עמוק הלילה
פתחנו את השער, טיפסנו על השביל ; את רעדת כמו עלה בשמש של אפריל ; הציפורים צרחו, איזו קבלת פנים ; מצאי שלווה בין סורגים על השבילים הלבנים ; כל כך עמוק הלילה, הקירות זזים ואת ; שומעת את הצחוק של התינוק שלא נולד ; סיפרת לי שהפחד רוכב על סוס שחור ; הוא רומס אותך מתחת וממשיך לדהור ; הכל שקט כמו קבר שמתרוקן מזיכרון ; ניצוץ עוד מהבהב באפר של גשר אחרון ; כי אין לה דמות ואין לה תואר למפלצת שבפנים ; וכשאת קמה להרוג בה, מול ראי הנה פנים ; כל כך עמוק הלילה, הקירות גלים גלים ; רק נשירת עלים ברוח לוחשת לך חיים ; הכל נשבר ומתאחה, מה שנבל עוד ילבלב ; הכל הולך ואז חוזר עם כל מי שאתה אוהב ; כשאני בא אותה לקחת ; קולות קוראים לי לעצור ; כי מצא אותך השחר ; חיוורת מול האור ; כל כך עמוק הלילה, הקירות זזים לאט ; עלים נושרים ברוח, דמעות צונחות על המכתב ; "הכל נשבר ומתאחה, מה שנבל עוד ילבלב ; הכל הולך ואז חוזר עם כל מי שאתה אוהב"; 