עוד מעט יהיה לנו ילד
אתה יושב מולי, שוקל-שותק מילים; אוחז-לא אוחז בכף ידי; וכל מה שאולי תגיד לי; עלול לשמש נגדי; שלוש תמונות שחור לבן; תלויות על הקיר ומעלות באוב; רסיסים נעימים של זיכרון ישן; ומספרות שפעם היה טוב; מילים מילים של תוכחה; ואתה בוכה ואני בוכה; וכבר מזמן שלא עברה שמחה בדלת; ורק שני פסים ורודים בתוך ערכה ביתית ; עדים; שעוד מעט יהיה לנו ילד; רעב הופך לשובע; לכח המשיכה כמעט נכנענו; ואין יותר שפנים בתוך הכובע; שישמרו על כל מה שלא שמרנו; אך הפנים שלי אומרות הכול; לוקחות אותך לתוך מְחול שדים; ממנו אתה לא יכול לסגת; וכבר אין ספק שיש ספק; ואני שותקת ואתה שותק; ועוד מעט יהיה לנו ילד; יש לי תחושה שאתה מבין אותי; אבל קצת פוחד להתקרב; רק אל תגיד לי שאתה מוותר עכשיו; כשעוד מעט יהיה לנו ילד.; ערב ירושלמי מתפשט; בחוץ כבר אורב דצמבר קר; ושוב הברז מטפטף; בוא לישון, נדאג לזה מחר.; 