא: לה  לה לה...; כן, ושרים גם יה יה, העיקר שיהיה,; וכם נה נה נה נה, הולך טוב השנה,; מורידים הברות, מרמים במישקל,; בתים שלמים נופלים וחבל.; ומה עם הצליל?, ומה עם התו?,; גם כאן המיתון כבר נותן אותותיו.; קחו את הדו, תו פשוט ומוכר,; פעם היה חופשי על הבר.; השתמשו בו המון, בלי מידה, בלי לחשוב,; יכולת לאסוף אלפי דויים ברחוב.; והיום, היום הדו הפך לנדיר,; קחו איזה שיר וחפשו את הדו,; אולי אחד שם אולי אחד פה, וזהו.; והסול, מי בכללל יכול להרשות לעצמו סול,; כשזה ככה עולה.; אז ירד גם הסול, ועוברים לפילה...; במקום סול מז'ור, בקלה מינור.; והסי, מי מגיע היום לסי,; והמי - מה עם המי?!?!?; אומנם יש כרגע מבצע עולמי,; שלח את המי, שלח את המי,; ואם כבר מגיע מי אחד,; הוא נושר מיד.; כן, חלפה התקופה היפה של הפה.; והרה - תראו בבקשה איך הוא נראה,; בקיצור - השירים של היום מסכנים,; קשה להיות שיר בתחילת השמונים.; אז... לבשתי שמלה של נשף,; ועל שתי אוזניים עגילים,; כדי לתת לשירים את היחס,; שאליו הם היו רגילים.; ובפינה חמה שמורה לי,; מילה טובה לכל תו,; שהשירים לפחות לא ירגישו,; כמה קשה המצב.; כן, לכבוד השירים התהדרתי,; ודרשתי כאלה בגדים.; כמו שרע לפעמים בבית,; ורוצים להסתיר מילדים.; אז אומרים שהכל בסדר,; משתדלים להיות חביבים,; שהשירים לפחות ירגישו,; כמו אז, כמו אז, בימים הטובים.; 