Den første delen av denne debatten var preget av at Fremskrittspartiets representanter var såre over at utenriksministeren og jeg brukte tid på å kritisere deres alternative bistandspolitikk. Så holdt jeg et innlegg som var fullstendig fremskrittspartifritt, og når jeg vender blikket utover og begynner å snakke om Sudan, er de jammen meg såre for det også! Det er ingen her som har antydet – uansett hvor mye både Høglund og Myhre gjør det – at det er dere som har skylden for krigen i Sudan. Det er ikke der det ligger. Det vi kritiserer, er at dere vil hindre at Norge kan gjøre fornuftige skritt for å bidra til å bilegge den konflikten. De sørsudanesiske lederne har erklært at Norge er en strategisk partner i deres arbeid. De nordsudanesiske lederne setter veldig stor pris på hva vi gjør på oljesiden. Og, ærlig talt, utenriksminister Clinton ser på vår utenriksminister som en av sine nærmeste samarbeidspartnere i Sudan-politikken. Så USA vektlegger det vi gjør. Mitt poeng er at denne rollen kunne Norge ikke ha spilt hvis ikke det hadde vært for at Kirkens Nødhjelp og Norsk Folkehjelp hadde drevet bistand i disse landene lenge, og hvis ikke det hadde vært for det faktum at Norge bruker i størrelsesordenen 600–700 mill. kr til ulike bistandstiltak, mange av dem også veldig politisk rettet i Sudan. Hvorvidt denne innsatsen er avgjørende for om det blir krig og fred i Sudan – jeg tror ikke vi skal overdrive Norges betydning, men det er noe som blir vektlagt, og som sudaneserne selv synes er veldig viktig, og som det helt sikkert ville være umulig å drive med Fremskrittspartiets bistandsbudsjett. Fremskrittspartiets politikk er jo totalt forvirret – jeg håper det er et parlamentarisk uttrykk – for jeg har i denne debatten ikke hørt ett pent ord om bistand fra Fremskrittspartiet, og jeg har til nå – i hele mitt liv – knapt hørt ett pent ord fra representanten Myhre om bistand. På den ene siden bruker man all tid og alle krefter på å lete fram fornuftige motforestillinger og all kritikk som det er mulig å komme på, mot utviklingsinnsats. Det er den ene siden. På den andre siden har man jo ingen alternativ politikk. Til sjuende og sist er det bare å føre litt mindre penger på de samme budsjettpostene som den rød-grønne regjeringen har gjort. Men man vil altså bruke 19 mrd. kr på noe som man bruker all tid og alle krefter på å fortelle at ikke nytter, ikke har betydning, ikke er lurt. Det er dette som jeg føler er litt uansvarlig overfor den norske befolkningen. Hvis man tar sin egen retorikk på alvor, ville det vel være naturlig å sette kroner null og ikke 19 mrd. kr på bistandsbudsjettet. Hvis man mener at det er verdt 19 mrd. kr, må det jo være fordi mye av dette faktisk virker, men at man bare vil bruke litt mindre penger på det. Da kommer vi til det som er hovedsaken, og som er påpekt av flere debattanter: Fremskrittspartiet vil bruke mindre penger på dette, fordi man heller vil bruke pengene på skattelette og på en god del andre formål. Det er ingen her som har slått Høyre i hartkorn med Fremskrittspartiet. Vi ser en fundamental forskjell på Høyre og Fremskrittspartiet. Vi bare frykter det som nødvendigvis må bli et kompromiss mellom Høyre og Fremskrittspartiet, hvis de to partiene skulle komme i regjering sammen.