גן עדן לאורז
סבתא שלי אסרה להשאיר אורז בצלחת; במקום לספר על הרעב בהודו ועל הילדים; נפוחי הבטן, שהיו פוערים פה על כל גרגר,; היא גררה בחריקות מזלג את כל השאריות; למרכז הצלחת ובעיניים כמעט דומעות; סיפרה איך יעלה האורז הלא אכול; להתלונן אצל האלוהים.; עכשיו היא מתה ואני מדמיין את שימחת המיפגש; בין שיניה התותבות לשומרי החרב המתהפכת בשער; גן העדן של האורז.; הם יפרשו, מתחת לרגליה, שטיח אורז אדום; ושמש אורז צהוב תכה על; לובן גופן של יפהפיות הגן.; סבתא שלי תימרח שמן זית על עורן ותחליק; אחת אחת לסירים הקוסמיים במטבחו של אל הים.; סבתא, מתחשק לי לומר לה, אורז הוא צדף שהתכווץ; ואת נפלטת כמוהו; מים חיי.; 