פריס 
האנקורים ברחו מהשמיים ; אל  השדים  מאבן  מול הנוטרה דאם; כי ציפורי פריס קיפלו את הכנפיים  ; עד שיגיע זמן אחר רחוק משם ; עיר האורות שנת ארבעים ושתיים ; המולן רוז' צוהל בריקודי קאן קאן ; ובככר הנערות עושות עיניים ; לחיילים ולקצינים של השטן; ואת מול החלון הקר על הכורסא לבד; הטלאי על המעיל תפור בדיוק על פי החוק  ; בוהה על  השלכת הכתומה שבבולבאר; ועוד מעט דפיקה בדלת ויקחו אותך רחוק ; צלילי אקורדיון חורכים  בבטן  ; של אלו שעוצמים את עינהם עכשיו ; צלילי אקורדיון רכים עם ריח  שתן ; וריקבון עלים שוב מסמן עוד סתיו ; העיר דומעת לך מהעיניים  ; הכנסיה ממול שוב מתמלאת אדם ; במדרגות רוקעות  המגפיים; החושך יעלה היום הרבה יותר מוקדם; ואת מול החלון הקר על הכורסא לבד; ואת מול החלון הקר על הכורסא לבד; הטלאי על המעיל תפור בדיוק על פי החוק  ; בוהה על  השלכת הכתומה שבבולבאר; ועוד מעט דפיקה בדלת ויקחו אותך רחוק; 