את ואני 
לך שיש צואר לבן,; ולי סכין מעשת,; זמיר ומשי - לך, בתי מרזח - לי.; ואם ביום ארור; תפלי אלי נכבשת -; זעקתך תטבע בשאגת קולי.; כי איך אוהב - דעי:; כמו פנתר דורס את; קורבן תאותו בשצף קצפו מפיו -; ממחבואי דמי אקפץ, חיה פורצת,; ובין מלתעותי תדעך נשמת טרפי.; לא אכירך, אישה,; כי בך אוהב אחרת -; את זו, שבקרבך גועה ולא ראית.; היום לא את -; צלך רודף אחרי, הפרא,; לשים כבלי-תרבות על אהבה פראית.; הנה, הנה תרצי ; ותהססי מדעת; מה עז יותר - דמי, או דם נעים-זמירך…; בכל צבעי קשתך; אל חץ אוני נוטה את -; בכדי! - ; לא אלכד, רק פחד אסמירך!; דממתי את אפך? -; סלחיני, המחושקשת,; אני ואת - זרים, הרפיני בשבילי.; לך שיש צואר לבן,; ולי סכין מעשת,; זמיר ומשי - לך, בתי מרזח - לי.; 