מוחין דקטנות
יושב בשדה לא יוצאת לי אפילו מילה; לא כל שכן דיבור של אמת לא כל שכן תפילה; מחשבות של הבל מעל ראשי משוטטות; גלים גלים את הדעת הן תוקפות; ריבונו של עולם איך מפה מצליחים להתרומם ; איככה נהפכתי מהחי לבחינת דומם; ה' הצדיק תגמור בעדי; כל מה רציתי זה להיות יהודי; אי אי, איזה עצבות מוחין דקטנות; יושב בשדה מבולבל בוהה; אף נקודה טובה באופק לא רואה; הזמן מעיק עובר בזחילה ; ואני עוד לא הצלחתי לשחרר אפילו מילה; נשמה עניה דבויה וסחופה ; עליך עיני עיני יורדה דמעה; איך את שנחצבת מהיכל של אמת; נגזר עליך בעולם החומר לשוטט; אי, אי, איזה עצבות...; והצדיק אמר בשמחה תמיד להיות; את האור בתוך החושך דייקא לגלות; ואם המצב הוא אוי ואבוי ; תגיד ברוך שלא עשני גוי; אי, אי, איזה עצבות...; ואני עומד ללכת עייף ומדוכדך; והשמים מרחמים עלי, פתאום הלב נפתח; שפתי דובבות מילה ועוד מילה; ופתאום אני מוצא את עצמי עומד בתפילה ; אבא עתיק אבא רחמן; הלב יבש כמו דיקט, כל כך הרבה זמן.; רחם עלי רחם בבקשה; קרב אותי אל אור פניך אל הקדושה; מלך גיבור מלך עניו; זדים הליצוני באים לי מהגב; רחם עלי אל תשאיר אותי בחוץ; מושכני, אחריך וארוץ; אי, אי, איזה עצבות...; ואני כל מה רציתי, בשמחה תמיד להיות; את האור בתוך החושך לבקש ולגלות; ואם המצב הוא ואי..וואי..; ברוך השם אני נושם וחי; ואני כל כך רציתי לא להתייאש; את האור בתוך החושך לבקש ולבקש; ואם המצב הוא גיועלד אוי וי זמיר; ברוך בשם הנה התפלק לי שיר; 