אור אדום 
תחנות בחיים כבר נסעתי רחוק לטפל אז בלב; ולפעמים מסעות זה לשכוח הכול ואצלי סגור הכאב; הנה המים עולים עד מעל הראש אז נבקש לעלות ; ולפעמים כמו הים אני נסוג לאחור ; מפחד לשנות; וזה צריך להדליק     אור אדום; ניסיון אחרון להגשים את החלום ; ואני קורא לך לחזור; תני לי אומץ לזוז כשהפחד נכנס ; מאיים לשטוף את הכול; וזה צריך להדליק    אור אדום; ורק הים ימשיך לסעור כמו נשמה שאין לה סוף; בסוף היום יושב לחשוב ; על אהבות על טבעות ; על מה שטוב; שינויים באוויר ההמון שוב זועם ונותן בדגלים; ובו נחליט אלוהים שבינך לביני לא צריך מתווכים; ועוד מרגיש את הים איך הוא קורא לי לבוא אליו; ולרחוץ בו את הלב; ולפעמים בלי לראות רץ על שפת התהום; ואני שוב מתאהב; וזה צריך להדליק   אור אדום; 