אני ואחא רון
כשרון אני ואנוכי נולדנו תאומים; לי קראו מיד בשמו שלו, ולו קראו בשמי; ומני אז, ברב כשרון,; קופץ לו אחא הראשון; ואין יודע עד היום: מי רון, ומי אני?; כי זהו, זה החוק,; כי זה החוק של אחא רון:; לצחוק, תמיד לצחוק; תמיד לצחוק האחרון; כבר בדלת של הקלט התייצבנו כה דומים,; וחיילת מבולבלת את אחי רשמה בשמי.; וכשהרמתי קול חמס; על חוצפתי קבלתי קנס.; ורון הטוב יצא לרחוב לחופש..במקומי!; כי זה החוק של אחא רון:; לצחוק, תמיד לצחוק; תמיד לצחוק האחרון; רון שוכח להצדיע? - ואותי עונשים כחוק.; רון בורח מקליע? - ועלי צורחים: "תינוק"!; ובצאתנו לשמירה; נרדם לי רון בחפירה,; ואנכי, במקום אחי, נשלח אל ... הצינוק!; כי זה החוק של אחא רון:; לצחוק, תמיד לצחוק; תמיד לצחוק האחרון; הגזבר בסוף כל חודש בין השניים מתבלבל; ואחי את המשכורת פעמיים מקבל.; תמיד תמיד באימונים; אני ראשון למצטיינים,; ולבית הספר לקצינים שולחים את ...אחא רון!; כי זה החוק של אחא רון:; לצחוק, תמיד לצחוק; תמיד לצחוק האחרון; אך לכל ליצן העונש ולכל לוחם שכרו.; כארי שכול לחמתי, כשזזנו לדרום; שם בשיני ובציפורני; נהגתי טנקים אחרי.; וברוב כבוד את אות סיני נתנו ל...אחא רון!; כי זה החוק של אחא רון:; לצחוק, תמיד לצחוק; תמיד לצחוק האחרון; אז ביני ובין עטרה, מרב צער ויגון; אהבת עולם נקשרה עוד לפני מבט ראשון.; היתה זו אי הבנה קלה; כשהכלה התבלבלה; וכך פשוט מתוך טעות נישאה ל...אחא רון!; כי זה החוק של אחא רון:; לצחוק, תמיד לצחוק; תמיד לצחוק האחרון; כל העסק הארור אז על כולם נמאס כצנון; חיש ערכתי צוואונת ואקפוץ מן החלון.; אותי הספיד אז כל הגדוד:; "בחור בריא", "בחור חמוד"...; ובמקומי, ובמקומי...; קברו את אחא רון!; כי זה החוק של אחא רון:; לצחוק, תמיד לצחוק; תמיד לצחוק האחרון; 