לשבת ולחכות
כשהדלת נטרקה; נטרק גם משהו בי; והפקרתי את עצמי ; לציפורניים של הקור; אתה הצלחת להבריח ; כל צל שפיות שבי; ואף פעם לא האמנתי שתחזור; ואחרי שכבר שכחתי; אפילו איך לזכור ; אחרי שכבר הלכתי ; בשבילים הכי רעים; בתמונות, בדמיונות; שהצלחתי עוד לשמור; אתה נגלה באור; ומתעורר לי לחיים; והקול שלך ליווה בי כל סיוט וכל חלום; עיניים עייפות לא תמיד נעצמות; ושוב בוקר, הכל נשאר כאן באותו מקום; נשארתי גם אני, לשבת ולחכות; וכל הרגעים; מתחברים אצלי לגוף; הזיכרונות שקברתי; עם ריח אדמה; מתקלפים,יוצאים לאור; רוצים פתאום לעוף; מקבלים עכשיו חיים; בשר ונשמה; והקול שלך ליווה בי...; 