בובה בחלון ראווה
אם הזהב בשערך אינו רק צבע; אם הכחול במבטך לא מלכלך; אם האדום שבלחייך כמעט מתת הטבע; אז מדוע אי אפשר לשמוע את קולך?; שרקתי לך, אך את לא מסתובבת; קרצתי לך, אך את אינך עונה; אמרתי לך: על מה את עוד חושבת?; ואת נפנפת לך בריסים כאילו לא מבינה; שתי זרועותייך הורודות שלוחות קדימה; ושפתותייך אל מצחי קרובות קרובות; כשמושיבים אותך ישר את מייללת "אמא"; וחבל רק שאינך אומרת לי לבוא; שרקתי לך...; מקושטה בשמלמלות של בלרינה; מעוטרה בקישוטים בשלל צבעים; חכי, מחר אני נשבע לפרוץ את הויטרינה; ולחטוף אותך מתוך חנות הצעצועים; שרקתי לך...; 