בשקט מתעטפת
את זוכרת, ; את הדרכים איתו עברת ; את הנופים שלך שמר ; עכשיו את עיוורת ; געגוע, ; אל החיוך המשורטט ; אל החום שלו נתת ; ולמבט הרגוע ; לא זה לא חולף ; כל צליל מזכיר ; שהלב שורף ; כל תמונה על קיר ; והגוף עייף ; ורק בשקט מתעטפת ; ובערב, ; את סוגרת את התריסים ; ואוספת רסיסים, ; שמזכירים שאת נשברת ; את עוצמת, ; את העיניים הדומעות ; מניחה למחשבות ; עם השקט נעלמת ; לא זה לא חולף ; כל צליל מזכיר ; שהלב שורף ; כל תמונה על קיר ; והגוף עייף ; ורק בשקט מתעטפת ; כל צליל מזכיר... ; כל תמונה על קיר... ; ורק בשקט מתעטפת ; כל צליל מזכיר ; שהלב שורף ; כל תמונה על קיר ; והגוף עייף ; ורק בשקט מתעטפת; 