Z hovna bič neupletou, primitivové, spílá Aleš Brichta kolegům umělcům. A sděluje, jak se prý říká Kalouskovi

ROZHOVOR „Hyenismus a smutný obraz naší politické scény.“ Jenže, jak říká zpěvák Aleš Brichta, „z hovna bič neupletou“. V rozhovoru pro ParlamentniListy.cz se vyjadřuje Brichta k vystupování ministra kultury Daniela Hermana, který podle něj shodil práci a diplomatické úsilí svých spolupracovníků přes palubu a udělal z celého státu podrazáky a kašpárky. Vysvětlil i to, proč šéfovi TOP 09 prý v Poslanecké sněmovně přezdívají Korek.

Od návštěvy dalajlámy, přes prohlášení ústavních činitelů k Číně, kauzu Brady, demonstraci na Staroměstském náměstí atd. se ještě více projevuje rozdělení společnosti. Co z toho všeho vyvozovat? Lze říci, co je hybatelem dění v minulých týdnech?

Ono to ve své podstatě není složité. Začíná už kampaň před parlamentními volbami a některé zájmové skupiny cítí, že jim teče do bot. Jen je smutné, když kvůli tomu ministr shodí práci a diplomatické úsilí svých spolupracovníků přes palubu a udělá z nich a potažmo z celého státu podrazáky a kašpárky, neschopné plnit slovo a uzavřené dohody. To je diplomatická ostuda a ne jen selhání jednotlivce. Že se to některé zájmové skupiny snaží mediálně otočit někam jinam, zneužít situace a vytlouct z ní pro sebe nějaký politický kapitál, považuji za hyenismus a smutný obraz naší politické scény, kterým poškozují celý náš stát.

Miloše Zemana přinesli na Staroměstské náměstí znázorněného jako exkrement. Jistá část společnosti ho velmi nenávidí. Zaslouží si to prezident? Přetáhl strunu on, nebo jeho odpůrci? A nehrozí, že se proberou i Zemanovi příznivci a pojmou obranu prezidenta poněkud ostřeji?

Já si to nemyslím. To, že se tak některá média snaží tvářit, jen svědčí o nejistotě těch, kteří je ovládají. Pokud bych měl navázat na jejich prezentaci, tak z hovna prostě bič neupletou. Každý má právo na nějaký názor a možnost ho vyjádřit, jen to už od dob trenýrek místo prezidentské standarty vzbuzuje spíš dojem partičky provokujících primitivů.

Pokud jde o věcnou podstatu toho, co bylo: Měl se Herman setkávat s dalajlámou a podrazil vládu, když se s ním setkal oficiálně, což nečiní politici žádné ze západních zemí? Byl dopis čtyř ústavních činitelů přehnaný? Jaký postoj vy osobně zaujímáte k Číně a Tibetu?

Ať se Herman setkává třeba s eskymáckým náčelníkem. To je jeho věc. Ale nemůže to činit na vládní úrovni, jako představitel státu. Jak by se tvářil, kdyby v Číně oficiálně přijímali Bolka Polívku jako představitele Valašského království, které chce nezávislost na České republice? O Tibetu ví díky medializaci a dalajlámovi celý svět, ale nějak mi není známo, že by tibeťané v osmašedesátém roce hromadně vyvěšovali československé vlajky. Solidarita je jedna věc, ale nějak mi nepřijde, že bychom byli v situaci, kdy máme neustále strkat nos do cizích záležitostí. Na to jsme moc malí pěšáci na mapě světa.

Europoslanec Jan Zahradil rozvinul úvahu, že se pod ministrem Hermanem kývala židle, lidovci se ho chtěli zbavit, tak rozpoutal případ s dalajlámou, na základě čehož si získal Babišovu podporu. ČSSD se tím evidentně cítí zrazena. Ministr Zaorálek v tom udělal jasno na Primě. Najde si i díky tomuhle sociální demokracie cestu k prezidentovi, s nímž má v otázce Číny absolutní shodu?

A není to v důsledku jedno? Pan prezident má transparentní názory, které na rozdíl od politických stran nemění jako korouhvička ve větru, což považuji za jeho plus. Jestliže byl pan Herman ochoten se zviditelnit za takovouto cenu, tak mi to přijde lidsky dost smutné.

Do dění nám každopádně vstupují umělci: Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška varují před ohrožením našich svobod a před posunem na Východ. Jan Kraus sezval protizemanovské umělce, aby to „natřeli“ Zemanovi. Pomohou podobné věci něčemu dobrému, nebo to spíše vrazí klín mezi umělce a lidi, kteří mají rádi Zemana? Mají čeští angažovaní umělci reálnou sílu, nebo jen zneužívají mediální prostor?

Víte, já nepovažuji za šťastné podepisovat se pod něco, co vyplodí někdo jiný a s čímž se evidentně mohu ztotožnit jen částečně. Tohle je stejná kavárenská kampaň, jako před prezidentskou volbou, kterou se někteří snaží mediálně prezentovat jako masovou a přitom je to trochu jinak. Jako ty řeči o směřování na Východ. Každý trochu vzdělanější člověk ví, že pokud tím směrem vyrazí, dojde kupříkladu do Kalifornie.

Objevily se některé rostoucí politické hvězdy. Petr Gazdik uspořádal akci na Staromáku, Michal Horáček oznámil kandidaturu na prezidenta, Daniel Herman sklízí rostoucí ovace liberálně pravicových kruhů. Čeká tyto pány zářná budoucnost? Ublíží ČSSD, že obhajuje partnerství s Čínou? A kde je Miroslav Kalousek?

Ono se to těžko odhaduje. Každopádně strany jako Úsvit nebo TOP 09 míří do politického zapomnění. STAN mi přijde jako neudržitelná krátkodobá záležitost, která je názorově příliš roztříštěná, než aby mohla fungovat dlouhodobě. Miroslava Kalouska přezdívají v parlamentu Korek, protože vždycky někde vyplave. Ani by mě nepřekvapilo, kdyby chtěl kandidovat na prezidenta nebo dělat zástupce Babišovi. U něj člověk nikdy neví.

Jak se nám to české „kdo, s kým, proti komu, za kolik“ kauzou Brady a vším kolem přeskupilo?

Nepřeskupilo se nic. To jsou jen zbožná přání některých politiků a zdání, které se snaží jako začátek kampaně na jarní volby vyvolat.

Objevují se pravicové nářky, že křikem na Zemana se jen odvádí pozornost od Babiše a jeho plánů na EET a další čerpání dotací. Objevují se levicové nářky, že křikem na Zemana se odvádí pozornost od tíživé situace chudých zaměstnanců a sociálně potřebných. Ekonomové varují před další krizí, zástupci průmyslu kritizují politiky za politikaření. Čili, věnujeme v naší zemi v těchto týdnech pozornost tomu, čemu máme?

Odvracení pozornosti od jiných věcí se samozřejmě některým lidem hodí do krámu. Babiše by jinak živnostníci a drobní podnikatelé za EET rozcupovali na maděru. Ale to všechno teprve přijde. Málokdo si uvědomuje, že jsme teď zažívali krátké období ekonomické konjunktury a problémy, které přijdou, nemusí být vůbec veselé. A to nemluvím o tom, co na nás může chystat za překvapení matka příroda a s čímž nikdo zatím nekalkuluje.

Co se může stát 17. listopadu, na který se nyní čeká? A ať už to bude jakkoliv, jsou poslední týdny začátkem konce prezidenta Miloše Zemana? Může se stát, že ho křik umělců, politiků a médií opotřebuje tak, že v březnu oznámí, že nebude kandidovat?

Samozřejmě se 17. listopad pokusí některé zájmové skupiny využít k vyvolání nějaké mediální hysterie, ale v konečném důsledku nepůjde o nic podstatného. Politická scéna je relativně stabilní a politici teď nebudou riskovat, aby šli sami proti sobě. On už má národ těch velkohubých prohlášení taky plné zuby. O Zemanově kandidatuře je zatím předčasné mluvit. Ona nakonec kavárna stejně vytáhne jako kandidáta nějakého Mojmíra Karkuleho z Komárna nebo něco podobného.

Určitá část veřejnosti má za to, že tlak na prezidenta Zemana je cíleně vyvíjen neziskovými organizacemi, třeba i řízenými ze zahraničí. Jako strašák funguje jméno George Soros. Do jaké míry tomu lze věřit? A dalším terčem příznivců Zemana jsou média, zejména Česká televize. Selhala a selhávají média, a třeba i ta ČT, v poslednich týdnech?

Někdo zase nemá rád některé darmožrouty z neziskovek. To je normální a snad to není důvod drásat si kvůli tomu nervy. Já taky občas můžu vyletět z kůže, když čtu nebo poslouchám nějaké vylhané zpravodajství, ale člověk se naučil spoléhat na více zdrojů informací.

17. listopad, ať už jakkoliv, bude. A s ním i bilance demokracie, naší cesty ke štěstí a prosperitě a úvahy, zda patříme na Západ, či na Východ. Jaký je váš názor, co by při této příležitosti lidé určitě měli slyšet?

U nás se pokus o demokracii změnil v pokryteckou šaškárnu řízenou odjinud loutkami, které se prohlašují za intelektuální elitu. Vždyť je to k smíchu. Anebo k pláči?

