עוזב 
קר, מוותר ונשאר, ; והגיע הזמן אני מרגיש שלחצת יותר מדי.; כל הזמן מעלי את שברת את רוחי, ; אני נקרע בין הרגל לבין עצמי.; מי חשב שהיום ישתנה; ופתאום בארות של תקווה יתייבשו לחול.; כבר מזמן לא יכול להפנות מבטי,; מצולק ושבור, לא אמיתי.; עכשיו אני קם ועוזב, מזמן נגמר הכח; ניצב אל מול אותו כאב, כבר לא יכול לשכוח; מבחן אמת שמאכזב; גם שנדמה שמושלם, והכל כבר נרדם; זה חוזר ומכה בי די נמאס!; והרגש נמס, אני מרגיש מנותק; כי החבל נגמר אני נחנק!; מי אמר שאשתוק לכאב כה עמוק; ואת מה שהיה לא ניתן למחוק.; אני בחדר הקר מתפתל בתוכי,; זה חלום שמרגיש לא אמיתי.; 