שיר זמני לעשירים
קבצן אחד כל כך מסכן קטן כזית, פסיק; רצה להיות עשיר מאד רצה ולא הספיק; חיזר, חיזר כל הימים חיזר על הפתחים; עד שהחליט מעל הגג לקפוץ מן החיים.; ישב לבד על ראש מגדל פיצח לו גרעינים; את הקליפות היה זורק למטה על אנשים; אמרו לו: רד... שם מסוכן... אך הוא רק בשלו; אז הם הלכו והוא נשאר לבד עם רצונו.; פתאום הפסיק ועל עצמו התחיל קצת לרחם; בודד, עצוב על ראש מגדל, קצן מסכן בלי שם; עוד כמה גרעינים יגמור ואת עצמו יזרוק; עד שפתאום מלמטה קול קורא לו מרחוק -; היי, חבר, אני רעב. תמשיך לזרוק לי את הקליפות...; שמע קצן ומן הגג ירד בוש ונכלם; אם יש עולם שבו אחד גם בלי קליפות נרדם; אשוב שמח אל ביתי מהר, מהר עכשיו; כי טוב מקום אחד שלי מדימיונות לשווא...; 