Til tross for at mange vil hevde at årsaken til at verdens oppmerksomhet er rettet mot nord og Arktis er endringer i klimaet, vil jeg påstå at det heller er de store økonomiske mulighetene som ligger i regionens enorme naturressurser – fisk, mineraler, olje og gass – som er årsaken. Det er liten tvil om at vi står overfor en ny epoke hva angår næringslivets muligheter og økte aktiviteter i nord. Dette gjelder ikke bare for Norges interesser i nord. Også Canada, USA og Russland har mange av de samme utfordringene: store ressurser og en sårbar og utsatt natur og et sårbart miljø. Det er liten tvil om at tilgang til energikilder og flyten av dem har vært avgjørende for global strategisk politikk gjennom de siste 40 årene. Det er heller ingen tvil om at IKT-bransjen har trengt og vil trenge mineraler i all framtid. Det samme behovet for mineraler vil alternative, fornybare energikilder ha. Det er heller ingen tvil om at de arktiske områdene produserer store mengder sunn mat som fisk, skalldyr, krabber og mye mer. Derfor vil en av våre hovedutfordringer bli å frambringe ressursene i nord til markedene på en sikker og miljøvennlig måte – med de mulighetene det kan gi Norge, med vår strategiske geografiske plassering. Det er derfor viktig at vi evner å løfte blikket vårt og tenker på hvordan vi fra norsk side kan samarbeide effektivt med våre naboland, Sverige, Finland og Russland, for å få på plass transportruter og logistikk som kan løse våre felles utfordringer. Vi må få på plass ulike transportveier, både til havs og til lands, som gjør oss i stand til å utvikle Nordkalotten på en langt bedre måte enn vi gjør i dag. Vi ser at Finland diskuterer og ser for seg en ny jernbaneforbindelse til kysten i nord. Her må Norge komme på banen slik at vi sammen med finnene kan legge til rette for at en slik jernbane kan komme til norsk havn for utskiping av malm og mineraler. Det er heller ingen tvil om at de fleste veier, både i Norge og våre naboland, går fra nord til sør. Det er ingen tvil om at hvis vi skal kunne utnytte vårt potensial i nord, må vi også få på plass transportruter for øst–vest-aksen på en langt bedre måte enn vi har i dag.