שרליה
את הסיפור הזה מתחילים מהסוף; אנייה עם נוסעים הגיעה לחוף; אנשים עייפים בארץ חדשה; עומדים מול שער גדול ומסתכלים בו בשתיקה; אנשים מקצה הזמן, מקצה האור והחיים; בבגדים עבים בצעדים כבדים; שום דבר לא היה כמו בהבטחות; הבטיחו ארץ חמה היו רוחות וסערות; הגג עף בחורף, הרצפה מלאה סירים; הכל ספוג במים שמיכות הפוך מפולין; כולם מתייפחים אבל אני כבר ישנה; כמו נסיכה אמיתית - ישנה עם מטריה; מישהו אומר - "הגענו"; מישהו אומר - "אולי"; מישהו צועק - "מצאנו"; לוחשים לו "הלוואי"; מישהו קורא - "בינתיים"; צועקים לו - "עד מתי"; לעולם כבר לא נדע; מי נכנס ומי יצא; מי עבר ומי נשאר; בשרליה, שרליה...; "קול ציון לגולה" כל שעה שפה אחרת; הרדיו מנגן, יושבים כמו גולים במחתרת; כמו ליד התנור יושבים, מתחממים; מבינים כל מילה, שרים את השירים; ובבוקר חוזרים אל השפה החדשה; שוברת שיניים אדישה וקשה; כל התוכניות נהפכו לחלומות; מחליפים מקצוע, מחליפים את השמות; מחליפים זכרונות מקשטים את העבר; שם כולם נסיכים היו וזה מה שנשאר; היה פסנתר בכל חדר אורוות סוסים בחצר; כל מילה היא אמת, אמת פחות או יותר..; שרליה, שרליה...; ושוב הרדיו מדבר "מדור חיפוש קרובים"; רשימות ארוכות שמות כתובות ומספרים; מי שהחליף את השם בעצם כבר ויתר; אינו מקשיב לתכנית אין בו כוח יותר; ובינתיים אבי קנה לו מצלמה; "פוטו חמש דקות" - תמונות לתעודה; תעודת עולה, תעודת זהות, פנקס חבר,; אין שפה, אין פרנסה, יש תעודה כבר נסתדר; ובקיץ החם מוציאים את הכסאות; מרכז הסברה מביא סרטים והרצאות; אקורדיון מנגן מלווה איזו זמרת; 'עגלה עם סוסה', 'אוי אוי כנרת כנרת'; שרליה, שרליה...; מיטה מתקפלת, שולחן מתקפל; ובערב שבת אנחנו יוצאים לטייל; חולצות לבנות נעליים מבריקות; הולכים לטייל אבל אין פה מה לראות; שורות של צריפים, כמה עצים וגדר; חוזרים במתינות, הרי אין מה למהר; את הסיפור הזה מתחילים מהסוף; סיפור על אנייה שהגיעה אל החוף; על מחנה מעבר ועל תחנה סופית; ועל הבולגרית, הפולנית, היידיש, העברית,; ועל מקום אפור ללא צבע ללא נוף; ועל התחלה, התחלה שאין לה סוף; מישהו אומר - "הגענו"...; 