Regjeringen la i fjor høst frem et budsjett med de første skrittene for å dreie norsk økonomi og det norske samfunnet i en ny og bedre retning, en retning som gjør at hverdagen blir enklere for folk flest, for vi legger til rette for flere trygge, gode arbeidsplasser, og en videreutvikling av velferdstjenestene, som gir mer frihet og trygghet for innbyggerne. Dette arbeidet har vi videreført hver eneste dag siden vi gikk inn i regjering. Revidert budsjett er ikke stedet for store nye satsinger. Likevel har vi klart å gjøre noen grep som trekker i samme retning som vi igangsatte i høst. Vi holder fast på kursen vi staket ut i fjor høst. Vi har fjernet arveavgiften, redusert formuesskatten, redusert bedriftsbeskatningen og personbeskatningen, samtidig som vi er i full gang med nødvendige reformer, til det beste for folk flest. Skal vi opprettholde veksten i økonomien og sørge for å videreutvikle tjenestene til innbyggerne, må vi legge til rette for økt produktivitet og bedre ressursbruk. Vi legger opp til å bruke 141 milliarder oljekroner over budsjettet i år. Det er 2 mrd. kr mer enn lagt til grunn i høst. Bruken av oljeinntekter må selvsagt tilpasses situasjonen i økonomien, men samtidig er det helt sentralt hvordan oljepengene brukes. Bruken av oljepenger skal gi grunnlag for en vekstkraftig økonomi i dag og i fremtiden. Regjeringen reduserer derfor det samlede skatte- og avgiftsnivået, og vi øker satsingen på investeringer og kunnskap. Samtidig øker regjeringen trykket på reformer som styrker vekstevnen i økonomien. Vi behandler et revidert budsjett i en tid der landene rundt oss fortsatt er preget av finanskrisen, av de ubalansene som bygget seg opp i forkant, og av det kraftige tilbakeslaget som fulgte. Vi ser nå heldigvis tegn til bedring flere steder. Likevel er det mange land som sliter. I euroområdet er arbeidsledigheten høy og verdiskapingen fortsatt lavere enn før finanskrisen. I et slikt perspektiv er situasjonen i norsk økonomi gunstig. Selv om den økonomiske veksten i Norge dempet seg litt i fjor, har både produksjon og sysselsetting økt markert siden 2008. Ledigheten er lav både historisk og sammenlignet med andre land. For i år og neste år regner vi med en vekst i verdiskapingen i fastlandsøkonomien på rundt 2 pst. Dette er på linje med resultatet for fjoråret, men litt lavere enn vi la til grunn i fjor høst. Det er også litt lavere enn gjennomsnittet for de siste 40 årene, på rundt 2,5 pst. Sysselsettingen er fortsatt stigende, og ledigheten ventes å holde seg på et nivå under gjennomsnittet for de siste 25 årene. Det betyr ikke at vi er fri for utfordringer. Avdempingen i veksten den senere tiden må ses i sammenheng med disse utfordringene. Siden årtusenskiftet har aktiviteten i norsk økonomi blitt trukket opp av en markert bedring i Norges bytteforhold overfor utlandet. Høy oljepris har gitt høy aktivitet på norsk sokkel. Etterspørselen fra petroleumsvirksomheten har gitt sterke vekstimpulser til norsk fastlandsøkonomi. Men vi må regne med at dette bildet vil endre seg. Den medvinden vi har hatt fra oljevirksomhet, vil gradvis snu til en forsiktig motvind. Oljenæringen vil fortsatt være svært viktig for oss, men den vil ikke lenger bidra til å trekke veksten i fastlandsøkonomien opp. Det er et brudd med trenden gjennom de siste 40 årene. Det vil kreve omstillinger. Selv om norske bedrifter har vist god tilpasningsevne under oppbyggingen av oljevirksomheten, kan slike omstillinger trolig bli langt mer krevende når den samme virksomheten bygges ned. Et høyere kostnadsnivå i Norge enn i andre land vil bidra til å gjøre disse omstillingene mer krevende. Høye kostnader gjør mange norske bedrifter allerede i dag sårbare hvis prisen skulle falle eller kronen styrke seg. I revidert peker vi på at konsekvensene for norsk økonomi av svakere etterspørsel fra oljevirksomheten også vil avhenge av hvor brått endringene kommer. En tredje utfordring jeg vil peke på, er nedgangen i produktivitetsveksten vi har hatt siden 2005. Det er en utvikling som det er grunn til å være bekymret over. På lang sikt bestemmes velferden i Norge først og fremst av utviklingen i arbeidsinnsats og produktivitet. Gjennom de siste 40 årene har vi vent oss til vedvarende høy vekst i levestandarden. Skal vi opprettholde denne veksten, må produktivitetsveksten opp. Det innebærer at vi må øke reformtrykket både i offentlig forvaltning og i resten av økonomien. Vi kan ikke basere oss på at en gunstig prisutvikling på vår eksport skal sikre oss høye inntekter i fremtiden. Jeg forventer at Produktivitetskommisjonen vil gi oss gode råd om hvordan produktiviteten i norsk økonomi kan økes. Regjeringen sitter imidlertid ikke med hendene i fanget og venter. Vi har startet arbeidet med å redusere skatter og avgifter, vi har startet arbeidet med kommunereformen, vi har startet arbeidet med å gå igjennom arbeidsmiljøloven og annet regelverk, og vi har satt ned et ekspertutvalg som skal gå igjennom virksomheten i Nav. Regjeringen fører en politikk som gir næringslivet økt konkurransekraft og dermed mulighet til å skape større verdier og trygge arbeidsplasser for fremtiden. Regjeringen arbeider for at næringslivet skal få gode, generelle rammebetingelser, et forutsigbart skattesystem, bedre infrastruktur, muligheten til å ansette kompetente medarbeidere og tilgang på kapital. Skatt er ikke et mål, men et middel. Regjeringen vil bruke skatte- og avgiftssystemet til å finansiere fellesgoder, sikre sosial mobilitet, oppnå mer effektiv ressursutnyttelse og gi bedre vilkår for norsk næringsliv. Privat eierskap skal styrkes, og det skal lønne seg mer å jobbe, spare og investere. Regjeringen vil også stimulere til mer miljøvennlig atferd. Regjeringen reduserer det samlede skatte- og avgiftsnivået for å gi mer maktspredning, øke verdiskapingen og gi større frihet for familier og enkeltmennesker. I budsjettet for 2014 tok regjeringen de første skrittene for å dreie norsk økonomi og det norske samfunn, og vi holder fast ved det. Det er mulig for oss å gjøre noen forsterkninger av prioriteringene vi la til grunn i høst, bl.a. gjennom å øke innsatsen på lærerløftet ytterligere og retur av personer uten lovlig opphold og kriminelle. Vi foreslår også å styrke skattyters rettssikkerhet ved å stramme inn muligheten for innsyn i skattelistene og ved å gjøre taxfree-ordningen mer fleksibel. Vi foreslår også å fjerne hele avgiften for båtmotorer. Det er en svært ressurskrevende avgift å kreve inn, og det å fjerne den er i tråd med regjeringens mål om å forenkle skatte- og avgiftssystemet. Det vil også komme båtfolket til gode. Nye motorer bråker mindre og er mer drivstoffgjerrige og vil være et incentiv til å bytte ut gamle motorer. La meg også avslutningsvis få lov til å gi finanskomiteen og Stortinget honnør for rask behandling av den differensierte arbeidsgiveravgiften. Det er en viktig sak som det i mange år har vært bred enighet om er et svært målrettet virkemiddel, som vi har hegnet om ved alle de utfordringer som har møtt oss gjennom en lang rekke år. Jeg har merket meg den brede enigheten i innstillingen. Jeg har også merket meg flere av anmodningsforslagene, og disse vil regjeringen følge opp på egnet måte. Jeg er også glad for at regjeringen i sitt arbeid inn mot EU lyktes i å gjøre forbedringer i den ordningen som opprinnelig lå på bordet. Det handler om målrettet og systematisk dialog med europeiske myndigheter, og at vi har nådd frem med argumentasjonen om at det er mulig å få til en snevrere definisjon av hvordan denne ordningen skal virke. Men jeg vil også forsikre om at regjeringen kommer til å følge utviklingen nøye. Den nye ordningen begynner å virke 1. juli, og vi vil være i tett dialog med det berørte næringsliv for å se på om det bør gjøres andre endringer i tiden som kommer. La meg helt til slutt benytte anledningen til å ønske Stortinget en god sommer og takke for konstruktivt samarbeid gjennom dette året.