קו העוני 
הוא מסתובב לו כבר הרבה זמן ככה; הוא לא יוצא יותר לעבודה; קשה לחיות בלי פרנסה מובטחת; כשיש בבית ילד וילדה; פשוט אמרו לו אתה צריך ללכת; שנים עבד הפרך בלי תלונות; מאיפה הוא יביא הביתה כסף; כבר נגמרו לו כל החסכונות; המדפים מתפוצצים משפע; הם בשבילו גבוהים יותר מדי; כי לשלם מזמן אין לו מאיפה; ואין בהקפה ואין אשראי; הילד הגדול זקוק לבגד; לבית הספר הוא צריך ספרים; והאישה לוחשת היא מודאגת; שהקטנה צריכה חלב טרי; אל הלשכה הולך בכל יומיים; והם אומרים בינתיים שום דבר; ורק התור שם מתארך כפליים; באנשים שאין להם מחר; עיניו כבויות והוא נושך שפתיים; מה יעשה שהוא עוד לא עשה; חסר אונים יושב פורש ידיים; ידיים חזקות מלאות בושה; הוי כמה סבל עוד יכול לשאת; בן אדם כמוני; זה ההבדל בין יש ואין; זהו קו העוני; 