האזרח האחד
בחלומי אני האזרח האחד; בעיר שיושביה בלבד חיילים; הערב הוא ערב מצעד אחרון; והעיר מרוצפת עפר וקליעים; הזמן הוא מחר פתאומי ומוחלט; (הקניון הגדול עוד עומד); ואתמול רק אתמול לא הייתי לבד; (כנראה שנשכחתי מאיזו ספירה; כך נראה שנשכחתי מאיזו ספירה); בקריה הצפונית ( שעכשיו על החוף); חיילים כמו לפני או אחרי מאמץ; שעונים על קירות הפסיפס הרטוב; (הקניון הגדול כבר בזוז כבר נפרץ); אני רץ אל אחד הבכירים למראה; שמראה לי חיוך שקפא לא מזמן; למרא הפסיפס הקניון העפר באוויר; ושואל מה בפיך נתן?; כשהאופק יפיל את מסך השריפה; אז תקפוץ הדליקה אל מחוץ הקלעים; והערב הוא ערב מצעד אחרון; והעיר ממולכדת עפר ובלואים; ואתמול רק אתמול לא הייתי לבד; כנראה שנשכחת מאיזו ספירה; כך נראה שנשכחת מאיזו ספירה; על הכביש המוביל עד לבית ההורים; אני רץ לרגלי הקליעים מעלי הכרזות; הבכיר (שעכשיו הוא קבצן או נביא); ממלמל לעצמו: "אלוהים, מי שיחד את השמש הזאת?"; הצבא הוא צבא-קבע צבא-נצח צבא-עד; התיכון הישן סתם דומה לעצמו -; אכזרי ונטוש מסורג ונורא; (הקניון הגדול הוא פצצת תאורה); מי היה מאמין כך באמצע מחר; מן הזמן המוכר מן האור המוכר; מן החום הנכון המוכר המוכר; מי היה מאמין כך באמצע; (כנראה שנשכחתי מאיזו ספירה); מרחוק (לא ברור לי כיצד) כבר באים; חצוצרה ותיפוף בשלושה רבעים; שכמו נוגה שקוף הפושט באזור ; (הקניון הגדול מי זוכר מי יזכור); הרחוב הוא פורזדור בגוון חלבי; ובסופו זה אבי (בגרסת מילואים); על ערמת עיתונים (שנראית כמו גל-עד); ממצמץ בכבדות וצורח עלי: התפקד!; אני האזרח האחד.; 