אל תחזרי
דלת נסגרת בחושך ; צעדים מתרחקים בחדר מדרגות ; בת זונה, הייתה לנו תכנית אחרת ; תסתכלי עכשיו - כלום לא טוב הכול סוף ; אל תחזרי ; אני אוהב אותך יותר מאז שעזבת ; ובז לעצמי כשאני כותב את זה ; אם בכית באמת בלילה ההוא ; הדמעות שלך עוד אצלי על הכר ; אני שומר על הכל כמו שהיה, לא עוזב ; תמונה של שנינו עוד מחכה על הקיר ; אני מביט בה כמו הייתה מראה ; עצמים בראי תמיד קרובים יותר מאיך שהם נראים; ואולי כבר אז את היית רחוקה ; אל תחזרי ; כמו הפעם שהזדיינו על מעקה הגג בלילנבלום ; הגוף שלך באוויר, הגב אל הים ; וצחקתי שאם לא עכשיו כבר לא אעזוב אותך לעולם ; אני עוד חוזר לשם לפעמים, לשקיעות בימים ; אורך החיים של העצב קצוב ; השגרה בסופו של דבר תגמור גם אותו ; ומכל הדרמה הגדולה בה משחקים הרגשות ; יישארו רק כמה תמונות, כמה שורות ; אל תחזרי ; אמרת שגם בימים המוארים שלנו ; החושך הסתובב בתוכי כמו חיה כלואה ; אמרת שאם כל מה שאני רוצה זה לכתוב ; וכל מה שאני יודע לכתוב זה עצב ; אז עצב זה כל מה שאני אקבל ; (כל מה שאני אקבל זה עצב - ; תמיד אובד באור) ; את מכירה אותי טוב ילדה ; טוב, טוב מאוד, טוב מדי ; ובכל מקרה מסתבר עכשיו ; שאת מכירה אותי טוב מכדי להישאר ; אל תחזרי ; יוצא מהפאב הקרוב עם זיון ; שלא יחזיק גם את הלילה ; מתעורר בחושך ושולח אליך יד ; מלטף אותך לא מודע מתוך חלום ; התחושה באצבעות שונה ; כשהעיניים מתרגלות למציאות בחדר - זו לא את שם ; הגעגועים חוצים את המיטה ; ומתיישבים על החזה כמו חתול עייף ; פוצעים את העור בציפורניים הקטנות החדות ; של הזיכרונות שלנו ; אל תחזרי ; אז תעזבי עכשיו ; תל אביב בסוף שואבת את כולם מהבתים ; סהרוריים הם יוצאים מהמיטות הזוגיות ; צועדים אחרי החליל לכל מקום שיש בו מוזיקה ; מתיישבים על כיסאות ארוכים ומתחילים לשתות ; אל תחזרי; 