Martin Koller zuří: To je drzost, co po nás chce Turecko. Mají s námi skrytý záměr. Zapojme se do obrany hranic

ROZBOUŘENÝ SVĚT MARTINA KOLLERA Nové turecké návrhy na řešení migrační krize, vznesené na summitu lídrů EU, považuje vojenský analytik Martin Koller za drzost. Chválí cvičení českých ozbrojených složek na hranicích s Rakouskem a k volbám na Slovensku poznamenává: „Vítězství pana Kotleby a jeho nacionalistů je jen důsledkem hlouposti a neschopnosti politických partají, které se označují za demokratické, a přitom zapomínají, že demokracie znamená vládu lidu, nikoli samozvaných arogantních elit.“

Jak hodnotit výsledky summitu EU? Kdo koho přetlačil, kdo uspěl, kdo prohrál, kdo koho, s odpuštěním, přemočil? Jste spokojen s postupem české delegace?

Článek jsem začal psát v šest ráno a summit podle dosažitelných informací v té době k žádnému výsledku nedospěl. Můžeme se tedy „těšit“ na cokoli, především z hlediska nápadů kancléřky Merkelové a prezidenta Hollanda, který vyznamenal saúdského (!) prince Řádem čestné legie za boj proti terorismu. Výsledky tohoto summitu mohou mít zásadní dopad na budoucnost civilizované Evropy, kterou naši předkové budovali tisíce let. A vždy to byla Evropa bez Turecka a bez islámu.

Někdo prozře z bludů z hlediska vlastní inteligence, někdo pod tlakem reality. Matka desetiletého chlapce, jehož v německém bazénu znásilnil ubohý, čtyři měsíce sexuálně neukojený muslimský uprchlík patřila mezi nadšené multikulturalistky zuřivě pomáhající ubohým uprchlíkům a urážející vlastenecké spoluobčany. Její prozření bylo drsné, ale zasloužené.

Kancléřka Merkelová nemá děti a tudíž ani budoucnost, naštěstí. Možná proto ji budoucnost německého ani jiných národů Evropy nezajímá. Ani předpokládaná inteligence vědecké pracovnice jí k prozření nepomůže. Zato výsledky nového vlasteneckého politického subjektu Alternativa pro Německo (AfD) multikulturní eurorasisty v čele s Merkelovou pravděpodobně netěší.

K tomu nešťastnému klukovi a úchylnému muslimskému prasákovi je třeba dodat ještě jedno důležité vysvětlení. Ten muslim považoval svůj čin za legální; a nejen proto, že neměl čtyři měsíce sex. On vycházel z islámské představy, že v zemi nevěřících si může vzít, co chce. On jako nadřazený věřící na to má právo, které mu dává Alláh cestou islámu. To je zásadní problém naprosté většiny současných ilegálů, ale i mnohých legálních muslimských migrantů, který nechtějí evropští islamizátoři vidět, natož uznat. Pokud muslim znásilní muslimku, má problém.

Pokud znásilní nevěřící, problém nemá. Ilegálové přicházejí nikoli jako vděční uprchlíci, oni přicházejí vládnout a brát si to, na co jim dal islám právo jako vyvoleným. Přicházejí jako lupiči a násilníci, a ještě si myslí, že jsou v právu.

Úvodem k hodnocení turecké drzosti ve vztahu k EU a celé civilizované Evropě je třeba připomenout, že právě Turecko se zásadním způsobem podílelo na vyvolání války v Sýrii, počínaje syrským „Majdanem“ a neznámými odstřelovači pálícími do demonstrantů i policistů v Damašku. V následném období Turecko podporovalo islámské teroristy bojující proti legálnímu režimu prezidenta Asada. Turecké ozbrojené síly opakovaně pronikaly na území Sýrie. Tím Turecko vytvořilo prostor pro expanzi Islámského státu z Iráku do Sýrie a v současnosti i Libye. Nebýt Turecka a Saúdské Arábie, neexistovala by žádná uprchlická krize a islámská invaze do Evropy.

Prezident Asad by si již před několika lety poradil s turkmenskými teroristy. Mrtvých by bylo několik tisíc, což je v tamních poměrech zanedbatelný počet. Dalších několik tisíc až desítek tisíc turkmenských teroristů a členů jejich rodin by uteklo do Turecka. Díky Turecku máme dnes v Sýrii statisíce mrtvých, miliony uprchlíků, hospodářsky zničenou zemi a jsme na pokraji jaderné války s Ruskem. A turecký prezident přichází do Bruselu a s gangsterskou drzostí požaduje miliardy eur, hospodářské výhody pro Turecko a přesídlování milionů nábožensky a etnicky nepřizpůsobitelných, většinou nevzdělaných a agresivních muslimů do Evropy.

Drzost Turecka pravděpodobně překročila meze, které jsou schopni akceptovat i někteří reprezentanti zemí EU. Proto dosud nepadlo rozhodnutí. Turecko se chová jako neurvalý vyděrač, který stále stupňuje svoje požadavky. Nejdříve to byly 3 miliardy eur, dnes již 7 miliard a předpokládaný odhad do budoucna je 7 miliard ročně! Důvodem rostoucí turecké drzosti je ubohá zbabělost reprezentantů EU a pravděpodobně tlaky z USA. K tomu si můžeme připočíst náklady na neproveditelnou integraci milionů ilegálů, další nevratné miliardy mizející na Ukrajině a v Kosovu, sankce proti Rusku a všemožné humanitární programy na podporu povalečů po celém světě. Přitom je Evropa zadlužená až po uši. A ještě si někdo myslí, že Evropa není v krizi a bude líp?

Ze všeho nejdrzejší je turecký návrh, že odveze ilegály z řeckých ostrovů, ovšem jen ty, kteří tam připlavou v budoucnu. Ty současné by si měla odvézt EU v rámci tureckého programu přesídlování Syřanů z Turecka. Zde je třeba si položit zásadní otázku. Proč by se měli Syřané přesídlovat z Turecka do Evropy a ne do Sýrie? Vždyť tam je třeba každá ruka k boji proti islámským teroristům a následně na práci při rekonstrukci země. V Evropě je nikdo nechce, dokonce je nechtějí ani jejich muslimští bratři v Saúdské Arábii.

Jenže pro Turecko je výhodné zbavit se maxima Syřanů, aby Turci mohli rozšířit svůj vliv a prostory pro turkmenskou menšinu v rámci obsazení Sýrie a jejího začlenění do nové Osmanské říše. Některým Syřanům by se to nemuselo líbit, takže se pošlou pryč. Sýrie měla před válkou 22,5 milionu obyvatel. Jestliže kolem 0,5 milionu jich padlo, nebo bylo zabito a další údajně 4 miliony jsou uprchlíci, můžeme mluvit o úbytku téměř čtvrtiny obyvatel. Jenže další jsou Kurdové a Arméni, případně křesťané, u nichž se počítá s násilným vyhnáním. A další jsou Turkmeni tvořící základ takzvané umírněné opozice podporované z Turecka. Počet arabských Syřanů a neturků by se po válce snížil zhruba až o 40%. A tento prostor se bude snažit zaplnit Turecko.

Takže žádné vracení Syřanů do Sýrie, ale šup s nimi do Evropy. Stejné je to s Kurdy. Každý kdo není zabit, nebo se nestane Turkem, bude vyhnán, nejlépe do Evropy. A k vysídleným Syřanům se přidají další početní ilegálové z Afriky v rámci islamizace Evropy.

Druhou částí úžasného tureckého návrhu je výměna ilegálů dovezených zpět z řeckých ostrovů do Turecka za uprchlíky v Turecku. Ty by si měla EU odvézt. EU by si tedy měla odvézt z řeckých ostrovů současné ilegály, dále si přebírat syrské(?) uprchlíky v Turecku výměnou za ilegály, kteří se na řecké ostrovy dostanou později, samozřejmě s vydatnou podporou Turecka a ty všechny usazovat v EU spolu se současnými ilegály v rámci tureckého programu přesídlování takzvaných Syřanů z Turecka. Jedná se o turecký návrh na pokračování islámské invaze legální cestou.

Pokud by byli reprezentanti EU k něčemu a plnili svůj základní úkol, kterým je ochrana životů zdraví a majetku občanů EU, vyrazili by tureckého prezidenta skrz zavřené dveře, vojensky by uzavřeli hranice s Tureckem a uvalili na tuto zemi nejtvrdší hospodářské sankce. Turecký postup, který ohrožuje bezpečnost Evropy, přímo volá po vyloučení Turecka z NATO. Severoatlantická aliance byla přece ustavena na obranu Evropy, nikoli pro její ovládnutí násilným islámem! Obzvláště komicky z tohoto hlediska vyznívá turecký požadavek na pomoc NATO při chytání a transportu ilegálů. Špinavou práci mají za Turky provádět nevěřící, přestože Turecko za ni dostane zaplaceno a má k dispozici kolem 800 000 vlastních vojáků a policistů.

Svoje ozbrojené síly použilo Turecko nedávno ke komedii s několika mrtvými. Aby se ukázala ochota bránit záplavě uprchlíků ze Sýrie do Turecka, devět jich údajně turecké ozbrojené složky na hranici zastřelily. Kupodivu se neozval žádný povyk lidskoprávních organizací nad vraždou ubohých uprchlíků. Kdyby řecká pohraniční stráž zastřelila devět ilegálů, došlo by pravděpodobně v Bruselu, Berlíně, ČT a neziskovkářských organizacích k záchvatu šílenství. Ale ono se pravděpodobně jednalo o Kurdy, nebo křesťany, kteří nemají na tureckou nacionálně-islámskou humanitu nárok, takže se na ně lidská práva nevztahují. Když reprezentantka AfD vyzvala k zastavení ilegální invaze střelbou, dostalo se jí v Německu označení nacistkou.

V souvislosti s uvedeným ohrožením je opravdu zvláštní požadavek Turecka na bezvízový styk s EU, případně začlenění Turecka do EU. Samozřejmě se jedná o realizaci zrůdného programu EuroMed. Po ukončení vízové povinnosti se budou valit z Turecka do EU miliony muslimů.

Nelze si dělat iluze, že by Turecko něčemu takovému bránilo. Naopak si lze představit, že turecké pasy dostane kdejaký negramotný Afričan, nejlépe za peníze ze Saúdské Arábie, aby mohl islamizovat Evropu. Zde je třeba opět zdůraznit, že Turecko není evropskou zemí z hlediska historie, etnika ani náboženství.

Turecká politická reprezentace podporuje v rozporu se svými prohlášeními teroristy v Sýrii; a uprchlíky odtamtud a z jiných zemí směřuje jako ilegální migranty do Evropy. Zde je třeba zdůraznit, že tito takzvaní uprchlíci jsou častokrát spojeni s teroristy z Islámského státu a s takzvanou umírněnou opozicí podporovanou Tureckem a Saúdskou Arábií, tedy opět s islámskými teroristy.

Turecko tedy zajišťuje rodinám teroristů pobyt v Evropě za peníze Evropanů, aby se o ně teroristé nemuseli starat a mohli se plně věnovat boji za islám a Osmanskou říši.

Další početnou skupinu ilegálů tvoří profesionální zločinci z islámských zemí. Ve všech německých městech pracují skupiny profesionálních kapsářů a zlodějů. Podle odborníků někteří vydělají až 30 000 eur za měsíc. Německo se jich prakticky nedokáže zbavit. Například s Marokem má smlouvu o extradici osob, které dostaly u soudu trest vyšší než rok, ještě nedávno to byly tři roky. Většina muslimských kriminálníků se ovšem do této normy nevejde, platí si z lupu advokáty a mají podporu německých multikulturalistů.

Maroko přebírá zpět méně než 1 % odsouzených zločinců. Část peněz směřuje i zpět do Maroka. K tomu je třeba přidat ještě kvetoucí obchod s drogami, který ničí celou Evropu a zásobuje islámské gangy miliardami EUR ročně.

Dále obchod s porážkami zvířat halal, islámské bankovnictví a nekontrolované převody peněz systémem havala. Všechny tyto peníze přímo či nepřímo podporují islamizaci Evropy a islámský mezinárodní terorismus.

Jeden zločin vedle druhého a pachatelé samí muslimové. Ať žije eurorasismus, pardon, multikulturalismus podle představ Bruselu a Berlína.

Dále je třeba zdůraznit, že za tureckými požadavky je –kromě snahy o obnovení Osmanské říše počínaje obsazením Balkánu, Sýrie a Iráku – třeba hledat i obyčejné peníze. O úrovni korupce v Turecku si nelze dělat iluze, jestliže současná evropská takzvaná demokracie se dá označit za korupční. V islámských zemích je všemožný bakšiš zcela normální. Ale turecké vedení musí především ukázat svým občanům světlé zítřky a podíl na lupu z války v Sýrii. V Turecku je totiž značné sociální napětí. To se tamním reprezentantům daří tlumit pouze sílící islamizací spojenou s nacionalismem hodným fašistů a bojem proti Kurdům, případně jiným národnostním menšinám, mnohdy na úrovni etnických čistek. Turecko se svojí reálnou politikou stále více přibližuje realitě fašismu a nacismu jako kombinace ideologie násilí a rasismu.

Různí bojovníci za islamizaci Evropy a turecké zájmy se nám snaží tvrdit, že Turecko je moderní a prosperující země. To je obyčejná lež. Aby se průměrná životní úroveň v Turecku dostala na úroveň Bulharska, které je jednou z nejchudších evropských zemí, muselo by dostat 40 (!) ročních výběrů daní z celé EU! Turecko je stejně jako Ukrajina vzorovou kolonií budoucnosti, kde několik oligarchů opírajících se o nacionalismus a ideologii ovládá obrovský dav bezprávné chudiny. Zisk z lupu v Iráku, kradené ropy a obchodu s drogami směřuje nejen do kapes tureckých vůdců, ale něco málo musí dostat i chudina, aby se nebouřila. Válečné dobrodružství Turecka v Sýrii a Iráku navíc sponzoruje Saúdská Arábie.

Z hlediska drzosti Turecka je třeba opět připomenout jeden zásadní bezpečnostní faktor. Tím je Lisabonská smlouva. Právě ta omezila možnosti jednotlivých členských zemí, a tudíž jejich možnost obrany proti různým formám islamizace nadiktované z Bruselu a Berlína. Ale především se jedná o program EuroMed, který má integrovat do Evropy země kolem Středozemního moře, které nejsou členskými státy EU. Kromě Izraele, Černé hory a Chorvatska se jedná o státy se zhruba 150 miliony muslimů. Vzhledem k populačnímu boomu jich za dvacet až třicet let bude zhruba dvojnásobek. Většina z nich je chudá, chudší než Turci, takže budou mít snahu tlačit se do Evropy. Ve srovnání s realizací zrůdného programu EuroMed je současná islámská invaze úplná legrace.

V souvislosti s neslavnou Lisabonskou smlouvou je třeba připomenout ještě jeden důležitý fakt. Prezident Klaus odmítal tuto sebevražednou smlouvu podepsat. Tehdejší vedení ODS na něj činilo nevybíravý nátlak a dokonce se objevovaly návrhy na prohlášení prezidenta nesvéprávným.

Svůj podíl na současných bezpečnostních problémech tedy má i tehdejší reprezentace ODS, ať je již v současnosti stále v ODS, nebo se přesunuli do ANO. Vedení ODS rovněž dlouhodobě podporovalo snahy Turecka o integraci do Evropy. A najednou se ODS hlasitě vymezuje proti islamizaci, kterou donedávna nadšeně podporovala.

Opravdu lze vedení ODS věřit?

Co se týče české reprezentace na summitu, nepředvedla dosud nic, co by se od ní nedalo čekat. Bezobsažné plky s možností bleskové anální expedice. Sluhové cizích zájmů čekají, co řekne panstvo z Bruselu a Berlína. Za vše mluví premiérův názor, že turecký návrh představuje zajímavé řešení. Opravdu, pane premiére?

Na Slovensku utrpěl volební vítězství Robert Fico, leč do Národné rady se ,,vecpala" řada subjektů ve velikosti středních či malých stran. Jak toto dopadne? A propos, neustále slýcháme, že Západu hrozí katastrofa následkem Brexitu a dalších referend o vystoupení z EU, voleb ve Francii apod... Lze to brát vážně?

Výsledek slovenských voleb je logický. Je to výsledek společenské objednávky občanské většiny. Ta se oprávněně cítí ohrožena islamizací, organizovaným zločinem a chudobou díky politice vedení EU a mnohých vlastních politických reprezentantů. Odpovídá i současným volbám v Německu. Body získávají logicky vlastenecké strany. Vítězství pana Kotleby a jeho nacionalistů je jen důsledkem hlouposti a neschopnosti politických partají, které se označují za demokratické, a přitom zapomínají, že demokracie znamená vládu lidu, nikoli samozvaných arogantních elit.

Vaše úvahy z minulého týdne na téma ,,kudy přes nás budou chodit migranti, až Bavorsko přivře hranici", se zhmotnily ve cvičení ozbrojených složek na jižní Moravě, dle Vás ohrožené. Stačí to? Na závěr obecná otázka: Řada čtenářů se už ztrácí v počtu pokusů o zřízení tzv. domobrany. Měli jsme tu pplk. Obrtela, následně jiné skupiny... Tak tedy, jak je to nyní?

Cvičení našich ozbrojených složek lze označit jako pozitivní. Ovšem je třeba si uvědomit, že máme minimálně kolem 200 km ohrožených hranic a nedostatek policistů a vojáků, o jejich logistickém zabezpečení nemluvě. Ani nasazení aktivní zálohy situaci příliš nezlepší. To jsem popisoval v minulém článku. Dále je zde stále nejasný mandát těchto příslušníků ozbrojených složek. Musí mít možnost zabránit ilegálům v porušování zákona a proniknutí na naše území všemi prostředky.

Dále je zde stále ve hře možnost nasazení dobrovolníků s občanských iniciativ, kteří absolvovali vojenskou službu. V první řadě se jedná o ČS vojáky v záloze, jimž velí bývalí důstojníci a poddůstojníci. Na realizaci programu SOS – Stráž obrany státu určená k podpoře ochrany hranic a strategických objektů pracuje Úsvit a Blok proti islámu.

SOS by podle předpokladu spolupracovala s Ministerstvem vnitra. Vzorem jsou Švýcarsko a Izrael. Záležitost ovšem není jednoduchá, především z právního hlediska a pro neochotu současné vlády podpořit vlastenecké iniciativy.

K osobě pana Obrtela a jeho současných přátel nemám chuť se vyjadřovat. Na základě praxe vlastní i mnoha zodpovědných členů iniciativy ČS vojáci v záloze k nim mám negativní vztah. Jen bych připomněl, že domobrana byla například v Anglii za druhé světové války plně podřízena ministerstvu obrany a po ukončení ohrožení německým vyloděním část převedena rovnou do armády.

Představa pololegálních či ilegálních ozbrojených skupin bez vzájemné koordinace je nejlepší cestou k problémům a následně k likvidaci všech vlasteneckých branných iniciativ cestou zákona a odzbrojení obyvatelstva.

