Bare veldig kort: I mitt hovedinnlegg fikk jeg ikke anledning til å gå inn på forslagene nr. 3 og 4 fra Fremskrittspartiet, men vi fikk litt om dem i replikkrunden. Forslag nr. 3 begrunner vi med at vi har hatt en rekke saker som faktisk har gått helt til Høyesterett, der overgriper står på sine krav om både samvær og foreldreansvar etter til dels grove overgrep mot sine barn. Det er derfor Fremskrittspartiet er litt utålmodig, som jeg sa i replikkrunden, for å få på plass en lovendring her også, sånn at det er overgriper som etter avsoning i mye større grad må bevise at man kan ha samvær med sine barn eller få tilbake foreldreansvaret. Det er derfor vi knytter det opp mot forslag nr. 4. Det skjer ikke bare i barnebortføringssaker, men vi ser også generelt i Norge at ved samlivsbrudd og skilsmisser, der barn er involvert i barnefordelingssaker, er det dessverre altfor stort fokus på foreldrenes både behov og rettigheter. Derfor ønsker Fremskrittspartiet, og vi er glad for at Kristelig Folkeparti slutter seg til forslaget, at man får en automatisk oppnevning av bistandsadvokat som er knyttet til barnets rettigheter og i mindre grad opp mot de voksnes rettigheter og behov i denne typen saker. Heldigvis er det riktig, som det har blitt sagt tidligere i dag, at én sak er kanskje én for mye når barn er involvert, men foreløpig har vi i hvert fall få sånne saker. Derfor er det ikke noe kostnadsspørsmål, heller – det er mer snakk om å sikre de få barna som blir utsatt for denne typen traumatiske opplevelser. Så vil jeg benytte anledningen til å signalisere at hvis vårt forslag nr. 3 faller, vil vi subsidiært støtte Høyres forslag nr. 5, hvis Høyre ikke ønsker å oversende det. Jeg synes at de signalene som kommer fra statsråden nå knyttet opp mot både forslag nr. 3 og forslag nr. 5, er meget positive. Og jeg tolker svarene fra statsråden dit hen at man faktisk har et ønske om å gå videre i denne retningen.