בחוף של הרצליה
נפגשנו במקרה בחוף של הרצליה; היה זה יום בהיר בחוף וברחובות; השמש חיממה את הראש והכתפיים; השמש חיממה גם את כל הלבבות.; הגעתי אל החוף, פרשתי לי מגבת; נשכבתי על הגב שכחתי ת'עולם; והיא פתאום ניגשה: האם אפשר לשבת?; כן בוודאי, תשבי, החול הוא של כולם.; היו לה שזיפים בתוך שקית הניילון; ולי היה מוסף עיתון מיום שישי; נתתי לה אותו והיא שזיף נתנה לי; התחלנו לדבר פתוח וחופשי.; אתה נשוי?; ודאי, אני נשוי פלוס שניים; ואת?; גם אינני רווקה...; היתה קצת מבוכה, דקה או שתיים; הבטנו על השמש ככה בשתיקה.; אחר כך היא אמרה: אני צריכה ללכת...; את באה גם מחר? לי יש עכשיו חופשה; אני חושבת... כן... ענתה לי מחייכת,; אני אבוא מחר, ענתה לי - והלכה.; היא באה למחרת וגם אני הגעתי; וככה זה התחיל סיפור מן החיים; שחינו צד אל צד ופעם בה נגעתי; והיא רק צחקה, להיפך זה נעים.; וכל הקיץ זה את זו מאוד אהבנו; רבצנו על החוף כמו צמד מאוהב; האהבה הזאת סימן היא לא השאירה; נשרפנו רק מעט בבטן ובגב.; וכשנגמר הקיץ ונכנס ספטמבר; נפרדנו יום אחד כמעט בלי לדבר; כמו ציפורי הסתיו חזרנו אל בתינו; וזהו הסיפור ושום דבר יותר.; אולי זה לא נשמע סיפור כל כך דרמתי; ואין לו סוף מוצלח שמח או עצוב; הוא לא נשמע כמו שיר; הוא לא נשמע כמו סרט; אך לנו זה קרה, וזה מה שחשוב.; 