ציפורים נודדות
עם הסתיו חזרו הציפורים; מעבר למדבר, מעבר להרים.; והוא ראה אותה על הענף; והיא כחולת נוצה, והיא דקת כנף.; זה היה עם בוא הסתיו,; הוא אותה כל כך אהב,; היתה יפה כמו בשירים,; כמו בסתיו הציפורים.; הוא בנה לה קן מעשבים,; והיא ליקטה זרעים מתוך הרגבים.; והוא שרק לה שיר של אהבה; והיא נתנה לו שי, נוצה מתוך זנבה.; זה היה עם בוא הסתיו...; ובחורף, בין שקיעות וקור,; נשקו הם זה לזו, מקור אלי מקור.; ועת חמה זרחה מתוך ענן; הם עפו שיכורים אל חורש ואל גן.; זה היה עם בוא הסתיו...; עת אביב חזר אל הכפרים,; הוא שב אל המדבר והיא אל ההרים.; ורוח שעבר בגן מצא; בצל עצי החורש פרח ונוצה.; זה היה עם בוא הסתיו...; 