בלה 
היא היתה ילדה; הוא היה כבר איש; והיה לו עסק בעסקי הביש; היא חלמה עליו; הוא חלם על חו"ל; היא שלחה מבט והוא זלזול; בביתה ישבה ואספה תמונות; הכל נראה טפל, גם האמונות; היא חיכתה ליום שתהיה גדולה; שאותו האיש יהיה שלה; בלה, בלה, בלה, בלה; הוא שווה כל כך הרבה לה; בלה, בלה, בלה, בלה; כמה בריאות שזה עולה לה; בינתיים היא; תפרה וגם סרגה; רקמה חלום, בכלל לא דאגה; כשהגיעה יום; שלחה היא את אמה; לדבר עם האביר של השכונה; התקלחה האם, פזרה את השיער; פדיקור ומניקור וכל השאר; מה עבר אז בראש של המאמא?; על מה חשבה? מה בדיוק היא זממה?; בלה, בלה...; אך, אבוי, איזה סוף; רק ירד המסך; בלה את הוילון הרימה; ואביר חלומה צעד קדימה; בלי לומר מילה; אסף לזרועותיו; את אמא; בלה, בלה, בלה, בלה; הוא כבר לא שווה הרבה לה; בת שבעים היום היא בלה; עוד מחכה שזה יקרה לה; אין סיכוי גדול לבלה; אז בואו נמחוק ת'טרנטלה; 