נפלאתה
נפלאתה, נפלאתה מאד; שמחת ליבי. מכל עוונותי; אולי אותה יפקוד עלי האל; ביום הדין. ואין צידוק בפי.; כי בחינם ניתנה לי, לא כגמול; יגונותי, לא שכר התמרורים.; אור שחר-פתע את עיני העיר; וחלומי פתרתי כפשוטו.; בתוך עולם קשיח וזועם,; מתחת לשמיים צוננים; אני עומדת ובלבי שמחה.; ציפור פותה, איכה בנית הקן; בסלע מת? אל מי ישא קולך; מזמור דודיך ושירת גילך?; על פי הדין אינני זכאית; לאשר זה. ידעתי, על פי דין; לא פאר בגדי כלולות מגיע לי,; כי שק אפור של בעלי תשובה.; אך האשמתי שבסוף דרכי,; בעוד עיני אל תחום הישימון,; האושר השיגני כמטר; ולא הספקתי לכסות ראשי.; מאז אני כעץ בלב מדבר; שאלף ציפורים ירדו עליו,; בדיו היבשים מלאו שירה.; מאז אני ברכה בלב הליל; בשרירותם שמים נדיבים; השקיעו בה את כל הכוכבים.; 