תמיד אותו מדבר
באותו השקט ; נפרשת שוב הרשת אימה, ; בין קרני השמש ; נחה לה הקשת דממה. ; אין עוד שום ענן, ; ואין לו שום סימן שהיא עולה מתוך עצמה , ; אין עוד שום ענן, ; ואין לי שום סימן שבא מולה. ; שוב נפרשת רשת, ; בתוכי לוחשת לאן. ; אש מדבר לוהטת ; לדרכה הולכת מכאן. ; גשם לא מוכן, ; הוא לא נופל בזמן על אדמה שהתייבשה, ; רגע לא מובן, ; בורח אל עשן מתוך בושה. ; בחולות היא שוב עוברת, נחה ועולה, ; ולא שומעת את עצמה. ; הרוח מעיפה חולות, זה לא נשאר ; תמיד אותו מדבר. ; הגשמים צומחים אחרת מן האדמה, ; עולים מתוך הנשימה. ; הרוח באותם קולות, זה לא נגמר, ; תמיד אותו מדבר, תמיד אותו מדבר. ; שוב אותו סימן, ; הקשת בענן, היא מהירה, היא מאירה. ; המדבר מוכן, ; בתוך הגשר שר בסערה. ; בחולות היא שוב עוברת, נחה ועולה... ; היא לא מתעייפת, ; את עצמה אוספת מדבר, ; רגע מרחפת ומעל חולפת נגמר.; 