רגע שקט 
העולם מצויר כגלויה מזרחית; ים שמן של אחר צהריים; באוויר מתנשאים ארמונות הזכוכית; השמים כחולים כמו שמים; צא הימה אזרח מיוגע מן העיר; בשלוה המוזרת הבט נא; אמהות רוחצות את הדור הצעיר; והדור הזקן מנמנם על הבטן; וליבך הנושן כפסנתר משומש; שוב נמכר ומניע נימים; כל החוף מתמודד לעיניך ממש; כאוטופיה גדולה של אחרית הימים; ועומד לו תינוק בסבון רחיצה; ועיניו הגדולות לחייך לא ייעפו; מנגדו כנמרה נכונה לקפיצה; עומדת, שותקת, יפו; וליבך הנושן...; 