סתם עוד יום ראשון
בוקר, מתעורר חיוור; והעיניים עוד דבוקות מעודף חלומות; ריק בפנים, בחוץ עומדת עיר בלי רחמים; רק סימנים של שקט מזויף ולא מתאים; פעמוני הכנסיות קוראים הביתה; כשגופך נוגע בי, קר כמו דת זרה,; כמו דת זרה; פיסות של כלום חולפות ביעף; נמסות כמו שעווה על שיש; פיסות של כלום חולפות בזעף; מתפזרות לאט לאט, כמו קש ברוח; סתם עוד יום ראשון; בוקר מכושף עולה,; בא ומוחק ולא משאיר הרבה; רק סדקים, בחוץ אפילו החיים שותקים; רק רגעים של חסד מדומה ולא נעים; פעמוני הכנסיות אומרים לברוח; כשגופך נוגע בי, קר כמו אש זרה,; כמו אש זרה; פיסות של כלום חולפות ביעף...; 