As part of supporting reading literacy, we conducted reading reports with the pupils in the Czech language and literature classes throughout the second grade. Pupils kept reading diaries and had to read at least 4 books during the semester. The class was used to reading, as they started a reading journal already in the 5th grade. From the sixth grade, each student presented a selected and read book to their classmates. He introduced them to the main and secondary characters, the plot of the book, and read a sample. All students were able to cope with it, some better and some worse. However, one student completely ignored this system in the first semester of the ninth grade. He didn't even bring homework to vocabulary and often not even to style. The moment he didn't bring the homework into style or the grammar, at least he didn't disrupt my class. In reading lessons, this took up a good part of the lesson. With the arrival of the final year and with more difficult exercises for students who were preparing for the matriculation courses, the student became lazy and neglected school.
The class this student was in was above average intelligent. Of the 21 children, 8 went to gymnasiums and the rest to more demanding matriculation courses. The majority of the class went to matriculation subjects, there were no problems with them, neither disciplinary nor academic. It was the last year with such talent and enthusiasm for the school. There were a few individuals with disciplinary problems in this class, but not many. The class pulled each other up, they knew how to help each other and they were no strangers to teamwork. It was one of the first classes at the school where inclusion was applied. A pupil with cerebral palsy has been with them since the first grade, and a teacher's assistant was assigned to him. The class was affected by the assistant's presence. As for the pupil himself, he was a boy with the onset of puberty, an introvert orientation, he liked to play football, but most of the time
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes 
First, I solved the problem with the student in a standard way. I wrote him a five saying that if he brings the report next week, I am willing to average his grade. There was no report for the next week either, so it was followed by leaving the previous five, writing a new one and a similar procedure. Gradually it was bought and the pupil did not deliver the report for almost a month. At first I didn't deal with it extremely, I thought he had forgotten. When it happened again, I started thinking about what I could do for him. I tried to talk to him and tried to find out the problem with classic investigative questions. I wasn't getting any answers. I also tried to discuss possible problems – an inappropriately chosen book, not enough time for preparation. I chose a strategy where I entered topics in the essays in which the student could express himself. I tried to reassure him that if he had a problem, he could confide in me. I insisted that he fulfill the requirements of my subject and deliver the report.
Consequences, Support
At first it seemed that the chosen solution had no consequence. The student behaved as I knew him and worked in an appropriate manner. When the behavior was repeated and did not go away, I began to observe that his tasks were also more completed. From conversations with colleagues, I found out that he began to neglect other subjects as well. I would call the solution uninspiring and I don't think it would solve the situation. The student submitted the paper because he was aware that his grades would drop to a level where he would be at risk of failing and not being accepted to high school. The paper was delivered, but not with the purpose I intended. In retrospect, I would try to act more individually and privately, perhaps with the possibility of presenting a paper in the presence of a few students in the cabinet. Maybe in his situation I would try involving the class - what solutions do they propose if someone wants a team paper with him.
14 let, 9. třída
fotbal, počítačové hry
Mgr., učitelství 1. stp.
V rámci podpory čtenářské gramotnosti jsme celý druhý stupeň s žáky v hodinách českého jazyka a literatury prováděli čtenářské referáty, jak jsme jim říkali. Ve zkratce šlo o to, že si mí žáci vedli čtenářské deníky a já po nich chtěla, aby za pololetí přečetli alespoň 4 knížky. Třída, ve které byl tento žák, byla již zvyklá číst, jelikož si čtenářský deník si zavedli již v 5. třídě s bývalou třídní učitelkou. Od šesté třídy každý žák v každém pololetí přednesl jím vybranou a přečtenou knížku svým spolužákům – udělal jim takový živý čtenářský deník. Seznámil je s hlavními a vedlejšími postavami, s dějem knížky, přečetl krátkou ukázku. Všichni žáci se s tím dokázali popasovat – samozřejmě někdo lépe a někdo hůře. Žák nepatřil mezi nejzdatnější v češtině, avšak vždy se s tím alespoň dostatečně popasoval. V prvním pololetí deváté třídy se však rozhodl zcela ignorovat tento zavedený systém. Spolu s tímto, pro mne asi nejzávažnějším elementem jeho domácí přípravy, však nenosil ani domácí úkoly do mluvnice a často ani do slohu. V momentě, kdy nepřinesl domácí úkol do slohu nebo mluvnice mi alespoň nenarušil chod hodiny, jelikož jsem nepočítala s tím, že nějaká zpětná vazba proběhne přímo v hodině. Kdežto právě v těchto hodinách čtení toto zabíralo (spolu s ostatními referáty) značnou část hodiny. Žák s příchodem závěrečného ročníku a s příchodem zjištění, že jsem začala zadávat těžší cvičení žákům, kteří se chystali na maturitní obory, zlenivěl (on sám se chytal na učební obor). Začal být lenivý a školu zanedbávat (nejen mé předměty).
Žákova třída byla nadprůměrně inteligentní. Z z 21 dětí šlo 8 na gymnázia, 2 šli na náročnější maturitní obory  a několik dalšíchc na lycea, zdravotnické a další. Velká většina třídy tedy šla na maturitní obory, nebyly s nimi problémy ani kázeňské, ani prospěchové. Jednalo se nejspíše o poslední ročník s takovýmto nadáním a nadšením pro školu. Do té třídy jste si chodili vlastně odpočinout. Samozřejmě že i v této třídě bylo několik jedinců s kázeňskými problémy, ale nebylo jich mnoho. A možná právě i složení třídy, která se vzájemně táhla nahoru, uměli si pomoci navzájem a týmová práce jim taky nebyla cizí to usměrňovala. Jednalo se zároveň i o jednu z prvních tříd na naší škole, kde se začala uplatňovat inkluze. Od první třídy s nimi chodil žák, který trpěl dětskou mozkovou obrnou a byl k němu i přiřazen asistent pedagoga. Třída byla tedy jistě ovlivněna i asistentovou přítomností, jelikož se jednalo spíše o asistenta žáka než o asistenta pedagoga. Asistent s nimi tedy byl po celou dobu vyučování přítomen ve třídě a plnil tak funkci druhého dozoru. Jednalo se o výjimku na celé škole, což někteří spolužáci našeho žáka špatně snášeli, stejně jako značné úlevy, které tento spolužák s postižením díky IVP měl. Co se týká žáka samého, tak se jednalo o žáka, který by vás na první pohled ničím nepřekvapil. Jednalo se o chlapce se začínající pubertou, který byl spíše introvertního zaměření. Rád si občas zahrál fotbal.
Nejprve jsem s žákem řešila tento problém svým standardním způsobem. Napsala jsem mu pětku s tím, že pokud příští týden referát donese, jsem ochotna mu známku zprůměrovat. Ovšem ani další týden referát nebyl, takže následovalo ponechání pětky minulé, napsání nové a obdobný postup. Postupně se to kupilo a žák referát nedonesl téměř měsíc, kdy se mu kupila jedna pětka za druhou. V první moment jsem to více neřešila, myslela jsem si, že se jedná o zcela běžnou pubertální roztržitost a že na úkol zapomněl, což by při jeho roztěkanosti v hodinách nebylo pro mě osobně ani žádným překvapením. Když jsem se s ním však při druhém incidentu tohoto druhu začala více zabývat a na každou
mou otázku se mi dostalo pouze neurčité až záporné odpovědi, začala jsem přemýšlet, co bych pro něj mohla udělat, případně kde se stal problém, jelikož takto jsem ho skutečně neznala. Snažila jsem se s ním v hodinách hovořit a klasickými zjišťovacími otázkami jsem se snažila dopátrat zakopaného psa. Odpovědí se mi však nedostávalo. Snažila jsem se i s ním diskutovat ohledně problémů, které mě napadaly, že by mohly být příčinou daného problému – nevhodně zvolena knížka, málo času na přípravu a se vším bych mu dokázala udělat nějaký kompromis po dohodě a s ním a vhodnou mírou i se třídou (například kolik dní potřebuje, jakou knížku by mu poradili atp.). Zvolila jsem tedy strategii, kdy jsem se i skrze slohy, které jsem dané třídě zadávala, volila taková témata, ve kterých by se žák mohl vyjádřit a něčím si ulevit. Samozřejmě jsem se ho snažila utvrdit i v tom, že pokud by měl nějaký problém – ať už doma nebo s pedagogickým sborem – může za mnou, za třídní učitelkou nebo za kýmkoliv jiným z mých kolegů přijít a svěřit se. Abych to tedy shrnula – danou problematickou situaci jsem se snažila vyřešit nepodrýváním autority své ani svých kolegů, naopak snahou utvrzení žáka v důvěry v dospělé osoby okolo něj. Trvala jsem však na tom, aby požadavky mého předmětu (se kterými byla celá třída seznámena v září) splnil a referát přednesl stejně jako jeho spolužáci.
Zpočátku se zdálo, že mnou zvolené řešení nemá nějaký důsledek. Žák se choval tak, jak jsem jej znala a vypadalo to, že i pracuje jemu přiměřeným způsobem. Avšak když se toto
chování opakovalo a nevytrácelo, začala jsem pozorovat, že i jeho úkoly jsou více odbyté, než bývaly. A spolu z rozhovorů s mými kolegy jsem zjistila, že začal takto zanedbávat i jiné předměty. Řešení bych označila tedy spíše za nepodnětné a nemyslím si, že by to naši situaci vyřešilo, či posunulo blíže k cíli. Zpětně si myslím, že žák referát přinesl pouze proto, že si začal uvědomovat, že takto mu známky klesnou na úroveň, kdy mu bude reálně hrozit riziko nedostatečné z mého předmětu a s tím spojené nepřijetí na střední školu. Účel to tedy technicky vzato splnilo – referát opravdu přednesen byl, avšak ne s účelem, který jsem zamýšlela (že žáci si navzájem představí knihy, které je nadchly). Zpětně bych se tedy snažil oprostit od opakování frází typu, že žáci mohou s učiteli jednat na rovinou za podmínky slušného chování a s žákem bych se snažila jednat více individuálně a v soukromí, třeba i s možností přednesení referátu za přítomnosti několika málo žáků v kabinetu (v roli svědků), což by mělo za důsledek opadnutí trémy, jelikož by ho nevidělo tolik očí. Možná bych i v jeho situaci zkusila zapojení třídy – jaké navrhují řešení, jestli s ním někdo nechce týmový referát atd.