Det har vært en lang og interessant debatt, og det ser ut til å bli en lang dag, så jeg håper vi rekker spørretimen i morgen tidlig. Det har kommet opp en god del paradokser i løpet av debatten. Ifølge Arbeiderpartiet er det greit med midlertidige ansettelser så lenge man blir ansatt på de vilkårene Arbeiderpartiet mener er greie. Det er også greit for Arbeiderpartiet at man er midlertidig ansatt hvis man blir det via Nav, men hvis man finner seg en egen jobb, utenom Nav, er det ikke greit å være midlertidig ansatt. Det er en underlig logikk. Det har også vært mange spesielle argumenter her i dag. Man har kunnet høre at vi nå skaper et løsarbeidersamfunn, noen mener at det er udemokratiske endringer vi gjør, det vil øke kriminaliteten, det vil gjøre at arbeidstakere blir stående med lua i hånden, vi raserer velferdsstaten, vi demonterer den norske modellen, vi vil drive med tvangsarbeid – det er ikke måte på til skremselspropaganda. Men det kanskje rareste argumentet vil jeg si er likestillingsargumentet – at det at vi nå gjør at flere mennesker skal få muligheten til å komme inn i arbeidslivet, vil svekke likestillingen. Enkelte av representantene fra Arbeiderpartiet har gått så langt som til å si at etter i dag kan ikke Norge lenger skryte av å være et likestilt land på grunn av at vi gjør noen forsiktige oppmykninger i arbeidsmiljøloven. Jeg er en sterk tilhenger av likestilling, men jeg trodde at et av de viktigste grepene for å ha likestilling er å sørge for at mennesker er økonomisk uavhengige, sånn at man kan foreta sine egne valg, uten å være avhengig av andre. Er det noe vi legger til rette for i dag, er det at flere av dem som står utenfor arbeidslivet, nå skal kunne få seg en jobb og dermed være økonomisk selvstendig. Dermed vil det faktisk bidra til å styrke likestillingen. Det har også kommet andre argumenter, f.eks. at forslagene vi fremmer i dag – som vil hjelpe til med å få flere folk i arbeid – av en eller annen spesiell grunn vil føre til at vi vil miste skatteinntekter. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre tenker nytt og er villige til å justere og forbedre de ordningene man har. Det gjør vi fordi vi kjemper for at flere mennesker skal få muligheten til å få seg en jobb. Men jeg registrerer også at opposisjonen av taktiske grunner kjemper imot og velger å svikte de 650 000 menneskene som står utenfor arbeidslivet, og som virkelig ønsker og kunne trenge en jobb.