מלחמה זה רע
בסוף יום הקרב כשנשארתי לבד; הרובה הלוהט הצטנן לי ביד; וחשבתי: "זה טוב שניצחנו בקרב"; אך זכרתי מה סבא אברם לי כתב:; "מלחמה זה רע לחלומות וציפורים,; מלחמה זה רע לפחדנים וגיבורים,; לא כולם יודעים בדיוק לאן שהם יורים,; בעשן נובלים לאט כנפי הפרפרים"; שכבתי על גב המוצב שבהר; וראיתי למטה את מה שנשאר; וכשאמר המפקד: "כל הכבוד"; שמעתי את סבא מבין הגבעות:; "מלחמה זה רע ואין כבוד במלחמות,; אנשים חיים הופכים פתאום להיות שמות,; כל החיילים שמפסידים לאדמה,; לא תמיד יודעים אם הם ניצחו ובשביל מה"; חזרתי הביתה בערב שבת; אמא טיגנה חביתה במחבת; ואבא חייך, את ראשי הוא נשק,; רק סבא ישב בפינה ושתק:; "מלחמה זה רע לחיוכים וחביתות,; לפעמים במלחמה גם אהבות מתות,; גם כשחוזרים בסוף לדשא של הכפר,; השמש לעולם כבר לא תהיה אותו דבר".; 