אני זו אני
הפרחים, הפרחים ששלחת אתמול,; לבנים, לבנים וריחם מיתנכר.; פעם פרחים אמרו לי הכל; אך היום לא יגידו יותר,; כי אז היה אז,; ועכשיו זה עכשיו,; ואני זו אני.; השירים, השירים שאהבנו עד תום,; כל פיזמון, כל פיזמון שהומתק אז בסוד,; רק עכשיו מזכירים לי פתאום; שאינני יודעת לרקוד,; כי אז היה אז,; ועכשיו זה עכשיו,; ואני זו אני.; הדברים, הדברים שאמרת לי אז,; נשמעו באמת, באמת ניפלאים,; אך היום כל הקסם כבר גז; ונותרו רק מילים, רק מילים,; כי אז היה אז,; ועכשיו זה עכשיו,; ואני זו אני.; אל תשלח, אל תשלח לי יותר שושנים,; הכיכר מלאה, מלאה נערות,; אין ספק שאותם הפרחים; ילבו אהבות אחרות,; כי אז היה אז,; ועכשיו זה עכשיו,; ואני זו אני.; 