בין מלאכים
עת ירד הערב ראיתי את דמותך ; משקיף בי מלמעלה וחוזר בחזרה ; כמה עצוב בבית כשאתה אינך ; ורק נותרה לה אימא.כואבת ובוכה ; וכשיורד הלילה וכוכב נופל ; לך זועקת אימא בעצב מחלחל ; דמותך איתה לנצח איתה בכל מקום ; וגם בלב שלנו.אותך לעד נזכור ; ורק נשאל מדוע ולמה אלוקים ; איך נקטף לו פרח ביופי הנעורים ; רק תמונה נותרה כאן מזכרת לחיים ; מילד שזורח.עכשיו בין מלאכים ; איך אותה עזבת מבלי לומר מילה ; היית לה הפרח כמו כתר לראשה ; דבר פה לא הותרת רק זיכרון כואב ; איך הלכת ילד.ואין מי שיעודד ; תמיד ראשון היית הובלת בהכול ; לכבד אהבת ידעת רק לצחוק ; אף פעם לא נואשת ידעת אהבות ; אתה לעד איתנו.עלם חמודות ; ורק נשאל מדוע...; 