אני יוצאת בבוקר לגינה 
אני יוצאת בבוקר לגינה; ומן העץ ציפורים יורדות; ומלקטות מידי הלבנה; את פירורי לחמי; והן עומדות שם על שכם, על שכמי; והן משוחחות עמי; וכך שעות אני עומדת בידיים נטויות; ולומדת לי את שפת הציפורים; הנה, איני לבד ויש לי חברים; מחר אל המרפסת לי אצא; שם עכברי הלבנים בכלוב; מתרוצצים שם מקצה אלי קצה; מכרסמים עלים; הנה הם על האצבעות עולים; ושאלות הם שואלים; וכך שעות אני עומדת בידיים נטויות; ולומדת לי את שפת העכברים; הנה, איני לבד ויש לי חברים; ובשנתי בלילה אנוכי; יוצאת מול שבט נמרים בהר; אז מכפי אוכלים הם דבש ותפוחים; רק לי הם מחכים; את אצבעות ידי הם לוקקים; וסוד אנחנו ממתיקים; וכך שעות אני עומדת בידיים נטויות; ולומדת לי את שפת הנמרים; הנה, איני לבד ויש לי חברים; הנה, איני לבד ויש לי חברים; 