מעביר דף
ועכשיו זה הזמן לדעת כבר מה; צפוי לנו מהשמיים; גם יודעת יותר טוב למה התכוונה; זאת שאמרה שהחכמה היא כמו מים; ונדמה שנהיינו, בלית ברירה; יותר ויותר קרובים; אנחנו כמו זוג לאורך שדרה; פשוט הולכים והולכים; ולאור הדברים הפשוטים באמת; אנחנו חיים את חיינו; למשל בלי הסברים רק לקבל ולתת; זה לא קל אבל מה יש עוד בינינו?; אני נזכרת לפעמים הילדות שהייתה; לפני זמן המחשב וההיי טק; על פסי הרכבת מחכה לקטר; וכשהוא בא הכל צועק; כן, היו אלה חיים טובים; כמו שאומרים האופטימים; ולפעמים חיים מוזרים כך אומרים; המיסטיקנים הסינים; ואולי אלה חיים גדולים; הרי חיינו אותם בטירוף; תסתכל עלינו ותראה; קצת שמח, קצת עצוב; וכשאני שוב לובשת שמלה לבנה; אתה שואל מה קרה לך ולנו; הרי פעם לבשת את אותה השמלה; בנובמבר כשהתחתנו; כן ברור לי שאתה רוצה לפעמים; לחזור אל הדברים שהיו; גם אני רוצה אל אותם הימים; בגלל אותו הדבר בדיוק; כן, היו אלה חיים...; ועכשיו אל תדבר רק תבוא אלי; בשקט בשקט בחדר; כמו שני חברים שאבדו בחלל; שים לב כבר שוב אמצע נובמבר; שוב נופלים העלים - זה הזמן השקט; מה צפוי לנו מחר לא נדע; אתה עוטף אותי בחום ורוקד; ומעביר לנו עוד דף; כן, היו אלה חיים...; 