A student came to us with the problem that his wallet was stolen.
The students of the school are used to communication circles, to a respectful approach at ScioŠkole, to a kind and understanding approach of the guides.
Violation of classroom/school rules
We called all the students of the school into a communication circle, where we started to discuss the situation that had arisen. We mainly talked about the needs of the robbed, how he might feel, what might be bothering him at that moment and how he might feel. But we also talked about the needs of the person who stole the wallet, why he did it, what his emotions were. What can the students fear now? What might the robbed person be afraid of and what would the perpetrator be afraid of and what would they need at that moment. The children suggested that in order for the perpetrator to confess, he needed courage and safety. We created 4 tables for the victim and for the perpetrator. They included: how does the person feel or felt, what did he need or need, what could he do to fix it and what does he need to do it? We then gave everyone a paper and a pencil and told them to write down what we as guides should know. They could use specific names at this point. We selected and read the tickets and dissolved the circle with the sentence, thank you, we have all the necessary information and we will solve the rest individually. One pupil confessed to us on the ticket that he had stolen it, so then we called him privately. The student told us why he did it and we appreciated his courage and the wallet was returned. We wrote to the boy's parents about what happened and that it was resolved, but I see that as a mistake because when he came home, he was really cut up for it. It would be better if we invited the parents to the school, then maybe we could prevent such a reaction from the parents, and the biggest climax would be at school, when we could correct it.
Working with the collective, Interview
The student was physically punished at home. The situation never happened again, and no other problem occurred with the student.
Asi 12 let, 6. třída
PC hry, střílecí hry hlavně, sociální hry na PC, sport
Bc
Přišel za námi student s problémem, že mu byla odcizena peněženka.
Žáci školy jsou zvyklí na komunikační kruhy, na respektující přístup na ScioŠkole, na vlídný a chápající přístup průvodců.
Svolali jsme všechny žáky školy do komunikačního kruhu, kde jsme začali diskutovat o situaci, jenž nastala. Povídali jsme si hlavně o potřebách okradeného, jak se může cítit, co ho v tu chvíli může trápit a jak se může cítit. Také jsme si ale povídali o potřebách toho, kdo peněženku ukradl, proč to udělal, jaké byli jeho emoce. Čeho se můžou žáci nyní obávat? Z čeho může mít strach okradený a z čeho pachatel a co by v tu chvíli potřebovali. Děti navrhovali, že aby se pachatel přiznal, potřebuje odvahu, bezpečí. Vytvořili jsme 4 tabulky pro oběť a pro pachatele. V nich bylo: jak se cítí nebo cítil dotyčný, co potřeboval nebo potřebuje, co by mohl udělat pro nápravu a co k tomu potřebuje? Následně jsme každému rozdali papír a tužku a řekli jsme jim, ať napíšou to, co bychom jako průvodci měli vědět. V tuto chvíli mohli používat konkrétní jména. Lístečky jsme vybrali a pročetli a kruh jsme rozpustili s větou, děkujeme, máme všechny potřebné informace a zbytek vyřešíme individuálně. Jeden žák se nám na lístečku přiznal, že to ukradl on, takže pak jsme si ho soukromě zavolali. Žák nám řekl, proč to udělal a my jsme ocenili jeho odvahu a peněženka se vrátila. Napsali jsme rodičům toho kluka, co se stalo a že se to vyřešilo, ale to vnímám jako chybu, protože když přišel domů, tak byl za to neskutečně seřezaný. Lepší by bylo, kdybychom si rodiče pozvali do školy, pak bychom možná mohli předejít takové reakci rodičů a to největší vyvrcholení by bylo ve škole, kdy bychom to mohli korigovat.
Žák byl doma fyzicky potrestán. Situace se už nikdy neopakovala a ani žádný jiný problém s žákem nenastal.