את היחידה
כשצער העולם נטוע בעינייך; לא נותר לי אלא לחבק ולאסוף; וכשרוחות מדבר יפשירו דמעותייך; יפשירו פעימות לבי; כי את היחידה שמבינה אותי; לעומק הדממה ארתום את רגשותי; ושוב עם בוקר לא אנטור בשתיקתי; וכשהעננים ישובו מעלי; אדע את שביקשה נפשי; 