שיר היחידה 
כשנצא אל הליל המפשיל שרווליו; עם רינת הצרצר ונביחת הכלבים; ובבוהן של יד, זקור ומונח; נחזה במסוק, מתרחק בין עבים; כשאנחנו שרים, שיר פשוט ועניו; בזיוף הקולות אך בהולם הלב; יעמוד סמבתיון וימחה לנו כף; על ביצוע מושלם נקי ושלם; הרעות הצומחת כל מטר שכאן; היא רעות של אמת: יש בה בכי ושירה; זהו בית היוצר, זה הרי הסדן; ללוחם הבודד, חשכתו מאירה; כשאנחנו שרים...; ובעין חודרת, שקטה ובוטחת; כשירח פן תת שוב תוהה ושואל,; אל עורף אויב נחמוק שוב בנחת,; זו נבחרת המחץ, של עם ישראל!; כשאנחנו שרים...; הצוות הבודד המנווט את דרכו,; על חודו של הקוץ בדיוק לנקודה; בין כוכב ושיח יעשה מלאכתו; ניניך אלה קין, עובדי אדמה; כשאנחנו שרים...; וביום בו העם בענן יראה קשת,; ויועיד ללוחמים את כותל מזרח; אז תהה האומה בדחילו נרגשת,; אל סיפור חייהם החתום בגינזך; 