חוף גורדון
לא לשווא היה עולמך עולמי,; היינו יושבים על החול, בחוף גורדון; והמים כמונו היו משתנים,; היו הולכים וחוזרים, כמו החיים.; לא לשווא היה עולמי עולמך,; היינו פורמים זכרונות באוויר המלוח.; כמו נשמה אחת, מאלף גלגולים; ושקיעה אחת שנשברת עם הרוח.; בין סמטאות הים, טובעת שוב השמש; וריח של אצות, ירח מהתל.; זה לא פשוט להיות קרוב,; זה לא פשוט להיות רחוק; בעולמך הכחול העצב מתרגל,; בעולמך הכחול העצב מתרגל.; לא לשווא היה עולמי עולמך,; היינו רוקמים סופים באוויר המתוח.; לנשום שיאים, לסלסל שירים; כשהמרחק הופך פתאום כל כך בטוח.; בין סמטאות הים טובעת שוב השמש; וריח של אצות, ירח מהתל.; זה לא פשוט להיות קרוב,; זה לא פשוט להיות רחוק; בעולמך הכחול העצב מתרגל,; בעולמך הכחול העצב מתרגל.; בין סמטאות הים...; 