In this situation, the teacher focused on the problem that arose during the quarrel in the class, where she was not present and noticed it only later. The situation started with an argument between two students, when they argued with each other during a break. The teacher overlooked this conflict and noticed it later, i.e. she did not see the beginning of the whole situation and could not judge which of the pupils actually started it. Therefore, she also asked another student how the whole situation took place, the student was on the side of the guilty student and thus defended him, even if falsely for the sake of not disturbing the friendship. So the class teacher verbally scolded the student who was not responsible for the situation. The falsely accused pupil was sad and didn't want to communicate very much, so it was obvious that he was not handling this whole situation very well.
The class has a problem working together in a group thanks to a few classmates. This of course upsets the children, some try not to notice it, others react loudly to it, some try to solve the whole situation with the student in question and by talking to him and the like. The whole class therefore seems noisy, even frantic, when not even the attention of the pupils by the teacher helps. Therefore, children often try to solve their conflicts in their own way, either by shouting and sometimes with violence, especially in the case of boys. Pupils also have a problem with following the rules in the classroom, whether it is jumping into each other's speech or the class teacher's speech. Running around during class, talking or uncontrollable concentration during class, when they prefer to have fun with each other.
Verbal aggression
It happened to me that I was not in class when two students started arguing. I came later, the argument was in full swing. I stopped this argument by calling another student, whom I asked to clarify the situation. He stood up for his friend, which I actually didn't know about at first, and so I even made amends to the wrongfully accused student. After a while, when I noticed how sad the student was, I concluded that I had really wronged him and he was just defending himself. When you spend whole days with those children, you gradually notice how they react to certain situations. I let it all go through my head, realized that I hadn't done enough research and could have avoided the whole thing if I had asked more kids. Additionally, I solved this problem by apologizing to the falsely accused student and telling him that I was very sorry.
Interview
The result of the solution had a rather long-term impact on the teacher, from the part of finding information. The teacher realized her mistake, she tries to prevent and avoid such situations so that other conflicts of a similar type do not arise again and she does not inadvertently have to blame the student who was not responsible for the situation. Of course, the solution also affected the students of the class, as they felt sorry for their classmate and were uncomfortable with not keeping him when they had the chance. Even this not well-handled situation, however, aroused in the students a need for justice towards others. How satisfied am I with the solution to the situation? Completely unsatisfied Completely satisfied 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 As with the previous answer, it was explained to us that if the children wanted to resolve the given conflicts more often, it would be more useful for them in life, and I would rate the teacher as an 8. How Did I behave well in the given solution in a supportive way for the student? Completely unsupportive Completely supportive 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 How much did I make reasonable demands on the student? Completely inadequate Completely adequate 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Student's statement about the given case study What is inspiring for me, what would I appreciate? What was inspiring for me about the entire practice, and not just about the case study, was seeing the real happenings in the classroom. As I wrote before, this class is not calm or quiet at all. I was especially inspired by the teacher, who, despite not having much experience, tries to resolve every conflict with the pupils as empathetically as possible and, in my opinion, fulfills her duty very well, when I can judge for myself that it is certainly not as simple as seems at first glance. What would I like to avoid? Personally, I would like to avoid physical attacks by students at school. I don't like the approach of solving conflicts with violence. What would I do differently and why? I would probably handle the whole situation more forcefully and with a lower threshold of patience, maybe I would give them some kind of punishment so that they unlearn doing such things. Of course, I do not claim that my approach is the best, rather I lean towards the overall approach of the teacher, who managed it relatively easily and with great insight. What solutions can I think of? I think that the solution used was completely on point, in any case, I would add perhaps a class lesson in general, where the children could have fun with each other, everyone would say what bothers them, what they would like to change, calmly and concretely warn the pupil, of course politely, what could be improved in his behavior. Alternatively, come up with a joint group activity where everyone would have to work together, at the same pace, and literally everyone would have to "put a hand to the work"
Rušení výuky,Emoční labilita,Vykřikování,Neuznávání pravidel,Odmlouvání,Nespravedlnost
V této situaci se učitelka zaměřila na problém vzniklý při hádce ve třídě, kde nebyla přítomná a všimla si ho až později. Situace začala při hádce dvou žáků, kdy se spolu hádali během přestávky. Učitelka tento konflikt přehlédla a všimla si ho později, tedy začátek celé situace neviděla a nemohla posoudit, který ze žáků si vlastně začal. Proto se zeptala i jiného žáka, jak celá situace proběhla, žák byl na straně vinného žáka a tak si ho zastal, i když nepravdivě kvůli nenarušování přátelství. Třídní učitelka tedy slovně vyčinila žáka, který za vzniklou situaci nemohl. Křivě obviněný žák byl smutný a moc nechtěl komunikovat, bylo tedy zřejmě vidět, že celou tuto situaci nezvládal úplně dobře.
Třída má díky určitým pár spolužákům problém ve skupině společně pracovat. To samozřejmě děti rozčiluje, některé se to snaží nevnímat, jiné na to hlasitě reagují, někteří se snaží celou situaci řešit s dotyčným žákem a tím, že mu domlouvají a podobně. Celá třída proto působí hlučně, až zběsile, kdy ani upozorňování žáků ze strany učitele nepomáhá. Děti se snaží si tedy své konflikty často řešit po svém, ať už křikem a někdy i násilím, hlavně u chlapců. Žáci mají také problém s dodržováním pravidel ve třídě, ať už se jedná o skákání si do řeči nebo do řeči třídní paní učitelky. Pobíhání během hodiny, rozmlouváním nebo nezvládnutou koncentrací během výuky, kdy se raději mezi sebou baví.
Stala se mi taková věc, že jsem nebyla ve třídě, když se začali dva studenti hádat. Přišla jsem později, hádka byla v plném proudu. Zastavila jsem tuto hádku s tím, že jsem si zavolala dalšího žáka, kterého jsem požádala, aby mi situaci objasnil. On si svého kamaráda zastal, o čemž jsem já vlastně nejprve nevěděla a tak jsem neprávem obviněného žáka ještě vyčinila. Když jsem vlastně po čase postřehla, jak je ten žák z toho smutný, usoudila jsem, že jsem ho opravdu vyčinila neprávem a on se jen bránil. Když s těmi dětmi trávíte celé dny, postupně si všímáte, jak reagují na některé situace. Nechala jsem si to celé projít hlavou, zjistila jsem, že jsem si nedostatečně zjistila informace, a mohla jsem tomu celému předejít, kdybych se zeptala více dětí. Dodatečně jsem tento problém vyřešila tedy tak, že jsem se křivě obviněnému žákovi omluvila a řekla mu, že mě to velmi mrzí.
Výsledek řešení měl spíše dlouhodobý dopad na učitele, z části zjišťování si informací. Paní učitelka si svou chybu uvědomila, snaží se takovým situacím předcházet a vyvarovat, aby znovu nenastaly další konflikty podobného typu a nechtěně nemusela obvinit žáka, který za vzniklou situaci nemohl. Řešení mělo samozřejmě vliv i na žáky třídy, protože jim bylo spolužáka líto a bylo jim nepříjemné z toho, že si ho nezastali, když měli tu možnost. I tato ne dobře zvládnutá situace tedy ale vzbudila u žáků potřebu po spravedlnosti vůči jinému. Jak moc jsem spokojená s řešením dané situace? Úplně nespokojená Úplně spokojená 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Stejně jako u předchozí odpovědi, bylo nám vysvětleno, že kdyby častěji děti chtěly dané konflikty řešit, bylo by to pro ně užitečnější do života a paní učitelka bych ohodnotila číslem 8. Jak moc jsem se zachovala v daném řešení podporujícím způsobem pro žáka? Úplně nepodporující Úplně podporující 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Jak moc jsem kládla na žáka přiměřené nároky? Úplně neadekvátní Úplně adekvátní 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Vyjádření studenta k dané kazuistice Co je pro mě inspirativní, co bych ocenil? Inspirující pro mě na celé praxi, a ne jen na kazuistice, bylo vidět skutečné dění ve třídě. Tato třída jak už jsem psala předtím není vůbec klidná nebo tichá. Inspirující byla pro mě hlavně paní učitelka, která na to, že neměla mnoho praxe, se snaží každý konflikt se žáky řešit, co nejempatičtěji a svou povinnost si podle mě plní velmi dobře, když sama mohu posoudit, že to určitě není tak jednoduché, jak se na první pohled zdá. Čemu bych se chtěl vyhnout? Já osobně bych se chtěla vyhnout právě fyzickým útokům žáků ve škole. Nelíbí se mi přístup řešení konfliktů násilím. Co bych udělal jinak a proč? Já bych možná celou situaci řešila asi více rázně a s menším prahem trpělivosti, možná bych jim dala nějaký trest, aby se odnaučili dělat takové věci. Samozřejmě, netvrdím, že právě můj přístup je nejlepší, spíše se přikláním právě celkově přístupu paní učitelky, která to zvládala poměrně lehce a s velkým nadhledem. Jaké mě napadají varianty řešení? Myslím si, že použité řešení bylo úplně na místě, každopádně bych do toho přidala možná celkově nějakou třídnickou hodinu, kde by se děti mezi sebou mohly pobavit, každý by řekl, co mu vadí, co by chtěl změnit, klidně i konkrétně upozornit žáka, samozřejmě slušně, v čem by se ve svém chování mohl zlepšit. Případně vymyslet společnou skupinovou aktivitu, na které by museli všichni společně pracovat, stejným tempem a doslova každý by musel „přiložit ruku k dílu