בלדה לנערה שגדלה
את העיר כולה העירה; כאשר יצאה העירה; נער וזקן השאירה; עם עיניים נוצצות; ואני שם בטיילת; התבוננתי בה כמו ילד; התבוננתי בלי תועלת; ככה סתם עובד עיצות; כי אמרו נשכח ממנה; שהרי צנועה עודנה; וודאי שהיא איננה; סתם אחת מהרחוב; זה נכון שהיא סבבה; אבל זה אשר יגע בה; יסתבך עם אח ואבא; ששומרים עליה טוב; לבבי בפנים בער בי; גורלי עצוב ומר לי; כל אחד בלי סוף אמר לי; שאיתה זה לא כדאי; אך ליבי זעק אליה; ואני כמו פושע; הסתתרתי מפניה; אהבתיה בחשאי; כי אמרו נשכח ממנה ...; על עצמי מאוד כעסתי; עד שיום אחד העזתי; מידי פעם לה רמזתי; אהבתיה זה מכבר; ומאז זה טוב, עיוני,; אנו מתחתנים ביוני; לסיבה אל תשאלוני; רק מטעמי מוסר; עוד אמרו תשכח ממנה; ואמרו צנועה עודנה; לו ידעו שהיא איננה; כה תמימה וביישנית; לא אקשיב להם להבא; כי האיש אשר נגע בה; עוד חודשיים הוא כבר אבא; כן, ניחשתם, זה אני...; 