אליעזר בן יהודה 
כמו הנביאים הקנאים לשם; הוא קינא לפועל ולתואר ולשם.; ובחצות, העששית בחלונו,; היה רושם במילונו תילי תילים; מילים יפות, מילים עפות,; מתגלגלות מן הלשון.; אליעזר, מתי תשכב לישון; הן קומתך כמעט אפיים שחה; והעברית אשר חיכתה אלפיים; היא תמתין לך עד בוא השחר.; אליעזר בן יהודה; יהודי מבדח; מילים מילים, מילים מילים; הוא בדה ממוחו הקודח.; אם נמה העברית אלפיים, נו אז מה,; הבה נעירנה ונמציא את היוזמה,; את המגהץ, את הפצצה, את הריהוט; בקצה נוצה בכתב רהוט.; כתב כרובית, כתב גלידה,; כתב את כל, את כל מילון בן יהודה.; ועוד הוסיף מילים לברוא; ונוצתו המהירה לא נחה; והשפה גדלה; ולא הכירה את מראה דמותה; את מראה דמותה בבוא השחר.; אליעזר בן יהודה...; ובן נולד לו, וכזאת האיש אמר:; זה הבכור אקרא לו בן יהודה איתמר; שמינקות ועד קמילה, מיום בואו; בברית מילה ועד מותו -; כרותה לו ברית עם העברית; ומלחמה לו את הלעז להכרית.; איתמר - אכן היה לגבר,; קומת תמר ויפי צורה וסבר,; והלשון בפיו היתה שפת עבר.; איתמר בן אבי,; שאביו היה נביא; גבר כלבבי.; אליעזר בן יהודה...; 