לא נמסה
והקמטים הראשונים שיבואו עם הזמן; כמו שלג ירושלמי דל של שבת בבוקר; ואיך זה שאני כבר מכיר אותם מזמן; כאילו הם עברו איתי את כל הדרך; נשב על כוס קפה, אספר להם סיפור; שאני קצת לבד אבל זה קצת בעצם; אולי גם היא תבוא ליום אחד לסגור עניין; ליום אחד להסתכל על מה עושה לי את זה; את לקחת לי הכל; ואני לא יכול לנשום; את שורפת אותי; ואת עצמך בדרך; את חיה משחקים; וליבך כמו קרח; את לא נמסה, את לא נמסה; ואיך זה ששנים עוברות ואני נשאר אותו דבר; שוב מתרגש משיר חדש אותו כתבתי אמש; שוב מוקסם מציפורים שחופשיות להתבלבל; שמותר להן לסטות ולשנות ת'דרך; ואני הוא מה שאני כל כך קשה להשתנות; כל כך קשה להתוודות שרב חיי הם שקר; שכשאוהב בא לי לשנוא, כשצוחק בא לי לבכות; ולומר לך שנגמר ושוב חוזר העצב; את לקחת לי הכל...; 