Representanten Lundteigen laget i sitt spørsmål en kopling mellom utviklingen i jordbrukets gjeldsnivå under den forrige regjering og hva man skal anta kommer til å skje under den nye regjeringens politikk. Det blir et svært hypotetisk spørsmål. Ifølge jordbrukets totalregnskap fra Budsjettnemnda for jordbruket har jordbruket i 2012 en totalkapital på 102 mrd. kr og en lånekapital på 49,6 mrd. kr. Det gir en egenkapitalandel på i overkant av 50 pst. – det er høyt sammenlignet med det meste av annet næringsliv i Norge. Renter på lånt kapital er beregnet til 2,1 mrd. kr, som gir en gjennomsnittlig rentefot på 4,07 pst. Jeg antar at det representanten Lundteigen tenker på med «økonomisk forsvarlig», er om næringen vil være i stand til å betjene sine lån, og samtidig sitte igjen med en anstendig inntekt. I det samme materialet er vederlaget til arbeid og kapital beregnet til 13,8 mrd. kr, mens realrenten på lånt kapital er 1,5 mrd. kr. På makronivå har næringen derfor gode muligheter til å betjene sine lån. På enkeltbruk vil det imidlertid være betydelige forskjeller mellom dem som nylig har gjort store investeringer, og dem som verken reinvesterer eller vedlikeholder. Denne regjeringen vil rette størst oppmerksomhet mot den første gruppen, nettopp fordi det er denne som vil utgjøre jordbrukets framtid. Vi vil bl.a. legge forholdene til rette for nyinvesteringer. Jeg forventer at næringsutøverne foretar gode vurderinger og legger seg på et investeringsnivå og en gjeldsandel de kan betjene. Her vil også kredittinstitusjonene måtte bidra. Regjeringen vil gjennom politikken ta ansvar gjennom å gi forutsigbare og gode rammebetingelser. Jeg vil minne om at denne regjeringen har sittet en måned. Politikken er i liten grad utformet og satt i verk overfor næringen ennå. I regjeringens politiske plattform sier vi imidlertid en del om hva som vil være retningen på landbrukspolitikken framover: Regjeringen vil legge vekt på forutsigbarhet og reformer som kan gi økt lønnsomhet. Vi skal prioritere virkemidlene mot heltidsbruk som henter en større del av sine inntekter nettopp fra jordbruket. Det gir en mer forsvarlig økonomisk politikk, da det er denne typen bruk som ofte har investert mest, og som er mest sårbar overfor varierende markedsinntekter og rentenivå. Vi skal gjennom politikken bidra til å redusere jordbrukets kostnadsnivå og begrensninger når det gjelder å utnytte inntektspotensial på enkeltbruk. Vi skal bruke målrettede skatteordninger for å styrke bondens stilling. Vi skal redusere byråkrati og gi næringsutøverne en enklere hverdag. Alt dette er tiltak som vil bidra til at dyktige bønder i tiden framover både vil investere og være i stand til å betjene sine forpliktelser. Den detaljerte utformingen av politikken vil komme etter hvert, og da har jeg stor tro på at den bekymring man aner i representanten Lundteigens spørsmål, vil vise seg å være ubegrunnet.