שורש ילדותי
ובימים ההם , כך מספר בקול נרגש; זוכר אותה חצר קטנה , עם הדרים ונשמה ; במציאות יפה , לא ידענו חוסר כלל; בשובבות כזאת תמימה ; גדלנו יחד בשכונה; עץ רימון בשורש ילדותי ; וירקות שגדלו בחצרי ; ובמרפסת בה שנן שם אבי ; ואימי אוי אימי נשמתי ; אותם אנצור עד יום נשיקתי; אתה שואל האם היום חיים נוחים יותר ?; ממרום שנותיי אומר לך , שהפשטות הייתה ברוכה ; איך התלהבנו סתם , ללא סיבה ודאגה ; והיום כבר אין דבר שנראה לנו כתם ..; 