פסנתרן הבר
כבר תשע וקצת בליל שבת, קהל רגיל מתאסף לאיטו ; ואיש זקן יושב לצידי, עושה אהבה עם כוסו. ; הוא אומר "בן נגן לי זכרון ילדות, לא ממש בטוח איך הוא הולך ; אבל הוא רך ונוגה וידעתיו בעל פה כשהייתי צעיר ופוחז" ; לה לה לה... ; שיר לנו שיר פסנתרן הבר, שיר לנו שיר עכשיו ; כי כולנו במצב רוח לשיר - וברוח אתה קפיטן ; ג'ון על הבר הוא חבר שלי ; נותן לי לשתות בחינם ; והוא מהיר בבדיחה - או להצית לך - אך ליבו הוא לא ממש שם... ; הוא אומר "לאט לאט זה הורג אותי" והחיוך מפניו נעקר, ; "כי בטוח שהייתי כוכב היום, לו יכולתי לצאת מהבר" ; לה לה לה... ; פול הוא סופר - בעיקר נכסים - שעוד לא מצא זמן לאישה ; והוא מדבר לו עם גבע שעדיין בקבע ובטח יישאר בצבא ; והמלצריות מתאמנות בפוליטיקה, אנשי עסקים משתכרים לאיטם ; והם שותים לחיי הבדידות הזאת, זה עדיף על לשתות לבדם ; לה לה לה... ; שיר לנו שיר... ; זה קהל די נחמד בשביל ליל שבת והמנהל זורק לי קריצה ; כי הוא יודע שאותי הם באים לראות, לשכוח מעט מחיי השגרה ; והפסנתר נשמע כמו קרנבל והמיקרופון מזיע מחום ; והם זורקים לי כסף לתוך הקנקן ואומרים "היי, מה אתה עושה פה?!" ; לה לה לה... ; שיר לנו שיר...; 