חיפה 
חיפה 87; אני תלמיד תיכון; הייתי מסתובב כאילו אין לי בית; הייתי מעשן המון; חולצה משובצת; מלאת קרעים; העולם תמיד קפוא מקור; וכל הרחובות ריקים; לא היה אף פרח; כן כולם היו קוצים; היית צריך להזהר כשאתה עובר; קרוב מדיי לאנשים; מהם ידעתי רק כאב ואכזבות; תגידו איפה היציאה הכי קרובה; מהשכונה הזאת?; ואיפה את היית כל השנים; זו התקווה המתנפצת; על החלום שכבר נשבר; אבל יפים היו חיינו; שלא היה לנו דבר...; אני זוכר בערך; רק חבר אחד; מי בכלל היה צריך יותר מזה; כדי לא להרגיש לבד; נגנו כל הלילה; שרנו כל היום; כל כך שקט היה תמיד בעיר ליד הים; שקט מדיי כדי לישון; רצינו לצרוח; אבל כולם היו חרשים; היינו מנסים לחלום על מקום אחר; רחוק מעבר להרים; האהבה שהכרנו היא הייתה רק הזיות; תגידו איפה היציאה הכי קרובה; מהשכונה הזאת?; ואיפה את היית כל השנים; זו התקווה המתנפצת; על החלום שכבר נשבר; אבל יפים היו חיינו; שלא היה לנו דבר...; שנים עוברות קדימה; כבר לא תלמיד תיכון; עדיין מסתובב כאילו אין לי בית; עדיין מעשן המון; את הבגדים זרקתי; החברים גם כן; מה אני אגיד לך מותק,; כבר לא מרגיש כל כך אשם; עדיין שר כאן; לא רק למי שמקשיב; עדיין צריך להזהר; כשאני עובר בין אוהב לבין יריב; האהבה שידעתי היא הייתה רק בעיות; ואף אחד עוד לא הראה לי; את היציאה של השכונה הזאת; ואיפה את היית כל השנים; זו התקווה המתנפצת; על החלום שכבר נשבר; אבל יפים היו חיינו; שלא היה לנו דבר...; זו התקווה המתנפצת; (על החלום שכבר נשבר); על החלום שכבר נשבר; (אבל יפים היו חיינו); אבל יפים היו חיינו; שלא היה לנו דבר...; 