שיח ג ראח
העוול נעשה לא רחוק מביתי; העוול נעשה כחוק; בסמכות וּבִרשות באישור משפטי; אז למה שלא אשתוק; בית המשפט העליון פסק ; השוטרים מסרו את הצו; אם היה שם אבק של מאבק; הם השתלטו על המצב; כמה מפגינים במרומי הגבעה ; עם כרזה קראו סיסמאות ; גידופים וצעקות המולה שגוועה; הם פוזרו בין הסמטאות; ובכי עלה מן הבית בפנים ; כשאמר בית הדין את דברו; וייאוש וכאב וחמת אין אונים; נארזו חבילות וצרורות; והערב ירד על הבית הטוב  ; ודבר המשפט נעשה; משפחה ערבית יצאה לרחוב; משפחה יהודית נכנסה; ושמעון הצדיק, איש כנסת גדולה; ממערת קברך מה תעיד ; זו ראשית גאולה או מעשה נבלה; שלשווא מתכסה בטלית; זה יוצא וזה בא חבילות וצרורות; הכתב מן השטח דיווח ; ובית המשפט אמר את דברו; מי יחבוש את פצעי שיח' ג'ראח; לא אלין לעליון הם בקיאים בכל אות; בדיני בעלות ורכוש; אך עלי להוסיף בגילוי נאות; גם ביתי היה פעם נטוש; והיה כי יבוא יום אחד לפניכם; הטוען להיות בעליו; האומנם דין אחד יפסקו אז כבודכם; לאזרח ולגֵר התושב; העוול נעשה לא רחוק מביתי; העוול נעשה כחוק; בסמכות וּבִרשות באישור משפטי; שאומרים שמוטב לי לשתוק; זה יוצא וזה בא חבילות וצרורות; הכתב מן השטח דיווח ; ובית המשפט אמר את דברו; מי יחבוש את פצעי שיח' ג'ראח; האיש בחליפת הזכוכית; מרפסות על כתפיו ; על גבו מתחלפים רמזורים; הסתכל בכיסיו; תגלה פרצופים מוכרים; הוא מניע מרפק; מכונית יש לו על השרוול; מן הצל מזנק; על בטנו הרחוב שממול; לפעמים הוא זוהר; בצבעים שעושה בו האור; וממש מסנוור; מי שבא מלפנים, מאחור.; הוא פוסע אט אט; הוא נחוש בדרכו וזהיר  ; די באבן אחת; שתבדוק עד כמה הוא שביר; וכולם צועקים:; ראית? ; וכולם קוראים:; תביט!; וכולם שואלים: מיהו; האיש בחליפת הזכוכית?; הוא פוסע זקוף; אנשים פוערים את פיהם; מן הגוף השקוף; מבטם משתקף בפניהם; הוא חולף בחוצות; על פניו יש חיוך שברירי; ועיניו נוצצות; כמו שני פנסים מאירים; וכולם צועקים:; ראית? ; וכולם קוראים:; תביט!; וכולם שואלים: מיהו; האיש בחליפת הזכוכית?; כשהלילה יורד; הירח עולה בליבו; המואר, הבודד; בחשמל הרוקד מסביבו; הוא יודע זאת טוב מכולם; הוא יודע הכי הכי; הוא יודע; וכולם צועקים...; 