The student is a student of our grammar school who has just finished the 1st year. He comes from a divorced family and is in alternating custody. He spends a week with his mother and a week with his father, they both live in the same city. The relationship with both parents seemed fine to me. I am his class teacher, so I also solved the problems that arose as a class teacher. During his studies, the student began to show such a pathological approach to his educational duties. He was more likely to cheat in his classes and was caught three times cheating while writing papers. The cheating in his presentation looked like he was working with a phone. I caught him once and he did it twice in math. Otherwise, there were no other problems with him.
The student is, I would say, closed in relation to the authorities, it is very difficult for him to communicate. He often fails to put a sentence together, and it follows from this that he is not very good at communicating with authority, and even that he is afraid of authority, which was also shown by the fact that when he was in trouble, instead of solving it with me, like with the class teacher-authority, so he avoided it and chose deception instead. At the same time, if he came immediately that something was wrong with him, that he needed help, it would somehow be done. As for the class, I got the feeling she was always more on his side. Although the student was disciplined in front of the class, they didn't really take it into account at all. At that time we won the national championship and of course the students went to celebrate. I forbade him to go there, but the student went there anyway and celebrated with other classmates. Well, I also see the fact that his classmates celebrated there with him as a sign that the class did not condemn him for his behavior, but that on the contrary it was on his side.
Violation of classroom/school rules
The first time my colleague caught a student cheating on a math paper, she only warned him that his behavior was inappropriate. But then the student did it a second time, and because the previous verbal admonition was not enough, he received a disciplinary reprimand. However, even that apparently didn't work and the student continued to cheat. I tried to warn him that if he continues to do this, he may get a bad grade for behavior and the like. But the student did not stop, and when we caught him for the third time, based on a warning and a previous disciplinary reprimand, at the end of the school year, he received a 2 for behavior and a director's reprimand for constantly cheating during knowledge verification. Throughout the second semester, we communicated with the student at the level of an educational advisor, a prevention specialist, a psychologist and I, as a class teacher. We also invited his parents to school, first separately, then together. At first, the mother downplayed what happened, she said that the student was smart, that he paid the price for getting caught, but luckily, the father understood the seriousness of this situation, he understood that the student was actually bringing shame to them, he probably talked the father into the mother, even then she relented and stopped making the pupil a smartass. Well, as for the pupil's educational result, his behavior earned him a failing grade in mathematics in the second semester, which meant that he had to take a remedial exam after the holidays.
Consequences, Interview
The student actually had the whole summer to recover and prepare for the remedial exam. In the end, he graduated with a commendable result. Since we other colleagues were not sure how such a thing is resolved, since it has not happened to us for a long time, we checked with the legislators of the regional office that he has the right to receive a grade at the end of the school year, which is the grade from the commission exam. So, instead of failing, the student left for the second year with a commendation as one of the better students of this school for mathematics. Let's hope that the student received a lesson that has already calmed him down here in the future or clarified how our gymnasium will deal with these things here. He seems like he's got it, he's acting normal, he's saying hello to the teachers and he's having fun with them, so I don't even feel like he's holding any grudges or anything like that.
15 let, 1. ročník SŠ (gymnázium)
Sportovec-florbal
Podvody
Mgr. OV, Dějepis
Žák je studentem našeho gymnázia, který čerstvě dokončil 1. ročník. Pochází z rozvedené rodiny a je ve střídavé péči. Týden bývá u matky a týden u otce, oba dva žijí v jednom městě. Vztah s oběma rodiči se mi zdál být v pořádku. Já jsem jeho třídní učitel, takže jsem vzniklé problémy, jako třídní učitel také řešil. Žák v průběhu studia začal vykazovat takový patologický přístupy ke svým vzdělávacím povinnostem. Spíš podváděl v hodinách a byl třikrát přistižen při podvodu při psaní písemek. Podvádění v jeho podání vypadalo tak, že pracoval s telefonem. Jednou jsem ho přistihl já a dvakrát to udělal v matematice. Jinak s ním nějaké další problémy nebyly.
Vůči autoritám je žák, řekl bych, uzavřený, velice těžko komunikuje. Často se mu nedaří složit větu a z toho mi vyplývá, že moc neumí komunikovat s autoritou, ba dokonce, že má z autority strach, což se projevilo i tím, že když byl v průšvihu, tak místo toho, aby to řešil se mnou, jako se třídním učitelem-autoritou, tak se tomu vyhnul a raději si zvolil podvod. Přitom když by přišel hned, že mu něco nejde, že potřebuje pomoct, tak by se to nějak udělalo. Co se týká třídy, tak tam jsem měl pocit, že byla vždycky spíš na jeho straně. Žák byl sice před třídou kázeňsky potrestán, ale oni to vlastně vůbec nebrali v potaz. V tu dobu jsme vyhráli národní mistrovství a studenti šli samozřejmě slavit. Já jsem mu zakázal tam jít, ale žák tam i tak šel a oslavoval s ostatními spolužáky. No a i to, že tam s ním spolužáci v pohodě oslavovali vnímám jako znak toho, že ho třída neodsoudila za jeho chování, ale že naopak byla na jeho straně.
Když moje kolegyně poprvé přistihla žáka při podvádění u písemky z matematiky, tak ho pouze napomenula, že je jeho chování nevhodné. Potom to ale žák udělal po druhé, a protože předešlé slovní napomenutí nestačilo, tak dostal kázeňskou důtku. Nicméně ani to očividně nezabralo a žák podváděl dál. Já jsem se ho snažil upozornit na to, že jestli v tom bude pokračovat, tak že může dostat i zhoršenou známku z chování a podobně. Žák ale nepřestal a když jsme ho přistihli po třetí, tak na základě upozornění a předchozí kázeňské důtce dostal na konci školního roku za neustále podvádění při ověřování znalostí dvojku z chování a ředitelskou důtku. Po celou dobu toho druhého pololetí jsme komunikovali s žákem na úrovni výchovný poradce, preventista, psycholog a já, jako třídní učitel. Do školy jsme si pozvali i jeho rodiče, nejdřív zvlášť, následně dohromady. Maminka nejdřív bagatelizovala to, co se stalo, říkala, že je žák chytrý, že doplatil na to, že se nechal chytit, ale tatínek naštěstí chápal tu závažnost této situace, pochopil že vlastně dělá žák ostudu i jim samotným, nejspíš tatínkovi mamince domluvil, a i ona potom ustoupila a přestala z žáka dělat chytráka. No a co se týká žákova vzdělávacího výsledku, tak z matematiky mu jeho chování vyneslo nedostatečné hodnocení ve druhém pololetí a to znamenalo, že ho po prázdninách čekala reparátní zkouška.
Žák měl vlastně celé léto na to, aby se vzpamatoval a připravil se na reparátní zkoušku. Tu nakonec absolvoval naopak s chvalitebným výsledkem. Jelikož jsme si ostatními kolegy nebyli jistí, jak se takováhle věc řeší, protože se nám to dlouho nestalo, tak jsme si ověřili u legislativců krajského úřadu, že má právo dostat známku na konec školního roku, jaká je známka z komisionální zkoušky. Takže místo nedostatečné odešel žák do druhého ročníku s chvalitebnou jako jeden z lepších studentů této školy na matematiku. Doufejme, že žák dostal lekci, která už ho do budoucna tady uklidnila nebo ujasnila v tom, jak bude naše gymnázium řešit tady tyhle věci. Jeví se, jakože to pochopil, chová se normálně, učitele zdraví a normálně se s nimi baví, takže z něho ani nemám pocit, že by cítil nějakou zášť nebo něco podobného.