להתחלק בעיר
פוליטיקאים בכל העולם מתנועעים בכיסאות; מחבלים מתאבדים מוצאים לצופי טלוויזיה משהו לראות; ובאותו זמן אני מנסה לחיות - חיים של אמת; וחובה עליי לשאול למה לא נתחלק; נתחלק בעיר, נתחלק בבוץ, וגם באספלט החם; בתחבורה הציבורית, בכאב, בדם; נתחלק בחודש אוגוסט בגלי החמסין; בקשיי חניה, דיור ציבורי, בתי עלמין; ביופי שאין שני לו חבוי מאחורי מסך דמעות; כי כולם פה ביחד שותפים בחרדות; נתחלק בפקקי התנועה ושכיות החמדה הפתוחות לכולם; בקיצונים שלא מתגברים על אנחנו נגדם; נתחלק בלבנים בנות 3000(שלושת אלפים) שנה; בתשעה קבין ובוועד שכונה; נתחלק בחיוכים כמעט מפתים של נערות כמעט נשים; וכמעט כל הגברים נשימתם כמעט נעתקת; בלבבות נוקשים בתוך מיליון אנשים; הנושאים כבר שנים אותה הצלקת; נתחלק בעיר לא נפרק את העיר; אלף מחסומים אלף הבדלים; אלפי שנים עברו ועוד לא מצליחים; להתחלק בעיר לא לפרק את העיר; אלף חלומות אלף אכזבות; מסרב להאמין שאפסו התקוות; פוליטיקאים בכיסאות מזיזים את הישבן; מחבלים מתאבדים מייצרים אווירה של חורבן; כי כן ברור שזה יקרה רק לא מתי והיכן; אני עדיין צועק - בואו נתחלק, כולם; נתחלק בריח אוויר ייחודי וחמים; ספרים, ציורים ואומנים שתרים; אחר טעם עתיק, הרף עין קדום; וצליל של אמת, אפילו סתום; נתחלק ביום מושלג אחד בכל שנה; הביטוי הארצי של כנפי השכינה; יום שאל מול יופיו כל רוע נכנע; למחרת נחזור לחיות שוב בלי הגנה; נתחלק בעיר לא נפרק את העיר; אלף מחסומים אלף הבדלים; אלפי שנים עברו ועוד לא מצליחים; להתחלק בעיר לא לפרק את העיר; אלף חלומות אלף אכזבות; מסרב להאמין שאפסו התקוות; פוליטיקאים בכיסאות מזיזים את הישבן; אני יודע שנולדנו לתוך כל מיני אמונות; אני יודע שכל דקה שעוברת היא פחות דקה לחיות; אך אם אתים משאלתנו ולא חרבות; להתקרב חובתנו לא להקריב קורבנות; ואני לא נרתע מקללה בת אלפים; ואני לא נרתע מנביאים ומטיפים; כי ראיתי ילדים קופאים כואבים; ואם אבותינו כשלו - אז בואו נהיה ראשונים; נתחלק בעיר לא נפרק את העיר...; ירושלים... ירושלים...; 