שובי אלי 
נשרו העלים וכיסו רחובות בפיסות זהובות; השבילים בם פסענו יחדיו ריקים מאדם; הבהובי האורות במרחק שכלכך אהבנו; כמו דלקו לכבודך, ועכשיו הם אינם; הטיפות מכות בחלון וגולשות אט למטה; ופנייך נראות בבירור מבין עננים; גם אחרי האביב בליבי כך ידעתי; גם אחריו לא אשכח אותן הפנים; והאור כל הלילה דולק ואני תפילה; לאהוב אותה שוב, לחבק בידי; שעות ארוכות בפתח, ביתנו מחכה רק לה; שתשוב אלי; פנסי הרחוב מאירים את עיני כך בחושך; מאז שהלכת חדרי הבית ריקים; אך למרות הבדידות אני עוד מביט אל האופק; מוצף זכרונות כמי מעיין מתוקים; והאור כל הלילה...; לו רק יכולת להיות לצידי; לו רק אחזת בידך את ידי; לו רק יכולתי הייתי ודאי; לוחש באזנך תשובי אלי; שובי אלי ...; שעות ארוכות בפתח ביתנו מחכה רק לה; שתשוב אלי; 