Til sistnevnte: Jeg tror at samtlige partier og samtlige lokalpolitikere bruker det planleggingsrom som bys dem når de har et prosjekt som berører dem selv. Poenget med statlig regulering er jo å løfte viktige nasjonale prosjekter opp et hakk og skjære igjennom, gjennom bruk av statlig plan. Takk til dem som deltok i debatten. Det er helt riktig som det ble pekt på: Det er ingen ny debatt – dessverre. Men det er fortsatt en viktig debatt. Jeg oppfatter at det er et bredt, tverrpolitisk ønske om å redusere planleggingstiden, at det er bred oppslutning om at vi må redusere bruken av KVU, og at vi må redusere effekten av det innsigelsesinstituttet som ligger i dag. Det må også være grunn til å minne om at staten forsinker seg selv når den f.eks. lar øyenstikkere stoppe vei i to år. For noen dager siden, den 4. april, var det et oppslag i Dagens Næringsliv om det som ser ut til å være et prestisjeprosjekt for denne regjeringen, altså E39, som stopper i to år på grunn av øyenstikkere. Det er av de tiltakene regjeringen må ordne opp i selv. Vi håper at de slipper det, og at de får avløsning. Det er også slik at de dryppene om ny NTP som er kommet før vi har fått hele planen, tyder på at det regimet vi har, fortsetter. Vi fortsetter med å bygge i etapper og smått – med lang planleggingshorisont, tror jeg en av deltagerne her sa tidligere, og det høres sånn ut fra det som lekkes – og det betyr at vi får liten endring. Det blir feil. Faren er også at rulleringen av planen blir så prosjektorientert at de mer prinsipielle og viktige tingene, som planleggingsordninger og tiden det tar å planlegge, drukner. Vi mener at det er synd, og vi mener at det er grunnleggende feil. Vi ønsker oss faktisk en melding til Stortinget om konkrete tiltak for å redusere planleggingstiden fra ti år og helst ned til tre, men iallfall ned til fem år. Viktige grep for å komme i gang er, etter Fremskrittspartiets mening, å bruke langt mer statlig plan, for både vei og jernbane – det siste var med adresse til representanten Langeland – til å bygge store prosjekter. Det betyr raskere utbygging totalt, men det betyr også mindre planleggingstid når færre småprosjekter skal planlegges. Vi må stille konkrete krav om når prosjekter skal være ferdig, og vi må begrense bruken av KVU. Regjeringen har sittet i snart åtte år. Den har iallfall i de siste fire av disse åtte årene snakket en god del om at planleggingstiden er for lang, og at den må kortes ned. De har foreløpig ikke levert, og ingenting fra lekkasjene tyder på at de kommer til å levere – dessverre.