חיבת הנעורים
נרדף ברחובות, מסנוורים אותי אורות של תל אביב; עיניים נרגעות כשאני נכנס לסמטאות ואני לא מכיר; נגרר לאיזה בר ובמשקה יש טעם מר של ערפולים; סביב אותי הרבה מן הקצה עד הקצה באנשים; ואז זה די מלחיץ אני נגרר לעוד כוסית; בוהה אל התקרה מחפש איזו פרצה; ואז עינייך מסתכלות אלי פתאום אני צמא לאהבה; כזאת שמתעצמת וחיים היא מקבלת בין טיפה לעוד טיפה; נאחז בשפיותי שהיא אט; אט כבר לא איתי להימלט; כי הרי כשנתעורר וזה יקרה די מהר; ואז נכאב ואז זה שוב מלחיץ אני נגרר לעוד כוסית; שוב בוהה אל התקרה מחפש איזו פרצה; ואז נמלט באברי; נסגרת דלת אחרי של פיתויים; נמלט ברחובות ומחשבות אותי רודפות ושוב נרדף; ואז הים קורא ובגלים זה מתנקה וזה מציף; לחזור אל מיטתי אל האישה אשר איתי; היא כבר שנים ואז הבוקר בא ומגלה לי עוד טיפה; כמה גדולה אשלייתי, כמה יפה אהובתי; ואז חבר שמתקשר, על מסיבה הוא מספר, חייב לבוא; אני מכיר אותו שנים היינו יחד בשטחים איך לא אבוא; נכנס באברי הפעם דלת לפני, עכשיו זה פה; הם יושבים שם בבריכה, חזה פרפר, כל מה שבא מוקף בבלונד; עכשיו זה מסוכן לטובתי לא זז הזמן; עיני מוכות בסנוורים, הרי אמרנו חברים; ואז אלי הוא קורץ ועל גופה הוא מתרוצץ כמו אתלט; מזכיר לי נשכחות אז בקיבוץ על מדשאות וזה מזמן; היינו אז יושבים בצל חיבת הנעורים היה מותר; נינה, לוסי, פנינה בצל עץ המנדרינה, אשכולות; אז עכשיו אתה אני כל הסביב זה בדיוני; הרי נושקים לארבעים מה נספר לילדים; 