אני נושא עימי 
אני נושא עימי את צער השתיקה,; את נוף האלם ששרפנו אז מפחד,; הלא אמרת אלי: "העיר כל כך ריקה"; הלא אמרת אלי: "נשתוק מעט ביחד".; בחלוני קמלו כבר שושני הנוחם,; בחלוני נסתם חזון המרחבים,; רק הרחובות עוד מחייכים במלוא הרוחב,; אל כל אשנב מוצת באור הערבים.; בואי נצא שוב לחוצות אותם הלכנו,; אל ספסלי האהובים בגן העיר.; אולי נפגוש עוד בפנים אשר שכחנו,; אולי נשמע עוד מחדש אותו השיר.; בחלומות ההם על הספסל הקר,; בחלומות ההם נרדים את עברנו.; עד שיום אחד גבוה ומוכר,; יפול שוב בנשיקות על צוארינו.; 