The situation I want to describe happened recently in my class, I am a third-year class teacher. It was a fight between two classmates, who first started to poke each other, until it turned into a fight, in which the rest of the class supported them, which only strengthened the boys to continue the fight. The problem that the boys were dealing with was not serious and originally it did not arise between them, but between their friends, and the boys only wanted to support them, unfortunately in a rather inappropriate way.
This class, as many teachers would call it, is quite lively. It is rather a boys' class of 15/8 and an almost problem-free team, except that they can make the teachers busy in class, thanks to their talkativeness and inattentiveness. Serious problems were never dealt with in the classroom, just the usual nudges that usually arise between children.
Physical aggression
The pupils were first punished by writing 5 times: I don't fight during recess. Then the assistant listened to both sides so that we would know exactly what happened in the class between the boys.
(Disciplinary) Punishments, Working with the collective, Interview
Due to the fact that nothing long-term was happening between the boys and the trigger was nothing serious, this particular situation was somehow not addressed with the boys even in the classroom, but one lesson of the first lesson was sacrificed to analyze how to behave appropriately. But I also tried to focus on seeing it as an opportunity for something good. The children told their classmates in writing, and above all anonymously, what they thought they had good qualities. I didn't try to emphasize what happened wrong, but rather that we all have bad qualities, thanks to which I don't have to get along with everyone right away, but that we all also have good ones, thanks to which we can at least tolerate or even respect the other person and there is no need for unnecessary skirmishes due to piercings.
9. let, 3. třída
Sportovní aktivity
Učitelství na prvním stupni
Situaci, kterou chci popisovat se odehrála nedávno v mé třídě, jsem třídní učitelka třetího ročníku. Jednalo se o rvačku mezi dvěma spolužáky, kteří se prvně začali pošťuchovat, až z toho vznikla rvačka, při které je zbytek třídy podporoval, což kluky akorát utvrdilo v bitce pokračovat. Problém, který si kluci vyřizovali rukama nebyl nějak závažný a původně nevznikl ani mezi nimi nýbrž mezi jejich kamarády, a kluci je chtěli pouze podpořit, bohužel dosti nevhodným způsobem.
Tato třída, jak by nazvala spousta učitelek je dosti živá. Jedná se spíše o klučičí třídu 15/8 a o téměř bezproblémový kolektiv, akorát učitelům umí dát ve výuce zabrat, díky své ukecannosti a nepozornosti. Ve třídě se nikdy neřešili závažné problémy, jen obvyklé pošťuchování, které mezi dětmi běžně vzniká.
Žáci dostali v první řadě trest 5x napsat: o přestávce se neperu. Poté asistentka vyslechla obě dvě strany, abychom věděli, co přesně se ve třídě mezi klukama odehrálo.
Tím, že se mezi klukama neodehrávalo nic dlouhodobého a spouštěčem nebylo nic závažného, tak se tato konkrétní situace nějak víc s klukama ani ve třídě neřešila, ale byla obětována jedna hodina prvouky, pro rozebrání, jak se vhodně chovat. Ale také jsem se snažila zaměřit na to, abychom to pojali jako příležitost pro něco dobrého. Děti písemně, a především anonymně zdělili svým spolužákům, jaké si myslí, že mají dobré vlastnosti. Nesnažila jsem se zdůraznit to, co se odehrálo špatně, ale spíš to, že každý máme špatné vlastnosti, díky kterým si nemusím se všema hned porozumět, ale že každý máme i ty dobré, díky kterým můžeme druhého člověka aspoň tolerovat nebo si ho dokonce vážit a nemusí kvůli prkotinám vznikat zbytečné potyčky.