מתקופה לתקופה
ובחוץ רוחות נושבות; ובלילבך ישנה סופה; אז את באה מחבקת ונופלת עייפה; וכך בזרועותי עוברת לה תקופה; שתקומי תגלי אוויר ובליבך פריחה; ומתקופה לתקופה; את נהיית יותר יפה; והלב נקש עם ליבך; ואם בחוץ חשוך וקר; את פוחדת ממחר; שתדעי אהיה שם לצידך; ובבית האורות כבר ובנינו דלת מפרידה; אז את באה מחבקת ; כי הרגשת קצת בודדה; ועכשיו את לצידי והזמן לא נעצר; שתקומי תאהבי אותי הבית שוב יואר; ומתקופה לתקופה...; 