Pupils were assigned group work, tasks were distributed - work in threes. Subsequently, while checking the students - how they cooperate, what language equipment they have, I got to the student's desk and found out that he was not doing anything. So I started to deal with the situation.
The class was very diverse in ability, knowledge and ambition. New team, still unformed social ties, friends are not across the class but within smaller groups. She was average in terms of grades and behavior. The problem was the high number of pupils for English language teaching – 27 pupils.
Not attending to teaching/Inattention to teaching
First, I asked the student why he was not doing anything. He replied that he did not know what to do. So I said that after explaining the activity I asked if everyone understood the assignment and asked him why he didn't ask. The student then started to be vague, he didn't want to admit that he'd rather be on the phone than to work together, after which I told him that I understand him if he doesn't enjoy the class, but since I also gave him the opportunity to express himself (I always give students space to say what they enjoy/ he doesn't enjoy doing, I also offer the possibility of individual work, different from the rest of the class), so I told him that I would like you to be honest with yourself and with me. If you don't want to be here and do this job, you can go home, I'm not keeping you here. Or I can give you another task. Whereupon he asked me if it would be excused. I replied that of course it wasn't. The student then started working.
Interview
Short-term result - he started to pay attention and cooperate in class. His specific outputs from the given exercises were sufficient. Long-term result - the student began to do what was asked of him. He listened when assigning tasks. However, rare episodes of disinterest did occur.
16 let, 1.ročník SŠ
Počítačové hry, anime
Mgr
Žákům byla zadána skupinová práce, byly rozdány úkoly - práce ve trojici. Následně při kontrole studentů - jak spolupracují, jaké mají jazykové vybavení, jsem se dostal k žákově stolu a zjistil jsem, že nic nedělá. Situaci jsem tedy začal řešit.
Třída byla velmi různorodá v schopnostech, znalostech a ambicích. Nový kolektiv, stále nezformované sociální vazby, kamarádi nejsou napříč třídou ale v rámci menších skupinek. Známkově i chováním byla průměrná. Problémem byl vysoký počet žáků pro výuku anglického jazyka – 27 žáků.
Nejdříve jsem se žáka zeptal, proč nic nedělá. Odpověděl, že neví, co má dělat. Řekl jsem tedy že jsem se po vysvětlení aktivity ptal, jestli všichni rozumí zadání, a zeptal jsem se ho proč se tedy nezeptal. Žák poté začal mlžit, nechtěl přiznat, že je raději na telefonu, než aby spolupracoval, načež jsem mu řekl že mu rozumím, pokud ho hodina nebaví, ale jelikož jsem mu dal i možnost se vyjádřit (dávam studentům vždy prostor říct co je baví/nebaví dělat, stejně tak nabízím možnost individuální práce, různé od zbytku třídy), tak jsem mu řekl že bych byl rád, kdybys byl upřímný k sobě i ke mě. Jestli tady nechceš být a dělat tuto práci, klidně můžeš jít domů, nedržím tě tady. Nebo ti klidně zadám jiný úkol. Načež se mě zeptal, jestli by to bylo omluveno. Odpověděl jsem, že samozřejmě nebylo. Žák poté začal pracovat.
Krátkodobý výsledek – začal v hodině dávat pozor a spolupracoval. Jeho konkrétní výstupy z daných cvičení byly dostačující. Dlouhodobý výsledek – žák začal dělat co se po něm chtělo. Při zadávání úkolů poslouchal. Řídké epizody nezájmu se však objevily.