על כנפי הרוח
לי הלילה כה עצוב ויומי אינו אהוב; כי ידעתי, בלעדייך שום-דבר אינו חשוב; וכאשר אלך לישון, זכרון הלילה האחרון; יהלום בי כמו כל פעם ויביא את היגון.; ואני כענף ברוח מתנדנד ללא מנוח,; מחפש אני לנוח בזרועות האהובה.; הדמעה בי עוד רותחת על אהבה שרק בורחת; וכשאנו לא ביחד - אין לי נחת, נערה.; בואי, בואי על כנפי הרוח; כי אני קורא לך ורוצה לנוח.; בואי, בואי כי בלב שלכת; והסתיו שוכן בי, לא רוצה ללכת.; מי יאמר לי את סוד הלילה; בו אבדו לי כל עקבותייך; ובכל יום נשמתי בוכה-לה,; תקוותיה היא נושאת אלייך.; בתוך הבית השומם אני יושב ומזמזם; את שירייך שהשארת לי, מתנחם אני בהם.; רק רעיון אותי שובר, אולי מצאת לך בחור אחר; ואני עוד לא מבין איך הגורל כך מתאכזר.; את הכל אני נתתי ומאום לי לא ביקשתי; ולכן לא, לא הבנתי למה נעלמת פתאום; ותקווה בי עוד נשארת לראותך אלי חוזרת,; שייחם לי שוב הלילה וינעם היום.; בואי...; 