אורן מול הים
בין עצי האורן מול הים ; הדרורים נולדו לי מאוחר; משורשי הסלע קמתי ; לצמרת שחלמתי; והצל סורק הולך ותר ; ובין מחטים בחורש ; רצתי כמו מוכת סחרחורת ; ואת ילדותי החבאתי שם; בין עצי האורן בכרמל ; שם אהבתי הותירה צל ; את קולה אני שומעת ; וליבי יוצא מדעת ; בא הרוח שר ומחולל ; לבבה החם ונחת; חלוקים משפת הנחל; והצל רוקד כמהתל; בין עצי האורן הישישים; שבתי אל שאהבה נפשי; והלב עודו פרוע; כענף לוליין ברוח ; וצחוקו תמים ואנושי; כגומה קטנה של ילד ; בין חורשת עלים ותכלת; ונותרה הרוח החופשית; בין עצי האורן מול הים; ציפורים שבות מקיץ חם; עם השמש והרוח; לבבי שוב לא ינוח; בנפשי אני עודני שם; מבקשת גן של שקט ; צל ואהבה חומקת ; בין עצי האורן מול הים; 