ירח 
וזכרוני הראשון אם יופייך אינו מטעה אותי,; משליך גיטרה ואבי עלי צורח,; ואימי אומרת "זה החוטא שלי",; ולוקחת אותי לטיול מנחם מול ירח.; וזכרוני השני, אם עינייך אינן מטעות אותי,; עוזב את הבית אל סיכוני הזמן,; כששאלתי אותך "האם תהיי לי לעולמים?"; ענית: "תביט לירח שם יש כבר אדם".; ואחרי שנה שכרנו חדר מול ירח,; מתחיל לנגן בבר קודר ברחוב המסגר.; והם צרחו "תורידו ת'נמוך עם הטוקסידו".; ורק אחד אמר: "ילד ילד, עוד תוריד את הירח בשבילם".; היתה תקופה כזו שהאושר בא בזעם,; צחקנו מהכל, שרפנו את מה שבא ליד,; לא נשאר לנו אלא לחבק את הצער,; להגיד "אתמול היה טוב ויהיה גם מחר".; אתמול היה טוב, אתמול היה טוב,; אתמול היה טוב, ויהיה גם מחר.; קשה לי להתרכז, כי יופייך עוד מהמם אותי,; קשה להגיד חבל או לומר אולי.; במקום זה אני רוקד וצועק לירח: "רד".; ומאשים את העולם בכאבי.; לפעמים אני שוכח, איך התחלתי מול ירח,; כשאתה שוכח כן, כן, אתה מסכן; יש גשם בשמיים אין ירח בינתיים,; וכשיצא נלך ביחד עד שנעלם.; היתה תקופה כזו...; 