הכומתה האדומה
איני יודעת למה; אוהב אותו, פי כמה,; מכל הבחורים שיצאו למלחמה.; אולי בגלל היופי,; אולי בגלל האופי,; אולי הלך ליבי אל הכומתה האדומה.; מאז אותו פגשתי; כבר חשתי והרגשתי; צביטה עזה בלב וחרב בנשמה.; דבר לו לא אמרתי,; רק בליבי שמרתי; את צבע שתי עיניו והכומתה האדומה.; כשהוא חזר משמה; כל השכונה נדמה; והבנות כולן ליבן אליו המה.; אולי בגלל מראהו,; אולי בגלל רובהו,; אולי הלך ליבן אל הכומתה האדומה.; חזק אותו חיבקתי; חיבקתי ונישקתי; והוא הגיש לי שי, הן לא תדענה מה.; לא פרח למזכרת,; לא בושם או שרשרת; רק על ראשי חבש את הכומתה האדומה.; 