כתונת פסים 
לפני כמה וכמה שנות אלף; נפרדנו אני ואחי; הוא לכיוון של הקרירים האלה; אני לדרום מזרחי; יובלות על יובלות לא התראנו; ופתאום נפגשנו כאן; לא הכרנו כל כך השתננו; טוב שהשארנו סימן; מה הם עשו לך אתה בכלל לא דומה לי; בבכי צחק לי אחי; אתה לא  נראה כל כך ישראלי; בטח שלא תנכי; כן, כל הצבעים עוד יזהירו; לכל הצדדים בעולם; לראות כולם את כולם; וכל הצדדים עוד יכירו; בגוונים השונים את עצמם; ויותר הצבעים לא יסתירו; אדם מאדם דם מדם; מי שמדבר צחקתי בכיתי למראה החיוור של אחי; למבטא המוזר שלו ביטא ביטא זה יותר תנכי?; הו כתונת פסים שלי כל פס בי נוגע; כל פס רוצה לקלף לי את העור; הו פסים פסים פסים שלי אני לא אשתגע; רק אתן לגוונים מעט אור; כן, כל הצבעים עוד יזהירו...; פולנים התנפלו על מרוקו; רוסים נכנסו בתימן; מצרים חטפה מטורקיה; שבדרך תקעה את יוון; איך שביניהם הסתבכנו; כבר סופר אף כי לא יאומן; אבל למה את המלחמות הזרות שלהם משכנו; אחרי שהם שכחו אותנו מזמן מזמן; הו כתונת פסים שלי כל פס בי נוגע; כל פס רוצה לקלף לי את העור; הו פסים פסים פסים שלי; אני לא אשתגע לא אשתגע; רק אתן לגוונים מעט אור; כן, כל הצבעים עוד יזהירו...; 