Utviklingen av datateknologi, informasjonsteknologi og velferdsteknologi har gått i rekordfart de siste 20 årene, og vi kan knapt ane omfanget og tempoet i utviklingen videre. Fremskrittspartiet har flere ganger tatt til orde for at vi som nasjon må ta noen krafttak for å bringe Helse-Norge opp på en langt bedre teknologisk plattform enn den vi har i dag. Jeg oppfatter dessverre Norge litt som en sinke når det gjelder datakommunikasjon i helsevesenet, hvor faksmaskiner fortsatt kjøpes inn for å håndtere administrative rutiner, og hvor vi fortsatt opplever at pasientopplysninger må skrives ut for deretter å bli registrert manuelt inn i et annet helseregister eller datasystem. Dette er tidkrevende og ressurskrevende, og det åpner for flere feilkilder. Det er en helt feil bruk av ressurser og faktisk også en trussel mot pasientsikkerheten – det har vi sett flere ganger. På tilsvarende måte henger vi litt etter når det gjelder å ta i bruk velferdsteknologi, hvor Fremskrittspartiet mener at Norge har et stort uutnyttet potensial. Erfaringer fra andre land tilsier at velferdsteknologi kan bidra til å gi brukerne økt trygghet, mulighet til større sosial deltakelse og økt mobilitet. Komiteen har selv opplevd dette i Japan. I tillegg til å gi brukerne økt selvstendighet og trygghet kan det også bidra til å frigi ressurser hos ansatte i pleie- og omsorgssektoren, slik at disse kan utnyttes på en langt bedre måte enn i dag. Det siste er ikke minst viktig: Teknologi effektiviserer, men ikke minst kan det bidra til at flinke sykepleiere og annet helsepersonell orker å stå lenger i jobb i fremtiden. Utfordringen vi vil ha fremover, med knapphet på menneskelige ressurser i forhold til det behovet vi ser, tvinger oss til å være langt mer offensive enn det regjeringen har vært så langt. Fremskrittspartiet har i sitt forslag vist til den satsingen som bl.a. er gjort i Danmark, og vi mener det haster med å få på plass en strategi og et løft i Norge. Fremskrittspartiet er glad for at vi har fått en enstemmig komité med på å presisere det vi lenge har hevdet, nemlig at teknologi aldri kan erstatte menneskelig kontakt og omsorg, men det kan – og skal – være et viktig supplement. Fremskrittspartiet fremmet sitt forslag allerede 18. april i år, og vi har med vilje ønsket at komiteen skulle bruke god tid på å behandle saken for om mulig å få med oss hele Stortinget på disse forslagene. Selv om vi har en flertallsregjering som i liten grad vil la seg diktere av Stortinget, opplever vi at vårt forslag har fått noe til å skje, og det er vi veldig takknemlige for. Den 1. juni i år lanserte Helsedirektoratet en fagrapport om implementering av velferdsteknologi i de kommunale helse- og omsorgstjenestene 2013–2030. Av hovedkonklusjonene ser vi bl.a. at det tas til orde for en klarere lovregulering for personer uten samtykkekompetanse, noe foregående taler også var innom. Det er flere etiske grunnprinsipper som utfordres ved implementering av velferdsteknologi knyttet til selvbestemmelsesrett og den private sfære, og det er faktisk også kommunene som har ansvaret for at tjenestene er forsvarlige. Vi merker oss at direktoratet ønsker å ta inn i helse- og omsorgstjenestelovens § 3 den samme lovendringen som Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti tar til orde for i sitt forslag nr. 3, med hensyn til personer uten samtykkekompetanse som selv ikke motsetter seg bruk. Fremskrittspartiet har vært opptatt av alle de oppslag som har omhandlet leteaksjoner og dødsfall som kunne vært unngått om man i større grad hadde benyttet seg av sporings- og lokaliseringshjelpemidler. Det er vondt å tenke på den angsten og den fortvilelsen dette må ha utløst, både for de enkelte og ikke minst for alle dem som står vedkommende nær. Fremskrittspartiet konstaterer at dette er en sak som arbeiderpartirepresentanter fra denne sal mang en gang har frontet i media, men hvor man stemmer imot når muligheten til gjennomføring ligger der, så der er alt dessverre som det pleier. Jeg tar med dette opp de forslag som Fremskrittspartiet er medforslagsstiller til, og som er referert i saken.