על ספסל בשדרה
בלב העיר שדרה בין בניינים; וברוש זקן סופר את השנים; שומע סיפורים, שירה של ציפורים ; ונרדם לאט, לאט ; ספסל בגן בין כל המחשבות; קורא אליו את כל הלבבות; נערות עם נערים, שומע סיפורים ; ונרדם לאט, לאט ; שם ציירתי לך פרפר ופרח על נייר,; כשנהיה כבר מאוחר, אמרת שניפגש מחר.; ומאז כל ערב בשדרה מחכה לך נערה; שנהיה שם מאוחר, אני הולך חוזר מחר.; ווהו ווהו ווהו!; אותו ספסל וברוש סופר שנים; אותה שדרה אותם הבניינים; הפכתי אבנים, קראתי עיתונים ; ואת לא באת, לא באת; עכשיו רצים שם ילדים קטנים ; בין נדנדות ושאר המתקנים; ובכל ערב שנגמר עם פרח שנסגר; ואז אני נזכר ; שם ציירתי לך פרפר...; 