יש ונדמה 
יש ונדמה הזיכרונות אך הבל; כי ערפל קורן עוטף בלאט; מחוז העבר האושר והסבל; כאב הפצעים ונחת המקלט.; הלא חלום היוותה פינה נסתרת; דבקות ליבי בלב קרוב וער; ויום בהיר וקר ואח בוערת; ורחשי הזך והנוהר.; יהי כל עברי חלום נראה אי פעם; אך במדבר חיי הוא נחל לא אכזב; אכרע אליו דומם בלי מרד ובלי זעם; לרוות בו צימאוני בלהט השרב.; 