מכבי אש
אבי היה מנצח; תזמורת מכבי אש; איש נמוך; שהרים את ידיו; הקצרות; ואחז בשרביט; וכשאותו הוריד; כל האנשים נשפו; לתוך כליהם; ואני שמחתי כל כך; אבי היה עומד; במרכז הצריף; אקליפטוס ענק; סוכך עליו; ואני קטן ישבתי; בין שתי רגליו; והסתכלתי; בלייבלה הזקן; שתוקע בחצוצרה; לייבלה הלבנבן היה; מאדים כדם; עיניו יצאו מחוריהן; יורקות עשן; היום אני יודע שהוא לא היה; נגן מי יודע מה; אבל אני נהנתי; מכל המהומה; וייסמן דפק על הסנר; והרביץ ברגל; שנתנה ת'קצב; פייטל נשף בטרומבון; ובלבל את וייסמן; שחרק שיניים; היום המארשים האלה; נגנים אצלי בראש; היום המארשים האלה; צועדים אצלי בראש; אני זוכר את; האנשים בעיירה; עומדים בצד; על המדרכה; ומוחאים כפיים; בקצב ההליכה; אבא שלי בראש עם; השרביט המפואר; שעולה ויורד באוויר; אני רץ אחריו; אוחז במכנסיו; שניים קטנים; על כל אחד שלו; ומאחורינו כל; התזמורת כולה; מתבלבלת בצעדים; אחר כך,; כשהאנשים האלה; פשטו את המדים; הכחולים; עם הכפתורים; המוזהבים; אחי התינוק; התרומם על רגליו; והצליח ללכת.; הוא הלך רק; כמה צעדים; ונעצר; המארשים עוד הדהדו; ברחובות העיר; כשאחי יצא לצעוד; כל כך צעיר; אבי שומר את השרביט; בתוך ארון; וכשאני פותח את הדלת; ריח נפטלין; ממלא אותי; ממלא אותי; ממלא אותי; ואני שומע; את המארשים; ואני שומע; את המארשים; אז לא ידעתי; שהקצב הזה; מצעיד אנשים; את הקרב; היום המארשים האלה; מנגנים אצלי בראש; היום המארשים האלה; צועדים אצלי בראש; 