כיפה אדומה 
עת יומנו הפרא נמחה כדימעה; מערים ויערות, משנה וחודש,; הולכת בדרך כיפה אדומה,; ללקוט פרח בר בחורש.; ויוצאים אחריה פרה ואווז; וחתול מדדה על משענת -; כסיפור שאבד, כניגון מיני אז,; כבת צחוק נשכחה ונושנת.; ועומדות מרחוק השנים הבאות; ולשוא תמיהותינו כה רבו; ומוצץ לו ירח עירום אצבעו; כבימי בראשית, בחייק אבא.; ואנחנו שותקים. אדמה עשבית; בירקרק הריסים מפרפרת...; ועינינו עצמנו - ולפתע נביט; והנה כבר חשכה הצמרת.; 