לילה לא נשאר
שלוש לפנות בוקר; האפילה הזאת מוכרת לי היטב; שלוש לפנות בוקר ; לרחוב הזה יש קו רקיע כה שליו; עצי המדרכה נוגעים במרפסות; קרובים הם אל שמי הדיו של ילדותי; הצמרות מתנועעות ורוחשות; ברוח מן הים הכי ידידותי; אבל הלילה לא נשאר; גם אם תנעץ בו אלף כוכבים; אבל הלילה לא נשאר; גם אם יאחזו בו כל האוהבים; ארבע לפנות בוקר; שמיים שמורים כמו שנבראו ; ארבע לפנות בוקר; יש הבטחות בחושך הישן ההוא; זוכרת עו את פני העיר האהובה; הייתה לי עיר חולמת וחולית ; במיטתי עדיין קשובה; לציוצי ציפור האושר הלילית; אבל הלילה לא נשאר...; חמש לפנות בוקר ; האור אשר עולה מטיל עליי אימה; חמש לפנות בוקר; העיר הזאת אינה דומה עוד לעצמה; אבל הלילה לא נשאר...; 