בית 
פרקים שלמים כבר נִמְחֲקוּ מחיי,; אך קורה שמתגנב עוד אלי; מין הבהוב, כמו מסרט ישן,; על הַבַּיִת.; את מחייכת ואתך – העולם,; או את צועקת וַאֲני נעלם; ובשבילי כבר שום דבר לא מובן; עוד בַּבַּיִת.; איך לא ידעתי?; איך לא מנעתי?; איך לא שמעתי ; אותך?; אֶת ידך המושטת אלי; לחצתי רק אם קִיַימת את התנאי ; אל תטרידי אותי בַּכְּאֵב ; של הבית.; כאילו לך אין חלומות משלך; ובדו-קרב הזה דבר לא נסלח; והעונש שלך הוא לזעוק; רק בבית.; איך לא ידעתי ? ; אם הִתְחָרֵיתִי בך בתוך עולמך; בְּסוף חשבון הרי ברחתי ממך; וממרחק התרפקתי תמיד; אֶל הבית.; איך בְּימים של אהבה ושל אור; הִבְטַחְת לי נבל ותוף וכינור; מה נשאר לי מזה כשהלכת; מהבית?; כל זיכרון הוא עוד אתגר לא מוצלח; ואין לי בית שדומה לשלך; רק חלום עוד מַחְזיר לי אותך; עִם הַבַּית.; איך לא ידעתי ?; 