only got to know the student when he entered the 8th grade and started chemistry. From the very first lesson he began to make it clear to me that he was the main one in the class. One-day absences were very common with him, but his father always apologized, which he confirmed to me on the phone. He was disturbing, shouting, not paying attention. Because of him, teaching in his class was very difficult for me. He was constantly taking notes. He also expressed his disinterest by refusing to remove the hood of his sweatshirt during class. It was possible to talk to him, but only about non-conflicting matters. Whenever I moved the subject to anything the student didn't like, he lost interest and didn't want to discuss with me any further. Some teachers were even afraid of him. But I kept trying, because the student in the class was not going to be ignored. In addition, his behavior was gaining momentum. Cigarettes were found at his school several times and it was already known at school that the 8th grader smokes. The parents did not show any interest in the matter, and the educational counselor was also unable to help him.
Family history: His parents divorced when he was two years old and since then he lived alone with his father. The mother was locked up in a drug rehab for a long time, so he never got too close to her. From what we know he likes his father very much. The father spends a lot of time at work and therefore does not have much time for the student. So he spends his free time in his own way. When the father is called to school, he has no problem arriving, but he is not at all interested in his son's problems. They agree to everything, but nothing ever changes. His father does not believe in the importance of school and the student follows in his footsteps. The father only cares that his son somehow completes elementary school and then his son can work for him in the company. The student subordinates all his behavior to this. Class anamnesis: The student is very popular in the class. He is the class clown and shouts funny things during class. He is also popular with some because he can get cigarettes. Overall, he is therefore very well received in the team. He never showed tendencies towards bullying or any form of violence. But at the same time, he defends his friends from others and doesn't let anything just happen.
Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Violation of classroom/school rules, Verbal disruption of lessons
tried to solve the problem with him individually by determining certain rules so that we could both get along well. But he had completely different plans than I did. His only rule was that if I didn't bother him with anything, he wouldn't bother me. In practice, he envisioned it in such a way that he wouldn't be called on in class, he wouldn't have to do group work and he wouldn't have to write in a notebook, and in return I would have peace of mind. But I didn't want to put up with that. So I contacted the principal of his father and we tried to convince him that being active at school makes sense and that if he doesn't get anything out of primary school he will have problems later in life. Unfortunately, the father did not allow himself to be convinced and therefore no change took place. So I turned to the educational counselor of the school and she told me that she did not know how to deal with the student. That he's not stupid, that he's just a freelancer and thinks he can do whatever he wants. I tried to assign different projects, either in class or for preparation at home. But the student always did nothing at home, and only adolescent pranks attacked him in class. After my six months of trying, we were still where we started together. I gave up and agreed to his terms.
Agreement, Support, Cooperation with experts
Since then, the pupil really stopped causing problems in my classes. I had peace of mind to study and was able to pay attention to the rest of the class, who showed interest in the things being discussed. But the student was still in my head. You spent all my hours looking out the window and drawing on paper. I even thought that since I gave him the nod on his terms, he became friendly towards me. I was the only teacher he greeted in the corridors, smiled at me and thanked me for understanding at the end of the study. But I still feel like I gave up on him too soon.
14 let, 8.ročník
kamarádi, počítač, kouření
Lhaní,Drogy,Rušení výuky
Magistr, chemie, zeměpis
Žáka jsem poznala až když přišel do 8. třídy a začala mu chemie. Už od první hodiny mi začal jasně dávat najevo, že on je ve třídě ten hlavní. Velmi časté u něj byli jednodenní absence, které ale jeho otec vždy omluvil, což mi i potvrdil do telefonu. Vyrušoval, vykřikoval, nedával pozor. Kvůli němu pro mě bylo vyučování v jeho třídě velmi náročné. Měl neustále poznámky. Svůj nezájem také vyjadřoval tím, že si odmítal během výuky sundat kapuci u mikiny. Mluvit se s ním sice dalo, ale pouze o nekonfliktních věcech. Kdykoli jsem přenesla téma na cokoli, co se žákovi nelíbilo, ztratil zájem a dál se mnou nechtěl diskutovat. Někteří učitelé z něj měli dokonce strach. Já se ale dál snažila, protože žák ve třídě nešel ignorovat. Jeho chování navíc nabíralo na otáčkách. Několikrát u něj ve škole byli nalezeny cigarety a na škole už bylo známo, že žák z 8.A kouří. Rodiče o věc nejevili žádný zájem a výchovný poradce mu také nedokázal pomoct.
Rodinná anamnéza: Jeho rodiče se rozvedli, když mu byli dva roky a od té doby žil sám se svým otcem. Matka byla dlouhou dobu zavřené v protidrogové léčebně, takže k ní nikdy příliš nepřilnul. Z toho, co víme má svého otce velmi rád. Otec tráví hodně času v práci a na žáka nemá tedy příliš mnoho času. Ten si tedy tráví svůj volný čas po svém. Když je otec zavolán do školy, tak nemá problém dorazit, ale problémy jeho syna ho vůbec nezajímají. Vše odsouhlasí, ale nikdy se nic nezmění. Jeho otec totiž na důležitost školy nevěří a žák jde v jeho stopách. Otci jde pouze o to, aby jeho syn nějak základní školu dochodil a pak už může jeho syn pracovat u něj ve firmě. Žák tomuto podřizuje veškeré své chování. Třídní anamnéza: Ve třídě je žák velmi oblíbený. Dělá třídního šaška a pokřikuje vtipné věci během hodin. U některých je oblíbený i proto, že umí sehnat cigarety. Celkově je v kolektivu přijímán tedy velmi dobře. Nikdy se u něj neobjevily tendence k šikaně, ani k žádné formě násilí. Zároveň ale své kamarády brání před ostatními a nenechá si nic jen tak líbit.
Problém jsem se s ním snažila řešit individuálně určením jistých pravidel, abychom spolu oba mohli dobře vycházet. On měl ale v hlavě úplně jiné plány než já. Jeho jediné pravidlo bylo, že když ho nebudu otravovat s ničím já, nebude otravovat on mne. V praxi si to představoval tak, že on nebude o hodinách vyvoláván, nebude muset dělat skupinové práce a nebude si muset psát do sešitu a na oplátku za to budu já mít klid. S tím jsem se ale já nechtěla smířit. Kontaktovala jsem tedy s panem ředitelem jeho otce a pokoušeli jsme se ho přesvědčit, že být aktivní ve škole smysl má a že když si ze základní školy nic neodnese bude mít poté v životě problémy. Otec se bohužel přesvědčit nenechal a k žádné změně tedy nedošlo. Obrátila jsem se tedy na výchovnou poradkyni školy a ta mi řekla, že s žákem s neví rady. Že není nijak hloupý, že je pouze na volné noze a myslí si, že si může dělat co jen chce. Zkoušela jsem zadávat různé projekty, ať už o hodině, nebo i na přípravu doma. Ale žák vždy doma nic neudělal a o hodinách ho napadali jen samé pubertální vtípky. Po mé půlroční snaze jsme spolu byli stále tam, kde jsme začali. Vzdala jsem to a přistoupila jsem na jeho podmínky.
Od té doby žák skutečně přestal dělat v mých hodinách problémy. Já měla klid na učení a mohla se pořádně věnovat zbytku třídy, který o probírané věci jevil zájem. Stále mi ale v hlavě ležel žák. Všechny mé hodiny si jen odbyl koukáním z okna a kreslením si na papír. Dokonce mi přišlo, že od té doby, co jsem mu na jeho podmínky kývla, začal se ke mně chovat přátelsky. Byla jsem jediná učitelka, kterou zdravil na chodbách, usmíval se na mě a na konci studia mi poděkoval za pochopení. Stále ale mám pocit, že jsem to s ním vzdala příliš brzy.