ברחובות האימה
יש גורל עיוור לכל אישה ואיש; בגורלי שיחק המוות על הכביש; יש אנשים שנתנו לי את ידם; ראיתי אנשים יפים יפים כבני אדם; ואלוהים שלי שמר עלי קרוב; את כל חיי חצה ההלם שם ברחוב; אני ידעתי על ידי יש מלאכים; היו שם אנשים טובים, כל בני אדם אחים...; השארתי שם ברחוב חלק מעצמי; משהו מן הנשמה נתתי הדמי; אני חוזרת מרחובות האימה; ומחר את תחייכי אלי, אימא אדמה...; מול אורות הרחוב עבר ענן שחור; סבו כל חיי כסרט לאחור; יש בי סימן, העדות כאן על פני; איך הגורל הביט פתאום ישר לתוך עיני; ולי היה חבר שמן הכביש לא שב; אולי הוא במרומים מביט עלי עכשיו; אני זוכרת הוא דיבר במנגינות; הלך לי לעולם ועד, אין לב למכונות...; השארתי שם ברחוב...; 