Trass i at både Fremskrittspartiet og Høyre har inntrykk av det motsatte, mener også SV at dette er en god petroleumsmelding. Det er delvis fordi de voldsomme verdiene Norge forvalter i form av petroleumsrikdom, krever at man har øye for dilemmaene rikdommen fører med seg, både økonomisk og klimamessig. Norges oljerikdom er en lang suksesshistorie sammenlignet med svært mange av landene som er rike på olje. I land som Nigeria, Angola og styrtrike Saudi-Arabia har ikke oljerikdommen ført med seg større sosial likhet, jevnere fordeling og verdiskaping som kommer alle til gode. Rikdommen har ikke gitt mer demokrati, økt respekt for enkeltmennesker eller en jevnere byrdefordeling folk imellom. Tvert imot, i veldig mange land har oljeressursene medvirket til politisk uro, sosial nød og i mange tilfeller en grovere undertrykking av befolkning og enkeltgrupper. Det er et problem vi fortsatt må hanskes med rundt omkring i verden. I tillegg til den rikdommen olje- og gassressursene representerer for Norge, er det en gave at oljen i Norge har bidratt til større verdiskaping, bedre fordeling og bedre liv for mange i Norge, at det tas hensyn til miljøet og til andre næringer når beslutninger tas, at vi har et verdensledende HMS-regelverk, som vi skal hegne om, videreføre og forsterke, at vi har åpne og demokratiske prosesser for tildeling av oljevirksomhet, som vi nå gjør enda åpnere, slik at vi kan ha de debattene mange andre land i det hele tatt ikke har, at vi sikrer lokalt innhold og lokale arbeidsplasser, at klimapolitikken og togradersmålet skal ligge til grunn for norsk olje- og energipolitikk, at vi har selvpålagte økonomiske regler som hindrer uvettig bruk av oljeformuen, og selvpålagt noen ganger lar være å åpne områder, selv om opposisjonen skulle ønske det. Vi har mange friske debatter om oljepolitikken, og det kommer vi til å fortsette å ha. At det innen olje- og gasspolitikken er forskjeller mellom Fremskrittspartiet, Høyre, Senterpartiet, SV, Arbeiderpartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti, er ikke noe rart. De debattene kommer vi til å fortsette å ha. Det kommer fortsatt til å stå kamper f.eks. av den typen vi så i Lofoten, Vesterålen og Senja. Jeg mener det er en styrke at et samlet storting likevel kan stå sammen om en del prinsipper for petroleumspolitikken. Det er det de samlede merknadene til flertallet må tolkes som. Soria Moria II slår fast at Norge skal ha et jevnt utvinningstempo, ikke tut og kjør, som f.eks. Fremskrittspartiet ønsker, og det er gledelig at opposisjonen nå i stor grad slutter seg til det. At opposisjonen kritiserer deler av meldingen, er ikke så overraskende. Men det er verdt å merke seg at organisasjoner som f.eks. ZERO sier følgende: «Oljemeldingen er overraskende positiv til bruk av kraft fra land for å kutte klimagassutslippene fra Norges største utslippssektor. Dette er vi godt fornøyd med og vi har store forventninger til klimameldingen som må følge dette opp.» Det er jo slik vi skal koble Norges målsettinger i petroleumspolitikken med Norges målsettinger i klimapolitikken, og mener man at den saken er viktig, er det fullt mulig å få til, trass i at Fremskrittspartiet setter spørsmålstegn ved det. Det viktigste tiltaket for å sørge for at det er klima- og miljømessig sammenheng i det vi holder på med, er å ikke si ja til hvert eneste område deler av oljebransjen måtte ønske å åpne, som vi f.eks. har besluttet for Skagerrak, for Møreblokkene, for Lofoten, Vesterålen og Senja. Store deler av opposisjonen ønsker å se bort fra den store lokale motstanden og hensynet til sårbart miljø og åpne disse områdene så fort som mulig, og tar denne kampen også i forbindelse med petroleumsmeldingen. Men da undergraver de en viktig del av norsk oljepolitikk. Det har aldri vært et mål i seg selv å åpne alt så fort som mulig. Det går en linje fra Tempoutvalget og fram til det vi behandler i dag. I debatten om statsbudsjettet i forrige uke beskrev Høyre en virkelighet der partiene som var mot oljeboring i Lofoten, Vesterålen og Senja, gjorde svake stortingsvalg. Det stemmer. Men Høyre lukker øynene for at bevegelsen mot oljeboring i disse områdene er langt større enn partiene som støtter dem. Det bør være et signal til partier som Høyre. SV hadde noen av sine beste valgresultater i høst nettopp i de kommunene det er snakk om. Bare om fokus i stor nok grad er rettet mot merutvinning på eksisterende felt, framtidig bruk av CO2 som trykkstøtte, som meldingen behandler, og en ordentlig forvaltning av områdene vi allerede har åpnet, kan man diskutere åpning av nye felt. Men det skal henge klimamessig på greip. Framtidig utbygging av olje og gass må hele tiden vurderes i lys av klimamål og politikk vi gjennomfører for å unngå farlige klimaendringer. Jeg har mye mer på hjertet, men det ser ut til at jeg må ta det i et treminuttersinnlegg etterpå.