זה דודי מדוד
בתוך חוצות ירושלים; קולי אשא ואתחנן:; יכה הרעם משמים; את בעלי שלמי אמן!; יפצפצנו הברק; ותגלגלנו הקדחת,; הביתה הוא מופיע רק; כשחסר לו המרק; או הצלי שבקלחת.; כי בחוצות הוא מתרוצץ; ועם לצים הוא מתלוצץ; ומבקבוק בלי קץ מוצץ-; (מה, שאשב כמו בול עץ?'; מהר הביתה, אץ קוצץ.; זהו, זהו, זה לא סוד!; זה לא סוד, יכהו רעם!; לץ, גנב, בטלן!; ונבל ובן בליעל!; (אי, זה דודי מדוד; וי, זה בעלי מבעל'; הוא מתהלך כגיבור ציד; כיסיו ריקים, ראשו נבוב.; בתוך השוק הוא בעל בית; ועל משכב הוא בעל זבוב.; בפני זרים בעיר ציון; לא אדבר בו דברי בלע,; אבל יכוהו שטפון,; וירקון ושידפון,; זאת אבקש ואתפללה.; בבוקר הוא הולך בטל,; בערב הוא יושב בטל,; בלילה הוא שוכב בטל-; (זה לא נכון! ישפוט האל!'; הביתה חיש, חכם בליל.; זהו, זהו זה לא סוד...; הה, בחורים יש כתפוח,; כארזים וכברושים.; אבל אותי נשאה הרוח; אל שלומיאל חדל אישים.; בפני זרים רוחי אכבש,; רעות לא אדבר, חלילה,; אך שמכבש אותו יכתש; ישר הפוך מסוף עד ראש; עד גמר וחוזר חלילה.; נפשי מרה עלי, אבל; ליבי, אבוי לי, לא חדל; אותו לאהוב את הנבל ; (על זה אני צועק: חבל!'; מהר הביתה, ראש גמל!; זהו, זהו זה לא סוד...; מהר הביתה, נאד של יין!; 