מטה מעלה
תחנת הרכבת, הצפירה מתקרבת; הרציף מתמלא עשן; עוד מעט היא עוזבת, אי אפשר לעכב את; התנועה שלה מכאן; בשמלה מאופקת, היא יושבת בשקט; והחוט הסבוך נפרם; פנים חיוורות חלונות כהים; שיחות קרות חלומות דוהים; מטה... מעלה...; מילים שבירות מבטים זרים; זמנים של אור וימים קודרים; מעלה... מטה...; תחנת הרכבת, כבר שנים היא חושבת; שכבר אין לה לאן לחזור; משפחה מנותקת, ושיחה מתחמקת; אל תביטי לאחור; האימה משתקת, הסופה מתדפקת; והחוט הסבוך נפרם; פנים חיוורות חלונות כהים; שיחות קרות חלומות דוהים; מטה...מעלה...; מילים שבירות מבטים זרים; כמו עכביש שטווה קורים; מעלה...מטה...; פנים חיוורות חלונות כהים; שיחות קרות חלומות דוהים; מטה... מעלה...; תשוקה חולה, נטולת גוון; רחוק באופק עשן לבן; הלאה... הלאה...; תחנת הרכבת, עוד מעט היא עוזבת; והחוט הסבוך נפרם.; 