מקום היסטורי
בוא רד לשפת הים עמוד בחול עמוד וזכור; לילות מכבר שברי יהלומים; פה עלמות חיוורות ישבו כחלומות; ועלמים כחלומים; פה כוכבים צמחו ולא בתי קפה; וכל העיר שמעה קול אוניה נוהם; ובחורים ידעו אז לבטא יפה; את המילים ההן; מן הזמנים ההם; ובערו ימים כל יום ארמון יקוד; ולילה התנודד כערש רחבה; וארץ ישראל בילל הרמוניקות; לאורך כל החוף סבלה מאהבה; פה כוכבים צמחו ולא בתי קפה; וכל העיר שמעה קול אוניה נוהם; ובחורים ידעו אז לבטא יפה; את המילים ההן; מן הזמנים ההם; כעת הכל שונה הלילה מנומס; והחולצה איננה סנטימנט פשוט; שירים רבים אצלנו נשכחו מאז; ואהבות רבות עברו להתיישבות; וכך טוב יותר ואין עוד להשיב; ומחשבה עולה לו רק אפשר היה; לשים לעד בתוך מוזיאון תל אביב; בין עוד דברים כאלה גם את שפת הים; 