עפיפונים 
בוא נטפס על ערימת גרגירי הכותנה ; ניתן לגוף ליפול אליה ; כמו לתוך ענן ; נפשיט שלושה שיחים של פטל;  עד שתכאב לנו הבטן ; אף פעם לא נדע מתי להפסיק ; בוא נטפס אל הגבעה בדרך העפר;  תראה, הגשר הלבן על יד המעין ; ספר לי בינתיים איך הראשנים במים ; בסוף יהיו לצפרדעים ; בוא ונעיף עפיפונים ברוח החמה ; ואז נרוץ בתחתונים במי הממטרה ; נתגלגל בדשא עד שהערב ירד ; וכל הלילה לא נפסיק להתגרד ; בוא ונשיט ספינות נייר בוואדי הזורם ; תקשיב, הרוח מנגן נוקטורנו של שופן ; וכשנחזור הביתה, נעשה אמבטיה ; ניתן לחום לחדור עמוק ; אל העצמות; נצעד לעבר הכאב על קצות האצבעות; לאט העצב מתגלה לעינינו היתומות;  נרים ראשינו לשמים;  ומבעד לדמעות ; כוכב ייפול אל תוך ידינו הקטנות ; בוא ונעיף עפיפונים....; 