ממחר דף חדש
בחדרה מול מראה היא עומדת ; אחרי שנות ישיבה ממושכת ; יד ימין מכסה ובשמאל מעסה ; שד חולה ראש מורכן היא נפרדת ; ובמי להטיל האשמה היא שואלת ; שאיני מזהה באותה בבואה ; את החן שעיטר פרצופי בעבר ; כל שנה ושנה עמוק בבשר ; הגוף זוכר ; לא עוד לא מאוחר מדי ; רגעי געגוע הם שקר של זמן ; אחרי השבר רוח מבשרת מרחיקה מועקה ; ממחר דף חדש ממחר ; והלילה חשוף אין מסתור נשמה ; רק האור במקרר משקר נחמה ; בראשה מעכלת אותה נקודה ; שחייה הותירו אותה לבדה ; כמה ידיים לא נגעו בגופה ; כל אצבע התנסות של עור שכבת הגנה ; על חזה אהוביה איבדו תמימותם ; כשזייפו הבטחות וקיימו את לכתם ; הגוף זוכר ; לא עוד לא מאוחר מדי ; רגעי געגוע הם שקר של זמן ; אחרי השבר רוח מבשרת מרחיקה מועקה ; ממחר דף חדש ממחר; מטושטשת היא שואלת ; האם היא עוד תהיה בסדר ; יד נשלחת מחפשת ; חספוס תחבושת על צלקת מבשר; 