הביתה 
בא רוח ופיסק את הברושים; מן השדרה הוסר מסך השקט; מעלעלי תלתן משולשים; הוצת הטל בשמש מסתלקת; ושוב דממה, הצמרות קדות; הקשב רעי לפעמי הערב; לאות כנפיים יגעות, כבדות; יורדות לנוח צפורי הטרף; בדרך זו אל מבואות הכפר; מיום עמל חזרנו יחד אמש; טובה צינת ערבית של העפר; לכף רגלנו הצרובה בשמש; וכן היום, וכך יהיה מחר; הדרך מעמל אלי מנוח; ברושים גבוהים עומדים על המשמר; מיום ליום יגבירו הניחוח; 