תסריט חייו
בבוקר הוא קם משנתו הקצרה, ; שום תירוץ לא עזר לו עד עכשיו. ; לובש עליו בגדים כצבעה של השגרה ; ויוצא לתפוס את הקו. ; הרחוב עודנו ישן, מקומט וחשוך, ; זה רק הוא, הרמזורים והשמיים. ; למשקפי השמש יש כעת תפקיד חשוב- ; להסתיר את הבעת העיניים. ; הדלתות נפתחות, הוא עומד במפתן ; של המקום שהוא מחכה כבר לשכוח. ; אבל זה לא יקרה מהר, זה כמו גיהינום קטן ; ששורף לאט לאט את המוח. ; והוא חלם להיות שחקן, או סתם צייר חשוב ; וכבר בילדותו אמרו ש"יש לו אחלה גרוב" ; בלילות שישי במקום לצאת לבר עם חברים ; ישב מתחת למנורה, ובאצבעו הרטיב ספרים. ; ואם היה הוא אז שומע מה צופן לו המחר ; היה עונה בפה צוחק: "חבר, טעית במספר". ; קורץ עוד חצי חיוך, כי ככה מצופה ; ומדליק בנרגנות עוד סיגריה ; שולף תשובה באוטומט לשאלה "מה קורה?" ; שוטף פנים, מתגעגע ללילה ; בו התהפך הוא שעות, מהשקע שבקיר ; אל הנורות האדומות, ובחזרה. ; כי בדקה שיירדם, הבוקר בהילוך מהיר ; באורו יחשיך עליו את התקרה. ; והוא יקום, וילבש, ויזחל לרחוב, ; יש שיאמרו שחסרה לו דמות אב. ; על חשבון בריאותו משלם את החוב- ; שום תירוץ לא עזר לו עד עכשיו. ; והוא חלם להיות שחקן, או סתם צייר חשוב ; וכבר בילדותו אמרו ש"יש לו אחלה גרוב" ; בלילות שישי במקום לצאת לבר עם חברים ; ישב מתחת למנורה, ובאצבעו הרטיב ספרים. ; ואם היה הוא אז שומע מה צופן לו המחר ; היה עונה בפה צוחק: "חבר, טעית במספר". ; וכבר שנים הוא משרבט בראש את תסריט חייו- ; לטעום שלושה-עשר פסים וחמישים כוכב, ; לבנות לו בית, עם גדר, ועץ מצל את השמשה, ; להתאהב באנשים, במשקאות, ובאישה. ; אבל על-אף שעברו נקי, ההווה כה מלוכלך ; ומעולם לא שאלוהו אם רצונו בכך.; 