רוח של דבש
בלילה בו הקיץ מת; הצמרות עמדו מנוע.; ואוויר סמיך בלי שאת; רבץ כדוב פצוע.; אחר חצות הקיץ גנח,; נשם ונשף על מישכבו.; עם עלות החמה נאנח; והשיב נשמה לבוראו.; רוח של דבש; אז גלשה חרישית; וליטפה את כל הקוצים הצהובים.; רוח של דבש; פיזרה את הקש; ודמעה בעיני איכרים.; בבוקר בו הסתיו נולד; זיעה קרה פשטה בחלד.; האוויר רטט ניפחד; כמו שפתיו של ילד.; בצהרי היום קם הסתיו; הביט בעיניים עצובות; בעולם היבש והשב; ונשם בחזו עמוקות.; רוח של דבש; אז נשאה ציפורים; וצבעה את כל השבילים והשדות.; רוח של דבש; החזיקה בדש; מעילו של עולם ומלואו.; 