משאת נפשי 
שמש אביב נטה ימה; עד לקצות שמיים; זיו חכלילי הוצק שמה; תאוה לעיניים; סביב תישלוט שלוות השקט; עלה בל יתעורר,; על ראש גבנון בדד, דומם; יושב לו המשורר; סביב תשלוט שלוות השקט; הס, קול משק כנף; רוח צח על פני עבר; יגע גם כל ענף; היא החסידה חשרת איבר; זכת גיו כסולת; שם במחוגה הלאה, מעלה; תחצה ים תכלת; הה, מי יתן כנפי יונה; לי, גם לי תולעה; או כאדם לו רק חופשי; אשב או אצאה; אז אעופה, אסע קדמה; שם שר, מת הלוי; שם על שדמות בר ופרי; חיש יחשך כאבי; אייך, אייך אדמת קודש; רוחי לך הומיה; אויר ארצך חיי נפש; מרפא גם לגוויה; אויר ארצך, חיי נפש; יעיר בי הגיון; מחזות נועם, מחזות קודש; אראה בחיזיון; אשכח עוצבי, תוגת נפשי; על תיקוותי כלו; ימים טובים, חיי שקט; נגדי עוד  יצהלו; אייך, אייך אדמת קודש; רוחי לך הומיה; לו גם את גם אני יחדיו; נשוב עוד לתחיה!; 