אני בדרכי למוסד הסגור
אשתי היקרה מוחה את דמעותיה; שני הילדים מנפנפים ביד; באמבולנס לבן אני עכשיו נוסע; נוסי לי הרחק להיות לבד לבד; ציפורים, פרפרים, נפולאון והרצל; מלאכים, אלוהים מחליף צבעים; להיות עיפרון, להיות מברשת; להיות חביתה משתי ביצים; אני בדרכי למוסד הסגור; עוברים על פני שדות ומכלים של מים; שלום לך עולם קבל את ברכתי; מכן עד יום מותי ולו בגיל מאתיים; שוב לא נראה אחד את השני; ציפורים, פרפרים...; אחות עם מקל, רופא עם צלקת; קושרים את ידי עם כותונת אפורה; בחדר לבן אפוף שלוה ושקט; אשלח לי חיוכים קטנים אל התקרה; ציפורים, פרפרים...; 