זה הכל עניין של אופי
הנה ירח על הגג עולה מנגד; ובחלון ממול ילדה וזוג צמות; מה התאהבת?; כנראה.; "חיות הנגב" ...; אבל תביני שקשה סתם לעמוד; אל תתבלבל, בבקשה, אתה מאבן,; ולעמוד מול הכיכר זה תפקידך; אך תארי לך, את לפתע מתאהבת...; זה כבר קרה לי...; מה, עם יוסקה?; לא, אתך ...; היום הוא אבן, היום היא פסל,; אבל הזוג שם במרפסת,; אם אך רואים אותו פתאום -; מיד הלב מתחיל לפעום...; זה הכל עניין של אופי; אל תשכח, אל תשכח,; זה הכל עניין של אופי,; שקבלנו בפלמ"ח.; אך שומעים הפילוסופים; הם בודקים במיקרוסקופים; ומוצאים שזהו אופי; קצת קשה ומסובך.; והיום היא פה ניצבת; כי הפכו אותה לאבן; אך האופי עז פי שבע; בלבבות נשאר איתן; זה הכל עניין של אופי, כמובן, כמובן,; הוא אף פעם לשינוי אינו ניתן!; אח, לו היה לי ג'יפ הייתי אז עוברת; בכל מקום ששם דהרנו עם הגדוד; "ואל תסע כל כך מהר", היית אומרת...; עזוב שטויות!; תמיד אמרתי שזאת שטות...; עכשיו אותנו כפסלים הציבו ככה,; וכמו אבן בחוצות ... אך מעלש!; זה שהציב אותנו כאן, זאת אל ישכחה; כי עוד האופי פה נשאר חמש חמש!; היום הוא פסל, היום היא אבן,; ובכיכר הנה ניצבת,; אך לכינוס, תראו, אחים,; תראו איך גם פסלים הולכים!; זה הכל...; היום הצצתי בעיתון, הא, איזה פחד...; זה לא נורא, הניצחון הוא כבר מובטח; את חכמה גדולה, אבל מטוס הדחף!; אז כנראה שיקראו שוב לפלמ"ח; כבר שכחו...; אבל אנחנו לא שכחנו,; ושוב נלך אתו, יא-שיך, לכל מקום!; אם את תלכי אז זה ברור שכבר ניצחנו; חכה, תצחק אל הירדן לכל אורכו...; היום היא אבן, היום הוא פסל; אבל אם רוח פה נכנסת  -; אז גם האבן, כשנחוץ; אל הקרבות תדע לרוץ!; זה הכל...; 