ידיים 
אני רואה אותו עובר; כמו צל של מישהו אחר; מן הלשכה הוא חוזר,; מבט כבוי, פרצוף קודר,; לא מחייך לא מדבר; ורק ייאוש כבד נשקף בעיניים.; באנחה קורעת לב; ליד החלון הוא מתיישב; הוא יושב וחושב; איך המפעל פתאום נסגר; מכתב קצר, הוא מפוטר,; והוא מביט ביבלות שבידיים; כן הידיים, שתי הידיים; אשר נשאו את המדינה על הכפיים; אשר נתנו למדינה כל-כך הרבה שנים; והמדינה הזאת - ירקה לו בפנים.; אני רואה אותו חוזר; כל יום הוא קצת כפוף יותר; אדם עלוב וחיוור; דמי האבטלה שבידו; כל יום רומסים קצת את כבודו; והעלבון תמיד צורב בעיניים.; הילד אוכל מבקש,; אבל אוכלים מתי שיש; והוא שותק, מתבייש; והוא לוחש רק: אין לי, אין; את שתי ידיו מראה לבן; ובנו במיט ביבלות שבידיים.; כן הידיים...; מיום ליום הוא מתדרדר; התחיל לשתות, להשתכר; כל יום יותר ויותר; איך בן אדם גאה כל כך; איך זה קרה שהוא הפך; לשבר כלי שרועדות לו הידיים?; כן הידיים...; 