אם ובנה 
אתה גדל עכשיו למול עיני; אני רואה שינוי מיום ליום; צומח חיש כאילו אין עוד פנאי; וגם מבט עיניך שוב אינו פתאום כתמול שלשום; אתה דומה עכשיו גם לי גם לו; יושבת מול עצמי מולו; שפתי שלי, הצחוק שלו; אותו הצחוק, כל כך רחוק; כשכל יום את העולם גילינו; אותו הצחוק, כל כך רחוק; כמו שאביך ואני היינו; לפני שבדרכים אינספור טעינו; אתה מתחיל כבר להחליט לבד; אומר לי אמא, די, כמו כולם; חומק כשאני שולחת יד; לגעת שוב בקסם שהיה אי שם, ונעלם; אתה דומה עכשיו גם לי, גם לו; ניצבת מול עצמי מולו; מצחי שלי, ידיו שלו; אותה היד ולב נרעד; כשכל יום את העולם גילינו; אותה היד ולב נרעד; כמו שאביך ואני היינו; לפני שבדרכים אינספור טעינו; שנה ועוד שנה; וככה עד אינספור; אך כל מה שהיה; מתחיל עכשיו לחזור; אני רוצה לבכות וגם לחזור; אתה מחזיר אותי להתחלה; צחוק עיני לא אוכל לראות; את התקווה, את חלומות המשאלה הכי גדולה; אתה דומה עכשיו גם לי, גם לו; כואבת מול עצמי מולו; פניו שלי, עיניו שלו; אותו מבט, אבוד כמעט; כשכל יום את העולם גילינו; אותו מבט, אבוד כמעט; כמו שאביך ואני היינו; לפני שברכים אינספור טעינו; שנה ועוד שנה...; 