כשלא היה לך שם
ושקט מכושף בים הקר של הכאב ; זה כבר כמעט היית לצל ; ציפור שבורת כנף בציפורני זאב ; ואין לך בעולם אחד שיתפלל ; ומה היה לך כבר? ; כבר לא היה לך שם ; היית עוד נשמה שדודה ; מרעל אל אחר משיתי את גופך ; אל ספינתי האבודה ; נתתי לך חיים ; נתתי את שלי כי לך נגמר ולא היתה בך אמונה ; תראי אותי עכשיו תראי אותי ; בעצב הדפוק של העולם ; זרוק לבד פה בתמונה ; על קרש אמונה ; כשלא היה לך שם ; משיתי את גופך אל ספינתי המשונה ; ואת קראת שדים והם צחקו בשמך ; נשאר לי קרש אמונה מהספינה; 