ברושים וחמניות
קר, המכונית בדרך להר, חומקת בשבילי עפר; עטופה אדים של ערב; אני מסתכל, נצמד לקו המתפתל, ברדיו שיר מריר אפל; ואולי הפעם היא תבוא; נשבענו שנחזור לשם כל פעם, כל שנה לראות; אם יש סיכוי, אם יש עוד טעם, מה מחיר הטעויות; ואם הלב מרגיש רעב ואם הגוף צמא לעוד; ריח של ברושים ברוח וחמניות; היא מבט שולחת לראי, זה הסיבוב הנוראי; היא תחכה שעה וזהו; אולי הוא זוכר, אם בשעה כזו הוא ער, אולי הוא מישהו אחר; ואולי הפעם הוא יבוא; נשבענו שנחזור לשם...; בין ההר והתהום עיניים דולקות, האור של שתי מכוניות; עד שהן מצטלבות כמו קרני איילים לפני שהן כבות; נשבענו שנחזור לשם כל פעם, כל שנה, לראות; אם יש סיכוי, אם יש עוד טעם, מה מחיר הטעויות; אם הלב מרגיש רעב, ואם הגוף צמא לעוד; מה נשאיר בסוף אחרינו, כשנמשיך לנדוד?; ברושים ברוח וחמניות.; 