צלילי השקט
אפלה טובה שלי; את אוזנך הטי נא לי; חלום מוזר עשה אלי דרכו; חרש בשנתי טמן זרעו; החזון שבמוחי הוטמן בלאט; והוא עוד שט; בתוך צלילי השקט; בחלומי אני בודד; ברחובות צרים צועד; ובהילת פנס בקצה רחוב; בלילה קר, שכוח ורטוב; את עיני פילחו אורות ניאון קרים; וזוהרים; נגעו בצליל השקט; ובאורות הצהובים; ראיתי אנשים רבים; מדברים, אך לא אומרים דבר; להקשיב אינם יודעים מכבר; שיר חדש כותבים שאיש לא יזמר; ואין מפר; את צלילי השקט; האזינו לי, שוטים; שקט וסרטן פושטים; את דבריי שמעו אלמדכם; יד הושיטו לי מתוך לבכם; אך מיליי כמו טיפות נשרו; הדהדו; בתוך השקט; אנשים תפילות נשאו; לשלטי האור סגדו; והאותיות הזוהרות; סימנים נתנו ואזהרות; הן דברי הנביאים כתובים; בכל חדרי המדרגות; על פני קירות; בתוך צלילי השקט; 