Det har kommet en del påstander fra denne talerstolen om at Fremskrittspartiet er et distriktsfiendtlig parti. Det vil jeg prøve å motbevise, og jeg vil opplyse representantene om at det også bor FrP-ere ute i distriktene. Alle er ikke samlet i Oslo. Jeg har også merket meg at denne regjeringen har som mål å opprettholde hovedtrekkene i bosettingsmønsteret. I et svar på et skriftlig spørsmål klargjør kommunal- og regionalministeren hva dette innebærer, og jeg er glad for at statsråden erkjenner at verken Regjeringen eller Stortinget, ja heller ikke Fremskrittspartiet, kan vedta hvor folk skal bo. Markedet har regulert den geografiske spredningen av arbeidsplasser. Dagens bosettingsmønster er et resultat av hvordan markedet fungerte i tidligere tider. Eksport av sjømat har f.eks. i flere hundre år sørget for en spredt bosetting langs kysten. Framveksten av småbyene langs sørlandskysten skyldes i stor grad gode tider i den internasjonale seilskutebransjen. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at folks frie valg skal styre bosettingsmønsteret i framtiden også. Fremskrittspartiet synes den femte av de utfordringene Regjeringen lister opp for å nå de distrikts- og regionalpolitiske målene, er interessant. Jeg tolker dette som at Regjeringen er på glid mot å være positiv til sentralisering innad i den enkelte landsdel – og det vil være en endring i det som har vært offisiell norsk politikk de siste 50 årene. Jeg er enig i Regjeringens mål om å redusere avstandshindre, bl.a. i form av økte stamveiinvesteringer. En framsynt regjering burde ha gått mye lenger enn det som gjøres. Jeg viser til Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett, der det legges opp til økte infrastrukturinvesteringer. Tar man kontakt med lokalpolitikere og ordførere sier de vei, vei, vei – det kan være det viktigste for å opprettholde bosettingen i kommunene. Reduserte transportkostnader nevnes ofte, sammen med lavere drivstoffavgifter og billigere biler. Oslo-regionen er den eneste byregionen i Norge som har en størrelse og sammensetning som kan måle seg med andre storbyregioner i Europa. Fremskrittspartiet mener derfor at Regjeringen må legge til rette for at Oslo kan ivareta nasjonale funksjoner som hovedstad for hele landet, samt sin funksjon som motor for verdiskaping og vekst regionalt og nasjonalt. Jeg viser til at storbyenes rolle i verdensøkonomien blir stadig viktigere i takt med at en stor og voksende andel av verdiskapingen finner sted innen tjenesteytende sektor, og at konkurransedyktige norske storbyer vil bety svært mye for Norges konkurranseevne internasjonalt. Det er viktig at man har vilje til å føre en politikk som innebærer at det skal være et velferdstilbud i distriktene preget av kvalitet og valgfrihet, og der brukeren settes i sentrum. Det viktigste kan ikke være om tjenestene utføres av private eller offentlige tilbydere, men at alle som bor i Norge, skal være trygge på at de får gode velferdstjenester når de trenger det, uavhengig av hvor de bor i landet. Fremskrittspartiet etterlyser en langsiktig opptrappingsplan fra Regjeringen, hvor det er samsvar mellom overføringene til kommunene og kostnadene for kommunene. Derfor har vi fremmet et forslag som går på akkurat dette. Dagens kommuneinndeling ble fastsatt i en tid da befolkningen var mindre og transportmulighetene dårligere. Samtidig har fylkeskommunene mistet sin rolle, og dette forvaltningsnivået utgjør i dag en unødvendig belastning for landets skattebetalere. Fremskrittspartiet ønsker et nytt system med to forvaltningsnivåer, stat og kommune – noe som ikke er ukjent for dem som sitter i salen i dag – der dagens oppgaver fordeles mellom de to resterende forvaltningsnivåene. Jeg vil slå fast at en tonivåmodell vil ha en rekke fordeler utover de åpenbare kostnadsbesparelsene, bl.a. mener vi det vil styrke lokaldemokratiet, føre til mer desentralisering etter nærhetsprinsippet og økt fleksibilitet. Statsminister Jens Stoltenberg uttalte på ordførerkonferansen til KS våren 2006 følgende: «For meg er det åpenbart at den kommunestrukturen som var riktig før, ikke nødvendigvis er riktig i fremtiden.» Dette er jeg helt enig med statsministeren i. Dette er en uttalelse som også er i samsvar med kommunenes egen oppfatning av dagens kommunestruktur. Høsten 2003 satte daværende regjering i samarbeid med KS i gang prosjektet «Framtidens kommunestruktur – kommuner med ansvar for egen utvikling» – et godt prosjekt, etter min mening. Det ble lagt fram en sluttrapport for prosjektet høsten 2005, der alle kommuner deltok. Om lag 10 000 kommunepolitikere deltok i debatten. En gjennomgang av kommunestyrevedtakene viser at bare 25 pst. av kommunene ser på dagens kommunestruktur som tilfredsstillende. Jeg vil også nevne at Fremskrittspartiet er negativ til boplikt, fordi dette innebærer et alvorlig inngrep i eiendomsretten som både reduserer verdien av folks eiendeler og hindrer fri omsetning av boliger, eiendommer og hytter. Jeg tror også at boplikt vil virke mot sin hensikt ved at den gjør det mindre attraktivt å investere i distriktene. En sak som jeg ofte får henvendelser om, er at mange kommunepolitikere er negative til Miljøverndepartementets og fylkesmannens innblanding overfor den enkelte kommune i plan- og arealsaker. Fremskrittspartiet ønsker å begrense statens innblanding når det gjelder lokal planlegging. Dette mener vi er lokaldemokrati. Jeg vil peke på mulighetene for å få mer ut av de pengene som allerede brukes, noe som alle burde være opptatt av. Eksempelvis kan det bety en mer helhetlig planlegging og utbygging ved bruk av samarbeidsløsninger, der private bidrar til drift og bygging av veier. Jeg er noe forundret over at Regjeringen er så negativ til dette virkemidlet. Fremskrittspartiet mener at klokskap og mest mulig lokalt selvstyre bør være bestemmende for utviklingen i f.eks. kystsonen. Jeg vil advare mot en innskrenking av kommunenes disposisjonsrett over egen strandsone, og jeg mener dette truer lokaldemokratiet. Jeg har tolket statsråden slik at hun er opptatt av en mer differensiert arealpolitikk, noe som jeg synes er en positiv utvikling. Men vi får vente og se om vi ser det i praksis. Det er viktig at de som kjenner sitt lokalmiljø og forholdene der, også tar beslutningene. Jeg vil vise til at reiselivsnæringen er en bransje i sterk internasjonal vekst. Det er en næring der Norge har en rekke naturgitte fortrinn som bør utnyttes i tråd med en aktiv næringspolitikk, noe som også vil styrke distriktene. Jeg vil også vise til småskala vannkraftproduksjon som har et stort potensial i Norge. Mulighetene kunne vært utnyttet enda bedre om Norge hadde fått etablert et grønt sertifikatmarked sammen med Sverige. Småskala vannkraft vil kunne gi et ekstra inntektsgrunnlag og styrke muligheten for fortsatt næringsdrift og bosetting i distriktene. Jeg vil peke på at kraftsalg kan gi en viktig inntekt til gårdbrukere. Dette er en inntekt som vil kunne gi bønder en økonomisk plattform i en tid da inntektene fra tradisjonell gårdsdrift er presset. Det er viktig med en alternativ inntektskilde som kan gi fortsatt livsgrunnlag for gårdsbruk i kommunene. Bygging av småkraftverk innebærer at verdier bygges for framtidens generasjoner, og det gir grunnlag for næringsdrift og bosetting i kommunene. Fremskrittspartiet mener det er viktig å delegere konsesjonsmyndigheten for mikro- og minikraftverk til den enkelte kommune, noe som vi ser på som en styrking av lokaldemokratiet. Jeg oppfatter det slik at Senterpartiet har liten tro på det lokale selvstyret når man ikke har tro på at kommunestyrene engang kan fastsette en ordførers lønn.