לה מאמא
כולם כבר פה, כולם ישנם; כולם הגיעו עד לכאן; להיפרד מהמאמא; כולם כבר פה, כולם ישנם; על הנשים ועל טפם; אפילו ג'ורג'יו הארור הגיע הנה מסיציליה; וכל ילדי המשפחה משחקים שם לידה; וקול צחוקם המתגלגל נשמע כמו מתנת פרידה מהמאמא; עוטפים אותה בנשיקות ומסדרים את השמיכות; כך נפרדים מהמאמא; ברגע זה אפשר עוד רק לשאת עיניים למרום; להתפלל בקול חזקף להתחנן אווה מאריה; אווה מאריה; כמה תודה, כמה כבוד; חבים אנחנו לך, מאמא; כמה כאב וזכרונות; תמיד סביב לך, מאמא; עכשיו בשמש צועדים גברים, נשים וילדים; כך מלווים את המאמא; זיעה נוטפת ממצחם ובאוויר הזה החם; נשמע לפתע מנגינה; ניגון בוכה של מנדולינה; האיכרים שבשדות נושאים עיניים לארון; יורדים בלאט על ברכיהם; גם הם חולקים כבוד אחרון לה, למאמא; מעל הקבר הטרי הם ניצבים כך בשחורים; עכשיו קוברים את המאמא; והנשים אז מתחילות לשיר יחדיו במקהלה; ושירתן העצובה נישאת למעלה כמו תפילה; אווה מאריה; כמה תודה, כמה כבוד; חבים אנחנו לך, מאמא; כמה כאב וזכרונות; תמיד סביב לך, מאמא; לא נשכח, לא נשכח; לא נשכח אותך, מאמא; 