סירת נייר 
אלי שובר האניות אוהב את אוסי ; ברגע הראשון הם נראים כסירת נייר שנייה לפניי שהיא נספגת ; במי הברז שמילאו אמבטיה ; היא גם העוגן היחיד שהוא יכול להשליך ; במים הטריטוריאליים שבין בירה לכבד אווז ; תראי לו ת'שירים שאת כותבת, הוא אומר לה, ; "לו" זה לי, באילת, בבר שלו ; מתחת לציור של עץ או סירת מפרש ; היא לא מתפתה, והרי המפרשים מתנופפים, ; בשתי פיסות הבד המכסות את שבע עשרה השנים שלה ; והעץ, כמעט כמוהו, לא היה בבית הספר שלימדו את המילה "שלכת" ; אלי שובר האניות אוהב את אוסי...; 