שני שקי שינה
היה זה יום לוהט ושגעוני של קיץ; מול ים המלח, בין עין גדי למצדה.; הטור קרס תחתיו מחום ופיק ברכיים; והיא, רק היא חייכה דומם - וצעדה.; והוא על החלוץ פקד לחדול מלכת; ולמאסף ציווה לתמוך בנחשלים.; וכשראה אותה צועדת ומחייכת; ניבא לו לבבו: "היא עוד תהיה שלי..."; שניהם לקחו עמם שני תרמילים של גב; שתי מימיות מלאות (אחת צבאית, אגב),; מפה אחת למאה אלף ישנה; ושני שקי שינה; ושני שקי שינה.; עם אור הדמדומים עלו כולם בחבל; למרום פסגת ההר, והיא חמקה פתאום.; וכשהסב פניו - ראה אותה ניצבת; בגובה המצוק אשר מעל לתהום.; והוא קרא לה: "שוש", והיא השיבה: "גדי",; והוא צעק: "תרדי", והיא ענתה: "מחר ... "; וגלגלה צחוקים ישר לתוך הואדי; כאילו גלגלה סלעים מראש ההר ...; שניהם לקחו עמם שני תרמילים של גב ....; בערב, המדורה - כיסתה אותם בפיח; וריח מלח עז הבקיע מן הים; וכשהגיע מאוחר מאוד, אל פיה; היה זה כצמא אל פי המעיין.; והוא היה סוער ומתפרץ כרוח,; והיא היתה פראית כחתולי הבר; וכשחיבק אותה ושער ראשה פרוע; היה נדמה לו כי חיבק את המדבר ....; מאז שניהם לוקחים שני תרמילים של גב,; שתי מימיות מלאות (אחת צבאית, אגב),; וכאילו בלי משים, וכאילו מן הצד -; רק שק שינה אחד,; רק שק שינה אחד...; 