הבחורים עייפים
השמש שוב שקעה; בפאת המערב.; נותרו רק זיכרונות נוגים בשדה הקרב.; ועליהם תלולית עפר וחול,; הערב שוב עלה כמו אתמול.; אבל הבחורים כבר עייפים, עייפים; אבל הבחורים כבר עייפים.; אתמול בענני אבק הקרב סער; וכמסרק של אש בין השורות עבר.; אבל אנחנו כסוסי מידבר; אל מול האש פרצנו ונידהר.; אבל הבחורים...; עם אור השארנו הרובים על החולות; מחינו הזיעה השלכנו החותלות.; ריבוא מילין בדרך לא דרוכה; הלכנו לבקש את המנוחה.; אבל הבחורים...; אל עיר ילדות הגענו מקווים עם ליל; וערב פנסים שטף ברחוב הולל.; אך לנו לא נשאו בכיכרות; בצחוק את עיניהן הנערות.; אבל הבחורים...; הליל אט גסס; כעוף שחור מוזר; אסף את אורותיו כמיתנכר וזר.; שעת חצות היכתה על הפתחים; יצאנו לשוטט שוב בדרכים.; 