עגלה של אספסת 
על עגלה של אספסת; לעת ערב נושב; אני שוכב על גבי; ובלחש כזה חושב; מדוע את כל הקטנות הללו; אני כל כך אוהב; שריקתו של השוט; וצלצול הרתמה; במסע הזה השלו; כל אלה, כל אלה; עושים את המוות נורא עד כאב; כל אלה כן כל אלה; עושים את המוות נורא עד כאב; ואולי על אותו כר אספסת; לפני אלף שנים; שכב ענק קדמוני וחשב; בדיוק כמו אני; חשב על כל הקטנות שהוא; כל כך, כל כך אוהב; שריקתו של השוט וצלצות הרתמה; במסע הזה השלו; כל אלה, כל אלה...; בשביל החלב למעלה; גשם לבן מטפטף; בהר שוקעת השמש; שדות אדומים בלב; ואת כל הקטנות הללו אני כל כך אוהב; שריקתו של השוט וצלצול הרתמה; במסע הזה השלו; כל אלה, כל אלה...; 