השיר הזר
אחיה המנורה ושנית אכבנה.; לחייו ומותו את הזמר אשאיר.; המלים חזקות. בכלובן לא תבכינה.; הדוקים הדוקים חרוזי השיר.; הוא שמע את קולך. הוא שמר צעדיך.; עריסה שוממה לך הניע, האם.; והאיר את עצבות חלונך וידייך; וקרא לך סיפור כבימינו ההם.; הוא ראת את העיר עירומה לפנות-שחר.; הוא עבר עם נרו בבתי-החולים; וליטף בבת-צחוק רחובות שנשכחו; ונישק את עיני סוסיהם הגדולים.; כי רחום ורב - כח היגע עד הנה, ; כרע לכל עצב, בקש-הכה! ; הך בעת שורותיו ככתבן תנגנה, ; בזרות המתכת, בקצב הגא -; את נחשת ריסיו; בצבת ארימה,; אעננו לשוא: השבר וזעק!; הוא שקט ויפה.; דמעותיו בוכות פנימה.; הוא ממני ישר וחזק.; הוא ממני חזק! מגיניו הדהים; עד יאוש; לפני יקומו.; בצינוק משפתיו; נעקרו ודויים,; אך עליך, האם, ; לא סיפר מאומה -; רק מילים נכריות את קוראה כאיגרת.; לו סלחי לי על קר החרוז הצלול.; על עלבון אהבה כה פשוטה ואכזרת; שהלבשתי לה כתנת משחק וצלצול.; זה השיר, אל בינה נשאתיו ואל גדל, ; בנתיבת הנדודים הישנה, ; משלחן אל חלון ומכותל אל כותל, ; בין תמונות ועיניים כלות לשינה.; אל תראיהו כזר... הה, מה קל לעורר ; את לבו; השואל - איך!; אן ידעת - כי תשבי לקראו לאור נר, ; כל אות בו אלייך תחיך.; 