בראשון לספטמבר
בראשון לספטמבר; אלף תשע מאות שישים; הולך לבית ספר ילד; חולצה בצבע תכלת; משאיר מאחור את כל החיים היפים; בראשון לספטמבר; אלף תשע מאות שישים; פתאום המורה שואלת; מה יש על הלוח ילד; והוא לא קורא, לא זוכר; לא מבין; אצלו; שתיים ועוד שתיים הן שלוש; פרפרים צבעוניים בראש; החולצה לוחצת לו על הצוואר; אל תגיד אין דבר; יש דבר; הראשון לספטמבר וכבר שבע ועשרים; והוא מתחפר בכרים שלו; מציץ בגנבה בהורים שלו; רואה בפניהם ענני דאגה; הראשון לספטמבר; יום שונה מאחרים; כולם כבר בתוך הכיתה שלו; רק הוא עוד עמוק במיטה שלו; לא ער, לא שקט, לא חולם, לא נרגע; יש שיר אחד עצוב; שאני זוכר מזמן; עוד מלפני החופש; עוד מסוף הגן; חמש שנים חלפו; על מיכאל או על דן; אולי תגידו; מה כל כך שמח כאן; בראשון לספטמבר; אי שם בשנות השמונים; שוב הולך לבית ספר ילד; חולצה בצבע תכלת; נראה כמו כולם; אבל אחר; ומחוץ לגדר; מראש ערמת השנים; ממש מאותו השער; מביט בו האיש מפעם; כאילו אומר; זה עובר, זה עובר; יש שיר אחד עצוב....; אתם שרים אותו; בהתכוונות כזאת; שמתחשק לצעוק; שמתחשק לבעוט; חכו שנה שנתיים; תנו לנשום, תנו לחיות; מה בוער; ומה כבר מחכה לי שם; מעבר לגדר; בראשון לספטמבר; 