ושוב לבד
עוד יומיים או שלושה; סוף יבוא להרגשה ; שנמאס לי ודי ; לי יותר כדאי ; לטפס אל ראש מגדל; להשליך עצמי לרחוב; אל חיק הסוף הטוב; שיהיה ברור שהלב שבור; כמו שכבר קרה לא פעם; חיכיתי לחתן בן שטן הוא לא הופיע; וכל המוזמנים אמרו נלך הוא לא יבוא כבר; נותרה המסכנה בשמלה הלבנה; ושוב לבד כמו תמיד; בעצם רק אתמול; יפה היה הכל; והרגשתי נפלא; כמו ציפור קלה; כמו לפני שמחה גדולה; אבל המציאות במין כזאת רשעות; על פני טפחה בבשרי חתכה; והפכה שמחה לעצב; קיויתי לפעמים אלוהים אותי יושיע; אך אם הוא באמת קיים; אז שכעת יופיע; למה זה זנח ואיך אותי שכח?; ושוב לבד כמו תמיד; נדמה לי שרבים בינינו ; זקוקים עכשיו ליד אוהבת; אני חושבת אולי אתם?; אולי אתם?; ושוב לבד כמו תמיד; עכשיו אלי חוזרים; רק זכרונות מרים; כשאבי נפטר בנובמבר קר; שתי עיני בכו נהר; ואמי המסכנה ; אחרי שלושים שנה; לא הבינה איך בעפר כיסו; את האיש שהיא אוהבת; ביקשתי לחבק, לחזק אך לא ידעתי; רציתי רק לומר מילה; רציתי לעזור לה; ובמותה פתאום ; בכיתי כל היום; ושוב לבד, כמו תמיד; 