Det er nok sant at det er mye mellom himmel og jord, og det er i hvert fall tydelig at finansministeren nå har glemt hva han sa i 2008 om handlingsregel og bruk av penger på investering. Men når det gjelder avgifter som rammer bilistene, kan man dessverre slå fast at staten krever inn avgifter som gir inntrykk av å skulle være betaling for noe, hvilket de vitterlig ikke er. La meg gi noen eksempler: Omregistreringsavgiften kan komme på flere titalls tusen kroner, men selve jobben koster et sted mellom 300 og 400 kr å gjennomføre. Hvor blir resten av pengene av? Årsavgiften kommer som en regning i posten og er kun nettopp det – en regning. Det er en regning for ingenting, bare for at staten skal få tak i bilistenes penger. Bensin- og dieselavgiften er døpt om til veibruksavgift for å gi inntrykk av at pengene går til veivedlikehold. Men avgiftene er jo langt fra øremerket. Så har vi engangsavgiften. Hva er det for et navn? Og den skal man betale hver gang man kjøper en ny bil. Man må vel kunne si at staten gir villedende opplysninger rundt fakturaene de sender til bilistene, og avgiftene de krever inn for andre tjenester. Vil statsråden i fremtiden bidra til et sterkere forbrukerfokus når det gjelder avgifter, slik at folk i større grad blir opplyst om hva de faktisk betaler for? (Presidenten klubber.) Eller er det med hensikt og av politiske hensyn …