בואי נלך לים
ואז היא הלכה קנתה צבעים; צבעה את כל העננים; ועכשיו היא גרה בשמיים; אחרי כל יום שמתפורר; היא עוברת למקום אחר; שלל קשתות בצל ענן; בבית השמש הקטן; שמוריד אותה אל אדמתנו; אל תוך כלובים של הגיון; הרחק משער הנצחון; בואי נלך לים,; עכשיו אם גלים עושים לך טוב; אז בואי נלך לים עכשיו; כשאש היום בעיצומה; היא נרדמת בעצמה; וסופרת עוד שעה ללילה; פה היא תנוח על כרית נוצות; על מחברות משובצות; ורק הדיו שבעיטה; תחזיר אותה אל תוך ביתה; שמחכה לה בחיבוק פורח; בתוך שדות של ערמונים; חיוך עולה על הפנים; בואי נלך לים...; 