אהבת פועלי בנין 
יום יום כשאת עוברת כאן בתשע; אנו לך שורקים מן הסולם; ותאמיני לנו - זהו פשע; שאת לא עוצרת מעולם; כשאת לובשת את השמלה האדומה; אז בבנין לפתע צומחת עוד קומה; ולו ידעו הפיגומים לשיר; כי אז שמעו אותם בכל העיר.; את אולי קטנה; אבל כתפנו איתנה,; וכל חיוך שלך אצלנו חג; יש לך פה ענין עם פועלי בנין; שאוהבים אותך עד ראש הגג.; את משגעת פה את כל הנוער; את יפה בכל התסרוקות; כשאת עוברת בעקב גבוה; את שווה סימפוניה של שריקות; כשמביטים למטה מגובה המנוף; זו את שמקשטת בשבילנו את הנוף; אמרי מלה ונטפס איש איש; מן הקומה העשירית לכביש; את אולי קטנה...; אם גם היום תפני אלינו עורף; אנו נדבר עם הקבלן; ונשבע לו שעד סוף החורף; לא נוכל לגמור את הבנין; אך אם תעיפי הנה מבט אחד קצר; מיד תראי שאנו גומרים אותו מחר; ומן הגג הבנאים שלך; בלב אוהב ישליכו פרח לך.; את אולי קטנה...; 