והטיפו ההרים עסיס
הִנֵּה יָמִים בָּאִים ; וְנִגַּשׁ חוֹרֵשׁ בַּקֹּצֵר ; וְדֹרֵךְ עֲנָבִים ; בְּמֹשֵׁךְ הַזָּרַע ; וְהִטִּיפוּ הֶהָרִים עָסִיס ; וְכָל-הַגְּבָעוֹת תִּתְמוֹגַגְנָה. ; וְשַׁבְתִּי אֶת-שְׁבוּת עַמִּי יִשְׂרָאֵל ; וּבָנוּ עָרִים נְשַׁמּוֹת וְיָשָׁבוּ ; וְנָטְעוּ כְרָמִים וְשָׁתוּ אֶת-יֵינָם ; וְעָשׂוּ גַנּוֹת וְאָכְלוּ אֶת-פְּרִיהֶם. ; וּנְטַעְתִּים עַל-אַדְמָתָם ; וְלֹא יִנָּתְשׁוּ עוֹד ; מֵעַל אַדְמָתָם. ; והטיפו ההרים עסיס ; וכל-הגבעות תתמוגגנה. ; ושבתי את-שבות עמי ישראל ; ובנו ערים נשמות וישבו ; ונטעו כרמים ושתו את-יינם ; ועשו גנות ואכלו את-פריהם. ; והיטיפו...; 