עד ספטמבר 
גן מלבלב, פרח בניר,; שבה ציפור ממסע אל השמש.; כל יום חדש, מביא עמו ריחות  אביב...; כל קרן אור תצבע, גוני ירוק סביב,; ובוקר מתדפק על חלוני בשיר,; אך בתוך לבי עוד חורף עד ספטמבר.; אמרת כי תשוב, עם גשם אחרון...; וצרור פרחים אכין, על אדן החלון,; ויום אחד שלחת לי מכתב, לאמור:; לא אוכל לבוא, חכי לי עד ספטמבר.; הו עצב של ערבית, חדרי קריר וריק...; רק תצלומך, ניבט מן השולחן,; אין כוח שיוכל החוט, ביננו לנתק,; חוט של זהב, קושר אותך לכאן.; היופי שבחוץ, הריק מלא כאב...; אך בלעדיך לא יאור אביב בלב,; ואם אינך בערב קיץ עמדי,; לדידי-  ירד לו גשם, עד ספטמבר!; ואם אינך בערב קיץ עמדי,; לדידי-  ירד לו גשם עד ספטמ....בר!; 