השחרור 
לו נשב מול האש הבוערת,; עת כוכב מתנוצץ על משלט,; לו יזכור זה הגדוד, ערב ערב,; את חייו שנתן למתת.; ובזרוח השחר על ראש האילן -; גם הזמר יבקע חרישי ועצור,; והגדוד שנלחם בקרבות התהילה,; כך ישיר את שירת השחרור:; השחרור, השחרור,; על כתפינו יובא מן הקרב!; השחרור, השחרור,; בדמינו טבלנו דגליו!; הסומא שנתן את עיניו -; הלוחם שנפל על פניו -; והכפר שרטשו אדמותיו -; בלילם הזועם ואפור,; כך שרים את שירת השחרור!; אז לוחם בן יו"ד-חי"ת, בהיר עיניים,; אל האש התקרב ואמר:; השחרור העובר כאן הליל,; הוא הבית, העץ, המדבר.; השחרור הניצב עלי ארץ ודם  -; לא יניח אף שעל בידי הפולש!; זו תכלית השחרור, שידי  בני אדם; מגינות על חייה באש!; השחרור ...; ונשא את פניו אל הערב; וריקן הוא שרוול מעילו,; לחשו לוחמים: ארץ, ארץ,; התשיבי לאיש כגמולו?; כי אם יש בך לוחם ללא בית וגג -; השחרור לעולם לא ידרוך על ספך!; בדמם הם כסו את גופך בגד חג; נא, הושיטי להם את ידך!; השחרור...; 