עננים
עננים יפים נורא, במיוחד עננים של גשם; זה לא עוד סיפור על אהבה נכזבת; עננים לובשים צורה ומיד לובשים אחרת; ראיתי איש זקן בהריון וממנו יצאה לה הירח; הזקן המשיך לישון ומיד הפך לנעל; ובאופק תמיד עומדת לה אוניית מלחמה; עננים יפים נורא, גם כשמסתירים את השמש; הנה עוד זקן שדומה ללנין; הופ, נגמר, זה כלב פודל; האריה גם הוא הפך לכלב פודל; היום יש נטייה כזאת לעננים שכולם בסוף הופכים לכלב פודל; הנה בת יענה ואריה רודף אחריה; האריה הופך לשור, כמעט לרגע כבר חשבתי; אבל השור הופך גמד, הגמד לדג והדג לציפור; והציפור לאפרוח, האפרוח ליד, והיד לדוב-תוף; שהיפופוטם רודף אחריו, היפופוטם בולע את הירח; מעליו יש חזיר בר שדומה לאיזה איש ידוע; שדבוק למכשף ראש אל ראש; בכלל זה מעניין עם העננים; עננים לובשים צורה ממעשיו של אל היופי; וזה נותן לי את החשק לחלום ומיד לחלום אחרת; וזה לא שיר על אהבה נכזבת, וזה לא שיר על בני אדם בכלל; וההר הוליד עכבר עד שבא הלילה; עד שבא הלילה, עד שבא הלילה השחור; אוהב לבכות על מר גורלי, אוהב לשתות עד שיבוא יומי; אוהב לבכות על מר גורלי, אוהב לשתות עד שיבוא יומי; אוהב לשתות ולאכול, אוהב לשיר, אוהב הכל; אבל אותך אוהב בנשמתי; אני שלך ואת שלי; אני שלך ואת שלי; נתתי לך את כל הוני, את נשמתי; ועוד לא באתי על סיפוקי; נתתי לך את כל הוני, את נשמתי; ועוד לא באתי על סיפוקי; נחזור למציאות ונראה את הכל בבהירות; אף פעם לא היתה לי אהבה אחרת; וכבר עכשיו את אמא, בכל מקום קדימה; ויש לך בית ואת לומדת ואין לך זמן בכלל בשבילי; אני זוכר איך הזמן עובר כשהעתיד היה ורוד ומעורפל; אני נזכר בעבר, לא למדנו שום דבר; המציאות מרה, הכל נגמר בה רע - ימי הנעורים; המציאות מרה, נולדנו לקבורה, אולי זה גורל; אני זוכר איך הזמן עובר כשהעתיד היה ורוד ומעורפל; אני נזכר בעבר, לא למדנו שום דבר; המציאות מרה, הכל נגמר בה רע - ימי הנעורים; המציאות מרה, נולדנו לקבורה, אולי זה גורל; חלומות טבעו בחול של השכחה; ארמונות מתפוררים, עומדים כזכר לתרבות שנשכחה; מעשה ידי אדם שוב לא יהיה קיים, כל האורות והנצנוצים; הכל נמחק וכלום, עומד רק היקום, ומי יודע האל ישרו; המוסר לא השתנה, כך וכך אלפי שנה זכרון דגים וזהרורים; הכל נמחק וכלום, עומד רק היקום, ומי יודע האל ישרו; חלומות טבעו בחול של השכחה; ארמונות מתפוררים, עומדים כזכר לתרבות שנשכחה; מעשה ידי אדם שוב לא יהיה קיים, כל האורות והנצנוצים; הכל נמחק וכלום, עומד רק היקום, ומי יודע האל ישרו; המוסר לא השתנה, כך וכך אלפי שנה, זכרון דגים וזהרורים; הכל נמחק וכלום, עומד רק היקום, ומי יודע האל ישרו; 