סוף לא טוב
כשמלאכים בוכים למעלה; והשמיים יורדים אל הים; ואם מלכת ההרים כבר שרה; שוב הגענו לכאן; אחת עשרה שנה של לילה; אחת עשרה שנה בלי אור; והמנגינה היא קראה לה; זה הזמן לחזור; עם הידיים פתוחות למעלה; נשבעים לא לעזוב; קבלו אותנו שוב הלילה; מבטיחים סוף לא טוב; כשהאדמה נפתחה מתחתינו; הזאבים אז צמאו לדם; אבל היום תחזקו רגלינו; נוריד את השמיים לכאן; עיניים אל האור ויד על הלב; כל פעם שניפול זה פחות כואב; 