Da Regjeringen la fram sitt budsjettforslag i oktober, hadde jeg på flere områder vanskelig for å tro det jeg leste. Her kom en regjering utgått av Det norske Arbeiderparti med forslag om elavgift på kraft til industrien i tillegg til konjunkturavgift som i realiteten ikke var noe annet enn en økning av arbeidsgiveravgiften, avgifter som hvis de ble vedtatt, ville medført kostnadsøkninger for konkurranseutsatt kraftkrevende industri som de færreste kunne overleve med. Og i bakgrunnen kunne vi høre LO-leder Yngve Hågensen som lovpriste budsjettforslaget og sa at dette var det beste budsjett for Norge på lang tid, et budsjett som hvis det ble vedtatt, ville medført at tusenvis av hans medlemmer ville bli satt på porten. Nå gikk det ikke fullt så galt, men til erstatning for dette fikk vi en annen merkverdighet: I budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene heter det i punkt 15 bl.a.: «Regjeringens forslag om el-avgift…på industrien…frafalles. Det innføres i stedet en ordinær el-avgift på industriens forbruk av kraft til administrasjon og annen virksomhet. Avgiften skal ikke pålegges elektrisitet til bruk til produksjon.» Denne raritet bærer preg av å være sydd sammen av skrivebordsteoretikere som aldri har satt sine ben i en industribedrift. Her skal en altså betale avgift på den strøm som går til belysning, kontormaskiner og lignende, mens produksjonsrettet utstyr skal være fritatt for avgift. Det er mange som spør seg om dette i det hele tatt lar seg gjennomføre i praksis, og hvem i all verden skal kontrollere at dette etterleves? Vi kan imidlertid slå fast at den nye vekstnæringen i Norge blir produksjon og salg av strømmålere, som følge av dette vedtaket. Jeg vet ikke om ordet «latterlig» er et parlamentarisk uttrykk, men jeg har ikke vært i stand til å finne et annet ord som er dekkende for dette. Regjeringen foreslo også en kraftig økning av elavgiften til forbruker, og denne er ytterligere forverret av budsjettavtalen med sentrumspartiene. Fremskrittspartiet vil selvfølgelig ikke være med på disse avgiftsøkningene. Vi har i Norge rikelig tilgang på energi. Vi produserer nærmere 3 000 TWh i form av kraft, olje og gass, og vi klarer å bruke bare 6-7 pst. av dette selv, resten går til eksport. Fremskrittspartiet mener at denne energirikdommen må komme det norske folk og norsk næringsliv til gode Vi mener videre at det skal være fri konkurranse mellom de forskjellige former for energikilder, uten noen som helst subsidiering fra det offentliges side. Vi vil heller ikke bruke skattebetalernes penger til andre tiltak som har som målsetting å endre energiforbruket, og ei heller bruke avgifter for å endre eller redusere forbruket. Det er gjennom mange år skapt en myte om at vi i Norge er noen store energisløsere. Dette er selvfølgelig ikke riktig. Flere undersøkelser viser at norske husholdninger ikke har større energiforbruk enn husholdninger i andre land vi normalt sammenligner oss med. I tillegg må vi huske på at tilgangen på store mengder kraft til konkurransedyktig pris har spilt en avgjørende rolle for industrireising, verdiskaping og velstandsutvikling over det ganske land gjennom store deler av det forrige århundret. Så til oljesektoren. Høye oljepriser og høy dollarkurs i tillegg til relativt høy oljeproduksjon medfører at denne viktige næringen tilfører landet store inntekter. Det er imidlertid viktig at vi hele tiden fokuserer på denne næringens rammebetingelser og sikrer langsiktighet og forutsigbarhet, slik at vi står bedre rustet ved et eventuelt kraftig fall i oljeprisene. Vi ser dessverre en nedgang i prisene de siste dagene, uten at det så langt iallfall har vært urovekkende. Sist vi hadde et kraftig fall i oljeprisene, medførte dette at en rekke utbygginger på sokkelen ble utsatt eller skrinlagt. Dette rammet leverandørindustrien spesielt hardt, med både oppsigelser og permitteringer, og dessverre også oppsplitting av kompetansemiljøer det hadde tatt flere tiår å bygge opp. Komiteen har nylig hatt til behandling St.meld. nr. 39 for 1999-2000 om olje- og gassvirksomheten, som skal behandles her i salen den 18. desember, og jeg ser også fram til en gjennomgang av skatteregimet på sokkelen. Jeg håper at resultatet av dette samlet vil styrke norsk sokkels konkurransekraft, slik at vi forhåpentligvis unngår de store svingningene i utbyggingstakten. Fremskrittspartiet mener vi må legge forholdene bedre til rette for utnyttelse av våre gassressurser i samfunnet generelt, i tillegg til for kraftproduksjon, og vi er tilfreds med at en enstemmig komite ber Regjeringen komme tilbake med en helhetlig strategi for bruk av gass i Norge. Vi mener også at tiden er overmoden for en delprivatisering og børsnotering av energiselskapene Statoil og Statkraft, og fremmer også i år forslag om dette. I budsjettavtalen mellom Regjeringen og sentrumspartiene er de økonomiske rammene innenfor rammeområdene 12 og 13 etter vår mening altfor høye. Vi vil derfor i år som i fjor ikke legge fram alternative forslag innenfor disse nye rammene, da dette vil ødelegge den totale budsjettprofil vi har lagt opp til. Vi vil imidlertid vise til Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett innenfor rammeområdene 12 og 13, som er gjengitt i innstillingen. Jeg vil med dette ta opp forslag nr. 5 på vegne av Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre, forslagene nr. 7, 8 og 9 på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre og forslag nr. 10 på vegne av Fremskrittspartiet.