הנערים הספנים
מול הסיפון הכוכבים זורחים דומם; הרוח קל האוניה בליל תרה; תביט סביב תבל נסתר אין חוף אין ים; רק מפוחית הפה נותרה; והנערים הספנים מסוף עד סוף; כולם עונים איתה האם ידעת למה; כי על הים, כי עלה הים; היא מזמרת על החוף; ועל החוף מתגעגעת היא הימה; כי עוד הלב צעיר; ועוד הליל בהיר; ומה נחוץ ומה נחוץ כדי לשיר; רק אוניה בליל ומים; ושנים עשרים ושתיים; ואחת עם צמותיים הנקראת יעל; ומסע וגיל ופרך; ואחד חבר בדרך; זה אולי הכל בערך; וזאת שרים הספנים בליל; העיר נוצצת על ההר כוכב ירוק; הגיע זמן האות ניתן עולה העוגן; יעל, יעל טוב שמחה וטוב הצחוק; אך גם טובה דמעה כהוגן; לאהבה דרוש קצת מלח סוף כל סוף; כזה טיבה אל נשאלנה מה ולמה; כי על הים, כי על הים; מתגעגעת היא לחוף; ועל החוף מתגעגעת היא הימה; כי עוד הלב צעיר; ועוד הליל בהיר; ומה נחוץ רק המעט אשר בשיר; רק אוניה בליל ומים...; 