היינו נערים
היינו נערים; בשביל הסביונים תעינו,; קסומים ושיכורים. ; פתאום ירד מטר; ורוח קר וערפל כיסה ; כלילה את הדרך, ; בחשכה, היה כבר מאוחר.; כבר מאוחר.; פרחי זהב קורנים נשרו בשמש וברוח; בשביל הסביונים אף רגל לא דרכה, ; מקום אחר וזמן אחר, בלי נחמה, בלי טל,; מהפריחה ‟ נותר לנו ריחה.; חלפו ימי הסביונים ; והשנים, שביל אחר הותירו אחרינו. ; כל כך היינו רחוקים; ומשעולי הסביונים נותרו ריקים.; אך יום אחד יבוא ומול השמש השוקעת; משעול הסביונים יפרח פתאום כאז ; ונעמוד כמו אז לנשום ; את הפריחה המשגעת ; למרחוק,; את ניחוחה העז והמתוק. ; פריחה של ערב עתיקה ; ובשתיקה נסתכל בשמש הדועכת, ; איך מדליקה את הכיכר ; באור קסמים ושביל הסביונים ; יואר לעולמים.; 