רכבת משונה
אני מזהה את הריח הזה; השם שאמרת נשמע לי מוכר; כאילו נפגשנו כבר פעם בעבר; כשראיתי אותך רציתי לחיות; כשחייכת לעברי הגבתי דיי במבוכה; והשמש שפעם שקעה בי פתאום שוב זרחה; וכמו שאתה יודעת לפיתויים אין סוף; אולם מולי עברו בנות ברוכות מחשוף; אבל הבן רוצה שיחה מלב אל לב; ואיזו מישהי שתלטף לו את הכאב; זו נסיעה ארוכה ברכבת משונה; וטיפוסים מפוקפקים עולים בתחנה; אחד שואל את הנהג לאן נוסעים בכלל; והוא עונה ניסע ניסע עד שנחדל; חיפשתי אותך בכל המקומות; ביקשתי אותך בכל הקרונות; הרי את לא רחוב שדומה להרבה רחובות; תסתכלי לי עמוק אל תוך הלב; אולי תזהי שם את בן דמותך; תגלי שבעצם גם את לא לבד בעולם; כי כמו שאת יודעת לפיתויים אין סוף; והמציאות תכה בנו כמו אגרוף; לכן הבן אדם רוצה שיחה מלב אל לב; ואיזו מישהי שתלטף לו את הכאב; זו נסיעה ארוכה שרכבת משונה; אני שואל ת'כרטיסן אם הוא אותך ראה; הוא ממלמל שכל הפרצופים נראים דומים; ומה שמשנה בסוף זה רק מה יש בפנים; עכשיו כשאני לא מצליח לישון; הרכבת דוהרת אל תוך המדרון; זו את שצוחקת לי שם בדימיון; זו את שצוחקת לי שם בדימיון..; 