בית אחד
את התכלת הזאת ; ביום חורף או סתיו; את השמש הזאת; לא אמיר בפז לא בזהב; והבוקר הזה ; על יופיו על כוחו; הוא עולה עכשיו בתוך תוכי ; ואני בתוכו; את הרוח הזאת; מערבות ישימון; את האוהל הזה; לא אמיר בגג לא בארמון; והערב הזה ; על יופיו על כוחו ; הוא נושב עכשיו הלאה הלאה; ואני בתוכו; מן החולות ועד שדרות הדקלים ; עד המגדל שעל ההר מול הגלים; גם אם הלב נווד ; בית אחד ; עדי עד; מן העצים ועד לשביל החלב; עד הירח עד ריבוא הכוכב; גם אם הלב נווד ; בית אחד ; עדי עד; את הלחש הזה; לא אוכל להשתיק; את הקסם הזה; לא אוכל לשבור לא להפסיק; והלילה הזה; על יופיו ועל כוחו; הוא זורם עכשיו בתוך תוכי ; ואני בתוכו; 