סטארטר
ישבתי אצל סטארטר עם מיכה השקט; כמו כל יום שלישי אחר הצהריים; לסטארטר היה מבט מאוד מסוים; יש על מה לדבר, אמרו העיניים.; בין הילדים לבינינו גילה מסתובבת; מלטפת את סטארטר מחייכת בשקט; היא אוהבת אותו אהבה מטורפת; בשבילו היא מוכנה עיניים לתת.; סטארטר פתח ואמר שבעצם; החיים שלנו עכשיו זה לא פה ולא שם; נכון, לא חסר לנו כלום; אבל לחיות בקטן זה לא לעניין.; "מדובר בשוד כספות,; מכה אחת ויחידה לכל החיים,; ויש לי איש מבפנים, המאבטח,; זה אשכרה להיכנס חלק עם מפתח."; והזמן נוסע, כי זה מה שזמן אמור לעשות; הזמן נוסע, כי זמן הוא זמן ואין הפסקות.; "זה שהמאבטח הוא לא משלנו", אמרתי; "זה יביא צרות, זה יעשה בלגן."; "אתה חייב להודות", חתכה אותי גילה; "שסטארטר גאון וזו תוכנית לעניין."; יום לפני המבצע אשתי קצת בלחץ; היא לא שקטה, היא אומרת, ואני מתעצבן,; "תסתכלי על גילה", אני אומר לה, "תסתכלי על גילה"; וואלאק סטארטר הגאון ידע עם מי להתחתן.; והזמן נוסע...; השוד דפק כמו שעון בלי שום תקלות; כל הדרך הביתה לא הפסקנו לצחוק; אמרתי לאשתי שתתחיל לארוז; עוד יומיים שלושה עפים לניו יורק.; שעה לפני הטיסה דפיקה בדלת; עוצרים את שלושתנו ויש חקירה; "זה המאבטח שלך!", צעקתי על סטארטר,; "אמרתי לכם הוא יביא משטרה!".; והזמן נוסע...; עשר שנים בפנים לא ראיתי את סטארטר; לא שמעתי מגילה וגם לא מהשקט; כשיום אחרי השחרור בא וסיפר לי; את מה שקרה שם באמת:; "השוטר שעצר את שלושתנו; התקדם בחיים, היום הוא ראש תחנה; ולאשתו היפה, לא תאמין, קוראים גילה; אנחנו היינו מתנת חתונה..."; והזמן נעצר לכמעט דקותיים; הזמן נעצר ועמד גם הלב; יצאתי החוצה, תפסתי מונית; וטסתי לבקר את סטארטר הכואב.; בהתחלה הוא לא העיז להביט לי בעיניים; אחר כך הרים את הראש וחייך; "הכסף וגילה הלכו", הוא אמר,; "אבל איפה הזמן שהלך, איפה הזמן שהולך..."; הזמן נוסע...; 