תמיד תאמין
הקול שאומר לאלפי חסידות; הגיע הזמן לצאת ולנדוד; לעבר גן עדן חם וירוק; למרות שקשה ‟ למרות שרחוק; זה אותו הקול שבלב אנשים; פועם לבד בחושך ברגעים הכי קשים; הוא מגיע אליך כמו הד מרחוק; ולוחש לך באוזן עד שבא לך לצעוק; תמיד תאמין בימים שיבואו; הסתיו שמרגיע אדמה סדוקה; שכל הקיץ חיכתה בשתיקה; מתחיל בטפטוף בציוץ ציפור; עד שקשת בוקעת מענן אפור; ואותו הגלגל של חילוף העונות; דוחף גם את חיינו כל הזמן להשתנות; כשבמקום אהבה הוא מביא לי כאב; אני שר וזה עוזר לו להמשיך להסתובב; תמיד תאמין בימים שיבואו; אדם לא יכול להביא את הסתיו; או לומר לאלף חסידות - "עכשיו!"; הוא רק יכול כשליבו עליו מר; לשיר בחושך - לפרוט על מיתר; והשיר של הלב יכול להמריא; לעוף מעל העיר כמו אלף ציפורים; ולרדת למטה כמו גשם ברכה; ופתאום אתה שומע ששרים יחד אתך; תמיד תאמין בימים שיבואו; 