אפרים
הוא הרכיב משקפיים, ; היה לו גם גשר רחב שכיסה לו את כל השיניים, ; היה מגמגם לפעמים והרגיש איך כולם מסתכלים עליו גם המורים ; ואומרים שאפריים, אין צל של ספק, לעולם לא יצליח ; אף חבר לא היה לו, ; אף לא אחד שיכול לספר על כל מה שקרה לו, ; רק מחשב נאמן שחיכה כל היום שיחזור לשחק להרוג את הזמן ; בעולם דמיוני בו אפריים תמיד עושה מה שבא לו. ; כל הילדים היו צוחקים עליו ; כל הילדים היו צוחקים עליו ; הם היו מרביצים לו מכות הוא שנא הפסקות ובדרך הביתה לקחו לו ת'כסף ; הייתה גם איילת, איילת כזאת הוא עליה חולם והיא לא מסתכלת, ; בכלל לא יודעת על האהבה שאפריים רוחש לה ; מאז גן חובה וכל יום מחדש הוא מרגיש אכזבה ; שהיא לא מדמיינת. ; בבית לא קל לו, עם אבא קשוח קורא לו פחדן, הוא אף פעם לא ענה לו ; ואמא חוזרת כל כך מאוחר ואת יום ההולדת שוב איש לא זכר ; וכבר אין לו דמעות להרטיב את הכר ואין איש שאכפת לו. ; כל הילדים היו צוחקים עליו... ; בסוף כבר נשבר לו, ; נשבר מהכל והצורך לנקום זה כל מה שנשאר לו, ; לקח ת'אקדח שמצא במגירה ועל כל ח' 3 ; הוא ירה וירה בבנים בבנות ואחד במורה ; בלי לחשוב פעמיים. ; הוא הרכיב משקפיים, היה לו גם גשר רחב שכיסה לו את כל השיניים, ; היה מגמגם אבל איש לא צחק כי אפרים קבע ; את חוקי המשחק במוסד השיקום הם עושים לו כבוד לפחות לבינתיים. ; כל הילדים לא צוחקים יותר ; כל הילדים לא צוחקים יותר ; הם עכשיו מפחדים, מי שנשאר בחיים כי אפריים יצא ; בעוד עשר שנים לסיים את העסק.; 