שיר על מלח תמים
שב מלח אל ספינתו; שב הרוח לתרנים; שב מלח ובידו; מחרוזת של פנינים; רב חובל אותו שואל:; "מה זה בידך מלח?"; אז שמח וצוהל; המלח לקפטן שח:; עת הלכתי לי ברחוב; נערה אותי פגשה; בחיוך מחוף אל חוף; היא את חברתי ביקשה; במונית ידי נטלה; ופניה של מלאך:; "התדע" היא שאלה,; "מהו האביב מלח?"; "באביב הים שקט"; לה השבתי אז בקול,; "להפליג אפשר הרחק; אל האופק הכחול"; אז השמיעה לי צחוקה; גבה-גלי, ואף רוגש; בשפתי אותי נשקה; נשיקה אחת של אש; ותאמר בקול עדין; "האם איש לך לא שח; כי בפרוח האביב; זמן לאהבה, מלח"; התקרבה היא אז אלי; ופניה של מלאך:; "המלח, הבט עלי,; מה שרק תרצה, תיקח".; אז אודה ולא אבוש,; אין מלח שיתאפק; לא יכולתי עוד לכבוש; את היצר החושק; לא ראיתי, חיי שדי,; חן כזה מזה שנים; וחטפתי בידי; את מחרוזת הפנינים...; שב מלח אל ספינתו; שב הרוח לתרנים; שב מלח ובידו; מחרוזת של פנינים....; 