אין פתרונים בדמעות
מעברו השני של הקו; את אומרת מלים כואבות; ואני מאזין בעודי משתאה; אם אבדו באמת התקוות.; ואת נערה, לא אישה לא ילדה,; מתכנסת בפנים, חברה לדמעה.; אפלה בתוכך והנך בודדה,; אין איש שיצחק לך קמעא.; אין פתרונים בדמעות, ילדתי; כי הבכי משחרר לשעה.; אם תהיי קשובה לתשובות שאתי,; הן תבאנה מעט רגיעה.; המרוץ לחיים הוא קשה ואכזר; וירמוס ברגליו חלומות חבויים; הרוצים רק לצאת מכלאם שנסגר; ולקחת חלקם בחיים.; הוא רומס ודורס ואינו מתחשב; בתקוות רדומות ורגשות נסתרים.; הוא אבי-הדמעה, הוא אבי-הכאב,; הוא העצב בכל השירים.; אין פתרונים...; אם לבך תפתחי לעולם הרחב; אז תצאי מכלאך ותשובי לחיות; כמצוות-אנשים, בחדוות לב יאהב; כל פריחה ולבלוב בשדות.; כי רבים הדברים הטובים בעולם,; רק הושיטי ידך וקחי לך חלקך.; לא הכל כה שחור ויש בני-אדם; שיוכלו להאיר עולמך.; אין פתרונים...; 