מחול הטירוף
בין עמוד לענן עוד הקשת נמתחת וכך מבוששת לבוא ; בין טיפה לטיפה למטר הברזל שנורה מאליו ; בין שברי החלום, רסיסי התום שחלף כמו לא היה ; עוד מסתתר בינינו, אותו ניגון מוכר ; שוב ניצוץ של תקווה, אנחת רווחה בחשש משוועת לצאת ; נפרדים ממחול הטירוף של לילות ארוכים בלי שינה ; והזמן החולף נושא רוח שינוי ואיתו יום חדש מתעורר ; ירח נושק לאור שחר, נִפְרַד עד בוא המחר ; בתמונות מוכרות משתנים הגוונים, ואולי העיניים שונות ; שוב אותן מחשבות אם לברוח, לשכוח או להשאר ; בין פנים עצובות ואימת להבות, שנים נלכדות בשנייה ; רק לכבוש את הצער, ומתי יחוויר הכאב? ; אולי, בין הצלילים בסוף תופיע קשת ; ובין צללים של שקט ; יסתנן קצת אור ; עם המילים והשנים עוד תישטף אחרונת הדמעות; 