ובארץ ההיא
ובארץ ההיא אדמה מלחה.; ובארץ ההיא שוב גשמי הברכה.; ועובר בה האיש בין מדבר ובין ים.; שואל לנווה. לבארה של מרים.; בין הורד לבין החוח,; שואל האיש למנוח.; הוא חלם. הוא לחם,; מעולם לא נוחם.; אך לנצח הוא שם, בין הרים.; בין מדבר ובין ים.; ובארץ ההיא בן נולד להוריו.; ועלה כתמר בין הדבש לחלב.; כלתו שם עלתה בשבילי החולות.; הלכה אחריו. ילדה בשבילו.; בין הורד לבין החוח...; ובארץ ההיא תעלה צעקה.; ובארץ ההיא שוב בוערת דלקה.; ועובר בה האיש שהוא כאן ועכשיו.; שואל: "אי הדבש? ואיה החלב?; בין הורד לבין החוח...; 