אשת לוט
על שפת ים המלח, אי שם במדבר; ניצבת דומם דמות אישה בחולות; מבט שתי עיניה אפור הוא וקר; הרוח ילחש אשת לוט; אותה לא ראה עוד שום איש בעולם; מלבד צל מדבר ומשב הרוחות,; שנים כה רבות היא ניצבת דומם; אך למה שפתיה תמיד מלוחות?; אשת לוט, אשת לוט, אגדה בחולות; אשת לוט, אשת לוט, אגדה בחולות, אשת לוט.; כשהלך בודד ישוטט במדבר,; היא חיש אל תוכה אל תוכה תתכנס.; דמעה אם תזיל היא האיש רק יאמר; המלח בצוק מתפורר ונמס; אותה לא ראה עוד שום איש בעולם; מלבד צל מדבר ומשב הרוחות; שנים כה רבות היא ניצבת דומם; אך למה שפתיה תמיד מלוחות?; אשת לוט, אשת לוט...; שירנו נולד בין רקיע וים; מושר הוא סביב אש מדורות ברעדה; היכן אשת לוט לא נדע לעולם,; אבל בכל לב תישמר אגדה.; 