שיר שבת 
שבת עולה אל מעוני זוהרת; שוטפת את יומי באור זהב גדול; ושוב חוזר אלי אותו הערב; אחרי שישׁה ימים פשוטים של חול. ; ונישׂאים צלילי חליל ברוח; והמילים פתאום גדולות יותר; והלבן מכל חלון זרוח; וחג על העולם וחג בלב. ; שבת פורשׂת יד רכה אוהבת; ובצעיף לבן אוספת חול אפור; ושוב ראשה עטוף הילת שלהבת; ושוב כורע יום בפני ערבו. ; ונישׂאים צלילי חליל...; שבת עולה אל מעוני זוהרת; מלכה נושקת את יומי באור ושׂחוק; ושוב אני נושא עיניי הערב; לראות אותה נוצצת מרחוק. ; ונישאים צלילי חליל...; 