הדרקון הלא נכון
היה היה פעם דרקון; בארץ של אגדות; דרקון ענק וירוק שריון; מחייך וחושף זר שיניים חדות; היו לו רגליים של אריה; ועור חלק ומבריק, כמו לנחשים,; וזוג כנפיים של ציפור; ואם זה לא מספיק - גם שלושה ראשים.; יושב לבדו על סלע רותח,; מאפו יורק אש וזפת,; ובכל פעם שהוא מנסה לקנח; עוד מטפחת נשרפת.; דרקון שמקפיא אותך במבט; של שלושה ראשים, שש עיניים סגולות; אם יראה אותו ילד רק פעם אחת; לא יישן חמישים לילות.; ואין בית בו אין שיחה; על דרקון אכזרי שאוכל נסיכות; וארוחה בלי נסיכה; היא לא ארוחה לרוחו.; ציידים נחמדים רדפו אחריו,; מלכודות חיכו לו בכל הפינות,; אבירים גיבורים יצאו אל הקרב; כדי להרשים נערות עדינות.; אמרו שבעין שלו יהלום,; ומי שמוציא אותו - עשיר; שודדים חיפשו אותו לילה ויום; לגנוב אוצר מאחד הראשים.; כולם רק נגדו, זאת ידע הדרקון,; ולכן הקפיד להיזהר -; כששני ראשים הלכו לישון,; ראש אחד נשאר ער.; שנאו אותו מגדול ועד קטן,; בגללו בלילות לא חצו את הרחוב; ואיש לא חשב שהוא לא מסוכן; ואולי הוא בעצם דרקון טוב.; זאת לא אשמתו שהוא מצוייד; בשלושה ראשים, ןרק אלוהים יודע; שהוא היה מסתפק בראש קטן אחד; ובכתף אחת רכה להניח אותו עליה.; והוא מצטער שאש הוא נוחר; וגופו נחשי, ופניו מאוסות; הוא היה רוצה להיות משהו אחר; אבל ככה הוא ואין מה לעשות.; דרקון מחפש אהבה וחולם; הדרקונים הרעים התחילו ממנו לברוח; הוא הוציא שם טוב לעם הרשע שלהם; ועל זאת הם לא יכלו בשום אופן לסלוח.; אילו ידע לדבר לפחות,; להסביר להם שהוא רק מחפש ידידים; ואין לו עניין לאכול נסיכות; והוא מעדיף קצת גבינה וזיתים.; דרקון חביב, רגיש, בודד; שחיפש חברים להושיט להם כף,; אבל קשה מאד להתידד; עם אחד שנושם עליך אש מהאף; בוקר אחד הם הגיעו אליו,; בא אביר ותקע בו חרב מקרוב; וכולם חגגו שהוא מת מפצעיו,; ואיש לא חשב שאולי הוא טוב.; עשרים נסיכות מחאו כפיים,; שמש אביב בשמחה זרחה,; ושלושה ראשים עצומי עיניים; שכבו בשורה על הסלע החם.; השודדים שהגיעו מהר למקום; שלחו יד אל העין הסגולה; אבל מה שנצץ בתוכה לא היה יהלום; אלא דמעה גדולה.; ואיש שם לא היה עצוב; כשהוא התמוטט ונפל על גחון; וככה הם הרגו שם שוב; את הדרקון הלא נכון...; 