Dohoda Trumpa a Putina: Zvěsti, výroky a nové skutečnosti. Vše na světě může být náhle jinak

V amerických i ruských médiích se pomalu začíná hovořit o tzv. „velké dohodě“, kterou spolu možná uzavřou Spojené státy a Rusko. Dohoda by měla dávat záruky oběma zemím v oblasti zahraniční politiky a předejít možným budoucím sporům.

Donald Trump již v průběhu prezidentské kampaně hovořil o nutnosti zlepšit vztahy s Ruskem. Tvrdil, že jako zkušený byznysmen se umí dohodnout prakticky s každým. Média poměrně často upozorňovala na údajné sympatie mezi Trumpem a ruským vůdcem Vladimirem Putinem. Oba dva se o sobě navzájem vyjadřovali celkem lichotivě a to v mnohých vzbuzovalo naději, že by bilaterární vztahy mezi světovými mocnostmi mohly vstoupit do nové éry.

Jak ovšem uvádí korespondent serveru Christian Science Monitor Fred Weir, ruská vláda i po vítězství Trumpa nad „válečným jestřábem“ Clintonovou zůstává při zemi. „Navzdory některým Trumpovým smířlivým výrokům vůči Rusku představuje 45. prezident Spojených států pro Moskvu nepopsaný list papíru a nikdo zatím netuší, co od něj může v očekávat v praxi,“ píše Weir s tím, že řešení by podle některých expertů mohla přinést zmiňovaná „velká dohoda“.

Ruský vůdce se neshodl se svým dosluhujícím protějškem Obamou především v otázce řešení konfliktu v Sýrii. „Zatímco Obama se užší spolupráci s Ruskem bránil, Trump zastává odlišné postoje. Minulý týden v rozhovoru pro New York Times říkal, že má na Sýrii odlišné názory než všichni ostatní. To někteří chápou tak, že Američané již nebudou usilovat o odchod prezidenta Asada z politiky, proti čemuž Rusové od začátku protestují.“

Dalším problematickým bodem vzájemných vztahů je Krym, jehož připojení k Rusku považuje Západ za akt násilí a porušení mezinárodního práva. „Trump dal nicméně s odkazem na průzkumy veřejného mínění najevo, že když jsou obyvatelé Krymu s připojením Ruska sami spokojeni, byl by ochoten Krym coby součást Ruska uznat. Trump by mohl uvažovat o uzavření dohody, kdy by USA uznaly ruský Krym a Moskva na oplátku zase samostatnost Kosova,“ míní Weir.

Hlavním jablkem sváru mezi Spojenými státy a Ruskem je ale, jak poukazuje Weir, konflikt na Ukrajině. „Podle některých ruských politologů by mohlo napětí zmírnit jasně vyřčené slovo v otázce možného vstupu Ukrajiny do NATO. Jak tvrdí komentátor ruského deníku Kommersant Sergej Strokan, možné členství Ukrajiny nebo Gruzie v NATO je pro Rusko nepřípustné. Vojenské síly Aliance by se tak ocitly jen pár hodin pochodu od Moskvy, což Rusové nemohou akceptovat.“

Pokud bude chtít Trump skutečně uzavřít s Putinem rámcovou dohodu a najít shodu při řešení sporných bodů, musí si vybrat členy své vlády, kteří jeho myšlenku směřování americko-ruských vztahů sdílejí. Jedním z nich by mohl být bývalý šéf CIA generál David Petraeus, se kterým se již ostatně Trump sešel a uvažuje o něm jako o ministru zahraničí. Výroky Petraeuse z minulosti nasvědčují tomu, že právě v jeho osobě by Trump našel zdatného podporovatele.

Generál Petraeus sloužil v době Bushovy i Obamovy vlády, když byl vrchním velitelem sil USA a NATO v Afghánistánu a poté získal pozici šéfa CIA, ze které musel odstoupit v roce 2012 kvůli manželské nevěře. Zkušený americký velitel se již nechal slyšet, že by byl v případě oficiální nabídky připraven v Trumpově administrativě působit. Podle BBC navíc sám Trumpovi navrhoval, aby usiloval o sblížení s Ruskem. Za příklad dává dohodu mezi USA a Čínou, kterou v 70. letech minulého století vyjednal prezident Nixon s „velkým kormidelníkem“ Mao Ce-tungem.

„Pouze Nixon mohl odjet do Číny uzavřít dohodu. Kdokoli jiný by za to byl kritizován. Stejně tak je to dnes jedině současný prezident USA Trump, kdo by se o to samé mohl pokusit s Ruskem. Byť snaha uzavřít takovou dohodu musí být doprovázena neobyčejnou obezřetností,“ cituje BBC jednoho z horkých kandidátů na pozici amerického ministra zahraničí. Jestliže byl Trump obviňován svými kritiky i samotnou Hillary Clintonovou z příliš proruských postojů, v případě generála Petraeuse to budou mít autoři těchto výroků mnohem obtížnější.

Byl to právě on, kdo loni v září dle britského deníku Daily Mail označil Vladimira Putina za hlavní důvod nestability v Sýrii, a dokonce situaci spojenou se syrským konfliktem nazval „geopolitickým Černobylem“. Ruského prezidenta dále obviňoval z toho, že chce obnovit ruskou říši a varoval před tím, aby se nechaly Spojené státy tlačit Moskvou do vytvoření společné koalice s Ruskem a Íránem pro boj s Islámským státem. Na druhou stranu už tehdy varoval před zbrklým vyháněním Asada, „dokud nebude zřejmé, kdo převezme otěže moci po jeho odchodu“.

