אישה חרסינה
המציאות השבורה לקחה אותה רחוק ; הרבה ימים של בכי, מעט ימים של צחוק ; תמונות ילדות של קיץ תלויות לה על הקיר ; מדהים כמה חיוך יכול להסתיר ; והיא הבטיחה לעצמה: גם אלוהים לא יעזור ; כלום כבר לא ישבור אותי, כלום כבר לא ישבור ; ואישה אחת אמרה לה, אבל היא לא הבינה ; את לא אישה פלדה, את אישה חרסינה ; והיה לה מן מבט עם כוח לא מוסבר ; היא פיזרה הרבה שקרים אבל לא את השיער ; עם צרידות כזאת כהה גם בצחוק הכי בהיר ; מדהים איך שכוח יכול להיות שביר ; והיא הבטיחה לעצמה...; ושנים היא לא חשפה בפניו את הקלפים ; רק בחושך הסודות שלה הפכו להיות שקופים ; והוא ראה אותה עמוק גם בלי לדבר ; מדהים כמה שתיקה יכולה לספר ; והיא הבטיחה לעצמה...; 