הגיע הזמן
באותם הימים, כשהגשם דפק בחלון; והתחלתי לחיות את היום; היא אחזה בידי ואמרה,; את תראי, תעצרי את הזמן; תחשבי...; נשימה עמוקה תנשמי; ותשירי...; כי רק בלילות; כשהחושך יורד והפחד מציף,; הלב שוב רוצה לגלות,; בלילות...; כשאור אחרון שוב נרדם כתמיד; זה הזמן להמשיך לנסות...; ברחובות, מסותבבת כמו מחשבות; מטריפות את חושי ואומרות; שעכשיו שוב הגיע הזמן; אז תרפי, ותתני לי לגדול ולטעות,; תעמדי מהצד, תחייכי ואשיר לך; דרכי מעולם לא אבדה לי ; הייתה זוהי רק תרדמה ; האמונה שלי חזקה ממילים; ואולי לא הייתה לי ברירה...; כי רק בלילות, כשהחושך יורד...; 