על הכתף של תל אביב
אתה אוהב את המרחק; זה מסדר אותך; לחזור אליי יותר נקי ומפוקח; איתך תמיד על קצות האצבעות,; על בהונות; נזהרת, אין אפשרות אחרת.; יום עירוני כבר מפלס אורו מהחלון; מהמילים שלא אמרתי ; עוד תקועות לי בגרון; שעון דופק על קיר; וזה מזכיר לי תוף כבד.; על הכתף של תל אביב ; אני אניח את הראש; הערב הוא אביב; נושם בצמרות הברוש; ואם יבוא העצב שישטוף; כמו ילדה אשב ; על הברכיים של החוף; מילים בבטן הן אגרוף ; גם זה פוגע וחולף; נשאר לי עוד חלום ; שלא הצליחו לכופף; כל רעש בחלון שלי הוא שיר; מתוך השפתיים של העיר.; אני הולכת ואיתי מטען של טעויות, ; של איך רציתי והיה ; ומה יכולתי להיות ; אחרת לא היה בי מה לתת ; הרבה שנים אני לא באמת ; הזמן נשרף על ריקנות; הרי בסוף כולם; הופכים להיות קטנים; ואין דבר שלעולם; הצל שלך נוסע ואצלי,; נשאר האור.; 