מסמרים בלב
האש שהייתה בי נכבתה מזמן ; הניצוץ של האהבה שהיה נזרק לים ; ונותרתי עם ידיים שמחבקות את גופי ; ואם מסמרת לי את הלב את בטח לא בשבילי ; לקח לי זמן להבין שאהבה עוברת ; אומנם שורף בהתחלה ומציק לאורך כל הדרך ; וכשמנסים להתגבר ברגע הראשון נופלים ; זה מן מרפי כזה שאין רצון כבר לחיים ; וחושבים איך לצאת מזה ולא מוצאים תשובה ; מקובעים על אותה המחשבה ; והשעון לא זז המחוגים תקועים ; כשהדקות לא עוברות לי אני יוצא מהכלים ; שואל עוד פעם איך נתתי לזה לקרות ; לתת לך לכרות לי את הלב ולהדביק על התיקרות ; שעות על גבי שעות שלא עוברות ; שהחזקתי את עצמי ברעידות שלא לבכות ; ואמרו לי שבסוף הכל עובר ; והאמנתי בעצמי שאני יכול להתגבר ; ולמרות שהייתי מותש, החזקתי את עצמי ; וכשהייתי חלש, את לא היית שם איתי ; וחושב איך מתחילים ואיך בונים את הדרך ; איך סוללים לי את הכביש שעליו אהיה המלך ; לא בטוח שזה מה שאני רוצה להיות - בדרך כלל צנוע ; עשית ממני צעצוע של סיפור והסיפור הזה קטוע ; והוא נגמר קצת מר כמו זיוף של כלי מיתר ; שהיה בא לי לשבור משהו ביד ולא לראות אותו נסגר ; להיחתך שוב בלב ולקבל צלקת ; לפגוע בעצמי ולא לצפות בה מתדרדרת ; מנסה להאמין לשקר ומקבל אמת כואבת ; ידעתי שהיא תפגע בי אבל האמנתי אחרת ; ידעתי שיש לב אבל לא לב של אבן ; שתחתוך אותי ותזרוק'תי לים שמעבר ; אבל אלא החיים וצריך ללמוד להתמודד ; גם כשהשד מחבק ומנדנד שתתאבד ; שואל עוד פעם איך נתתי לזה לקרות...; 