Jeg vet ikke om det var en tilfeldighet at dette kom nettopp da jeg skulle ta ordet? Det var kanskje ikke det? Allikevel gjør jeg det. Jeg vil åpne med å si noe som kanskje er litt overraskende, nemlig at jeg er uenig med representanten Reikvam i at det ikke blir flere lærere av økt lønn. Senere drog Reikvam et resonnement om tilbud og etterspørsel som sjølsagt viste at han også mener det blir det. Det er jo det som er poenget. Derfor er det viktig at man her også ser positivt på rekrutteringspakker som blir gitt for å bedre rekrutteringa. Men jeg tok egentlig ordet for å minne både Stortinget og Regjeringa om den svært alvorlig situasjonen i Kommune-Norge. Det er nå 10 milliarder kr i underskudd i Kommune-Norge. Hvis storting og regjering nå kan klare å enes om å gjøre noe av det som er aller viktigst for framtida vår, nemlig å styrke rekrutteringa til læreryrket og bedre lønna, må det følges opp med økonomi, og det må følges opp med et annet system enn det vi har hatt til i dag, med at nødvendige og riktige lønnsoppgjør må kompenseres gjennom kommuneøkonomien. Det har aldri vært noen tradisjon for det i denne salen. Men når staten skal kompensere lønnsoppgjør i egen bedrift, kommer de til Stortinget og kompenserer krone for krone, og Stortinget sier ikke et mukk! Men når det dreier seg om lønnsoppgjør som staten til og med forhandler fram sjøl – nødvendige lønnsoppgjør, de skal få all støtte for det – har de altså ingen tradisjon for å kompensere, ikke engang for de lønnsoppgjørene! Og hvis vi ikke gjør det nå samtidig med at vi tar et tak for å styrke lærerrekrutteringa og styrke lærerlønna, vil ikke dette gå særlig bra. Dette har vi tatt opp igjen gang på gang. Dette dreier seg om å ivareta den overordnede lønns- og arbeidsgiverrollen som både storting og regjering er nødt til å utøve, og utøve slik at det blir sammenheng i den. Nå har Regjeringa sjøl sagt helt klart fra at de vil beholde forhandlingsansvaret for lærerne. Da har de også påtatt seg et stort ansvar for å føre denne saken i havn på en måte som gjør at skolen skal klare de oppgavene den har i samfunnet. Skole og utdanning er den viktigste samfunnsbyggeren og den viktigste fellesarenaen vi har. En god skole er avgjørende for om hver enkelt skal lykkes i sitt liv, og for om samfunnet får utnyttet sine ressurser på en god måte. Derfor er lønna til lærerne så viktig. Derfor må vi heve status og arbeidsforhold slik at vi får gjort den viktigste jobben på en langt bedre måte enn det vi klarer i dag.