מעל עננים
זה זמן רב שאני מסרב, לבוא עם עצמי בדין ; אני יושב, והולך, ועומד. וכולם מעשים בודדים ; וכשאני נוסע מעל הארץ, כשאני באויר ; בין שמי להבים בשעה נידחה, אז אני מעביר ; את עצמי ממקום למקום, מעל עננים, ; נדמה לי לרגע יקר שלא סר חיני ; שיומר המראה שתשמע נגינה, ; שירדו מחנות, מראשי ההרים רק תנועות נכונות, אחדות. ; ויחל מבראשית ושונה, איש נרמז בקלות ; אך בקי וזהיר, איש יושב ולא זז ; ורואה בעוצמה מוכרה, בדיוק שמכאיב ; איך גז נוף של זיו אחר נוף של זיו ; איך איננו על סף הגנים, איך ערבית, ; איך איננו רואה מרחקים איך איננו מביט. ; זה זמן רב שאני מסרב, לבוא עם עצמי בדין ; אני יושב, והולך, ועומד. וכולם מעשים בודדים.; 