תשרי 
תני לי עוד שניה לשקוע ; בעצמי לנטוע תקוות שווא ; לאבד עצמי לדעת ; ללא געת קו ; לצייר לי מציאות שאין בה משמעות ; והכל ישקע אל האדמה ; הרצפה שלי חורקת ; רוח כיפורים דופקת על דלתי ; ואני בפנים מוגנת ; מנגנת לעצמי ; מחפשת מחילות, תפילות ומנגינות ; עד שהכל ישקע אל האדמה ; כן הכל ישקע אל האדמה ; אבל אולי מחר אני אשוב ; ונתרומם אל השחקים כנשרים ; אך לא לפני שישמע בי שוב קולי ; התחכי, אהובתי? ; סוף לכל כיפור מגיע ; תם הצום, נסגר רקיע, ערב בא ; הנה התחלה נוספת ; נאספת לתקווה ; כי מהיום עד שאמות אדע למצוא בי משמעות ; והקול יבקע מן האדמה ; כן הכל יבקע מן האדמה ; עכשיו לפני הסתיו אפשר לשוב ; לשטוף הכל בנחלים המוחלים ; עכשיו תשרי ; אני שומעת קול קורא בשופרי ; התחזרי? אהובתי; 