פרי ביקורים
חזרתי למקום שמזמן כבר לא קיים.; הייתה שם נקודה, היום אין זכר וסימן,; אין כלום.; נח אומר שפה היה הלול,; כאן בית הילדים והמחסן ממול,; ואם נח אומר, אם נח אומר,; נח אף פעם לא משקר.; לך תחזור כל כך הרבה שנים.; מי ידע שככה זה יצבוט בפנים.; דהרנו עם שמונים ושמונה אל שנות הארבעים,; הנוף היה צלול כשרוח בפנים.; שכחתי איך נראות שנים כה רחוקות,; בסך הכל בא לי לבקר קצת זכרונות.; קפיצה קטנה - רק ארבעים וחמש דקות.; אתה בא אל הילדות וכמעט נוגע בה,; אל תסביר מה הדמעה -; ילדותך כאן, מעבר לפינה!.; נח אומר שפה היה הלול...; הגיל עשה את שלו,; וחבל שהוא הולך.; לאן הוא ממהר ולמה ככה הוא דועך?; כמו אז לא השתנתה הירידה המפותלת,; המוליכה תמיד תמיד אל תחנת הרכבת.; אותו קיר, אותה מסילה, אני זוכר -; כך זה היה.; כשיצאנו עם בוקר, אני מודה,; הייתה התרגשות.; כנראה שככה זה כשהולכים לבקר ילדות.; אתה נזכר שליד הקיר- שם, התאמן הפלמ"ח ; והנה כאן- הקוצים מסתירים, עמד המטבח; נח אומר שפה היה הלול...; היום הכל כל כך קטן,; לא יאמן, הרי פה גדלנו לא מזמן.; אם השתנת, תזכור, הכל התחיל כאן,; הרי זה חלק ממך - למה ראשך מורכן?.; אתה עומד בתוך ההריסות,; מרגיש כמו בצניחה חופשית ממש,; נופל אחור יותר מדור,; וזה כיף לחוש את שאתה חש.; ואם לבחינות בגרות אתה נדרש,; בוא - הכל מונח כאן על מגש!....; נח אומר שפה היה הלול...; 