Jeg takker statsråden for svaret. Fangstnæringen, i dette tilfelle hvalfangst, har historisk sett vært en sentral norsk næring, som langs kysten for alvor har bidradd til å skape et selvstendig levegrunnlag for befolkningen. Det som bekymrer meg, er at IWC synes å ha blitt en ren verneorganisasjon, hvor man ikke engang hører på sine egne forskere. Det virker videre som om denne situasjonen står fullstendig i stampe, samtidig som Norge bruker veldig mye penger på å være med i IWC, en organisasjon vi til sjuende og sist ikke hører på når det kommer til stykket. Mine oppfølgingsspørsmål er: Hva er Regjeringens langsiktige strategi på dette området? Er det formålstjenlig i det lange løp å være med i IWC? Og hvilke andre offensive tiltak vil Norge iverksette for å kunne bidra til at man kan ha en økonomisk levedyktig hvalfangst?