האניות עגנו במלטה 
האניות עגנו במלטה; פנים זרים עולם רחוק,; אני מיהרתי אז הביתה; ואז ליבי החל לדפוק.; והוא היה אז כה גבוה; ולקראתי הושיט ידו,; אני ידעתי אז ידע; כי הוא יבוא כי הוא יבוא.; כי אני לבנה והוא שחור; על כן אסרו עלי לבחור,; כי הוא שחור ואני לבנה; על כן אסרו לי אהבה.; אז רטט עצב אחזני; כשהפלגתי שוב בים,; מר גורלי מאוד היכני; ובלבי סער הדם.; אותו הדם אותו החלד; אף כי לגוף צבעים שונים,; בכל מקום שמיים תכלת; אותם תקוות ויסורים.; כי אני לבנה...; 