פורשת כנף
מותחת את החבל ורוקדת מעליו,; מותחת את הזמן שעוד נותר לי עד הסתיו,; שומרת על שיווי - משקל, נוגעת ברוחות,; שומרת על חיוך שלו, אוספת עוד כוחות.; פורשת שוב ידיים, מחבקת את הגוף.; בתוך עלי הסתיו, עכשיו הקיץ שוב עטוף,; החבל נע כמו מעצמו בצעדי - ריקוד,; זה לא פשוט אבל אפשר למתוח את החוט.; האופק רך, היום בהיר, ובינהם החבל נע,; מעל גגות העיר פורשת עוד כנף רכה.; אני יודעת, העונות נוטות להתחלף,; זה לא פשוט לרקוד תמיד מבלי להתעייף.; החבל דק והוא פרוש מעל תהום וים,; אבל מעל מונח רקיע תכלת לעולם.; האופק רך, היום בהיר, ובינהם החבל נע,; מעל גגות העיר פורשת עוד כנף רכה.; 