Dette er et lovforslag som høres veldig teknisk ut. Formålet er altså at prognoser om forkortet levetid hos den skadelidte som kan tilbakeføres til den ansvarsbetingende hendelsen, ikke lenger skal kunne begrunne terminvis utbetaling av menerstatning. Men det som det i realiteten handler om, er – som saksordføreren var inne på – at hvis f.eks. et sykehus begår en tabbe som fører til at pasientens liv vil bli forkortet, vil dagens regelregime føre til at en kan risikere terminvis utbetaling, altså at den skadelidte, som får livet sitt forkortet av sykehusets feilbehandling, vil få langt, langt lavere erstatning enn om skaden ikke hadde skjedd. Det vil si: Hvis skaden ikke hadde skjedd, ville det altså ikke vært kortere levetid for vedkommende. Det som har fremstått som så urimelig, nemlig at den som forvolder skaden, skal «slippe billigere unna» fordi skaden er så dramatisk at livslengden blir forkortet, endres nå med dette lovforslaget. Jeg er veldig glad for at det har skjedd en vesentlig politisk bevegelse siden 2010, og at dette lovforslaget nå vedtas enstemmig.