עד קצה העולם
שוב הרוח בעצים, ; ונושרים גם העלים. ; זה הסתיו, והיא לבד. ; שוב הרוח ממהר,; והוא את ליבה שובר.; זה הסתיו, והוא לא כאן.; היא מחכה לאהובה,; שיבוא על מרכבה.; ויישא אותה.; אם בעוד מאה שנים,; הם ישובו אהובים.; אז הוא ייקח אותה,; עד קצה העולם.; רוח ערב בחלון,; ציפורים הולכות לישון.; רק היא ערה, שם לבדה.; ואיתה רק הסלעים,; מטבעם לא מקשיבים.; הם מתעלמים, והיא בוכה.; היא מחכה לאהובהƔ; האוויר שוב מתקרר,; ואותה כמעט שובר.; אך היא עוד לא, מוכנה.; מחכה שהוא יבוא,; ויישא אותה מפה.; על כנפי, האהבה.; היא מחכה לאהובהƔ; 