כצמרות שקטות
גם לשירים מגיע זמן לנוח; דף אחרון, לבן, עף לבדו; ברוח.; הכול סגור, הספר, החלון ורק הלב; נשאר פתוח.; עכשיו להתרחק מכאן בשקט; בלי אומר ודברים שעת השיר חומקת.; שם בגנים, רינת הציפורים, אפילו היא; כבר מתרחקת.; יש בוקר לשירים ויש גם ערב. הנה; המסכה האחרונה נושרת. יריד ההבלים; של המילים. רק האמת; פשוטה נשארת.; בגן אילמות הציפורים שלנו, והשתיקה אולי; סולחת לכולנו. זוהי העתיקה במנגינות; יפה ממנה לא שמענו. דו-שיח; בלי מילים, על שפת הערב; על רקע השקיעה המאוחרת; פריחה לילית ודומיית מילים; כצמרות שקטות בקצה הדרך. ; 