המלך הזקן
ברחוב יושב הוא מנגן שירים; מסלסל ברטט בקול אלוקים; בדרכו נודד הוא לבדו שנים; איש זקן ידוע הוא מבקש חיים; אין לו איש ורע אין לו ילדים; בדרכו גובע עם הניגונים; כל אשר ידע הוא טעם מרורים; איש זקן עייף הוא מבקש חיים; מנגן לשמש שתזרח עליו; מנגן לשמש שתאיר פניו; מנגן לשמש היא במיתריו; מבקש לו דרך שתשמור שיריו; פרוטה ועוד פרוטה מקבץ שנים; איש זקן ידוע הוא מבקש חיים; כל אשר נותר לו זו המנגינה; שבוקעת חרש חרש ומנעימה; כינורו ישן ובלויים בגדיו; בעיניו החושך אפלים ימיו; חי בעצב אין לו רגע מנוחה; איש זקן ידוע הוא מבקש פינה; כך עוברים ימיו בין אביב לסתיו; כך חולפות שנותיו עם כל ניגוניו; בלילות נותר הוא מיותם דומם; על ספסל נרדם הוא המלך הזקן; מנגן לשמש שתזרח עליו...; פרוטה ועוד פרוטה...; 