La meg bare helt kort komme inn på et par ting som har vært oppe i debatten nå mot slutten. Det ene gjelder kunnskapsinnhenting i barnevernet. Jeg er enig med representanten fra Høyre i at det er viktig å få kunnskap fra ulike kilder og ulike fagmiljøer. Det er ingen tvil om at vi kan ha godt av enda mer forskningsinnsats knyttet til barnevernet. Det vil gjøre norsk barnevern godt. Samtidig synes jeg at nettopp den diskusjonen maner, også forhåpentligvis i Høyre, til en viss ettertanke knyttet til at Høyre har vært de argeste kritikerne av de initiativer regjeringen har tatt siden valget 2009, for å innhente merkunnskap som grunnlag for en debatt om framtidens organisering av barnevernet. Jeg har tatt tre hovedgrep for å få det til. Jeg har satt i gang en bred evaluering av barnevernsreformen. Det er en rekke ulike fagmiljøer involvert i dette arbeidet. Det vil nå bli offentliggjort i løpet av kort tid. Jeg er ganske sikker på at også opposisjonen i det vil finne materiale som kan påvirke de konklusjoner opposisjonspartiene vil ende opp med å ha når det gjelder framtidig organisering, og som viser at det er behov for sikrere og et solid kunnskapsgrunnlag før vi tar endelige beslutninger. I tillegg satte jeg ned barnevernspanelet som ble latterliggjort av Høyre da det ble oppnevnt, men som jeg nå ser at opposisjonen stadig trekker fram som et positivt bidrag til debatten. Så har vi dessuten utvalget som skal utrede det biologiske prinsipp – debatten rundt det – som legger fram sin innstilling i februar. Vi har svært godt av kunnskap, og jeg setter pris på innlegget fra Høyre om det. Jeg håper at det også betyr at vi kan forlate den debattformen der Høyre en stund var fryktelig opptatt av å latterliggjøre våre initiativer til å få inn mer kunnskap. Helt kort også til påstanden om at denne regjeringen har bygget ned institusjonsbarnevernet: Det er ingen uenighet knyttet til at vi skal ha både institusjon og fosterhjem. Men det har vært bred faglig enighet, og det har vært forankret bl.a. i stortingsmeldingen som det her var referert til fra forrige regjering, om at man skulle ha en vending mot økt bruk av fosterhjem. Det er gjennomført. Men det er altså ikke sånn at institusjonssektoren har blitt bygd ned. Vi har ledig kapasitet i institusjonssektoren, og jeg tror nok også at når vi gjør opp status, vil vi se at det er flere barn i institusjoner i dag enn det var da reformen ble satt i verk i 2004, men andelen er lavere. Det er altså ikke noe i utviklingen som truer med å ta livet av institusjonsbarnevernet – og det er godt, for vi trenger det.