נפוליאון 
החיים שלי הם ספר,; כך הכריז נפוליאון,; על ראש תל עפר ואפר; כשתפס את השלטון.; איזה מוח, איזה גבר,; בונאפרט נפוליאון,; שהוריד אל תוך הקבר; חיילים חצי מיליון.; אל תשוו אותו לסטאלין,; לא לפרנקו כמובן; מעצמו קצת "ממוסטלי",; אך נאור הוא הרודן.; כי לפרט נתן הוא חופש; ושיוויון בפני החוק,; גם זכויות מלא החופן,; הוא הגיע די רחוק.; הוא הפריד ביד בוטחת,; בין הדת והמדינה,; בתנופה בלתי נשכחת; את פני העולם שינה.; שאפתן, ללא שום רסן,; שאת המפה חמד-; ועשה לא פעם רסק; ממי שבדרכו עמד.; הוא גיבש צבא בלי פחד,; מטירון עד גנרל.; עם גיוס חובה של יחד,; עם קידום מהיר אל על.; הוא הגיע עד לדלתא,; לא נרגע יומם וליל-; והחליט לחזור צרפתה; דרך ארץ ישראל.; הוא הגיע עד לעכו,; אך נבלם על הצוקים,; כשהדף אותו עד קהירו; הצבא של התורכים.; ביירון וגם היינריך היינה; שרו לו שירי הלל,; אך אני אומרת היידה!; רק לא כאן בישראל.; הגליל, החוף, העמק,; הירקון והקישון,; והואדיות בנגב; לא צריכים נפוליאון.; יש לזכור אולי שכחנו,; בגבולות ההיגיון,; שאנחנו שאנחנו; לא צריכים נפוליאון.; 