דגניה 
האיכרים מיבניאל ומכנרת ; טפחו על כרס, צחקו מתוך שנתם; כשהם ראו איך חבורה מבני הכרת; של נערים, עם הבאת פנים חיוורת ; עומדים לנטוע באום ג'וני את ביתם ; אבל ברץ החליט כי זה המקום ; מאז עומדת שמה דגניה עד היום ; היא כבר בת חמישים ; אך צעירה עדיין,; ובחצר בדגניה רוח שר; היא רק בת חמישים ; נכונו לה אלפיים ; עדים גלי הים והתמר; על גדות ירדן מכאן הלך גורדון והשמיע; תורה על דת העבודה החשובה; מן התורה הזאת כל איש יום יום הזיע; אבל עם ליל תורה אחרת כאן הופיעה; על חוף ירדן פרחה תורת האהבה; לשעות הערב כאן כל איש צעיר ייחל ; וכל השאר כתוב בכל שירי רחל; היא כבר בת חמישים...; לפספוסים שבמוסד מורה הסבירה; לדגניה אם כל הקבוצות מלאו יובל ; את התמרים והירדן שקיעה הותירה, ; מן הגדר שורת פנסים האירה, ; אבל פספוס אחד מצביע ושואל ; אם היא האם היא בת חמישים שנה; אמרי לי מורתי כיצד היא לא זקנה; היא כבר בת חמישים...; 