I klimaforliket var vi enig om at det var viktig å sette et mål for energieffektivisering i bygg. Flertallet pekte da på at et bredt spekter av virkemidler, f.eks. komponentkrav, teknisk forskrift, Enova m.m., var aktuelt å bruke for å nå et sånt mål. Stortinget vedtok derfor å be regjeringa komme tilbake med et mål for energieffektivisering i bygg i løpet av 2012. Flertallet pekte også på at i tillegg til skjerpelser i byggeforskriften var det et betydelig potensial for energieffektivisering i bygg, som bruker – som det er sagt – 40 pst. av Norges netto stasjonære energi. Det ble også fremmet et forslag om at Stortinget skulle få framlagt forslag til virkemidler som kunne bidra til å utløse betydelig energieffektivisering og energiomlegging fra fossile til miljøvennlige kilder i private husholdninger. Klimaforliket innebar altså at regjeringa skulle legge fram et tall for energiøkonomisering i løpet av 2012. Det er det regjeringa gjør i denne saken. Ut fra de vedtatte tiltakene er det beregnet et kutt på 15 TWh innen 2020. Det er betydelig og ambisiøst, men det er først og fremst et uttrykk for hvilken effekt allerede vedtatte tiltak har. Det tar tid, som det er sagt også fra Høyres side, å gjennomføre vesentlige enøk-tiltak i boligmassen. I tillegg til dette målet kommer effekten av komponentkrav som er vedtatt, men som ikke er ferdig utredet. Det er også vedtatt å innføre passivhusstandard fra 2015. Det jobbes videre med å konkretisere hva denne standarden innebærer, og det betyr at effekten av passivhusstandarden heller ikke er tatt med i tallet for 2020. Det er viktig å si at den referansebanen for beregningene som er brukt i denne saken, er den som var etablert politikk før den rød-grønne regjeringa. Regjeringa har mer ambisiøse målsettinger enn det som gir seg uttrykk i 15 TWh i 2020. Det overordnede og langsiktige målet er at nye bygg skal være bærekraftige med eit lavt avtrykk på miljø i hele byggets levetid. Energibruken per kvadratmeter i bygg skal være vesentlig lavere enn i dag. Jeg deler selvfølgelig den målsettingen. Etter å ha deltatt i diverse diskusjoner og møter under klimatoppmøtet i Doha, så jeg at energiøkonomisering i mange land har en mer sentral plass i diskusjonen enn i Norge. Det skyldes at det viktigste tiltaket for å redusere bruk av fossil energi i mange land der oppvarming og strømproduksjon skjer med fossile energikilder, er å redusere bruken av energi i bygg. Sånn er det ikke i Norge, der den vesentligste energibruken i boligene er fornybar, men vår ambisjon er likevel å spare denne energien for å bruke den til å erstatte fossil energi i andre sektorer, som f.eks. transport. Klimaforliket peker på behovet for virkemidler både for å oppnå energiøkonomisering og for å lette overgangen fra fossil fyringsolje. En del slike virkemidler finnes allerede i Enova, i Husbanken, i form av energikrav til produkter osv. Sistnevnte skal det jobbes videre med. Det må også gjøres, ifølge klimaforliket, når det gjelder å følge opp at vi kontinuerlig har nok trykk i energiomleggingen, og at de virkemidlene vi har, gir den mest effektive energiøkonomiseringsgevinsten.