The class I teach is complicated. I have never had such a demanding class during my entire internship. I also never imagined that I would teach 4 nationalities in one class. I have 19 pupils, 1 is from the first nationality, 3 from the second nationality, further from the third nationality, last school year there were 2 from the fourth nationality. I only have two girls here. It's difficult. Organize and correct everything so that everyone is involved and most importantly - so that we have learning results! And one pupil also costs me a lot of effort. He's still angry. Other children are also sometimes disruptive, but this case is extreme. He doesn't know what we're doing, where we're currently reading, so I always stand by him and show, explain, help. I constantly remind him. He is incredibly fast and impulsive, always talking and commenting on everything and everyone, shouting, getting attention. And if I ask him not to talk, after a while he starts writing to himself. Or he kicks the chair with his foot, swings. He disturbs others, but mainly himself. He can't stand to work - and therefore he can't keep up with tasks like others. Then he has to finish during the break - which annoys him and he gets angry and finishes the work already. He got even angrier when I assigned him to finish it as extra homework. Aggressive behavior started - he threw things from the desk, broke two pencils, was vulgar towards children.
The student lives only with his mother. She works 12-hour shifts, so sometimes her older sister looks after him. He is in 9th grade. Last year they were already at a child psychiatrist because of behavior and inattention. Supposedly, he should take some medicine, but his mother does not want to give him it, she is afraid that he would be depressed. They were also in a pedagogical-psychological counseling center, I have recommendations from them on how to work.
Emotional outbursts, Failure to attend class, Verbal disruption of lessons
I did not immediately comment on his output. I let him fade away. Then I handed him a tissue to blow his nose and told him to drink. He wanted to rest in the relaxation corner at the back of the class for the rest of the class, I let him.
Agreement, Support, Interview
He didn't want to go to lunch after class. We stayed in the classroom. We talked about it, so I mostly talked, he was silent, or nodded or shrugged his shoulders. We went together to look at the class rules. Now the student sits in the first bench, for better contact with me. But he doesn't sit by the window so that it doesn't distract him. He has a calm classmate next to him, he can follow what we are doing right now. We introduced colored folders (workbook, worksheets) for each subject. I make sure that he only has what he is working with on the desk. He still doesn't catch up as much as the others, so I assign him less, so that it is enough to practice the subject matter. I'm also trying to change my approach so that I don't criticize him all the time, but it's hard to put myself in a positive situation of 'you're doing this well, I liked this', when we're more used to 'no, don't do this, it's wrong'. I hope I succeed at least sometimes. I also appreciate the little things in the student - that he can wait, that he sits quietly, that he does not disturb now, that he cooperated nicely with the children and agreed with them... It is a long-term problem and as such has no simple solution. Rather, we will continue to look for appropriate procedures, and I also know that we will continue to resolve conflict situations. I also advised the mother to go with the pupil to the counseling service center in our town. They provide counseling services and sometimes it just helps to have someone listen to us and know that we are not alone in our problems.
9, 3.roč.
Kolo, PC hry, hry na mobilu
VŠ, učitelství pro 1.st. ZŠ
Třída, kterou učím, je komplikovaná. Za celou dobu praxe jsem neměla tak náročnou třídu. Nikdy jsem taky netušila, že budu učit v jedné třídě 4 národnosti. Mám 19 žáků, 1 je z první národnosti, 3 z druhé národnosti, dále z třetí národnosti, v loňském školním roce přibyli 2 ze čtvrté národnosti. Mám tu jen dvě děvčata. Je to náročné. Všechno organizovat a korigovat tak, abychom se zapojili všichni a hlavně – abychom měli učební výsledky! A taky mě hodně úsilí stojí jeden žák. Stále zlobí. Ostatní děti taky někdy vyrušují, ale tento případ je extrém. Neví, co děláme, kde právě čteme, pořád abych u něj stála a ukazovala, vysvětlovala, dopomáhala. Neustále ho napomínám. Je neuvěřitelně rychlý a impulsivní, stále mluví a všechno a všechny komentuje, vykřikuje, získává pozornost. A když už ho požádám, aby nemluvil, tak po chvíli si začne popiskovat. Nebo kope nohou do židličky, houpe se. Ruší ostatní, ale hlavně sebe. Nevydrží pracovat – a tedy nestíhá úkoly jako ostatní. Pak musí dokončovat o přestávce - což ho štve a vzteká se a práci už odbude. Ještě víc se vztekal, když jsem mu to zadala dokončit za domácí úkol navíc. Naskočilo agresivní chování – házel věcmi z lavice, zlomil dvě tužky, byl vulgární na děti.
Žák žije jenom s maminkou. Ta chodí na 12 h směny a tak na něj někdy dohlíží i starší sestra. Je v 9. třídě. Vloni už byli kvůli chování a nepozornosti u dětského psychiatra. Údajně by měl brát nějaké léky, ale maminka mu je nechce dávat, bojí se, že by byl utlumený. Byli i v pedagogicko-psychologické poradně, mám od nich doporučení, jak pracovat.
Bezprostředně jsem jeho výstup nekomentovala. Nechala jsem ho odeznít. Pak jsem mu podala papírový kapesník, ať se vysmrká a řekla mu, ať se napije. Po zbytek hodiny chtěl odpočívat v relaxačním koutku vzadu ve třídě, nechala jsem ho.
Po hodině nechtěl jít na oběd. Zůstali jsme ve třídě. Promluvili jsme si o tom, teda spíš jsem mluvila já, on mlčel, nebo kývl nebo pokrčil rameny. Šli jsme se spolu podívat na třídní pravidla. Teď žák sedí v první lavici, pro lepší kontakt se mnou. Nesedí ale u okna, aby ho to nerozptylovalo. Má vedle sebe klidnou spolužačku, může i podle ní sledovat, co zrovna děláme. Zavedli jsme si barevné složky (sešit, pracovní listy) na každý předmět, Dohlížím, aby na lavici měl jen to, s čím právě pracuje. Pořád nestíhá tolik, co ostatní, takže mu zadávám toho míň, tak aby to ale stačilo k procvičení učiva. Snažím se i měnit svůj přístup, abych ho stále nekritizovala, ale je to těžké nastavit se do pozitivní situace 'tohle děláš dobře, toto se mi líbilo', když jsme spíš zvyklí na 'ne, tohle nedělej, to je špatně'. Snad se mi to aspoň někdy daří. U žáka oceňuji i drobnosti – že vydrží počkat, že sedí v klidu, že teď nevyrušuje, že teď hezky spolupracoval s dětmi a domluvil se s nimi… Je to dlouhodobý problém a jako takový nemá jednoduché řešení. Spíš stále budeme hledat vhodné postupy a taky vím, že i nadále budeme řešit konfliktní situace. Mamince jsem ještě poradila, aby s žákem docházela do centra poradenských služeb v našem městě. Poskytují poradenské služby a někdy pomůže už jen to, že nás někdo vyslechne a vědomí, že na problém nejsme sami.