האשם
להתראות האשם, להתראות בשש,; בשש - האשם, לפני המלחמה.; כבר שכחנו - האשם - את מקור המשטמה,; בה סומאו עיננו - ונפשנו סוממה.; כיכר השוק ריקה כבר האשם - ובמערות שממה,; ואין שקיעות יפות יותר - ורק זריחת חומה.; והיינו שנינו דוד, והיינו כבר שנינו גוליית -; והיינו פליט בפיג'אמה,; והיינו גוויות פעורות במישור,; שנפשן התועה לא רוחמה,; אז תן לי יד, האשם, בלי לשאול אותי - "למה?",; המדבר לא יהיה בגבך יותר,; ולי יחדל הסיוט ששמו לזרוק הימה.; אביך את אבי הרעיד מרוב אימה,; סבי את אבותיך דחק בקול דממה,; אני את כמיהותיך קובר באדמה,; אתה את חברי, אחי הופך יורדי דומה...; והיינו שנינו דוד...; יש לי ילד, האשם, ייפרח כאן, ויהי מה,; גם בנך רוצה הוא לקצור את הקמה.; ואנו לא נותנים להם, ולא מובן על מה,; ימים של חסד, האשם - תקווה או השלמה?.; בוא ונפגש האשם, בשש, לפני המלחמה,; יש באוויר רחש מוזר שמקדים - רעידת אדמה.; שומעים כבר ספירה לאחור, שלפני חרטה איומה,; עיני ילדי בוהות, האשם, ונפש ילדך הומה,; אנחנו לא חשים זאת כבר - ואין בנו כלימה,; למענם האשם - אולי - הלוואי,; בשש, לפני המלחמה.; 