סופי
לסופי זוג עיניים שואלות; איך נשארה ורק הזמן עבר; חלוק פרחים, חלון נפתח לשמש יום ראשון.; ילדים דוהרים בחדר המדרגות; רצים כמעט שמפילים אותה; היא מסתדרת, חשוב להיראות טוב בשבילו.; כי סופי מבינה,; שאין מה לדבר,; ילדה גדולה מספיק,; צריכה להסתדר,; וגם אם הוא לא כאן,; הוא חי כל עוד שהיא,; תשמור עליו,; תזכור אותו.; עמוק בתוך הרעש ברחוב; רואה הכל ולא רואים אותה; חנות ספרים, ואיש אחד נחמד - נחמד מאד.; תמונות בראש מכל מיני תקופות; אחד בלי יד עובר ליד עכשיו; ואם היה, היה עכשיו בערך בגילו.; כי סופי מבינה,; שאין מה לדבר,; ילדה גדולה מספיק,; צריכה להסתדר,; וגם אם הוא לא כאן,; הוא חי כל עוד שהיא,; תשמור עליו,; תזכור אותו,; וסופי עצובה,; גם בלי להתכוון,; היא אמא יקרה, שנשארה בלי בן; וגם אם הוא הלך, היא כאן ותישאר; לשמור עליו; לשמור אותו; (לשמור עליו.... לשמור אותו....); 