תקוות שווא
מבעד לוילון תראי אותי נמצא ; לא הלכתי לאיבוד ; אני גם לא סתם בסביבה ; את בטח ישנה כי צהריים ; אז לא אצעק פינה אמצא לי ; אשב ליד המדרגה ואחלום ; איך שיום יום אמתין מתחת לביתך ; עד אשר תגשי תפתחי לי הדלת ; אפילו שתקוות השווא אוזלת ; אזי כפות רגליי עיקשות ; לא נותנות לי ללכת ; לרגע התיישבה על סף המדרכה ; אך הכי יפה של פתח תקווה ; לדמותי כלל לא הגיבה ; כשעליי לא הסתכלה ; נשאר עצוב על מדרכה ; עד הזריחה ; אני מולך את לא רואה ; כבר חצי שנה ; שיום יום ממתין מתחת לביתך ; עד אשר תגשי תפתחי לי הדלת... ; ניגשתי אל חדרך ולא הבנתי איך ; נוכל להיות לעד אם השארתי אותך לבד ; יום יום ממתין מתחת לביתך ; אני יום יום ממתין מתחת לביתך ; עד אשר תגשי תפתחי לי הדלת ; אפילו שתקוות השווא אוזלת ; ראי כפות ידי קרות ; כפות רגלי קפואות ; לא נותנות לי ללכת; 