כי 
כי טעמנו בושה כחיסון מר; בבית ספר בבית כנסת ברחוב; זמן נוזל וקוצב את עונשינו; בכבלים אזיקים יד ולב; תן תקווה עוד לפני הכסף; אהבה עוד תבקע את הים; טרם ליל יקיפנו כבוץ טובעני; ויבדיל בין אדם לאדם; כי הפחד בעורקינו כפלסמה; בגבולות במיטות בכיסים; והזמן שוב דוהר כמו רכבת ללא תחנות; למדבר שבקצה הפסים; תן תקווה בקצה זיכרונותינו; אהבה כן לכל היא תוכל; ודברי הימים כעלים יבשים; ינשרו מול אזלת האתמול; 