בשנתי 
בשנתי, והנה מחשבה; ורוחה עשנה וכחלחלת; והלילה כבד מדרכים; הכובלות את רגליו בשלשלת; בשנתי, והנה זכרון; וקולו צעקה מתגלגלת; ודמדום שעותי החוזרות; כאימת הספינה הכושלת; אז בשנתי ניצבתי ולא עוד רציתי לישון; ואת כל שעותי החולפות אז נתתי מתוך השעון; ובשנתי צחקתי בתוך הזיכרון; ואת בכיי הותרתי לרגע אחרון; ובבוקר דוממת שכבתי; ללא צחוק או דמעות בפני; ושנתי שאותה אהבתי; מנמנמת בתוך אישוני; והאור החזק והטוב; הציפני כשטף הים; לרדת אל עיר ואל חוף; כמו אין חלומות בעולם; 