דודו 
הערב יורד עלי אופק בוער,; רוחות בצמרת הרטיטו,; ואנו סביב למדורה נספר; על איש הפלמ"ח ושמו דודו:; איתנו הלך במסע המפרך,; איתנו סייר הוא בגבול,; בקומזיץ היה מזמר ועוד איך,; איתנו סחב מן הלול...; הגישו פינג'אן והגידו:; היש עוד פלמח'ניק כמו דודו?; היתה לו בלורית מקורזלת שיער; היתה לו בת צחוק בעיניים,; ועת הקיפוהו בנות עד צוואר -; צחק הוא עד לב השמיים.; אך ליל הורדה מן הלב לא יחלוף -; עת עוגן בחושך חרק,; הוא ילד נשא מן הים אל החוף,; ליטף את לחיו ושתק.; חשבו אז החבר'ה: אבוד הוא,; לאן התגלגלת יא דודו?; והנה הזקס בא בערב אחד,; זרח אז ירח של קיץ,; ודודו חיבק את הסטן שביד,; וחרש יצאנו בליל...; עם שחר הבאנו אותו מן הקרב.; הברוש צמרתו אט הרכין.; רק מי ששכל את הטוב ברעיו; אותנו יוכל להבין...; רעי, נא אמרו והגידו:; העוד מחייך הוא שם, דודו?...; 