בלדה לבת הטוחן
ניצב לפני שער המלך; חייל על המשמר; שומע ציפור מזמרת; על גג הארמון המפואר; לבת הטוחן; לבת הטוחן; שער שחור; כך שרה הציפור; אומר החייל לציפורת; טעית לא יתכן; אתמול ככה בין הערביים; ראיתי את בת הטוחן; לבת הטוחן; לבת הטוחן; שער זהוב; שככה יהיה לי טוב; שמעו מה קורה שם לפתע; מגיע גנרל; אל מי זה אתה מפטפט כאן; ומה זה אמרת חייל; אח איזה שומר; הולך ומדבר; ממש סקנדל; אמר הגנרל; עצר החייל והצדיע; ואת חרבו דיגל; תיקנתי טעות לציפורת; כדי שהיא לי תתבלבל; לבת הטוחן; לבת הטוחן; שער זהוב; שכך יהיה לי טוב; חוצפה הקצין התנפח; עלי קשה לצחוק; רוצה לדבר עם ציפור הא; יהיה לך זמן בצינוק; ובת הטוחן; ובת הטוחן; היא סתם זונה; אמר הגנרל; הרים החייל את החרב; הוריד ושוב הלם; והגנרל הנפוח; לארץ נפל ולא קם; כי גם גנרל; כן גם גנרל; בשר ודם; ומת כמו כל אדם; נלקח החייל אל הכלא; הובל אל התליין; כרכו מסביבו את החבל; וגם העמוד כבר מוכן; שתק החייל; שתק החייל; שתק ומת; ברוך דיין אמת; ובת הטוחן מי יודע; כיצד הגיבה היא; החליקה על שתי צמותיה; וחייכה לה לתוך הראי; צדק הוא אכן; לבת הטוחן; שער זהוב; שכך יהיה לי טוב; 