כשנהיה בני שבעים ושלוש
כשנהיה בני שבעים ושלוש; נחבק זה לזו זו לזה את הראש; ונשכב במנוחה בין הגיל לשמיכה; ונמתין ונמתין לשיחה; כשנהיה בני שבעים ושלוש; ניזכר איך בילינו בילינו עד בוש; בין ימים ולילות בין קמטי אשליות; שנזקין אם נמתין לבאות; אבל היום כולנו בני עשרים; ואם יותר אז מה אם קצת נגזים; שיער פרוע וחיוך שובב; זה דבר שהולך הולך ולא שב; אז חבק ונשק, נשק עוד פעם; מי ידע אם נדע, נדע את הטעם?!; נה נה נה נה נה נה נה נה נה; אם נזכה לשבעים ושלוש; נחבוק נכדים ונחיה אגדות; נתנדנד במנוחה בין הגיל למבוכה; ונשתוק כך בתוך אנחה; אם נזכה לשבעים ושלוש; ניזכר איך היינו מטפסים על הברוש; ורצים במשובה אל הגיל שעוד בא; לספר לספר אהבה...; 