קוראים לנו ללכת
שוב רועם בכבישים מצעדינו; ומגביר התרמיל טילטוליו.; שוב העמק נפרש לצידנו; והרכס - נישא מעליו.; אך אשרי שצעד עימנו; ויכול לשניהם - ברגליו!; כי צחוק פרחי הבר כבר מתגלגל במדרונות; ונסו הגשמים והשלכת.; ואלף מזמורים במימיות ובגרונות,; קוראים, קוראים לנו ללכת!!; שוב כאז, כבירים הם המים; הגמועים בסתרי חניות.; שוב, כאז, משגעים את העין; הדשאים בעמקי גאיות.; כי פי שבע ארצי נפלאה היא; למודד את יפיה - בפסיעות!; כי צחוק פרחי הבר כבר מתגלגל במדרונות...; שוב גם נגבה פרצו, גם גלילה,; כל צבאות האביב, פרחחים!; שוב תמימות הרקיע הכחילה; וה"חברה" עוברים בדרכים; וחוזרים על הזמר חלילה -; והולכים, והולכים, והולכים!; כי צחוק פרחי הבר כבר מתגלגל במדרונות...; 