The class teacher told me that she has a student in her class who does not go to school at all and her unexcused absences are increasing. I did not teach in this class, but at the request of the class teacher, I made time and went to their class. I was lucky to run into the lady in that class. I just observed the class for a while, but my attention was drawn more to the student in question. We noticed her lack of interest in socializing in the team, no communication with both teachers and classmates. She looked very sad and spent the whole hour drawing in her notebook. Here, too, I decided to do a Social Analysis to find out the relationships in the class. As soon as I got the results. I stopped. The student who didn't go to school described herself as 'I'm just taking up a place in the class'. She also wrote there that she didn't want to go to school. It started to grow. It went so far that she announced to her mother that she would never go to school again, that she would rather be a cleaner. She refused to go to the collective class where she felt extra.
The student is 15 years old. Divorce of parents. Closed in herself, she does not communicate with anyone. It feels extra classy. He refuses help from teachers and a psychologist. Mother zero cooperation and almost no interest in her daughter. He cares about her, but rather he is not interested in her mental state and how she is doing at school, in the team and whether she is socializing with her classmates.
Attendance problems
invited the student to my office. Here we started discussing the causes of her truancy. She told me what I had already learned from the investigation. And she was very dismissive of any solution. She just didn't want to join the team anymore. At that moment, I had to ask our school psychologist for help. It turns out that the young lady already has her own psychologist, which she needed when her parents split up and she took it very hard. Her psychologist suggested that she find someone she trusts, be it one of her classmates or cantors. But the young lady didn't even try to find someone she trusted so that contact could be restored and thus help her return to school and to the team. The student refused everything and closed more and more into herself. The solution did not work with me or with the school psychologist, so it was switched to a solution with the Education Committee. With the help of the commission, we try to find out whether something else is hidden behind truancy, such as whether the student is suffering from a change in gender identity, or a problem with socialization in the classroom or problems at home with her parents. Since the student already had her own psychologist, we found out that domestic problems were behind her truancy. The student was most affected by her parents' divorce and the subsequent disagreement with her mother. The mother completely ignored the fact that the daughter did not go to school and did not want to socialize. When I invited her to school to talk, she didn't even come. There was zero cooperation from the mother's side. She did not name the student's father, she claimed that the court forbade her to have contact with him. It took a long time to sort it out. Mother underestimated the investigation and my challenge. And then covid came and learning at home started, that's where it gets lost. And after those two years at home, it must have been very difficult for the young lady to return to the team. Now she is in another school where her classmates already know what they want to do next and she feels like a stranger there.
Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
The student still refuses any help and does not go to school. Zero cooperation with mother. He is starting to think about interrupting his studies. She still has unresolved psychological problems. She withdrew from others and stopped communicating. She doesn't want to go to that school herself and doesn't want to get help. She closed in on herself. Neither I nor the school psychologist are giving up and we are trying to find a solution to her situation. It's a long shot and hopefully it will turn out well.
15 let, Kvarta – do teď
četba knih
Mgr. Jazyk český a literatura, Historie, OV – Základy společenských věd
Třídní učitelka mi sdělila, že má ve třídě žákyni, která nechodí vůbec do školy a její neomluvené absence rostou. V této třídě jsem neučila, ale na žádost třídní učitelky jsem si udělala čas a zašla jsem k nim na hodinu. Měla jsem štěstí, že jsem na slečnu narazila v té třídě. Chvíli jsem jenom třídu pozorovala a moji pozornost jsem však více upoutala na danou žákyni. U ní jsme si všimla nezájmu o socializaci v kolektivu, žádnou komunikaci jak s učiteli ani se spolužáky. Vypadla velmi smutně a celou hodinu si kreslila do sešitu. I zde jsem se tedy rozhodla, že provedu Sociální analýzu, abych zjistila vtahy ve třídě. Jakmile mi přišli výsledky. Zarazila jsem se. Žákyně, která nechodila do školy se sama sebe charakterizovala 'Zabírám jenom místo ve třídě' Psala tam také, že do školy nechce chodit. Začalo to růst. Zašlo to až tak daleko, že oznámila své matce, že do školy už nikdy nepůjde, že chce raději dělat uklízečku. Odmítala chodit do toho kolektivu třídy, kde se cítila navíc.
Žákyně je 15 let. Rozvod rodičů. Uzavřená do sebe, nekomunikuje s nikým. Cítí se ve třídě navíc. Odmítá pomoc učitelů a psychologa. Matka nulová spolupráce a skoro až nezájem o dceru. Stará se o ní, ale spíš nezájem o její psychický stav a o to jak to má ve škole, v kolektivu a zda se socializuje se spolužáky.
Studentku jsem si pozvala k sobě do kabinetu. Zde jsme spolu začali probírat příčiny jejího záškoláctví. Řekla mi to, co mi vyplynulo již ze šetření. A velmi odmítala jakékoliv řešení. Prostě do toho kolektivu již nechtěla. V té chvíli jsem musela poprosit již naší školní psycholožku o pomoc. Zjistilo se, že slečna má již svého psychologa, kterého potřebovala, když se její rodiče rozešli a ona to velmi těžce nesla. Její psycholog jí navrhl, aby si našla někoho, komu věří ať už to mohl být někdo ze spolužáků či kantorů. Jenže slečna si neměla ani snahu si najít někoho komu věří, aby se mohl obnovit ten kontakt a tím jí pomoci s návratem do školy a do kolektivu. Žákyně vše odmítala a uzavírala se čím dál tím více do sebe. Řešení se mnou ani se školní psycholožkou nezabíralo, a tak se přešlo na řešení s Výchovnou komisí. Pomocí komise se snažíme hledat, zda se za záškoláctvím neskrývá ještě něco jiného, jako například to zda žákyně netrpí změnou pohlavní identity, nebo problém se socializací ve třídě či problémy doma s rodiči. Tím že žákyně měla již svého psychologa tak jsme zjistili, že za jejím záškoláctvím se skrývají domácí problémy. Nejvíce žákyni zasáhl rozvod rodičů a následná neshoda s matkou. Matka úplně ignorovala to, že dcera nechodí do školy a že se nechce socializovat. Když jsem si jí pozvala do školy, abychom si promluvili ani nepřišla. Z matčiny strany zde byla nulová spolupráce. Otce žákyně neuvedla, tvrdila že soud jí zakázal styk s ním. Trvalo to dlouho, než se to začalo řešit. Matka podcenila to šetření a moji výzvu. A pak přišel covid a začalo se učit doma, tam se to ztratí. A po těch dvou rocích doma se vrátit zpět do kolektivu muselo být pro slečnu velmi těžké. Nyní je v jiné škole, kde její spolužáci již vědí, co chtějí dál dělat a ona si tam připadá cizí.
Žákyně stále odmítá jakoukoliv pomoc a do školy nadále nechodí. Nulová spolupráce s matkou. Začíná se uvažovat o přerušení studia. Stále v ní přetrvávají neřešené psychické problémy. Stranila se ostatních a přestala komunikovat. Ona sama nechce chodit do té školy a nechce si nechat pomoci. Uzavřela se do sebe. Ani já ani paní školní psycholožka ale nepolevujeme a snažíme se najít nějaké řešení její situace. Je to běh na dlouhou trať a snad dobře dopadne.