אל הנירים האפורים
מיכל, הרוח מחריש, ; עוד נח הערב בהרים.; נלכה, בתי, אל החריש, ; אל הנירים האפורים.; ילדה, הרוח התעורר, ; התכיריהו? - ילד סתיו!; חבקי ידי, נרוץ מהר; להיסתר מצליפותיו.; את הוילון הרם נרים,; קצת נתעצב, אך לא נפחד!; בחוץ מתים הפרפרים...; "לא ישאר כבר אף אחד?"; ילדה, הרוח התעורר...; אל תעצבי לך, אין דבר, ; הסתיו איננו ילד רע.; הוא אך עצוב, וכל פרפר; השב ישיב בחזרה.; ילדה, הרוח התעורר...; השב ישיב במתנה; כל כנפיפי-הפרפרים,; אז שוב נלך, מיכל קטנה,; אל הנירים האפורים.; ילדה, הרוח התעורר...; 