היא שרה
ברחוב מנדלי 7 בתל אביב ; מועדון התיאטרון הכניסה מסביב ; יורדים במדרגות עץ אל המרתף ; פסנתר קטן ומלטף ; ילדה ירושלמית בת שבע עשרה ; שרה על נופי ירושלים ; היא שרה את עצמה היא שרה עם גיטרה ; לפעמים היא עוצמת עיניים ; ופעם בשבוע לפעמים שבועיים ; אתה בא אליה מירושלים ; אתה בא אליה להחזיק לה ידיים; אתה אומר לה איך היא שרה איך ; מחבק ומוחא לה כפיים ; היא שרה לך על עולמך ; נופי ילדות וחלומך ; אתה מהנהן כך בראשך ; איך היא מכירה אותך; חצי חיים אתה חבר שלה ; והיא שרה... היא שרה... היא שרה...; וכשפורצת מלחמה ; היא באה עם הלהקה ; לכל בסיס לכל גבעה ; לפעמים יורים על הבמה ; אלפי פנים בהופעות ; סיני זריחות גולן שקיעות ; שרים הי הורה הורה כרוב ; מול קהל כל כך עצוב ; ופעם בשבוע לפעמים שבועיים ; נדמה לה שהיא רואה לך את המשקפיים ; ותיכף תבוא להחזיק ידיים; תאמר לה איך היא שרה איך ; תחבק ותמחא כפיים ; היא שרה לך על עולמך ; נופי ילדות וחלומך ; אתה תהנהן כך בראשך ; איך היא מכירה אותך; חצי חיים אתה חבר שלה ; והיא שרה...; טסים במטוס של תובלה ; סיני היא סוף בלי התחלה ; לבטן המטוס הגדולה ; שורה של ארונות ארונות עולה ; שרים לפני שרים אחרי ; שרים באור בעלטה ; שמות שמות על המטוס ; מישהו קורא גם את שלך ; (אבל היא לא שומעת) ; כי היא שרה... היא שרה...; 