Jeg slutter meg til representanten Astrup: Jeg vet ikke hva jeg synes om kvaliteten på debatten, men det har nå vært en debatt. Det som slår meg, er at de som kanskje høyest i denne salen sier at de ønsker mer europadebatt, helst ikke vil ha det. Når det kommer meninger eller refleksjoner som høyresiden ikke slutter helt opp om, er det farlig, og det skaper uro. Jeg tror enkelte fra Høyre har vært opptatt av å karakterisere regjeringens indre liv og hatt det som hovedfokus i diskusjonen, og det har til og med blitt sagt at SVs programforslag skaper usikkerhet for Norge og Europa. Selv om lederen av programkomiteen, Inga Marte Thorkildsen, er til stede og riktignok er statsråd, er kanskje det å ta litt hardt i. Vi har erfaring med å diskutere Europa i Norge. Det er en bra ting, og det tror jeg ikke vi tar skade av. Jeg tror fokuset som Høyre spesielt har lagt seg på i denne debatten – ikke i så stor grad Fremskrittspartiet, for der har du både EU-tilhengere og EU-motstandere – bunner i det faktum at Høyre står for en faglig politikk og en arbeidslivspolitikk som ligger nærmere sine partikamerater i Europa enn det vi har bygd veldig mye av det norske fellesskapet på, og det vil komme tydeligere til syne enten med Norge i EU eller med Høyre i regjering. Så det er fristende, uten å skulle sette i gang en helt ny debattrunde nå, for det tror jeg ingen vil ha, å spørre opposisjonen tilbake, hvis man er så opptatt av avklaringer partier imellom på motsatt fløy: Er det sånn at en ny regjering der Høyre inngår, vil trosse et klart folkeflertall og søke EU-medlemskap? For mange av Høyres politikere er jo det livets mål og mening. Eller vil Høyre love at de ikke vil søke norsk EU-medlemskap i neste periode? Det hadde det vært veldig interessant å høre et tydelig svar på, både fra Høyre og fra de andre borgerlige partiene og hva de mener. Til å være så glad i EØS-avtalen som enkelte fra høyresiden i dag har sagt at de er, er det interessant å høre hvor stygt de snakker om EØS-avtalen når de reiser rundt i Europabevegelsen og argumenterer for norsk EU-medlemskap, nærmest med den ene grunn alene at EØS-avtalen er det minst demokratiske instrumentet Norge noen gang har vært en del av – det er så fælt at vi må se å melde oss inn og få litt innflytelse med en gang.