Representanten Afshan Rafiq har helt rett i at SV har vært opptatt av at offentlig sektor skal møte folk med større respekt enn det enkelte opplever i dag. Det gjelder spesielt de som er såkalt uverdig trengende som har trøbbel i livet sitt. Vi har vært spesielt opptatt av et tema som det har blitt politisk enighet om etter hvert, og det gjelder folk som har sammensatte behov, folk som f.eks. har behov for tjenester fra Aetat og for kommunale og sosiale tjenester. De har måttet gå en rebusløype som har vært nesten helt umulig, de har stanget i veggen på regelverk histen og pisten, møtt noen saksbehandlere som er velvillige, og som greier å finne smutthullene, møtt andre som har vært rigorøse, og som ikke har greid å gi dem hjelp, og noen av dem har også blitt møtt med mangel på respekt. Dette er et tema som SV har tatt opp i veldig mange år, og vi har i mange år hatt forslag om at her er vi nødt til å gjøre noe, slik at man får én etat å forholde seg til, og at man også sørger for å ha et regelverk der den ene paragrafen ikke slår den andre i hjel. Dette er det kjempeviktig å få til, og dette har SV ment hele tiden. På den andre siden uttrykker vi en sterk skepsis og motstand mot konkurranseutsetting, for vi tror rett og slett ikke at det er noen god løsning. En av beveggrunnene til det er nettopp at det tilbudet som brukerne skal ha, da blir enda mer oppdelt. Det blir et mellomledd mellom vedkommende som er politiker, og den brukeren som skal ha tilbudet, der man skal gjennom dem også for å få en kommunikasjon med vedkommende som har ansvaret. Man får en bit for bit-oppdeling, der disse enhetene skal ha sitt eget resultatansvar og sine egne mål som de skal forfølge, og der det ikke blir brukeren som blir i fokus, men det enkelte budsjett, altså regnskapstallene, som skal gå i hop. Og så er det jo også slik (presidenten klubber) – jeg får se om jeg kommer tilbake til det.