כולך
כולך, דמותך עולה, מתוך החשיכה; מפה אלי עושה את דרכך; והמרחק גדל איתך; עטוף בושה בנטישה; עכשיו רחוק מקרבתך; משם אליי קוטף את חירותך; מסתיר מבט מבגידתך ; ומתקרר הלב; כולך, כמו צל חולף אני איתך; נפשי קשובה לבדידותי שלי; נחשפת את הכישלונות; אני נשברת לרווחה; בממלכה של אשליות; פוצעת דרך בלילות עכשיו; רוקמת את הנקמות; איך פני השקר נצבעים; אך משום מה נותרו שקופים; כולך, דמותך עולה מתוך החשיכה; שוקע בין חולות הזמן; עולם דועך ולא מושלם; חלום הולך ונעלם; אתה לובש את המרחק; עכשיו הולך מזיכרוני נמחק; הכל חלקי ואין מוחלט; ואיך אלמד כי רק; איתך, ימים אורז, אני בוכה; נפשי קשובה אל הבדידות שלך; עיוורת בין המלחמות; אני נשברת לרווחה; בממלכה של אשליות; פוצעת דרך בלילות עכשיו; רוקמת את הנקמות; איך פני השקר נצבעים; אך משום מה נותרו שקופים; אך משום מה נותרו שקופים...; 