החיים היפים של קלרה שיאטו
היא אהבה את הים הלוחך ; את החול ואמרה בליבה ; תן לי לחיות על יד ים ; אני רוצה למות עם השקיעה היורדת אל תוך ; האופק כשהשמיים האדומים את אדוות המים נושקים ; ובעלה היה מוביל דברים בעגלה רתומה לסוס ; הוא היה איש רך ונעים והיה לוחש לה מילים מתוקות ; והוא שר לה שירים עצובים בשפה בלתי מובנת לה ; ובלילה כשעשו ילדים היה בוכה ; אז נתנה לו לבכות בתוכה ונולדו חמישה ילדים ; שניים מהם מתים ושלושה ילדים חיים ואמרה לעצמה אוהבת אך בליבה צחק איזה שד - בתוך ליבה צחק איזה שד ; והיה אחד עם עיניים עם גון ירקרק זהוב ; היא ידעה שחטא כבד היא חוטאת אבל עשתה מה שתמיד רצתה לעשות והיה בה פחד ענק מן האושר החריף והזך והוא קישט את גופה בפרחים שעל יד הנחל קטף ; הם נסעו ממקום למקום וכל חייה נראו לה פתאום ; כאילו בותרו בסכין היא ראתה את עיני היגון נתעטפה מן ; עצב לאה וידעה שכל חייה ברחה ולא הגיעה לשום מקום ; כי לברוח זה לא להגיע ממש כמו לעמוד במקום ; וכאשר בעלה נפטר היא לא בכתה וליוותה אותו ; על קברו הטרי היה שלט קטן אך היא לא ידעה לקרוא ; אין למי לבשל הבית ריק מעצב ; היא הלכה בדממה מדהימה כשהגיעה הערב ; היא אהבה את הים הלוחך ; את החול ואמרה בליבה ; תן לי לחיות על יד ים ; אני רוצה למות עם השקיעה; 