הייתי בגן עדן 
ולי קראת פרח ועיניים; אני זוכרת הייתי נשמה; רק איתך מעל ריחפתי בשמיים; פתאום נפלתי לבד לאדמה; לא נותר דבר מלבד הגעגוע; הזמן עובר לאט לאט שעה, שבוע; כבר שנה כמעט והעולם רגוע; ורק קולי זועק עכשיו תגיד מדוע; הייתי בגן עדן; ועכשיו הלב פצוע; וזה סיפור כל כך ישן; וידוע.; ולי קראת פרח...; החיים זרמו הכל היה קבוע; איך שרנו אז, בשני קולות בלי זעזוע; והיו לילות של צחוק ושעשוע; אבל עכשיו יש בקולי מיתר קרוע; הייתי בגן עדן...; ולי קראת פרח...; 