השיר של מרים
ותיקח מרים הנביאה תוף; שיר תשיר לשמו המרומם; אחריה מחוללות כל הנשים; כי גאה גאה סוס ורוכבו רמה בים.; וכשמרים היתה פונה אל מלאכת הטוויה; התלהבות את מעשי ידיה אז מילאה; דברי ימי עמנו בכל סיב וגדיל שזרה; רקדה היא אל האור, שרתה הרוח על שירה.; וכשעמדה מרים על חוף במי הים צפתה; היא התקשתה להאמין בנס שבו חזתה; כשיד נעלמה קרעה הים בין חורבות; צועד העם אל חרותו בארץ האבות.; וכשמרים הנביאה לקחה תוף לידה; כל הנשים בעקבותיה כפי שתכננה; נשאה קולה בשיר של שבח, שיר של תהילה; הלילה במחול נצא, הן נס לנו קרה!; 