שיר בבוקר בבוקר
פתאום קם אדם בבוקר; ומרגיש כי הוא עם ומתחיל ללכת,; ולכל הנפגש בדרכו קורא הוא שלום.; דגנים עולים מול פניו מבין חריצי המדרכת.; וניחוחות לראשו מדיפים עצי אזדרכת.; הטללים רוססים והרים, ריבוא קרניים,; הם יולידו חופת שמש לכלולותיו.; פתאום קם אדם בבוקר; ומרגיש כי הוא עם ומתחיל ללכת,; ולכל הנפגש בדרכו קורא הוא שלום.; והוא צוחק גבורת דורות מן ההרים,; ונכלמות משתחוות המלחמות אפיים,; להוד אלף שנים מפכות במסתרים,; אלף שנים צעירות לפניו; כפלג צונן, כשיר רועים, כענף.; פתאום קם אדם בבוקר; ומרגיש כי הוא עם ומתחיל ללכת,; ורואה כי חזר האביב; והוריק שוב אילן מן השלכת.; פתאום קם אדם בבוקר; ומרגיש כי הוא עם ומתחיל ללכת,; ולכל הנפגש בדרכו קורא הוא שלום.; 