מול השקט
העיר שקטה, עוד שתי תחנות; הכביש חלק, כבר אין מה לראות; ואל מול הפחד אין סימן עצור; תקוע כאן עם כל התקוות; מבדיל בקושי בין כל השמות; שחולפים כל רגע; זה אצלי בראש; במי אני נלחם?; זה משחק שנמכר; אולי בסיכונים; אולי במחר; פוחד מהכאב; כמו תינוק לא מוגן; אז תני לזה עוד זמן; תני לי רק סימן; למרות שלא אמרנו מילה; היה מגע, אחר כך שתיקה; ואל מול השקט רק סימן קריאה; לאן אקח את כל הדמעות?; לאן אברח עם כל השמות; שחולפים כל רגע?; זה אצלי בראש; במי אני נלחם...; 