פרי דימיון
מיום שבו ראה לראשונה ; מחלונו אותה עוברת; ידע הוא שאיתה ירצה לחיות ; ולא יחלום אשה אחרת; ירד הוא מביתו ; והסתובב כמו משוגע - קרא אליה; חיפש בכל פינה את עקבותיה ; לא ראה- איש לא יודע... ; וכך הוא לאיטו פוסע בין הרחובות; והבדידות לובשת לו כבגד; כמו שיכור קורא וממלמל בלשונו; לאן הלכה האהובה ; האם חוזרת ?; געגועים עוטפים אותו ; כשבר כלי הינו; והבדידות עדיין לו כבגד; פוסע בדמיון ; שבו אולי היא שוב תבוא,; את חיוכה המלטף יראה מנגד ... ; ויום אחד בפתח בית האיש; בדרך נס היא שוב הופיעה; חשב שהוא חולם , ניגש אליה ; והצמיד את פיו אל פיה; לקח ידה אליו וכשפקח עיניו ; רצה את שמה לדעת; ברגע נעלמה היא, פרי דמיון היתה  האיש יצא מדעת; וכך היא לאיטו פוסע ..; 