צועני של אהבה
בוקר והשמש שוב עולה; כל הדרכים כאן נפתחות לאורך; אני מסב גבי לעיר גדולה; ופני כמהים אל המרחק; שיירות עוברות מולי; והאופק מתחבא בצל הרים; ורגליי הנפצעות מאבנים; את הדרך מודדות; ולא פעם מבקשות; לא להמשיך, לא להמשיך בדרך; ערב והשמש כבר יורד; נעטף בקצה מעיל קרוע; לעצום את המראות פוחד; פן אטעה במרחבי דממה.; וחולם כדי לזכור; את עינייך בוערות כאש תמיד; זרועותייך החובקות את צווארי; מילותיך הרכות שאוהבות; שלוהטות, ומלהטות מתחת לעורי; כי בכל מקום; כי בכל חלום; כל הנדודים רק מובילים; אל מחסה אהבתך; 