שירו של דביר
דמיין ציפור בלי כנפיים / שעפה לה בשמיים; ליבה לוקח אותה לאן שהגוף לא יכול ; והיא על עץ גבוה / רק כך תוכל לשמוע ; ריקוד רוח סוחף/ לא להיטרף על האדמה; דמיין נחל שזנבו יבש / מלב הים הגדול ננטש; אך הוא מוסיף לנוע / בשיר וגעגוע; הוא מצייר על החול / את פיתולי נעוריו; את סחף המים/ על שבילי שרב; ואתה מה תאמר לי מה; כשהלב יחסיר כאב בבושת פנים; ואתה מה תאמר לי מה; אם עוד תשב על עץ גבוה עם חול בכיסים; דמיין שביל והלך / חרוש קמטים ודרך; עודו נושא בגופו פריחת אביב גשמי חצב; והוא כעץ בלי כנפיים / בשיברון ענפיו; נשען על דף בלוי / כנחל נעזב; 