La meg få lov til å starte med å takke påtroppende direktør ved RMI for invitasjonen, som selvfølgelig mottas med et åpent ja herfra. Jeg vil også takke dem som har deltatt i debatten. Jeg synes det har vært en god og ryddig debatt, og vi har hele tiden greid å fokusere på hva dette handler om, nemlig at domstolens beslutning skal være så korrekt som overhodet mulig. Vi har heldigvis greid å unngå å drive politisk polemikk på rettsprinsipper eller ikke-rettsprinsipper, og man har snakket om en del av de viktige forutsetningene for det. Spesielt må jeg gi honnør til siste taler, som jeg synes hadde en levende og god beskrivelse av mange av de dilemmaene som fins, hvor en del er rimelig tydelige og eksakte, mens det siste som representanten Ballo var inne på, er mer abstrakt – man blir til de grader prisgitt de sakkyndiges vurdering. Når man setter det i lys av den beskrivelsen representanten Ballo tok til slutt, må det være lov å stille spørsmål ved hvor eksakt den type vitenskap faktisk kan være. Det viser også noen av de dilemmaer som vi har. Men igjen, som sagt har målet vært å fokusere på å sørge for at Stortinget har et grep om det som skal skje, at vi i størst mulig grad unngår at justismord begås, og at man hele tiden ser etter forbedringspunkter. Igjen vil jeg gi honnør til representanten Ballo, som påpekte to ting. Det er klart at på den tekniske siden vil jeg tro at det fins løsninger og utstyr som vi kanskje ikke har i dag, som vi med fordel burde hatt, fordi det ville gjort saker enda mer eksakte. Når man kommer på den rent menneskelige siden, vil det være vanskeligere, for det er mye vanskeligere å måle. Men jeg håper at statsråden i sitt siste innlegg her vil stadfeste at Regjeringen har en ambisjon om å fortsette satsingen når det gjelder RMI og denne typen tjenester og Den rettsmedisinske kommisjon, slik at de kan være verktøyene og kan bidra til å gjøre dette best mulig. Det ville jo være leit hvis vi skulle ende opp i en situasjon hvor det er mangel på midler som fører til at justismord begås. Det tror jeg er en flekk på rullebladet som verken den sittende justisminister eller eventuelt andre justisministere ønsker å ha. I så måte vil jeg tro vi alle har et felles anliggende for å sørge for at det ikke skjer. Om det er mulig, vet jeg ikke, men ambisjonen til Stortinget bør gjennomgående være at enhver bør gjøre så godt man kan for at det som skjer, skjer på et korrekt grunnlag.