לפתח הר געש
כשאתה קורא בעיתונים; על התפרצות הר געש בסיציליה; על קבורתם של שני כפרים שלמים; בניקרגואה בצ'ילה או בהודו ; כשאתה קורא בעיתונים; אתה שואל את עצמך מדוע?; מדוע זה שבים האיכרים; דווקא למדרונות אשר בגדו?; מדוע זה אינם נסים משם,; ומחפשים מקום יותר בטוח,; שבו יוכלו, סוף סוף, לחיות בשקט; אחת ולתמיד?; הרי אחת לכל כמה שנים; - כך בפרוש כתוב בעיתונים -; שוב תתפרץ הלבה מן ההר; ותאיים לקבור את כל הכפר.; מדוע זה לחזור הם מתעקשים?; מדוע את הכפר אינם נוטשים; אחת ולתמיד?!; יש לפעמים, אתה פוגש תייר,; והוא שואל: אמור נא לי, מדוע -; מדוע מתעקשים אתם לחיות; דווקא לפתח הר הגעש?; הרי ניתן למצוא עוד בעולם; פינות שקטות, ללא עשן ורעש,; ואדמה מוצקת וטובה; שלא תרעד מתחת רגליכם.; מדוע זה אינכם זזים מכאן,; ומחפשים מקום יותר בטוח,; שבו תוכלו לחיות, סוף סוף, בשקט; אחת ולתמיד?; הרי אחת לכל כמה שנים; - כך בפרוש כתוב בעיתונים -; שוב מתפרצת הלבה מן ההר; ומאיימת שוב על כל הכפר.; מדוע זה  אתם כה מתעקשים,; מדוע את הכפר אינכם נוטשים; אחת ולתמיד?; ואז ‟ פתאום - אתה מבין אותם:; את האיכר שעל הצ'ימבוראסו,; ואת האם שעל הפוג'יסאן,; ואת הילד על הוזוב.; גם הם יודעים, ודאי שבעולם; פינות שקטות יותר מהר הגעש,; ואדמה המוצקה מזו; שבו טמונים בתי אבותיהם.; גם הם יכלו, אולי, לזוז משם,; ולחפש מקום יותר בטוח,; שבו יוכלו, סוף סוף, לחיות בשקט; אחת ולתמיד.; אך הם דבקים למדרונות ההר,; ומחכים אולי, אולי מחר?; ומקווים ליום, שכבר יבוא,; שבו ההר ישקוט מזעפו.; ואז על הבזלת השחורה; איך אז יוריק הדשא ויפרח; אחת ולתמיד!; 