אביב 
כשבשמיים הכחולים צוחקת קשת; או כשכפתור ראשון נפתח בצוארונים,; וכשבגן הציבורי, אחר הגשם,; כל עץ פתאום ירוק כל כך בעניינים.; אז האביב נכנס לעיר (לידיעתך!); ואם שכחת - שיהיה ברור לך; שבשוקים כבר מסמיקה לה הולנסיה; ושהחורף הזקן יצא לפנסיה...; כי מלפנים, ומאחור, ומסביב; העיר הזאת היא הוכחה שיש אביב!; כל הנופים אצלה לפתע מתגלים; כמפרעה פורחת על חשבון הקיץ; והפירות אצלה הולכים ומבשילים; (ומוציאים לך ממש את העיניים).; וזה הכל באשמתו של האביב; שייכנס הרוח באבי אביו...; אתה יוצא מחוץ לעיר וככה סתם פה; תופס שלוה ומתפעל "נו מה תגיד ?"; כי כל שדה עורך תצוגת אופנה חינם פה; וכל פרדס הוא פרפומריה ענקית; וציפורים ששכחו לקפוא מקור; פוצחות שירה עברית ישר מהמקור; וזה לגמרי לא חדש, אך טוב לדעת; שארצך אולי קטנה, אך משגעת.; כי מלפנים ומאחור ומסביב; גם היא, בעצם, הוכחה שיש אביב; כי הנופים אצלה לפתע מתגלים; כמפרעה פורחת על חשבון הקיץ; והפירות אצלה הולכים ומבשילים; (ומוציאים לך ממש את העיניים); וזה הכל באשמתו של האביב; שיכנס הרוח באבי אביו...; מרב שנים איש לא נהיה צעיר עדיין; אך כל שנה ממאי עד יוני לפחות; הלב פתאום הוא בן עשרים, עשרים ושתים; והוא אלרגי לפרחים וחתיכות...; וכשפורחת חתיכה ברחוב סוף סוף; זו פרובוקציה מהלכת (עם מחשוף); אך כשעוברת היא מתחת לתריסינו; אנחנו כלל לא אחראים למעשינו...; כי מלפנים ומאחור ומסביב; כל חתיכה היא הוכחה שיש אביב; כי הנופים אצלה לפתע מתגלים; כמפרעה פורחת על חשבון הקיץ; והפירות אצלה הולכים ומבשילים; (ומוציאים לך ממש את העיניים).; וזה הכל באשמתו של האביב; שיכנס הרוח באבי; אבי; אביו...; 