am a class teacher of the eighth grade of the second grade of elementary school and there are several children with problematic behavior in our class. A teacher's assistant works with me in the class. At the end of last school year, we dealt with an incident where one of our students, a thirteen-year-old student, punched several holes in the new toilet door with his fist and used stationery, completely destroying the door. Due to the previous educational measures, he was awarded a 2 for behavior and an invoice was sent to the student's parents for the purchase of new doors. However, it has not been paid to date. There have been problems with the student for a long time, he is now in the eighth grade, his behavior and grades started to deteriorate in the second, third grade. Before, he still had the motivation to learn and fulfill his duties, he often went to the assistant for help and advice, he wanted to have everything in order. Then there was a period in the fourth grade when he was absent from school for more than half a year. At that time, the mother was treated for the first time in an anti-alcohol clinic, and a social worker became interested in the family. Since then, his interest in school and mental well-being have been decreasing, the worst period was at the end of the last school year, when the children returned to school after the lockdown. During the closure of the schools, the pupil had the opportunity to attend school regularly and, under the guidance of an assistant, participate in online classes and work on assignments, just as other children who were at risk of not being able to cope with distance learning on their own used it. He came about twice, and since everything was voluntary, he stopped going very soon. After returning to school, it was very difficult for the student to return to learning, some order and routine, the trial with his mother was also taking place at the same time, he was often absent for these reasons as well as for health reasons (according to his father's excuses). His overall bad behavior then escalated to the destruction of the door, when he filmed everything on his mobile phone so he could show off to his friends from the party.
The student is 13 years old and in the eighth grade. He grows up in a strongly unsatisfactory family environment. The mother is an alcoholic who mentally abuses her children from an early age (drunken scenes, threatening to take the children away to a social worker, insults against the father, etc.), with whom a court case is currently underway to remove the children from care. The father is elderly, around 70 years old. He tries to take care of the children himself, but he does not succeed in fulfilling the function of a parent as well as he should. Due to the debt and young age of the children, he still has to work despite his age, so he does not have much time or energy for his sons. If finances allow, he lives with the boys in a sublet, but more often they stay in the same house with the children's mother and her boyfriend. Arguments and attacks between parents are the order of the day, many times even the police had to intervene in these disputes. If possible, the student spends most of his time away from home, on a bicycle or quad bike, with a group of friends or with his father and brother. He has no background or sense of security at home. The student regularly attends police interrogations, interviews with social-legal child protection officers, and goes to court. At school, he belongs to the students with worse results, but he is average, in some areas even slightly above average gifted. Due to zero motivation to learn and significant psychological discomfort, the learning process is strongly blocked. The eighth grade, which the student attends, is a large group of 28 students. This is a rather noisy collective of strong individuals and more introverted children. The student is well integrated into the team despite his disadvantage, he has a good relationship with his classmates (rather boys) and sees some of them outside of class. The student has problems recognizing authority, especially of the female gender, which results from his disturbed relationship with his mother. From the father's side, the student is then given the opinion that everyone at school is against them and trying to cause problems for the family. On the other hand, they often try to attract the attention of adults with their inappropriate behavior (jumping into the conversation, making disturbing noises, destroying things); however, it also happens that if an adult comes to him with praise or interest in him, his reaction is usually positive (even if he tries to hide it so as not to "lose face
Physical aggression, Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Attendance problems
The incident with the broken door was preceded by a large number of notes and also reprimands - for not bringing tools and homework, using vulgar language, disrespecting teachers, leaving physical education class and much more. We try to work with the pupil on a long-term basis both within the class (me as the class teacher, the assistant, other teachers) and within the services of the school counseling office. We agreed that although of course we cannot tolerate and condone more serious transgressions, we will try to positively motivate the student to learn, to go to school, praise him for his achievements, let him know that we are interested in him, we care about him and we understand and consider his difficult family situation. Whenever there is space and desire on the part of the pupil, we talk with him as much as possible, not only about his problems in the family, but also about his hobbies, about what he would like to do in the future, we try to support him. In this regard, I am very grateful for the assistant, who has a positive and fair attitude towards the children, no matter how problematic they may be, and who spends time with the class even during breaks. However, towards the end of the school year, in connection with the unhappy situation at home and the pending trial, there was a worsening of the behavior on the part of the student, due to the tension and nervousness he is constantly in, his frustration culminated in the need to destroy something. I tried to talk to him about the whole incident, but he just admitted that he did it (though there were probably other students from higher grades there as well), took everything on himself and refused to talk about anything. He has days when he talks about what's bothering him, but in this case he refused any conversation.
Consequences, Support, Interview, Cooperation with experts
For the incident with the door, the student unfortunately received a demeanor. He didn't seem to care at all, but then he didn't go to school for a few days, and when he started going again, he was less provocative and disruptive, but he also seemed completely demotivated. Overall, the end of the school year was quite bad, the student (apparently) didn't care about the final report card, we went on several trips with the class (including multi-day trips), but unfortunately he didn't participate in any of them. After starting school in September we feel a slight improvement, he still likes to provoke and disturb, but he seems to try harder and also shows more joy when we talk to him and take an interest in him, try to help him. The student was awarded a two in behavior mainly because the school must adhere to certain rules and a system of educational measures and thus did not create a precedent. Due to zero support in the family, long-term deprivation and low internal motivation, this educational measure will not have any effect on the student in my opinion. Sometimes, however, such an aggravated situation is needed to realize that the child is in a really terrible condition and his action is actually a call for help. At least I and the assistant try to give the pupil as much positive attention as possible and let him know that at least in our company he is "safe
13 let, 8. třída základní školy
Hraní počítačových her, jízda na čtyřkolce.
Neúcta k autoritám,Ničení majetku,Vulgární vyjadřování,Vyhýbání se škole
VŠ vzdělání, obor Učitelství českého jazyka a literatury pro základní školy
Jsem třídní učitelkou osmé třídy druhého stupně základní školy a v naší třídě je více dětí s problematickým chováním. Ve třídě se mnou spolupracuje asistentka pedagoga. Na konci loňského školního roku jsme řešili incident, kdy jeden z našich žáků, třináctiletý žák, udělal pěstí a pomocí psacích potřeb několik děr do nových záchodových dveří a dveře tak zcela zničil. Vzhledem k předchozím výchovným opatřením mu byla udělena dvojka z chování a rodičům žáka poslána faktura za nákup dveří nových. Ta však nebyla do dnešního dne uhrazena. S žákem jsou problémy už dlouho, nyní je v osmé třídě, jeho chování a prospěch se začaly zhoršovat ve druhé, ve třetí třídě. Dřív měl ještě motivaci se učit a plnit si své povinnosti, často chodil za paní asistentkou o pomoc a o radu, chtěl mít všechno v pořádku. Potom nastalo období ve čtvrté třídě, kdy nebyl více než půl roku ve škole. V tu dobu se matka poprvé léčila v protialkoholní léčebně, o rodinu se začala zajímat sociálka. Od té doby byl jeho zájem o školu a psychická pohoda čím dál menší, nejhorší období jsme zažili na konci minulého školního roku, kdy se děti vrátily do školy po lockdownu. Během uzavření škol měl žák možnost docházet pravidelně do školy a pod vedením paní asistentky se účastnit online výuky a pracovat na úkolech, tak jak to využívaly i další děti, u kterých bylo riziko, že distanční výuku samotné nezvládnou. Přišel asi dvakrát a vzhledem k tomu, že vše bylo na bázi dobrovolnosti, chodit velice brzy přestal. Po návratu do školy pak bylo pro žáka velice těžké vrátit se k učení, nějakému řádu a rutině, zrovna také probíhal soud s matkou, často chyběl z těchto i ze zdravotních důvodů (dle omluvenek otce). Jeho celkové špatné chování pak vygradovalo zničením dveří, kdy si vše i natočil na mobil, aby se mohl pochlubit kamarádům z party.
Žák má 13 let a je žákem osmé třídy. Vyrůstá v silně nevyhovujícím rodinném prostředí. Matka je alkoholička, která své děti od útlého věku psychicky týrá (opilecké scény, vyhrožování, že si děti odvede sociálka, poštvávání proti otci atd.), se kterou v současné době probíhá soudní proces o odebrání dětí z péče. Otec je staršího věku, má okolo 70 let. O děti se snaží starat sám, plnit funkci rodiče se mu však nedaří tak, jak by bylo potřeba. Vzhledem k zadlužení a nízkému věku dětí musí i přes svůj věk stále pracovat, na syny mu tak nezbývá příliš mnoho času ani energie. Pokud mu finance dovolují, bydlí s chlapci v podnájmu, častěji však zůstávají ve společném domě i s matkou dětí a jejím přítelem. Na denním pořádku jsou tak hádky a napadání mezi rodiči, mnohokrát při těchto sporech musela zasahovat i policie. Pokud je to možné, tráví žák většinu času mimo domov, na kole či na čtyřkolce, s partou kamarádů či s otcem a bratrem. Doma nemá zázemí ani pocit bezpečí. Žák pravidelné dochází na výslechy policie, pohovory s úřednicemi sociálně-právní ochrany dětí, k soudu. Ve škole patří k žákům s horším prospěchem, je však průměrně, v některých oblastech i mírně nadprůměrně nadaný. Vzhledem k nulové motivaci k učení a výrazné psychické nepohodě je proces učení silně blokován. Osmá třída, do které žák chodí, je početná skupina 28 žáků. Jedná se o spíše hlučnější kolektiv silných individualit i introvertnějších dětí. Žák je do kolektivu i přes své znevýhodnění začleněn dobře, se spolužáky (spíše kluky) má dobrý vztah a s některými se vídá i mimo vyučování. Žák má problémy uznávat autority, zejména ženského pohlaví, což vyplývá z jeho narušeného vztahu s matkou. Ze strany otce je pak dále žákovi předáván názor, že ve škole všichni stojí proti nim a snaží se rodině dělat problémy. Na druhou stranu se často snaží upoutat pozornost dospělých svým nevhodným chováním (skákání do řeči, vydávání rušivých zvuků, ničení věcí); stává se však i to, že pokud za ním dospělí přijde s pochvalou či zájmem o něho, jeho reakce bývá pozitivní (i když se ji snaží skrývat, aby „neztratil tvář
Události s rozbitými dveřmi předcházelo velké množství poznámek a také napomenutí – za nenošení pomůcek a domácích úkolů, vulgární vyjadřování, nerespektování učitelů, opuštění hodiny tělesné výchovy a mnoho jiného. S žákem se snažíme dlouhodobě pracovat jak v rámci třídy (já jako třídní učitelka, paní asistentka, ostatní vyučující), tak v rámci služeb školního poradenského pracoviště. Shodli jsme se na tom, že ačkoliv samozřejmě nemůžeme tolerovat a přecházet závažnější prohřešky, budeme se snažit žáka pozitivně motivovat k učení, k docházení do školy, chválit ho za jeho úspěchy, dát mu najevo, že se o něj zajímáme, máme o něj starost a chápeme a zohledňujeme jeho těžkou rodinnou situaci. Kdykoliv se najde prostor a chuť ze strany žáka, co nejvíce si s ním povídáme, a to nejen o jeho problémech v rodině, ale také o jeho zálibách, o tom, co by chtěl dělat v budoucnosti, snažíme se ho podpořit. V tomto směru jsem velmi vděčná za paní asistentku, která má k dětem, ať už jsou jakkoliv problémové, pozitivní a férový přístup a která se třídou tráví čas i během přestávek. Ke konci školního roku však v souvislosti s neutěšenou situací doma a probíhajícím soudem došlo ke zhoršenému chování ze strany žáka, vzhledem k tomu, v jakém napětí a nervozitě neustále je, jeho frustrace vyvrcholila potřebou něco zničit. Snažila jsem se s ním o celé události mluvit, on však jen přiznal, že to udělal on (byli u toho však nejspíš i další žáci z vyšších ročníků), vše vzal na sebe a dál se odmítal o čemkoliv bavit. Mívá dny, kdy se rozpovídá o tom, co ho trápí, v tomto případě však jakýkoliv rozhovor odmítl.
Za incident s dveřmi dostal žák bohužel dvojku z chování. Vypadalo to, že je mu to vcelku jedno, několik dní pak však nechodil do školy a když opět začal chodit, méně provokoval a vyrušoval, také však působil naprosto demotivovaně. Celkově byl konec školního roku vcelku špatný, žákovi (zdánlivě) nezáleželo na výsledném vysvědčení, se třídou jsme vyjeli na několik výletů (i vícedenních), žádného z nich se však bohužel nezúčastnil. Po nástupu do školy v září máme pocit mírného zlepšení, stále rád provokuje a vyrušuje, ale vypadá to, že se víc snaží a také dává více najevo radost z toho, když si s ním povídáme a zajímáme se o něho, snažíme se mu pomoci. Dvojka z chování byla žákovi udělena hlavně proto, že se škola musí držet určitých pravidel a systému výchovných opatření a nevytvořila tak precedens. Vzhledem k nulové podpoře v rodině, dlouhodobé deprivaci a nízké vnitřní motivaci toto výchovné opatření dle mého názoru nebude mít na žáka žádný účinek. Někdy je však takto vyhrocená situace potřeba k tomu, abychom si uvědomili, že je dítě v opravdu hrozném stavu a jeho čin je vlastně voláním o pomoc. Minimálně já a paní asistentka se tak snažíme žákovi věnovat co nejvíce pozitivní pozornosti a dát mu najevo, že alespoň v naší společnosti je „v bezpečí