אריאנה
שוב צונף החרוב את ראש בטללים; וחובקות ערפילים ידיו; שוב נודד העגור אל ארצות קנה הסוף; אל ירח שדוף ודק; שוב חובט היורה במקלות; ארוכים ודקדקים; שוב יוצא הוא ליבי אל עיניה; ואל קולה לבי יוצא.; כמו פרפר אל האור; כמו נמר אל הדרור; כמו שנה אל שנה; כמו הים אל החוף; כמו ירוק אל הנוף; כמו ציפור אל קינה; אהה... אריאנה.; שוב חולפים הימים על ידי בדממה; ולאיש אין עוד מה לומר; שוב בורחות המילים שהיו לי אתמול; ואינני יכול לשאול; שוב מוצא את עצמי בצילו; של אותו רחוב קטן; שוב יוצא הוא ליבי אל עיניה; ואל קולה ליבי יוצא.; 