בלדה לבן 
יצאת לקרב המתח גבר; חשבת שכל זה כבר נגמר; אך לא ידעת את הסוף המר; שאתה לא תזכה למחר; אמא יושבת בבית בוכה; ושוב דואבת על האובדן; לא מעכלת ולא יכולה; לחשוב שאתה לא איתה; איך שאמרו אתה לא תשוב; חיי נהרסו ליבי כאוב; עכשיו נשארה מזכרת קטנה; מבן שהיה כל כך אהוב; מביט אני אל השמים; ושוב הדמעות חונקות את גרוני; פורש אני את הידיים; בכדי לשאת תפילה לבני; איך שאמרו...; 