הן נדדתי שנים על שנים בניכר
הן נדדתי שנים על שנים בניכר; לנדוד בביתי אלך לי עכשיו; עם זוג נעליים כותונת אחת; בידי המקל, איך אוכל בלעדיו?; לא אשק עפרך כמשורר הגדול; ולבי הן גם הוא מלא שיר ודמעות; איך אשק עפרך? הן אני עפרך!; נו, מי זה, הגידו, נושק את עצמו?; אל מול תכול הכנרת אעמוד משתאה; בבגדי הגלות אעמוד ואביט; נסיך נע ונד שמצא את כחולו; וכחול חלומו מני אז מתמיד; לא אשק את כחולך כי אם סתם; בתפילת שמונה עשרה חרישית אעמוד; איך אשק את כחולך? הן אני הוא כחולך!; נו, מי זה, הגידו, נושק את עצמו?; אעמוד מהורהר מול מרחב מדברי; ואשמע צעדי הגמלים משכבר; נושאים על דבשת תורה סחורה; ואת שיר הנדודים הישן המוכר; הרוקד לו מעל ים החול הלוהט; הוא גווע ותם, לעולם לא ימוג; לא אשק את חולך, לא אשק לא ולא; איך אשק את חולך? הן אני הוא חולך!; נו, מי זה, הגידו, נושק את עצמו?; 