רוחות של טמטום
מישהו באמת נוטר לי טינה; הם שותלים סיפורים בכל עיתון שיש; מי שזה לא יהיה, הלוואי יפסיק עם זה; אבל מתי - אוכל רק לנחש; אומרים שיריתי באיזה איש אחד; ולקחתי איתי את אשתו להוואי; היא ירשה מיליון דולר שם; וכשהיא מתה זה עבר אלי; לא אשמתי שהתמזלתי; אנשים רואים אותי כל הזמן; ופשוט לא יכולים לזכור איך להתנהג; ראשיהם מלאו רעיונות גדולים; תמונות כוזבות ופרסומי שוגג; אפילו את אתמול מוקדם; נאלצת לשאול אותי מה קורה; לא האמנתי אחרי כל השנים; איך את לא מכירה אותי יותר טוב מזה, גברת; רוחות של טמטום נושבות עם כל תנועה קלה של פיך; נושבות על בדלי הסיגריות שאני משליך; רוחות של טמטום נושבות כל אימת שאת מזיזה את הלשון; את שורה בטמטום; פלא שאת עוד זוכרת איך לנשום; פגשתי מגדת עתידות; והיא אמרה: תזהר, צפוייה לך מכה קשה; לא ידעתי שקט ושלווה; כל כך הרבה זמן שאני לא זוכר את ההרגשה; יש חייל בודד כאן ליד צלב; ערפל מכסה על הזוהמה; לא יכולת לדעת, אך בסוף יצא; שהוא ניצח במלחמה; אם כי הובס בכל קרב בה; התעוררתי בשולי הכביש, חולם בהקיץ; איך נראים לפעמים הדברים; תיפוף רכבת בראשי דופק כמו פטיש; ועושה לי כוכבים; פגעת במי שאני הכי אוהב; וכיסית על האמת בשקרים; יום אחד תשכבי בבור; זבובים מעל ראשך חגים; ודם בבגדיך; רוחות של טמטום נושקות דרך הורד על קברך; נושקות בין הוילונות שבחדרך; רוחות של טמטום נושבות כל אימת שאת מזיזה את הלשון; את שורה בטמטום; ופלא שאת עוד זוכרת איך לנשום; כוח המשיכה משך אותנו מטה; והגורל עצמו קרע אותך מקרבי; אילפת את הפרא בכלאי; אך זה לא הספיק כדי לשנות גם את לבי; עכשיו הכל קצת מנופח; למעשה הופסקה אפילו כל תנועה; מה שרע הוא טוב - מה שטוב הוא רע; גלה את האמת: בראש הגבעה אתה עמוק למטה; שמתי לב בטקס אז; איך השחיתות כילתה בך כל חלקה טובה; אני כבר לא זוכר את הפנים שלך; פיך שונה, אין בך טיפה של אהבה; איש הדת עמד לבוש שחורים; חקוק באבן כשבניין נשרף; מעולם לא בטחת בי, ולו לדקה; מעולם לא קרה לי שאביב חלף; וכה מהר הפך לסתיו; רוחות של טמטום נושבות מסביב ראשי במעגל; ממשרדי הממשלה אל הקרנבל; רוחות של טמטום נושבות כל אימת שאת מזיזה את הלשון; את שורה בטמטום; פלא שאת עוד זוכרת איך לנשום; דחקנו מדי אחד את השנייה; עד שזה הפך לכעס סערה; עכשיו כשאני עובר ליד דלתך; אני מנסה לחלום שכל זה לא קרה; הבנתי שאבדת לי בכל מקרה; למה להמשיך? אין טעם בכלל; כדי לדבר איתך אצטרך לחשוב; להמציא לך איזה תירוץ משוכלל; מה שנראה לי קצת דבילי; נבגדתי בידי הכל; פעם אחרונה, ועכשיו אני חופשי; נפרדתי יפה מהחיה הרעה; על קו הגבול הדק שעמד בינך וביני; מעולם לא תדעי על הסבל שלי; ומכמה כאב אני מתעלם; ולא אדע עלייך את אותם דברים; קדושתך, באם זה משתלם; וזה אפילו קצת חבל לי; רוחות של טמטום נושבות אצלנו דרך הבגדים; נושקות בין השורות שאנחנו כותבים; רוחות של טמטום נושקות אצלנו אבק מהמדפים; אנחנו שורים בטמטום; פלא שזכרנו אפילו איך נושמים; 