שיירת הרוכבים
בין הרי הסלע הכהים; בין הרי הסלע הגבוהים,; לילה, לילה, מול ירח; הפולח בעבים,; תתעורר שיירת הרוכבים.; הם רוכבים ושרים; לרגלי ההרים,; הם רוכבים לבדם; שם בוואדי, מול הים.; לבם הומה עצבת; גבם עייף עד מוות; ומבטם תועה בכוכבים.; אבל, אל מול הרוח,; כאיש אחד תנוע,; תנוע לה שיירת הרוכבים.; הם רוכבים ושרים...; הם יצאו לדרך בסערה; הם יצאו לעיר הנצורה; אך אי שם בלב הוואדי,; עת הרעימו הרובים; נלכדה שיירת הרוכבים.; הם רוכבים ושרים...; קולות הקרב תמו; ותותחיו נדמו; ושבנו אל בתינו הטובים; אבל אל מול הרוח; כאיש אחד תנוע; תנוע לה שיירת הרוכבים; הם רוכבים ושרים,; בשבילי ההרים; אך השביל אל הים; לא יגיע לעולם...; 