The situation I am about to describe happened this week on Thursday. We are currently discussing grammar in German - the perfect tense. At the beginning of the lesson, I first practiced the past tense of the verbs with the students, which they should already know. It was our first class after the holidays, and at the end of the last school year, everyone still wrote the test and wrote it very well. But now they were having trouble remembering the past. Then we checked the homework - several exercises from the workbook to perfection. About halfway through our work, in the middle of one exercise, a student asked me out of the blue: "Technically, why isn't one on the wall, but the other?"
I am the class teacher in the class. It's a "sixth grade" class
Verbal disruption of lessons
I'm actually quite used to the student's questions. They are not unusual for him. I think she's trying to get my attention so that I chat and switch from teaching to a completely different topic. I replied to the student that he had a chance to ask me a question before the lesson, I would like to answer him, but now we are halfway through the exercise and we are concentrating on checking the task. The student no longer answered and we continued the inspection.
Proactive solutions
When a student or another student tries to divert me to a topic other than the lesson, I first of all try to be calm and concentrated. Subsequently, by what I say, I refer to the work we are engaged in at that given moment. I think that's the only thing that works for students from my side. Most of the time, the confidence and calmness with which I come out is amazing and they know that my classes are really about work and not chatter.
18 let, 6. ročník gymnázia
hloubavý student, šikovný, s velkými znalostmi v různých oborech, ale chybí mu motivace ke studiu v hodinách cizích jazyků
Německý jazyk, Latina
Situace, kterou popíši, se odehrála tento týden ve čtvrtek. Zrovna v němčině probíráme gramatiku – perfektum. Na začátku hodiny jsem se studenty nejprve trénovala slovně minulé časy sloves, která by už měli znát. Byla to naše první hodina po prázdninách a na konci minulého školního roku ještě všichni psali test a napsali jej velmi slušně. Teď jim ale dělalo problémy, si na minulé časy vzpomenout. Potom jsme kontrolovali domácí úkol – několik cvičení z pracovního sešitu k perfektu. Zhruba v půlce naší práce uprostřed jednoho cvičení se mě z ničeho nic žák zeptal: „Technickou, proč na zdi není jedno, ale druhé?
Ve třídě jsem třídní učitelkou. Je to třída „šesťáku
Na žákovi otázky jsem už popravdě celkem zvyklá. Nejsou u něj neobvyklé. Domnívám se, že se snaží upoutat moji pozornost, tak, abych se zapovídala a od vyučování přešla k úplně jinému tématu. Žákovi jsem odpověděla, že měl šanci se mě zeptat před hodinou, to bych mu ráda odpověděla, teď jsme ale v půlce cvičení a soustředíme se na kontrolu úkolu. Žák již neodpovídal a pokračovali jsme v kontrole.
Když se mě žák, nebo jiný ze studentů snaží převést k jinému tématu, než je výuka, tak se v první řadě snažím být klidná a koncentrovaná. Následně tím, co řeknu, odkazuji na práci, které se v ten daný moment věnujeme. Myslím si, že to je to jediné, co na studenty z mé strany funguje. Většinou je sebedůvěra a klid, se kterým vystupuji, vyvede z míry a oni poznají, že se v mých hodinách bude opravdu pracovat a ne klábosit.