The student repeatedly jumped into the conversation during the explanation of the material and constantly raised some questions and comments about the explanation. By which he disturbed the concentration of his classmates, he constantly diverted the topic and thus slowed down the flow of the lesson. It turned me off a lot. I was on the verge of exploding. I was very exhausted by that class.
The class that the student attends is undoubtedly a very academic class. It belongs to the 'better' part of the class. In short, he has the better benefit of the class. The student is very intelligent. He is interested in the Czech language taught by me. Otherwise, there is a very good working atmosphere in the classroom, where they learn well.
Verbal disruption of lessons
During the lesson, the student repeatedly asked questions that were not related to the given explanation. That day we discussed the Czech dialect. The student asked a lot of questions, repeatedly, slowing down the class. His comments and questions repeatedly broke the flow of thoughts of my interpretation. And some of his classmates got lost in the interpretation. It wasn't the first time then. It dragged on for a whole year, colleagues had the same experience with him. With an indignant tone I told him: 'Enough. I have answered many of your questions many times, now we need to get the registration done.' I stopped him with such a tactless tone. I was dialed.
Disrespectful communication
In retrospect, I would have behaved completely differently. I would ask him to write down any questions during the lesson on paper (in a notebook) and at the end of the lesson (after the explanation) he could ask all his questions. This would not interfere with my interpretation of the issue of dialects. I wouldn't be distracted and the rest of the class could work in peace.
6. třída
Šerm, zvířata
Rušení výuky
Mgr.
Žák opakovaně při výkladu látky skákal do řeči a neustále vznášel nějaké dotazy a poznámky k výkladu. Čímž narušoval soustředěnost spolužáků, odváděl neustále téma jinam a zpomaloval tak tok hodiny. Straně moc mě to vytáčelo. Byla jsem na hraně toho, abych nevybuchnula. Velmi mě tehdy ta hodina vyčerpala.
Třída, kterou žák navštěvuje je bezesporu velmi studijní třída. Patří do té 'lepší' části třídy. Má z třídy zkrátka ten lepší prospěch. Žák je velmi inteligentní. Zájem o mnou vyučovanou češtinu má. Ve třídě je jinak velmi dobrá pracovní atmosféra, kde se dobře učí.
Žák se v hodině opakovaně ptal na otázky, které nesouvisely s daným výkladem. Ten den jsme probírali v češtině nářečí. Žák se doptával na spoustu otázek, opakovaně, čímž hodinu zpomaloval. Jeho připomínky a otázky mi opakovaně rozbíjely tok myšlenek mého výkladu. A někteří jeho spolužáci se pak ve výkladu ztráceli. Tehdy to nebylo poprvé. Táhlo se to po celý rok, stejné zkušenosti s ním měli kolegové. S rozhořčeným tónem jsem mu řekla: 'A dost. Na řadu dotazů jsem ti mnohokrát odpověděla, teď je třeba stihnout zápis.' Takto netaktním tónem jsem ho stopla. Byla jsem vytočená.
Retrospektivně bych se zachovala zcela jinak. Poprosila bych ho, aby si případné dotazy během hodiny zapisoval na papír (do sešitu) a v závěru hodiny (po výkladu) by se mohl na všechny jeho dotazy zeptat. Tím by nebyl narušován můj výklad na problematiku nářečí. Já bych nebyla vytočená a zbytek třídy mohl v klidu pracovat.