היי במחלקה
היי במחלקה, שם שמח ועליז בכלל,; הסנדלרים יושבים להם סביב במעגל.; בפטישים מכים אחת ושתים; והעבודה בוערת להם בידיים; האחד שורק, השני מזמר; המפקח לא כועס ועובר, ; כי אם פוקסטרוט שרים; רץ המסמר מתחת לפטישים.; בחור כארז הוא המפקח,; אוהב להתפלסף ולהתבדח,; (ואם) מילה טובה יאמר,; (זו) נופלת ללב ישר; בחדווה מכים הפטישים; הצבתות מקישות מנגינה.; סנדלי העץ בשורה ניצבים; והסנדלרים כולם שטופי זיעה; [...] והמרק שמקבלים במחלקה; מספיק לשעתיים של עבודה.; אבל הם הרי בזיעת אפים; עשר שעות עובדים ועמלים,; אוכלים ומיד אחת ושתיים; שעה אחרי המרק שוב רעבים.; נוסף גם עניין חדש וחמור:; לעשן סיגריות בהחלט אסור!; הסגן והאחראית על האולם; אחראים על כך בשם כולם.; ואם קורה שמישהו מעשן,; עליו לצאת מיד לחדר הכניסה; כי אם שיעה יתפוס את המסכן,; ייקח אותו לתחנת המשטרה.; כי שיעה העוזר סדיסט לא קטן,; אשי שראוי לסדרה של מלקות,; ומגיע לו לפחות שלוש מאות.; האחראית על האולם, הסגן; מגנה כל אי סדר ובלגן,; ואוהבת כמעט את כולם; (השומרים) על הסדר; כי "liebhabar" שמה; ושתהיה לנו בריאה; "herr leiter"- מנהל המחלקה,; גוטרימן- אדם שעל חוש צדק; חכמה מרץ ורודן (!); מנהל אותנו כל הזמן,; בעזרת עדת השליחים.; גם פאן ברילינסקי,; הזעת אפים עמל,; ממלא את מקומו של המנהל.; היה ו"herr leitar" יצא,; פאן ברלניסקי חוגג; ושולט בנו ביד רמה; פאן רקובסקי- סגן המאמן; בעל מזג נוח ואיש שאנן; (...) מעל הסנדלרים,; (...) מעל השוקיות,; עומד רכון רוב הזמן,; מכין את הנחוץ ליום ה'.; האחראית על האולם,; גברת נחמדה כפליים,; ראש טוב לה על הכתפיים.; היא זוכרת את השמות של כולם; בכל מחלקה, את אלה מהיומיות; וגם את אלה מהקבלנות; כל אחד ואחד עומד ממש נדהם.; ופאן וארהים- ראש המחלקה,; לכל אחד שמאחר ייתן מנה.; ולעיתים קרבות מאבד את הקונטקולקה.; יש לו סגן מחור ממש כארז,; רק מחכה למי לתת (על הראש?); וכשמתרגז משפרית כמו ברז.; קורים פה בלוח גם אי סדרים קטנים,; באולם מספר חמש אין מדייקים בזמנים (דיוקים?); פעם כאילו בטעות, פעם שנייה כאילו; לא לפי סדר, ושוב בזנב התור מעמידים ; אותנו. זוהי גזרת גורלנו המר, את ארוחת ; הצהרים אנו מקבלים תמיד אחרונים.; בחמשה עשר בדצמבר עמדו לערך חגיגה; ההנהלה מאתנו בשביל זה כספים אספה,; כל אחד נתן את המארק שעליו קשה עמל.; במחשה עשר בדצמבר הודיעה ההנהלה,; שהחגיגה שלנו לינואר נדחתה.; החמישה עשר בינואר הודיעו חגיגית,; שהחגיגה לזמן אחר נדחתה סופית.; צריך רק להתפלל לאל ורצון להביע,; שלזמן הזה וחיים ושלמים נגיע,; ונזכה לערך חגיגה בשנה הבאה.; ואף על פי כן מסתבר שטוב המבנה,; כי המחלקה מייצרת חמר מעולה.; (ל)טובת מי? רק הסנדלרים יודעים,; והכל יספרו בזמנים אחרים (טובים?); (..) ימחלו לי אלה שאותם לא תיארתי; (...) ויואילו לסלוח אם לא הזכרתי,; כי מעט הכרתי ולא שופטים עניין ואדם; לפי מראית העין בלבד.; 