שיר הפרטיזנים
אל נא תאמר הנה דרכי האחרונה; את אור היום הסתירו שמי העננה; זה יום נכספנו לו עוד יעל ויבוא; ומצעדנו עוד ירעים אנחנו פה; מארץ התמר עד ירכתי כפורים; אנחנו פה במכאובות ויסורים; ובאשר טיפת דמנו שם נגרה; הלא ינוב עוד עוז רוחנו בגבורה; עמוד השחר על יומנו אור יהל; עם הצורר יחלוף תמולנו כמו צל; אך אם חלילה יאחר לבוא האור; כמו סיסמה יהא השיר מדור לדור; בכתב הדם והעופרת הוא נכתב; הוא לא שירת ציפור הדרור והמרחב; כי בין קירות נופלים שרוהו כל העם; יחדיו שרוהו ונגאנים בידם; על כן, אל נא תאמר דרכי האחרונה...; 