Pane Bartoško, Tomasz Peszynski je obrovsky zklamaný

Jiří Bartoška a Vojtěch Dyk před pár dny vyzvali společnost k týdnům občanského neklidu. A výsledek? Veškerý žádný, zoufá si občanský aktivista Tomasz Peszynski. A není sám. Problém prý tkví už v tom, kdo se zúčastnil protestu na Staroměstském náměstí – třeba Jan Ruml nebo Michal Horáček.

„Já mám sice většinou k Reflexu distance, ale tento článek musím sdílet a citovat. Nesouhlasím se vším, ale je tam velmi racionální jádro... Jsem totiž z týdnů občanského neklidu zatím těžce zklamaný... Nikdo se k žádnému neklidu nemá...,“ napsal na sociální síti Facebook aktivista z tzv. pražského Majdanu v reakci na článek Viliama Bucherta na serveru Reflex.cz.

Buchert v něm konstatuje, že prezident Miloš Zeman se svým hradním týmem udělal řadu kontroverzních kroků a část veřejnosti tím pobouřil. Nabízí se proto jako poměrně snadný terč. Neměli bychom prý však zapomínat, že prezident republiky ve skutečnosti neurčuje politické směřování této země. Byť se tuto iluzi snažili navodit Václav Havel, Václav Klaus a teď i Miloš Zeman, o směřování České republiky rozhodne vláda působící v Poslanecké sněmovně. Pokud bude vláda jednotná, prezident se může na Hradě rozčilovat, ale jinak mnoho nezmůže.

Akce na Staroměstském náměstí navíc ukázala, že je část společnosti naštvaná, ale to nestačí. Tuto naštvanost by musela uchopit nějaká politická síla, která by ji zhodnotila ve volbách. Zatím se však nezdá, že by se toho někdo chopil.

„Týdny občanského neklidu se proto zřejmě změní pouze v nějaké protesty při svátku 17. listopadu. Jinak budou týdny dál plynout v narvaných obchodních centrech (Vánoce na krku) a nekonečné politické diskuse budou pokračovat v hospodách. Ovšem tam je ‚občanský neklid‘ permanentní,“ vyjádřil svůj názor na situaci Buchert.

Celý článek najdete zde.

V tom, co se teď v části české společnosti děje, navíc autor vidí jedno riziko. „Naopak zneklidňující je, že i na dobře míněné protesty se často přilepí lidé, kteří protestují proti všemu a vždy. Například bývalý ministr vnitra Jan Ruml. Profesionální revolucionář do každé doby a do každého počasí. Nebo Michal Horáček, který ihned pochopil, že mu to pomůže v jeho prezidentské kampani,“ píše Buchert.

