מלח הארץ
קנה כרטיס אל המזרח וטס בקו הזול; הנשק, החגור, הבקו"ם נשכחים עכשיו; חוצה קודח מדברים של קרח ושל חול; שואף אויר רחוק עמוק עמוק לריאותיו; הדריך הוא בתנועה והתנדב לסיירות; ובמסע כומתה הזיע אבל לא קיטר; אך בחופשות יצא לו להציץ בכותרות; הבית משתנה והוא רוצה אויר אחר; הוא מלח הארץ; אבל עכשיו הוא נודד; מחפש מחוזות מתוקים בעולם; כואב את הארץ אבל; פה ושם גם בודד; כן בסוף עוד ישוב; אל הקן כמו כולם; רוקד בקרנבל בריו; שר שירי סוכנות; ומרחף במדיטציה במקדש אבוד; ברובע פנסים אדום לומד קצת אומנות; ובניו-יורק הוא משפץ עם חבר'ה מהגדוד; צופה בכל יבשת בדמעה המקומית; וכאביו לרגע קט שוקעים במצולות; אבל כשבחור נידח שומע הוא עברית; הוא פה צמא מגעגוע לביתו שלו; הוא מלח הארץ...; כואב את הארץ אבל; פה ושם גם בודד; כן בסוף עוד ישוב; אל הקן כמו כולם; הוא מלח הארץ...; 