Jiří Ovčáček posílá zásadní vzkaz studentům, kteří chodí na akce Halíka, Horáčka, Pitharta a také před kamery České televize

ROZHOVOR Politici oslavy 17. listopadu občanům jen kazili, řekl ParlamentnímListům.cz mluvčí prezidenta Jiří Ovčáček. Zemanovi kritici se podle něho neúspěšně snažili svátek zprivatizovat. Zmínil rovněž akci, kde podle něho došlo k poplivání ideálů listopadové revoluce. Bez komentáře nezůstalo ani počínání Tomáše Halíka, Michala Horáčka a České televize.

Máme za sebou další oslavu 17. listopadu. Prezident republiky se letos veřejných akcí nezúčastnil, což mu mnozí vyčítají. Hlava státu by prý v takto významný den měla veřejně promluvit… Jak tyto názory vnímáte?

17. listopad je především svátkem občanů. Bez nich by totalita v roce 1989 neskončila. A proto je dobře, že ve státní svátek promlouvali hlavně studenti, široká veřejnost. Politici jim sváteční den popravdě jen kazili.

Nehraje prezidentova neúčast na akcích 17. listopadu do karet jeho kritikům? Přece jen, když někteří politici odmítli přijít na Hrad na oslavy 28. října, také sklidili kritiku za to, že ignorují státní svátek…

Pan prezident, jako přímý účastník událostí celého roku 1989, projevil odvahu v době, kdy nebyla levná. Je to tedy právě naopak. Kritici pana prezidenta se opět pokusili zprivatizovat další státní svátek a znovu jim to nevyšlo. 17. listopad patří lidem, ne inženýrovi Kalouskovi nebo panu Horáčkovi, který si hraje na převtělení Václava Havla.

Na Albertově se sešly tisíce lidí, na Václavském náměstí se sešly tisíce lidí. Ve vysílání ČT studenti hovořili o tom, že opět cítí ohrožení svobody a demokracie. Co podle Vás bylo motivem takového množství lidí k účasti na včerejších akcích? Jde o správný signál, že mladým lidem není osud jejich země lhostejný, jak to někteří komentovali?

Je jedině dobře, že mladým lidem není osud země lhostejný. Pokud ale něco chtějí změnit, musí si uvědomit dvě zásadní věci. Nestačí jen demonstrovat, je třeba se zapojit do politiky a získat důvěru občanů. A neméně důležité je nestat se loutkou v rukou zkrachovalých politiků, politicky ambiciózních rektorů nebo politicky jednostranné České televize. Je třeba mít vlastní názor a za tím si stát. A snažit se o něm demokraticky přesvědčit ostatní.

Je podle Vašeho mínění dnes ohrožena svoboda a demokracie? Případně kým a v čem konkrétně?

Svobodu a demokracii nejvíce ohrožují ti, kteří nejsou schopni tolerovat názory druhých a normální občany považují za lidi druhé kategorie. Ano, svobodu a demokracii reálně ohrožuje souručenství mainstreamových médií a tzv. elit. Právě oni chtějí diktovat jediný správný názor a právě oni pohrdají lidmi. Donald Trump nám všem ukázal cestu, jak toto souručenství porazit.

V době, kdy na náměstí Jana Palacha probíhala demonstrace Bloku proti islamizaci, na budově UMPRUM visely transparenty podporující islám a v době, kdy na manifestaci hrála státní hymna, z oken vysoké školy se ji snažila přebít jiná hudba. Vy jste to na sociálních sítích kritizoval, z druhé strany, nebylo vše vyhrocené z obou stran?

Narušovat hlukem státní hymnu a pověsit z oken vysoké školy v den, kdy si připomínáme boj za svobodu a demokracii, transparent na podporu náboženství, které je v příkrém rozporu s hodnotami liberální demokracie, je projevem hloupé a nabubřelé arogance, které se nikdo jen tak nevyrovná. Touto akcí byly doslova poplivány ideály listopadové revoluce.

Organizátoři shromáždění na Albertově si pochvalovali, že tentokrát už místo patřilo studentům, na rozdíl od loňského roku, kdy byl na místě prezident Miloš Zeman a studenti se tam prý dostat nemohli. Nyní zde promlouvali rektoři vysokých škol, s kritickým projevem a apely ke studentům vystoupil i Petr Pithart, podle něhož je občanská společnost stále aktivnější. Pokud jste to všechno sledoval, jak to na Vás působilo?

Už jsem o tom hovořil. Studenti si mají stát za svým názorem, mají o něm demokraticky přesvědčovat druhé. Neměli by ale být loutkami v rukou vysloužilých politiků, kteří si teď hrají na krasoduchy a líbivě pro mainstreamová média zvěstují jakýsi račí pochod. Svět se dynamicky mění. A jestli chceme zůstat svobodni, musíme sledovat a kriticky zkoumat tyto tektonické geopolitické pohyby. Pokud budeme naslouchat politicky ambiciózním rektorům nebo vyčpělým politikům, uvízneme v pasti jejich ideologických frází. A jednoho dne se probudíme jako nesvobodní lidé.

Na Václavském náměstí k lidem mluvil také Tomáš Halík, podle něhož „svobodně zvolený prezident se stal již neúnosným morálním a bezpečnostním rizikem pro tento stát. Lidé kolem něho zrazují ideály 17. listopadu a bez mandátu voličů obracejí kormidlo naší země k nedemokratickým státům Východu“. Co o tom soudíte? Vzkázal byste profesoru Halíkovi něco? Podobně jako Halík se na Václaváku vyjadřoval Jiří Menzel, Jiří Dědeček nebo Břetislav Rychlík. Objevovaly se sice komentáře, že místo oslav listopadu 1989 byla slyšet spíše jen kritika hlavy státu, z druhé strany ovšem, nemůže to napovídat, že lidé přestávají na straně prezidenta výrazně stát?

Vůbec nic takového to nenapovídá. Pan prezident se pravidelně setkává v regionech s tisícovkami a tisícovkami občanů, které přicházejí na debaty s ním, aniž bychom je museli podloudně lákat na doprovodné koncerty zpěváků a skupin. Pokud jde o pátera Halíka, jsem pevně přesvědčen, že i na Václavském náměstí využil přímou linku z pekla, jehož názory tradičně tlumočí. Nu, a zmínění tvůrčí pracovníci? Stará vojna. V řadách pravdolásky bojují tu s Klausem, tu se Zemanem minimálně 20 let. A "zlí" voliči je po celou dobu neposlouchají. Naštěstí zde máme Českou televizi, která je „osobnostem kulturního a společenského života“ věrná.

Zcela závěrem. Co z veřejného dění posledních dnů byste podtrhl, ať už jde z Vašeho pohledu o záležitost pozitivní či negativní? Co by si lidé měli nejvíce zapamatovat?

Určitě to není projev Petra Pitharta, inženýr Kalousek, pan Horáček nebo otřesy v otřesené ČSSD. Bodem zlomu je vítězství Donalda Trumpa. Toto datum si zapamatujme, ovlivní totiž naše životy na dlouhou dobu dopředu. Je to začátek nové éry, která dává lidem naději, že „vláda věcí tvých k tobě se zase navrátí“. S nadějí na počátek přichází i naděje na konec. Doby, kdy o našich osudech rozhodovala nabubřelá média, tzv. elita a sorosovské neziskovky. Ještě ale máme před sebou řadu výzev. Třeba volby v roce 2017 a 2018.

