את 
את, פירות הגן האסורים אמרת 'לך שמרתי'; את, בגן העדן השמור מכל איתך פסעתי; שם מול דלתך אציב משמר; להרחיק ממך כל זר עד ימתק יומי המר; שם בלב מדבר חומה אבנה סביב מחול ואבן; שם אל סף ביתך אשקיף בלילה קר עד בוא הבוקר; לך קנאתי כאש תבער לא יועילו מי נהר; כי היית לי סוד נסתר.; ושנינו יחד זאת יודעים; כל ימיינו אט חולפים; יום עובר ואין עוצר; כמו גלגל סובב חוזר; את, את, את.; את, שדות זרים אותך משכו ושם היית לטרף; את, וכשחזרת אל בית חלומותי היית אחרת; אז איך אבין ואיך אדע מה אסור ומה מותר; ומה יביא לי המחר.; ושנינו יחד זאת יודעים...; 