נפלה עלייך עצבות
נפלה עלייך עצבות; כמו שעת דמדומים; על העיר האת; והיא חסרת רחמים; והשיגרה הזאת; שאוכלת בפנים; ואנשים ומבטים; שלא מניחים; וחלומות שרודפים; אותך ולא מרפים; אז היינו הולכים; בלילות של קיץ חמים; מדברים על דברים; אחרים מוזרים; כמו הים שלוקח דברים חיים; ומחזיר דברים מתים; העשן מסביבנו עלה מעלינו; ולקח אותנו; אותנו איתו; אהבת אותי לנצח; או עד כמה שמותר; ואז דיברת על חורף; ועל כמה היה קר; על אנשים ומבטים; שלא מניחים; על חלומות שרודפים אותך; ולא מרפים; 