פלורידה
היה היתה לנו ילדות מלאת פצעי בגרות בלב, ; ואיך שלא יהיה בסוף גם זה עבר, ; הלכנו לתיכון ושם הבנו ת'כאב, של האהבה. ; הכל רקוב הכל שקוף, זאת פילוסופיית עיתונים, ; אין שחקנים רעים, רק חרא של מאמן. ; ויש בנות שאוהבות בנות, בנים שאוהבים בנים, ; אז מה? את מי זה מעניין? ; אני מכיר אחת שמגדלת את הילדה שלה לבד, ; היא חד הורית, היא לסבית והיא קטנה כמו בול. ; ואיך שלא קיבלו אותה, כל כך בהתחלה. ; יש לה מזל, שהם בסוף קיבלו. ; וזה הרדיו על החוף, שמנגן עדיין פופ, ; אומרת: "סגור אותו", אין לי ברירה, אז אני מסכים. ; ורק אומר לך שאני לא קונה ; את השטויות, שמדברים בחנויות, ; אז שנינו צוחקים... ; רוצים לפלורידה, ; אבל תקועים לנו פה בבר בסמטת רחוב קטן, ; צריך רק לחפש, למצוא ולגלות. ; בין התורים אני עומד, כמו שעמדתי פעם, ; לתפוס לנו מקום הכי טוב, כדי לראות. ; ולפעמים כמו הגולשים, כדאי לרכב על הגלים, ; יהיה זה יום הכי יפה, שאי פעם ידעת. ; הרי הייתי הראשון, שקראת לו אהובי, ; וגם אני קראתי לך. ; בבקרים אני מנגן גיטרה בחדרי, ; כי מזמן הפסקתי להבין ולהכיל את המציאות. ; הכל סביבי כבר מסחרי ואכזרי לא מקורי, ; הקשיבו לעוד שטות. ; בקצה העיר יש שדה תעופה, ; ומטוסים עולים וממריאים, ; ובלילות שנינו הולכים לשם, לראות אותם. ; איך נפרדים האנשים, איך הם בוכים ; כשהם סוחבים את החיים, כמו מזוודות ; וכמו ביתם. ; רוצים לפלורידה... ; אם האויב יתקוף מחר, נרים עליו פצצות אטום, ; עוד לא מאוחר, לקחת צעד לאחור. ; כשהילדה שלך בוכה, היא מתעוררת מחלום, ; תדליקי לה ת'אור! ; אני זה שקנה לך מתנות, שחיכה לך בלילות, ; שעמד בתור להביא לך כוס קפה, בבוקר במנהטן. ; "דיברת כבר יותר מדי" אומרת, "אז תשתוק ; ותן קצת שקט"... ; רוצים לפלורידה... ; אז זהו זה, רוצים לפלורידה! ; עכשיו אתם יודעים הכל, ; אתם יכולים להתחיל לרקוד...; 