מתוך האפלה 
כשעננים כיסו שמיים וקרסו פסגות הרים,; כשנהרות יבשו ממים וניתקו מן הימים,; נשאתי תפילתי אל המרומים.; כשכבתה בי אש הדרך וסגרו סביבי חומות,; כשאויבי המעיטו ערך והטמינו מלכודות,; ליבי קרא בקצב פעימות.; אלוהי, ממוחוזות ליבי אל-על אשא תפילה,; בלילותי, יד אלוהים עוטפת אור מתוך האפלה,; כשמעלי, השמיים בוערים בלהבה.; כשגעש הים בזעם ודעכו קולות חיים,; וכשדפק הלב כמו רעם ונופצו שוברי גלים,; בך מצאתי מסתור, בך לעולמים.; כשמלחמה עמדה בפתח ורעדה האדמה,; כשללבות קרים כקרח ניסו לכבוש ת'אהבה,; מחום הלב ואש הקרב נשמע קולך.; אלוהי, ממוחוזות ליבי אל-על אשא תפילה...; וזאת ידעתי כי חפצת בי, לא יריע אויבי עלי,; ואני בתומי, תמכת בי ותציבני לפניך לעולם,; תחת כנפיך אלוהיי אמצא מסתור, אמצא מסתור!; אלוהי, ממוחוזות ליבי אל-על אשא תפילה...; 