ממתינים
מחכים, שתבוא; מדברים על איך שהכל רקוב פה; אנשים בוערים ברחוב, והוודקה שורף ת'גרון...; ואנחנו מתרוצצים כמו כלב רחוב; מחפשים לעת ערב אדם לאהוב; והמוות נמכר פה חינם, והוא מגיע לנו סתם-; כי בא לנו עוד קצת דם, עוד קצת דם..; והימים ימי בצורת, אין חזון; הם אומרים השמים ריקים מאדון; והארץ נתן לבני אדם, וקין מולך כאן כי הצדק נרדם...; פזמון:  ; ממתינים, כי זה כל מה שנותר לעשות; ולנסות להיות אנשים, במקום בו שולטות הרוחות; ובלילות עוד מעיזה להאמין לפעמים; ואף על פי שהימים נמתחים על פני שנים; אחכה לו...; בכל יום שיבוא; לוחשים, אתה מתעכב; וממול השדים מתגנבים אל הלב; עם הזמן מתרגלים לכאב, ולא רוצים לעזוב את החורף הזה; כי מטפחים כאן חומות מבודדים, וכל אחד חושב- ; שרק אצלו העולם חרב; כלוא בתוך עצמו, ואין מי שיחלוק את הכאב; והשמים שמעלינו כחולים-סגולים, בוערים-מוכים; וניגון ישן גוסס בחלומות מוזרים על אנשים אחרים ואוויר בין בניינים...; פזמון; כי העצבות שבחוץ מאיימת להפיל אותי מתחת לפני התהום; למה לא בא, דמעות ואולי- הבזק של תקווה, שנים רבות מדי....; פזמון; 