עם דימדומי החמה
עם דימדומי החמה אל החלון נא גשי; ועלי התרפקי,; ליפתי היטב צוארי, שימי ראשך על ראשי -; וכה עימי תידבקי.; ומחושקים ודבקים, אל הזוהר הנורא; דומם נישא עינינו ; ושילחנו לחופשי על פני ימי האורה; כל הרהורי ליבנו.; והתנשאו למרום ביעף שוקק כיונים,; ובמרחק יפליגו, יאבדו ; ועל פני רוכסי ארגמן, איי זוהר אדמונים,; ביעף דומם ירדו.; הם האיים הרחוקים, העולמות הגבוהים; זו בחלומות ראינום ; שעשונו לגרים תחת כל השמיים,; וחיינו לגיהינום.; המה איי הזהב זו צמאנו אליהם; כאל ארץ מולדת ; שכל כוכבי הליל רמזו לנו עליהם; באור קרן רועדת.; ועליהם נשארנו בלי רע ועמית; כשני פרחים בצייה ; כשני אובדים המבקשים אבדה עולמית; על פני ארץ נוכריה.; 