יוסף הצדיק
בכותנת פסים בשדרת כוכבים,; מטייל לפנות ערב, יוסף לבדו.; ונערות הנושאות שמשיות כחולות,; מחייכות וקורצות בעוברן לידו.; היי דיידיידיי...; ולוחשת אחת: זלדה, רק הסתכלי,; הוא בחורצ'יק זהב, אין שני כמותו.; לו הייתה לי נדוניה כמו שצריך,; אז הייתי רוצה רק אותו, רק אותו.; ולוחשת שנייה: אמש בא הוא אליי,; בחלום הוא הופיע ובחשכה.; וכדי שיוכל להיכנס בקלות,; אז השארתי את דלת הבית פתוחה.; היידיידיי...; ויוסף צחייך הוא יודע יפה,; הוא גבר נאה איש צעיר ונחמד.; הוא לא פעם אחת כבר ראה את דמותו,; משתקפת אליו בבאר ובכד.; הידיידיי...; ויהא זה חלום, העיקר הוא יפה,; ובשקט צועד הוא על פני מדרכה.; כדי שלא לכבות את זהב השקיעה,; את חיוך הנערות, מיפי הפריחה.; היידיידייי...; 