בסנדלייך
שורק הרוח בצמרות הזיית.; פושט הערב על הרים. ידום חליל...; ומה רחוק, רחוק הוא שם הבית,; ומה בודד, בודד אל המישלט. אנוד בשביל.; לפתע שור! השביל בהיר, זורח,; באלף אבוקות לוהב לעומתי,; והיגון כמו ענן בורח!; כי את עברת! עברת בסנדלייך בדרכי.; כי את עברת, עברת בסנדלייך!; רכה ואלמונית חמקת לגיא...; ורק האור ! האור שבעינייך,; הלך עימי, הלך בעיקבותי...; ולא אדע מנין זו קורנת.; פסעת קלילה לגיא בערב האפור?; ולקראתך דרכי המיותמת.; לבשה חיוך. פרחו קוצים. פרחו בנטף מור.; ומני אז זכור תמיד אזכורה -; הפגישה האלמונית באין מילים.; ובלכתי בודד אביט אחורה.; אולי אראך חומקה, חומקה לגיא בסנדלים!; כי את עברת, עברת בסנדלייך...; 