סבא ליאון 
זמן רב עבר מאז נפטר סבא ליאון; ובמותו מת גן איתו האקורדיון; אותו סחב הוא על הגב כמו בכל יום; כדי לנגן ולרנן לבני מרום.; שוב ברחובות כבר לא נפגוש את סבא ליאון; שוב לא נשמע את נעימות האקורדיון; כי הוא יצא אל המסע שם לגבהים; כדי ללוות בנגינות את אלוהים.; כן עוד נזכור לילה של קור, אין שום אדם; רק הזקן המנגן שיר מיותם; חרש עולים אז הצלילים העצובים; ומחייכים כל הכלבים העזובים.; הוא לא הבין כלום בתווים, סבא ליאון; אך איש עוד לא ניגן כמותו באקורדיון; ואם זייף, חרש ליטף את הכלי; ומבויש אליו לחש, נו הם מזדקנים.; מה שם חדש, איך המרגש, סבא ליאון; האם ניתן יין ישן גם לאקורדיון; האם טעם יין הפלאים של הקדושים; האם ישנם שמה בגן גם כמה נשים.; אל תנשק כשיתחשק את אשת לוט; ואז בוודאי טוב וכדאי שם לעלות; ואם האל עוד מתפעל מאקורדיון; אז מן הסתם לך שם טוב סבא ליאון.; 