בלדה על משורר
יום אחד אמרו הגיע יום אחד אמרו הנה; מסתובב לו בעירנו משורר והוא נראה; כמו נסיך בדוי מספר אגדות יוון קדומות; חי האל וחי הזמר בכאב ובשמחות; הוא שותק, לוגם מיין; הוא כותב מלי מלים; הוא מחייך כך בעיניים; אל תוכם של החיים; הוא יפה, יפה עד פחת לחשו מפה לפה; הוא דובר לאט בנחת, צועד כמלך גא; הוא שורף את החמסינים, זמר שר לאהבות; וקורע קרע-קרע את לבו אל השורות; הוא שותק...; הוא פרט, כעל גיטרה, על בקבוק ריק של שיכר; ובקולו ערבות הטייגה בעולם רחוק מוזר; הוא נשאר עקשן תמוהה חב חובו למוסכמות; על הלמה ומדוע בדידותו חנקה דמעות; הוא שתק לגם מיין; הוא המשיך לכתוב שירים; וחייך כך בעיניים; עד סופם של החיים; 