The situation with the student started already in the eighth grade. At this time, she was already starting to show truancy and defiance towards her grandmother and sometimes teachers. Sometimes the girl didn't come to school, so I had to keep calling her grandmother to find out what was going on with her. In most cases, the grandmother did not know that the girl did not go to school, or was somewhere else. In the end, the situation was resolved by talking to the student's grandmother and our educational advisor. Fortunately, we did not have to come up with the steps that would occur in the case of longer-term problems. The student calmed down and everything went smoothly again. This situation lasted almost until the end of the school year, before entering the ninth grade. Before the end of the year, she again started not fulfilling her duties as a student. Now the punishment has already been reflected on her report card. She was reprimanded by the class teacher. After the holidays, I hoped that the student had calmed down and that she would once again be such an exemplary student, as before. But the opposite was true. The student began to leave school often without letting anyone know about it. They mostly found her at her mother's in a nearby town. I tried to talk to the student to find out what was going on. It was clear to me that she was not the girl I knew. She confided that she would like to live with her mother and not with her grandmother. So I talked to her about the situation. The grandmother replied that she knows about the situation with her granddaughter and that she is trying to solve it. Eventually, the granddaughter was returned to her mother's care. Unfortunately, even after that, the situation did not calm down. Constantly the girl did not behave as she should. Unfortunately, no one communicated either from the parents' side. I was always told after asking for an apology that everything would be delivered. The situation worsened even more during the pandemic and closed schools, when we only operated through online platforms. Here she was constantly unable to join classes. At first I thought it was having problems with the internet connection. But when the frequency kept increasing, it became clear to me what it was all about. Unfortunately, this behavior and truancy also affected her benefit. The prize winner of the class became the student whose best grade was a three. I think that a not very suitable family background is responsible for the emergence of this behavior. Even though the girl lived with her grandmother, who had her in foster care, from the age of 13 she constantly wanted to live with her mother. And that, even though she knew what she really was.
The student entered primary school for the second grade. She attended first grade in a nearby village. At first, the atmosphere in the classroom was calm and relaxed. Together with other classmates, the girl fit into the class group and after a short time found a group of like-minded friends. During the breaks, they listened to music together, during the day they watched various videos of their favorite performers or exchanged various objects that were associated with their favorite band or singer. As for establishing other friendships, she never had a major problem with that. She always behaved very friendly, kind, willing, and welcoming both to her classmates and to the other students of the school. She smiled at everyone and always helped everyone and went out of their way if anything was asked of her. She did very well in school. She had no problem learning any subject and her worst grade was a 2. In the following year, the situation began to deteriorate. The girl gradually began to behave arrogantly and wanted to organize everyone around her and order them what they can do when and for how long. 'Every time I wanted to go chat with my friend during the break, she came to me and told me that there would be no chat now and that I had to go immediately to watch more videos with them, but I didn't enjoy it at all. So I had to leave my classmate alone and go somewhere else with her. If she didn't go, she probably wouldn't hang out with me for a while before she forgave me.' (female classmate) Over time, a decent girl became a young lady who longed for a certain power. In the eighth year, the situation calmed down and the leader type became again a young lady who was friendly and helpful. The turning point came only in the last year of elementary school. At the beginning of the year, the character traits from the previous year persisted. Over time, the student's behavior began to change. A problem-free pupil turned into a girl who constantly provoked with her behavior and dress. The student's problematic behavior was also related to the situation in the family. From early childhood, the girl lived in foster care with her grandmother, who took her in. Her mother disowned her due to alcoholism and drug addiction. The grandmother used to do the first last for the girl. She constantly surrounded her with care and love, bought her everything she wanted and wanted. But at the age of 15, there was a turning point in the student's behavior. The girl wanted to live with her mother and constantly ran away from her grandmother. In the end, the situation was resolved through court, when the student was assigned to the care of her mother.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Violation of classroom/school rules, Attendance problems
Solving the already mentioned student's behavior took place in several steps. At first, the occasional truancy was resolved by a phone call between me and the grandmother, later the girl's mother. When the situation got worse and worse, I had to take the second step in dealing with unexcused absences. A committee was convened, in which I, the director and the educational advisor were. From the student's side, she and her mother were there. There was a problem brought up and a subsequent discussion between the said members of the meeting. The result was an agreement that the mother would pay more attention to the student and not tolerate her truancy. The situation lasted for about 2 months and we were back at the beginning of the problem. At first, I tried to solve the situation by making arrangements with both the girl and the parents. I tried to talk about the situation with the student's grandmother, but as she was not a foster parent, she could not do anything in the given situation. After disobeying, I had to go to the third and last step. This was a consultation with social services. The social worker and I exchanged several e-mails. However, the situation still did not improve. She came to another meeting, this time she was accompanied by a lady from social services. Again, the presentation was an issue, and then there was a follow-up discussion. The student was then given time to show whether she had taken the threat to heart or not. Eventually, the situation improved so much that truancy only occasionally recurred. Communication with the student's mother also improved. But not enough to say that the situation was handled successfully.
Agreement, Consequences, Interview, Cooperation with experts
After the meeting with the social worker, the situation with the pupil improved so much that the truancy only occasionally recurred. Unfortunately, towards the end of the year, things turned the other way again. The girl found friends who had a bad influence on her. Most of the time she was on her cell phone in class where she was on social media and not paying attention. From a longer-term point of view, I am not able to say how it continued to develop, whether it got better or got even worse. The situation was not resolved until the end of the year, when she applied to the hotel school, which she got into. From my subjective point of view, I think he will continue to struggle with this behavior and truancy. The question is to what extent they will tolerate it at her new school. Personally, I think that the behavior of the student and the non-communication of the parents will continue. Here, we tried to solve it in a more moderate way, since we are a smaller school where we all know each other. But I don't think they will be accommodating to her in a bigger city and a big school.
15, 9. ročník
poslech hudby, diskotéky
Lhaní
Ruský jazyk, dějepis se zaměřením na vzdělání
Situace s žákyní započala už v osmém ročníku. V této době se už u ní začínalo projevovat záškoláctví a vzdor vůči své babičce a občas i učitelům. Občas dívka nepřišla do školy, tak jsem musela neustále telefonovat její babičce, abych se dozvěděla, co se s ní děje. Ve většině případů babička nevěděla, že by dívka nešla do školy, případně byla někde jinde. Nakonec se situace vyřešila promluvou s babičkou žákyně a s naším výchovným poradcem. Nemuseli jsme naštěstí přicházet ke krokům, které by nastaly při dlouhodobějších problémech. Žákyně se zklidnila a vše probíhalo opět v klidu. Tato situace trvala téměř do konce školního roku, před nástupem do deváté třídy. V době před závěrem roku opět začala neplnit své povinnosti jako studenta. Nyní už se trest odrazil i na jejím vysvědčení. Dostala napomenutí třídního učitele. Po prázdninách jsem doufala, že se žákyně zklidnila a že to bude opět taková vzorná studentka, jako dřív. Jenže opak byl pravdou. Žákyně začala často odcházet ze školy, aniž by o tom dala někomu vědět. Většinou ji našli u své matky v nedalekém městě. Snažila jsem se s žákyní promluvit, abych zjistila, co se děje. Bylo mi jasné, že to není ta dívka, kterou znám. Svěřila se, že by chtěla bydlet se svou matkou a ne s babičkou. Tak jsem si o vzniklé situaci promluvila s ní. Babička mi odpověděla, že o situaci s vnučkou ví, a že se to snaží řešit. Nakonec byla vnučka přiřknuta zpět do péče matky. Bohužel i poté se situace neuklidnila. Neustále se dívka nechovala tak, jak by měla. Bohužel nekomunikoval nikdo ani ze strany rodičů. Vždy mi bylo po prosbě o omluvenku řečeno, že vše bude dodáno. Situace se ještě více zhoršila v průběhu pandemie a zavřených škol, kdy jsme fungovali pouze přes online platformy. Zde se neustále nebyla schopna připojit k výuce. Zprvu jsem si myslela, že má problémy s internetovým připojením. Když se ale četnost neustále stupňovala, tak mi bylo jasné, o co jde. Bohužel se toto chování a záškoláctví odrazilo i na jejím prospěchu. Z premiantky třídy se stala žačka, jejíž nejlepší známka byla trojka. Myslím si, že za vznik tohoto chování může i ne moc vhodné rodinné zázemí. I když bydlela dívka u babičky, která ji měla v pěstounské péči, tak od 13 let neustále toužila žít se svou matkou. A to, i když věděla, jaká ve skutečnosti je.
Žákyně nastoupila na základní školu na druhý stupeň. První stupeň navštěvovala v nedaleké vesnici. Zpočátku byla atmosféra ve třídě klidná a pohodová. Dívka spolu s ostatními spolužáky do třídního kolektivu zapadla a po krátké době si našla k sobě skupinku kamarádů stejného smýšlení, jakého byla ona sama. O přestávkách spolu poslouchali hudbu, během dne sledovali různá videa svých oblíbených interpretů či si vyměňovali různé předměty, které byly spojeny s oblíbenou kapelou či zpěvákem. Co se týče navazování dalších kamarádství, tak s tím nikdy neměla větší problém. Jak ke svým spolužákům, tak k ostatním žákům školy se chovala vždy velmi přátelsky, mile, ochotně, přívětivě. Na všechny se usmívala a všem vždy pomohla a vyšla vstříc, pokud byla o něco požádána. Ve škole jí to šlo na výbornou. Neměla problém se naučit jakoukoliv látku a její nejhorší známka byla dvojka. V následujícím ročníku se situace začala zhoršovat. Dívka se postupně začala chovat arogantně a chtěla všechny kolem sebe organizovat a nařizovat jim, co mohou kdy dělat a jak dlouho. 'Vždycky, když jsem si chtěla o přestávce jít povídat s kámoškou, tak za mnou přišla a řekla mi, že teď žádné povídání nebude a že musím jít okamžitě s nimi sjíždět další videa, která mě ale vůbec nebavila. Tak jsem musela spolužačku nechat být a jít s ní jinam. Pokud by nešla, tak by se se mnou nejspíš nějakou dobu nebavila, než by mi to odpustila.' (spolužačka žákyně) Ze slušné dívky se stávala postupem času mladá slečna, která toužila po určité moci. V osmém ročníku se situace uklidnila a z vůdčího typu se stala opět slečna, která byla kamarádskou a nápomocnou. Zlom nastal až v posledním ročníku základní školy. Začátkem roku přetrvávaly povahové vlastnosti z předešlého roku. Postupem času se začalo chování žákyně měnit. Z bezproblémové žákyně se stala dívka, která neustále provokovala svým chováním či oblékáním. Problémové chování žákyně souviselo i se situací v rodině. Dívka od raného dětství žila v pěstounské péči se svou babičkou, která se jí ujala. Matka se jí, z důvodu alkoholismu a závislosti na drogách, zřekla. Babička pro dívku dělala první poslední. Neustále ji zahrnovala péčí a láskou, kupovala jí vše, co si přála a chtěla. Jenže v 15 letech nastal v chování žákyně zlom. Dívka chtěla žít se svou matkou a neustále za ní od babičky utíkala. Nakonec se situace vyřešila soudní cestou, kdy byla žákyně přiřknuta do péče své matky.
Řešení chování již zmiňované žákyně probíhalo v několika krocích. Nejprve se občasné záškoláctví řešilo telefonátem mezi mnou a babičkou, později matkou dívky. Když byla situace čím dál horší, musela jsem přistoupit ke druhému kroku v oblasti řešení neomluvené absence. Byla svolána komise, ve které jsem byla já, pan ředitel a výchovný poradce. Ze strany žákyně zde byla ona a její matka. Došlo k nadnesení problému a následné diskusi mezi zmíněnými členy schůzky. Výsledkem byla domluva, že dá matka na žákyni větší pozor a nebude jí záškoláctví tolerovat. Situace vydržela asi 2 měsíce a byli jsme opět na začátku problému. Nejprve jsem situaci zkoušela řešit domluvou jak dívce, tak rodičům. Snažila jsem se o situaci mluvit i s babičkou žákyně, jenomže ta jakožto ne pěstoun nemohla v dané situaci nic dělat. Po neuposlechnutí jsem musela přejít ke třetímu, a poslednímu kroku. Tím byla konzultace se sociální službou. Se sociální pracovnicí jsme si vyměnily několik e-mailů. Avšak situace se stále nelepšila. Přišlo na další schůzku, tentokrát byla doplněna o paní ze sociální služby. Opět byl přednesem problém, a pak probíhala následná diskuse. Poté se dal žákyni čas, aby se ukázalo, jestli si hrozbu vzala k srdci, či ne. Nakonec se situace zlepšila natolik, že se záškoláctví opakovalo jen občas. I komunikace s matkou žákyně se zlepšila. Ale ne natolik, abych řekla, že byla situace zvládnuta úspěšně.
Po schůzce se sociální pracovnicí se situace s žákyní zlepšila natolik, že se záškoláctví opakovalo jen občas. Bohužel ke konci roku se to opět obrátilo na druhou stranu. Dívka si našla kamarády, kteří na ni měli špatný vliv. Většinu času byla v hodině na mobilním telefonu, kde byla na sociálních sítích a nedávala pozor. Z dlouhodobějšího hlediska nejsem schopna říct, jak se to vyvíjelo dál, či se zlepšila, nebo ještě víc zhoršila. Situace se vyřešila až ke konci roku, kdy se hlásila na hotelovou školu, na kterou se i dostala. Z mého subjektivního pohledu si myslím, že se bude s tímto chováním a záškoláctvím potýkat i nadále. Otázkou je, do jaké míry jí to budou na nové škole tolerovat. Osobně si myslím, že jednání ze strany žákyně a nekomunikace rodičů bude přetrvávat i nadále. Tady jsme se to snažili řešit spíše tou mírnější cestou, jelikož jsme menší škola, kde se všichni známe. Ale nemyslím si, že ve větším městě a ve velké škole k ní budou vstřícní.