פתח תקווה
זה היה בערב, כ"ח בכסלו, נסענו בכביש העוקף ז'בוטינסקי, לעבר העיר הגדולה.; בצידי הדרך יכולנו לראות, פועלים רומנים מבצבצים ומעשנים נובלס.; החניונים היו מלאים עד אפס מקום, עמדתי ליד הבר והזמנתי בירה,; הבר-מן הכיר אותי ולכן לא הייתי צריך להגיד לו, איזה סוג.; ואז, הזרקור הכחול העיר את פינת החדר, ושם ראיתי אותה והבנתי שזוהי האישה.; כשהיא התקרבה ליבי, החסיר פעימה, ופתאום היינו ערומים לאור נרות!; האחו החריש את אוזני אך לא התייפחתי (ז'בוטינסקי).; הייתי שבוי ביצירת הפאר שעמדה מולי.; ובעודי מכוון לעבר גומת האהבה שלה, היא פתאום שאלה אותי:; תגיד לי - מאיפה אתה?; אני לא מאמין שאני גר בפתח תקוה, שנים! שנים על גבי שנים,; ערסים זקנות ובני עקיבא! אני לא מאמין שאני גר בפתח תקוה,; שנים, ערסים זקנות ובני עקיבא, אנ'לא מאמין שאני גר בפתח תקוה.; 