רחוב העצב החד סטרי
איש אינו יודע כמוני את הלילה,; איש אינו חי את הלילה, כמוני,; כמוני, אין איש גווע בלילה; ברחוב העצב החד סטרי.; הדרך נראית לי...; מי אמר שהדרך נראית לי?-; הדרך בקבוקה ומבולקקה עד טיפת נשימתי האחרונה.; לילה לילה פורשת הדרך שק עבה של דומייה אורבת; לעיקבותי המתנודדים על עקבי העצב הסבוא.; לא, הדרך אינה נראית לי, כי מעולם אינה חוזרת על עצמה; הלוך ושוב, ולעולם חוזרת היא רק אל עצמי-; כדרך היין על בית הבליעה, אל רחוב העצב החד סטרי; אשר כל נהרות בבל שבו לא הושיבוני לבכות על גדותיו; (אגב, מה זה בכי?), כי עשיתיו סמבטיון של שיכר; שישמח לבב אנוש בדרך ל"שם" שאין לו אף פעם שום "כאן".; מי אמר שהדרך אינה נראית לי?! -; הדרך נראית לי בהחלט, כי את רחוקה וקרוב לי יותר הירח; ועל קורקבן תופו הצהוב אתופף לך בשני אגרופי אהבתי; את כל הכינויים הרחוביים כל כך והרכים כל כך; (סוטתי התמה, כעורתי היפה,מחמל מילתי בלי ועם ה"יוד"); שלא הספקתי לאומרם בהיותך סמוכה לעיני עד כדי אין היותך,; עד כדי לראותך מסדקי עיניי המצומצמות; כמרוחק הסתערותו של המכחול על הבד.; הדרך נראית לי...; מי אמר שהדרך נראית לי?! -; הדרך - זה אני המשרך בדידותי ומקולל במעי לויתן הלילה; עד אינני... אבל; איני רוצה להיות אינני -; אני רוצה להיות ישני; בכל: במדרוני שמחה ועליות העצב,; בעץ, במים ובלחם, ביין ובאישה, ובעפר; אשר אני מוחץ, בסוליותי...; איני רוצה להיות אינני! -; אני רוצה להיות ישני בכל שניה,; כי אין זמני ניתן לי באשראי בלא קצב ומשורה,; שלי הוא - כל עוד אני עומס על מחוגי ליבו; משא רצונותי וחשקי הנהפכים לקודש קודשים; ככל אשר אני חוטא יותר, פורע חוק הולכי בתלם.; כי מי שאין חסר לו זמן - שכיר יום טפיל הוא,; חי על קצבתו עד בוא הקץ - קיצו של זחל על גחונו...; לא, איני רוצה להיות אינני שכזה -; אני רוצה להיות ישני, ואם חסר לי זמן; אני שוכב שלשום וקם אתמול כדי היום; לצקת ולעצב פני המחר, כי המחר אינו יליד מחר אף פעם,; הוא בן האתמולים ושלשומים, דוקרב סורר ביני לבין הזמן...; הנה לכן אני שוכב שלשום למען המחר,; הנה לכן איני רוצה להיות אינני,; הנה לכן אני רוצה להיות ישני; ברחוב העצב החד סטרי -; ארור שכאיזה, שנוא שכאיזה ואהוב שכאיזה; וחוזר חלילה...; 