One of the last days of practicum, a student who previously had no problem with my teaching methods became upset after I did not praise her for knowing the correct answer. At the beginning of the physics lesson, the teacher had a problem starting the lesson, it was a new subject for her that she had not taught yet, so she asked me if I could somehow calm the class down. To my anticipation, I started telling interesting facts about the topic (the topic was energy) and the class started paying attention. I also gave the students space to get involved in the topic, but I asked them to always raise their hand if they knew the answer to a question or if they themselves wanted to ask something or add something. Discipline was a problem for many students in this class, so I wanted to try a different mode. From the beginning, the students sometimes forgot their hand, so I always reminded them by raising my hand myself. Everything seemed to be going well until I asked a question about how energy is created. At that, one of the students with the best grades spoke up, without signing up, and started talking about how energy is created. I let her speak but after a while I stopped her, I thanked him but said she forgot to raise her hand. The student was offended and did not say a word until the end of the lesson.
The student is rather extroverted in class, phlegmatic, has an above-average academic performance compared to the class and has friends in the class.
After the lesson, I asked the student if I had said something that offended her or made her not participate in the lesson. The student pretended that everything was fine and that she didn't know anything. So I explained to him that I know that it is difficult to suddenly adapt to new rules if the teacher "just like that".
On the second day, the last of my practices, I told the students that it was my last day and that "I can still enjoy myself until I disappear
15 rokov, 9. ročník
Móda, anime, umenie
Stredoškolské s maturitou
Jeden z posledných dní plnenia praxí, sa študentka, ktorá predtým nemala žiadny problém s mojimi metódami výuky, pohoršila potom ako som ju nepochválila za to, že vedela správnu odpoveď. Na začiatku hodiny fyziky mala učiteľka problém začať s výukou, bol to pre ňu nový predmet, ktorý ešte neučila a tak ma poprosila či by som vedela nejako ukľudniť triedu. Na moje očakávanie som začala hovoriť zaujímavé fakty o téme (témou bola energia) a trieda začala dávať pozor. Taktiež som dala žiakom priestor zapojiť sa do témy ale poprosila som ich aby vždy zdvihli ruku, ak vedia odpoveď na otázku alebo sa oni sami chcú niečo opýtať či niečo dodať. Disciplína bola v tejto triede pre veľa žiakov problémom tak som chcela vyskúšať iný režim. Zo začiatku žiaci niekedy pozabudli na ruku tak som im ju vždy pripomenula tým že som ruku zdvihla ja sama. Všetko vyzeralo že ide po poriadku, až kým som sa nespýtala na otázku ohľadom ako sa energia tvorí. V tom sa ozvala, bez prihlásenia, jedna zo žiačok s najlepším prospechom, a začala hovoriť ako sa energia tvorí. Nechala som ju hovoriť ale po chvíľke som ju zastavila, poďakovala som jej ale povedala som že zabudla zdvihnúť ruku. Žačka sa urazila a do konca hodiny nepovedala ani slovo.
Žačka je v triede skôr extrovertná, flegmatická, má oproti triede nadpriemerný študijný prospech a má v triede kamarátov.
Po hodine som sa spýtala žačky či som povedala niečo čo ju urazilo alebo prinútilo neúčasti na hodine. Žačka sa tvárila že je všetko v poriadku a že o ničom nevie. Tak som jej vysvetlila, že viem že je ťažké sa náhle prispôsobiť novým pravidlám pokiaľ vám ich učiteľ „len tak
Na druhý deň, posledný v mojich praxiach som povedala žiakom že je to môj posledný deň a že si ma „môžu ešte užiť kým nezmiznem