ילדי תימן
כל חיי אני מחפש; חלק מגופי שנעלם; ותמיד אני חושש; לא אחדל, נשבעתי, לעולם; ואיתי אלפי זוגות עיניים; מתפתלות שנים בכאבן; עוול שזועק עד השמיים; שאלות רוצות את פתרונן; אז תנו לנו לדעת, ותנו לנו לבכות; כי כל הזמן כבשנו בפנים את הדמעות; כי אלו ילדינו, ואנו בזכותם; נמשיך להלחם יום יום את מלחמתם; כל חיי בצל זכרונך; בליבי את חיה ונושמת; מי את ומי משפחתך; אולי גם נשמתך מתקוממת; ותמיד קיים בי געגוע; לנסתר שחי בחלומי; ובתוך תוכי איני רגוע; ורואה את שברונך אימי; תנו לנו לדעת...; 