שיח השדה
העשב לחש לרוח: ערב; ערב טוב.; הרוח את העננים נשא בחשך לאטו,; וכאשר עלה הירח הוא משך אליו; את אהבת הים וגליו.; אז נר הלילה הדליק חולות נודדים בחופי השפלה.; אבא לחש לילד אני אשוב,; אשוב לך.; הילד חלם חלום שכבר בא מחר.; וכאשר ירד הטל וכסה בשמיכה; את החולם ואת כולם; ישבה אמו בחשך וחכתה לשוב בעלה.; הדמעה אמרה לעין: לילה; לילה טוב.; אני שיורדת תמיד, מה יקרה אם פתאום; גם אני אתעצב. מי, אמרי לי, יבכה עלי?; והערפל שעטף את האבנים בגיא; ידע שזה יהיה גורלם. וגם השירים אולי.; ביתי בצפון היפה אמרה החסידה האצילה.; לי אין לאן ללכת אמר הדרור לגשם המתקרב.; כל אחד יכול למצוא לו; איזשהו בית בעולם; אמרה הקוקייה, אפילו בקן של עורב.; אני חזקה כמו הר אמרה היען הגדולה.; ואני כמו שמש יפה התנפחה הטווסת.; כל אחת אל העפר; תגיע פעם בזחילה; אמרה החיפושית, והיא בשארית כוחותיה מטפסת.; אני גבוה כמו עננים צווח הנשר בכנפיים פרושות.; אני מהיר כמו אבן חדה העיט חשב.; כל אחד יגיע איכשהו; הביתה לבסוף; במקדם או במאחר, לחש לעצמו הצב.; 