אלת הברקת
הוא היה פסל אבני ברקת,; היא היתה יפה מבנות - הכפר, ; הם ידעו כי אהבה בהם דולקת; וברחו מעבר לנהר.; עד היום אותם זוכרים; שוכני בקתה שבהרים.; וזקנים לטף עם ערב; עליהם עוד מספרים...; באזמל חרט כדים מחמר; ולבו היה עצוב, קודר,; יום אחד נפץ כדיו בלי קול ואמר,; לברקת שב - כולו זוהר.; עד היום...; הוא חצב דמותה בגוש ברקת,; ויצק באבן לבבה.; שתי ידיה לפנים, כלה זועקת,; צמות אלה קורנת אהבה...; עד היום...; בנדודים מצא מותו העלם.; כאביון נקבר הוא בחשאי.; ומצער גם הבת קפאה באלם -; רק הפסל עד היום עוד חי...; עד היום...; 