dealt with this case quite recently, about 2 years ago. It was a problem pupil. Other teachers warned me about her, but I will rely on my own experience, so I did not judge her in advance and approached her as if with a clean slate. She tried my best. But I don't like anything. I didn't deal with her transgressions with disciplinary sanctions, but first I tried to arrange it, or I assigned her other work in class. I also tried to contact her mother, but she was an alcoholic and refused to cooperate. The student didn't fit into the class group, the others didn't like her very much, they didn't like her. Most of the class did not hang out with her because of her bad habits and problematic behavior.
In the interest of the pupil, I tried to choose such a tactic that I gave the pupil various tasks in the lesson in order to keep her busy and not to annoy others. So she handed out papers, opened and closed windows... Our cooperation somehow worked and the pupil respected me as an authority. The student was sitting on the bench with a normal girl with good grades.
Physical aggression
But one day, in class, she suddenly burned her hand with a lighter. It happened in another lesson, the teacher didn't notice it and the girl didn't tell anyone, neither the teacher nor her friends. The next day, she confided in her friends, but she was afraid of her pupil, so she didn't tell the teachers. Fortunately, the girls immediately ran to my office and reported everything to me. I immediately flew to the classroom, looked at the burn, it wasn't extensive, but it wasn't anything nice either. I immediately scolded the student for what it meant, that she couldn't afford to burn someone, and we went to the office to solve it. Žačka said that she only burned it because she felt like it. I spoke to her soul that it was impossible to do that and of course suggested a reprimand from the class teacher. I put her in the picture that they could easily sue her for personal injury and it would not mean anything good for her in the future. I tried to resolve the dispute with her mother again, but she did not respond, she did not come to school. The injured student understandably refused to continue sitting with the original student, but she did not want to deal with it in any way. Even the parents of the injured pupil did not want a more extensive solution. So I transplanted the damaged pupil. The original pupil realized her behavior and apologized to her. She never did anything like that again, but minor transgressions were the order of the day.
Consequences, Disrespectful communication, Interview, Cooperation with experts
was disappointed with the solution because nothing much was solved. I really disliked the approach of the student's mother, I informed the educational counselor and the school principal about it. After my arrangement, the pupil went to the school psychologist and to the educational counselor.
9. třída, 15 let
parta
Lhaní,Podvody,Cigarety,Záškoláctví
Mgr., Český jazyk a literatura, Hudební výchova
Tento případ jsem řešila docela nedávno, tak 2 roky zpátky. Šlo o jednu problémovou žačku. Ostatní učitelé mně před ní varovali, ale já dám na svou vlastní zkušenost, takže jsem ji nijak dopředu neodsuzovala a přistupovala k ní jakoby s čistým štítem. Zkoušela, co vydržím. Já si ale nenechám nic líbit. Neřešila jsem její přestupky kázeňskými postihy, ale nejprve jsem to zkoušela domluvou, případně jsem ji v hodinách zadávala jinou práci. Pokoušela jsem se kontaktovat i její matku, nicméně to byla alkoholička a odmítala spolupracovat. Do třídního kolektivu žačka nezapadala, ostatní ji moc nebrali, neměli ji rádi. Většina třídy se s ní nebavila kvůli jejím špatným návykům a problémovému chování.
V zájmu žačky jsem se snažila zvolit takovou taktiku, že jsem žačce rozdávala různé úkoly v hodině, abych ji zaměstnala a aby neotravovala ostatní. Takže rozdávala papíry, otvírala a zavírala okna… Naše spolupráce nějak fungovala a žačka mě respektovala jako autoritu. V lavici žačka seděla s normální holkou s dobrým prospěchem.
Jednoho dne ji ale ve vyučování zničehonic popálila zapalovačem na ruce. Stalo se to v jiné hodině, učitelka si toho nevšimla a holka to nikomu neřekla, ani učitelce, ani kamarádkám. Na druhý den se kamarádkám svěřila, ale ze žačky měla strach, proto nic učitelům neřekla. Naštěstí holky hned přiběhly ke mně do kabinetu a všechno mi nahlásili. Já jsem okamžitě letěla do třídy, podívala se na popáleninu, nebyla rozsáhlá, ale nic pěkného to také nebylo. Okamžitě jsem vynadala žačce, co to má znamenat, že to si nemůže dovolit někoho popálit, a šli jsme to řešit do kabinetu. Žačka řekla, že ji popálila jenom tak, protože se jí zrovna chtělo. Promluvila jsem jí do duše, že to není možné tak dělat a samozřejmě navrhla důtku třídního učitele. Uvedla jsem ji do obrazu, že by ji klidně mohli žalovat na ublížení na zdraví a do budoucna by to pro ni neznamenalo nic dobrého. Snažila jsem se opět spor řešit s její matkou, která ale nereagovala, do školy se nedostavila. Poškozená žačka pochopitelně odmítala sedět s původní žačkou dál, ale nechtěla to nějak řešit. Ani rodiče poškozené žačky nechtěli nějaké rozsáhlejší řešení. Poškozenou žačku jsem tedy přesadila. Původní žačka si své chování uvědomila, omluvila se jí. Nikdy už nic podobného neudělala, ale drobné prohřešky byly na denním pořádku.
Řešením jsem byla zklamaná, protože se nic moc nevyřešilo. Přístup matky žačky se mi velice znelíbil, informovala jsem o tom výchovnou poradkyni a ředitele školy. Po mé domluvě chodila žačka ke školní psycholožce a za výchovnou poradkyní.