שיר ציפור
הרובץ בקנו לא ידע, לא יכיר ; את זה העולם הגדול. ; לא ידע שידוע לכל ציפור-שיר ; לא ידע על שום מה אמרנו בקול ; כי מלא יופי הוא כל העולם הגדול. ; עת בבוקר-בבוקר השמש תזרח ; ואלפי רביבים כפנינים בדשאים, ; עת כל בוקר השמש כורד יפרח ; ובשיח נשמע שיר-ציפור כה נעים, ; אז נראה מה יפים החיים. ; האדם, פתח לבך, שא עיניך וראה ; והבט מה יפה הוא הנוף מסביב ; קלע לנזר אחד כאבך וגילך. ; וחיו זיכרונות במטרות דמעתך ; ותראה כי יפים החיים כאביב.; 