טוביה טוביה
הוי, בעולם ישנה ערבוביה,; אני בחור חביב, שמי טוביה,; אבל במקום לחלב עזים; אני סוגר את הברזים.; כי יש קבצן החי על עשב,; ובשבילו המים - כסף!; ויש גבירים עם אלפי לא"יים,; ובשבילם הכסף - מים!; אני לא טוביה החולב עוד,; אך יש בי רחמים ולב עוד,; מרב ברזים אצלי ערבוביה; ושר אני לי: טוביה, טוביה...; אוי טוביה, טוביה, כמה מים; שטפו מן הברזים בינתים,; עלית בן עשרים ושתים; בחור וגם יפה עינים.; היו לך אורינטציות; ואהבות ודקלרציות,; עכשו לך אורינטציה; רק על סגירת האינסטלציה...; אוי טוביה, טוביה, כמה מים; שטפו מן הברזים בינתים.; שלשום הלכתי, תאמינה,; לפתח איזו ברזינה,; אך מבלבול בעבודה; אני פתחתי...ועידה.; מאה גברות בקונפרנציה; פתחו מיד בדבורנציה; וזה היה עושה פה הרס,; לולא סגרתי את הברז. ; בא החלבן חלב למזג לי,; אומר אני לו: "שמע, רב יוגלי, ; אמר לי: זה חלב של תנוביה?; והוא עונה: אוי טוביה, טוביה...; אוי טוביה, טוביה, כמה מים; שטפו מן הברזים בינתים,; עד שהגיעו הדליים; לתל אביב וירושלים.; וכמה הרצאות נשפכו,; וכמה אספות נפתחו,; וכמה הצהרות זרמו; וכמה נאומים ננאמו...; אוי טוביה, טוביה, כמה מים; שטפו מן הברזים בינתים.; אתמול בדרך קצת נמנמתי; ומן חלום כזה חלמתי:; בא דוקטור ויצמן לשליט - ; אל המזכרי בדאונינג-סטריט.; והמזכיר איש דיפלומט הוא,; מונה לו כל סרטיפיקט הוא; וסח: את זה סרטיפיקטנו; ולא לתת יותר החלטנו.; אז ויצמן על כתפו טופח; בעצב יהודי פקח; ולמזכיר, בלי כל ערבוביה,; אומר הוא כך: אוי טוביה, טוביה...; אוי טוביה, טוביה, כמה מים; שטפו בתמזה בינתים; ולא תפסתם עוד כי להבל; תשימו על השער חבל.; ולו גם אלף דיפלומטים; יגידו: אין סרטיפיקטים...; אוי טוביה, שמע לויצמן חיים; היא תבנה, ירושלים!; כי לא יועילו אש ומים; כי זהו סוד ירושלים! ; 