חיוכים מזוייפים
כבר כמה זמן ששנינו מבינים; הלכנו לאיבוד וכבר לא מחפשים; את אותו השביל שחיבר שתי נשמות; וכבר לא אכפת לנו מה היה יכול להיות; אני ממשיך לבד לא אביט שוב לאחור; אש אהבתי לא הוסיפה עוד לבעור; פזמון; איך חשבנו שהזמן; עוד ירפא את הפצעים; לא נותר לנו דבר; רק חיוכים מזוייפים; רק רצינו שוב לחזור; אל החיים הישנים; שם נותרה האהבה; שחלמנו להגשים; בית ב׳; תמיד חשבתי שאת לי האחת; אך מוצא שוב את עצמי מתרגל אל הלבד; כבר יבשו הדמעות וגם החיוך עזב; ואת בשבילי עכשיו זכרון עצוב ומר; 