I denne saken vil jeg si fire ting. For det første må vi som samfunn være opptatt av at norsk ungdom ikke blir rekruttert inn i det vi kan kalle et helvetes liv for den enkelte og for hans eller hennes nære familie, med de konsekvensene det medfører for samfunnet. Derfor må vi bekjempe innføring og omsetning av narkotika i Norge. Samtidig må vi bidra til at fattige mennesker i de land hvor narkotiske stoffer, opiater, blir dyrket, får hjelp til å dyrke noe annet, positivt, i stedet for opiater. For det andre må samfunnet gjøre det det kan når det gjelder holdningsbyggende arbeid. Her må vi voksne gå foran som gode eksempler for den oppvoksende slekt. For det tredje: I bekjempelse av narkotika, slik som i alle andre saker, må enkeltindividets integritet, personvern og rettssikkerhet ivaretas, i tråd med våre rettsstatlige prinsipper. Det betyr at politiet må være ekstremt nøye med hvordan de gjør sitt forebyggende arbeid. For det fjerde: Elevene er, og skal være, politiets fremste allierte her. For å få elever med som sine alliansepartnere må de behandles som alliansepartnere og ikke mistenkte eller kriminelle i utgangspunktet. Dette kan gjøres ved at elevene gis større medvirkning i denne saken. Vi i SV mener derfor at Venstres forslag nr. 1 er et godt forslag, og det vil få SVs støtte. Videre mener SV at skolen, i samråd med det lokale elevrådet, bør ha avgjørende innflytelse på hvorvidt politiet skal komme, hvordan søket skal gjennomføres, og hvor søket skal gjennomføres. Til slutt må jeg innrømme at vi i denne saken burde ha konsultert både Kunnskapsdepartementet og utdanningskomiteen her på huset. Det er en glipp i denne saken. Derfor er jeg ikke sikker på om siste ord i denne saken er sagt.