The situation arose at the beginning of the school year. A student, a first year student, came to me as an educational counselor, saying that she went for a walk outside the city to the forest with a classmate, and he raped her during that walk. She claimed that he must have put something in her drink because she couldn't even defend herself.
Both the student and the classmate stayed at the local boarding school for a week. Žačka otherwise lived with both parents and siblings. During the interview, she hinted that her brother was abusing her, but did not elaborate. She was a weaker student in the class. I don't think she could just make the whole story up. I didn't have much information about her at the time because it happened at the beginning of the school year and she was new to the school.
Physical aggression
had the pupil's story retold to me in its entirety. I was taking notes the whole time. Then I asked her about individual events again, differently. I tried to find out if she made the whole story up. We cannot solve such a case at school - if it seems that the pupil is telling the truth, it would be necessary to hand the matter over to the police. When I heard the story from the student three times during the day and the individual versions did not differ from each other in anything, I told her that we could not deal with this at school and that I would have to call the police. She wasn't scared at all and said she was aware of it and wanted to deal with it. Since the student indicated abuse by her brother, I did not contact the family. However, I called the police. The police took the student away for questioning. Later that day, they brought her back, admitting to them that she made up the classmate's accusations. They also told me that I did the right thing when I called them.
Interview, Cooperation with experts
For me, the case remained essentially unclosed in the sense that the student admitted to the falsehood of her accusation against her classmate, but the signs of abuse in the family were neither confirmed nor denied. Her parents withdrew her from school that very week and I never heard from her again. So I'm not at all sure how it all went down. Maybe something really happened between her and her classmate, but it was probably voluntary. But then maybe it went over her head. Or maybe it was, as she initially claimed, but she got scared of the possible consequences at the police station and called it all off. I don't know. And what about her brother? I never learned that either. I don't think I would have behaved differently in a similar situation today, but the outcome of the whole incident remains unsatisfactory for me.
16 let, 1. ročník SOŠ
–
Manipulace,Lhaní
VŠ (obor Cestovní ruch) + pedagogické minimum
Situace vznikla na začátku školního roku. Žačka, prvačka, za mnou přišla jako za výchovnou poradkyní s tím, že se šla se spolužákem projít za město do lesa a on ji na té procházce znásilnil. Tvrdila, že jí nejspíš dal něco do pití, protože se ani nemohla bránit.
Žačka i spolužák zůstávali přes týden na místním internátu. Žačka jinak bydlela s oběma rodiči a se sourozenci. Během rozhovoru naznačila, že ji zneužívá její bratr, ale příliš to nerozváděla. Byla ve třídě slabší studentkou. Nemyslím si, že by si dokázala celý příběh jen tak vymyslet. V té době jsem o ní neměla moc informací, protože se to stalo na začátku školního roku a byla ve škole nová.
Příběh žačky jsem si nechala celý převyprávět. Celou dobu jsem si dělala zápisky. Potom jsem se jí vyptávala na jednotlivé události znovu, jinak. Zkoušela jsem zjistit, zda si celý příběh nevymyslela. Takový případ totiž nemůžeme ve škole vyřešit – pokud by se zdálo, že žačka mluví pravdu, bylo by nutné záležitost předat policii. Když jsem si příběh od žačky vyslechla třikrát během dne a jednotlivé verze se od sebe v ničem nelišily, řekla jsem jí, že to nemůžeme řešit ve škole a že budu muset zavolat policii. Vůbec se nezalekla a řekla, že si je toho vědomá a že to chce řešit. Vzhledem k tomu, že žačka naznačila zneužívání ze strany bratra, jsem rodinu nekontaktovala. Zavolala jsem ovšem policii. Policisté si žačku odvedli k výslechu. Později toho dne ji přivezli zpátky s tím, že se jim přiznala, že si obvinění spolužáka vymyslela. Taky mi řekli, že jsem postupovala správně, když jsem je zavolala.
Případ pro mě zůstal v podstatě neuzavřený v tom smyslu, že se žačka sice přiznala k nepravdivosti svého obvinění vůči spolužákovi, ale náznaky zneužívání v rodině se nepotvrdily ani nevyvrátily. Její rodiče ji totiž hned ten týden ze školy odhlásili a už jsem o ní neslyšela. Takže vůbec nemám jistotu, jak to celé bylo. Možná že mezi ní a jejím spolužákem opravdu něco proběhlo, ale bylo to třeba dobrovolné. Jenže potom se jí to možná rozleželo v hlavě. Nebo to možná bylo, jak zpočátku tvrdila, ale na policejní stanici se zalekla možných následků a všechno odvolala. Nevím. A jak to bylo s tím jejím bratrem? To jsem se se taky nikdy nedozvěděla. Nemyslím, že bych se dnes v podobném případě zachovala jinak, ale výsledek celého incidentu pro mě zůstává neuspokojivý.