The situation I want to talk about took place in a class where I was a class teacher. It is 5 years ago. Back then, in the 6th grade, I also took over the classroom from my colleague from the first grade. Because I always try to make up my own opinion about the students, I did not find out any specific problems within their team in advance. However, I was alerted to the high absence of one pupil. It was this pupil L. who started at the beginning of the year and I didn't see any problems at first. The only thing is, she was significantly quieter than other classmates. It is also worth noting that she was a year older than everyone else, because she repeated the 5th grade due to a large absence (at her mother's request). At the introductory classes, she introduced herself like the others, I was personally surprised by her interest in Japanese studies and in general the culture of East Asian countries. In the first week, L. went to school normally, this week we had introductory lessons, a safety day, project teaching and class days, i.e. classical teaching did not take place yet. In the following week, L. came on Monday, but from Tuesday to Friday she was excused, saying that she had antibiotics. The next week she arrived on Wednesday and didn't come again for the rest of the week. Absences began to multiply, after 14 days the first teacher came to complain that he would demand some further steps to solve this absence. I tried to reassure myself and other colleagues that the student was really sick. After the month of September, the student's school was 1/6 of the possible teaching.
12-year-old 6th-grade student, an introvert, unimpressive in the team, often sick.
Attendance problems
was the first to decide to talk to L. at the first possible opportunity at school. Since we always have annual class projects at our elementary school, in which the whole class is involved, I wanted to connect the interview with this topic. So, in the third week of September, I invited L. to my office to discuss working on the project. She was to create anime illustrations for a project called 'How we can save the planet from garbage'. We met alone in the office after the lesson, we started talking about visualization and what its ideas are. I was glad of her interest. Then I asked her how she was doing, that she was sick, and the answer was something to the effect that she was better. So I talked for a while about the fact that I'm also often not well and that my family doesn't always understand, and I tried to be cheerful about it. L. talked about the family situation, that the mother lives with a new partner and that she does not have much time for her, so that sometimes she does not feel well when she imagines that she will not see her, because they could go on another trip with 'dad' or vacation and she should be home alone. The situation did not seem quite adequate to me, but I was very glad that L. confided in me. Following that, I invited Mrs. L. to the school, with whom I spoke about L. and her increased absenteeism, which the teachers are beginning to complain about, despite the fact that they rate L. as otherwise very clever and that they are not observed in class no problems like bullying or others and does he know when there might be a problem. We talked about her health, my mother told me that the doctor often doesn't know what to do with L., because she complains about health problems for which she has no symptoms and that she doesn't know what's going on. Since I had the aforementioned information from L., I recommended to my mother that she and L. visit our school psychologist together. I explained to her how it was going and that I could imagine that she and L. could visit him alone and try to talk. We also visited our school psychologist together after the interview, and my mother made an appointment for a consultation.
Support, Interview, Cooperation with experts
After a week, my mother called me to say that she and L. had been to a psychologist together and that she would like to stand up for me. At the personal consultation, she told me that she and L. talked a lot and that she suspected some problems in communication between them and in the household. She also told me that they want to go regularly for consultations with a psychologist. Absence gradually began to decrease (from about November) and in December the absence was minimal. For a change, certain symptoms of anxiety appeared in L., but at that time I was already in almost regular contact with L.'s mother, together with the school management we agreed that L. would get a teaching assistant who would help her with organization of all her school activities and for her he was also a person who would try to motivate her to study. The assistant was assigned to L. at the beginning of December, and in the course of the next semester it became clear that this assistant would help another student from this class of mine. The collaboration proved to be very fruitful. Absences were minimized, and at the end of the 6th grade, during a private conversation, L. told me that she was feeling very well and, when asked in more detail about how and what she does in her free time, she gave me information about joint trips 'with mom and dad' and how she they support her hobbies, such as going to Japanese studies courses in a nearby district town, etc.
12 let (6. třída)
Japanistika, kultura východních národů, zájem o anime
Bariéry v komunikaci,Absence
Mgr., ČJ, RJ, ZSV
Situace, o které chci hovořit, se odehrávala v třídě, kde jsem dělala třídní učitelku. Je to 5 let zpátky. Tenkrát jsem v 6. třídě přebrala i třídnictví po své kolegyni z prvního stupně. Protože se snažím udělat si na žáky vždy vlastní názor, tak jsem dopředu nezjišťovala žádné konkrétní problémy v rámci jejich kolektivu. Akorát jsem byla upozorněna na vyšší absenci u jedné žačky. Právě tato žačka L. nastoupila na začátku roku a zpočátku jsem neviděla žádné problémy. Jediné co, tak byla výrazně tišší než ostatní spolužáci. Taky za zmínku stojí, že byla o rok starší než všichni ostatní, protože pro velkou absenci opakovala 5. třídu (a to na žádost matky). Na úvodních hodinách se představila jako ostatní, osobně mě překvapil její zájem o japanistiku a celkově o kulturu východních asijských států. V prvním týdnu do školy chodila L. normálně, tento týden jsme měli úvodní hodiny, den bezpečnosti, projektovou výuku a třídní dny, tedy klasická výuka se ještě nekonala. V dalším týdnu L. přišla v pondělí, ale od úterý do pátku byla omluvená s tím, že má antibiotika. Další týden došla ve středu a po zbytek týdne opět nepřišla. Absence se začaly množit, po 14 dnech si přišel stěžovat první vyučující, že s touto absencí bude požadovat nějaké další kroky k řešení. Snažila jsem se ještě uklidňovat sebe i ostatní kolegy o tom, že žákyně je opravdu nemocná. Po měsíci září ve škole žákyně byla 1/6 z možné výuky.
Žákyně 6. třídy ve věku 12 let, introvertka, v kolektivu nevýrazná, často nemocná.
Jako první jsem se rozhodla, že si s L. promluvím při první možné příležitosti ve škole. Jelikož máme na naší ZŠ vždy roční třídní projekty, ve kterých se celá třída angažuje, tak jsem chtěla rozhovor spojit právě s tímto tématem. L. jsem si tedy ve třetím týdnu v září pozvala k sobě do kabinetu, abychom se domluvili na práci na projektu. Měla vytvořit anime ilustrace k projektu s názvem 'Jak můžeme zachránit planetu před odpadky'. Sešli jsme se po výuce sami v kabinetu, začali jsme si povídat o vizualizaci a jaké jsou její představy. Měla jsem radost z jejího zájmu. Pak jsem se jí ptala jak se jí daří, že byla nemocná a odpověď byla něco ve smyslu, že je to lepší. Chvíli jsem tedy hovořila o tom, že mi taky často není dobře a že ne vždy to chápe má rodina a snažila jsem u toho být veselá. L. se rozpovídala o rodinné situaci, že maminka žije s novým partnerem a že na ní nemá moc čas, tak že jí občas není dobře, když si představí, že ji neuvidí, protože by mohli jet s 'tátou' zase někam na výlet nebo dovolenou a ona by měla být doma sama. Situace se mi úplně nezdála jako adekvátní, ale byla jsem moc ráda, že se mi L. svěřila. V návaznosti na to jsem si do školy pozvala paní L., se kterou jsem mluvila o L. a její vyšší absenci, na kterou si začínají stěžovat učitelé I přes to, že ale L. hodnotí jako jinak velmi šikovnou a že ve třídě nejsou pozorovány žádné problémy jako šikana či další a zda neví, kdy by tedy mohl být problém. Hovořili jsme spolu u jejím zdravotním stavu, matka mi říkala, že doktorka často neví, co s L., protože se stěžuje na zdravotní problémy, na které ale nemá příznaky a že neví, co se děje. Jelikož jsem měla výše zmíněné informace od L., tak jsem matce doporučila společnou návštěvu jí a L. u našeho školního psychologa. Vysvětlila jsem ji, jak to probíhá a že si dovedu představit, že by ho mohla s L. sama navštívit a zkusit si popovídat. Společně jsme také spolu po rozhovoru našeho školního psychologa navštívili a matka se domluvila I rovnou na konzultaci.
Po týdnu se mi ozvala matka, že společně byly s L. u psychologa a že by se za mnou ráda stavila. Na osobní konzultaci mi sdělila, že se hodně ona i L. rozpovídaly a že tuší nějaké problémy v komunikaci mezi nimi a v domácnosti. Dále mi řekla, že na konzultace k psychologovi chtějí chodit pravidelně. Postupně se začala absence (asi od listopadu) snižovat a v prosinci byla absence minimální. Pro změnu se projevili jisté příznaky úzkostí u L., ale v té době jsem byla s maminkou L. už v téměř pravidelném kontaktu, společně s vedením školy jsme se domluvili na tom, že L. dostane pedagogického asistenta, který by ji pomáhal s organizací všech jejích školních aktivit a byl pro ní i člověkem, který by se v ní snažil probouzet motivaci ke studiu. Asistent byl L. přidělen na začátku prosince a v průběhu dalšího pololetí se ukázalo, že bude tento asistent nápomocen ještě dalšímu žáku z této mé třídy. Spolupráce se ukázala jako velmi plodná. Absence se minimalizovala a na konci 6. třídy mi při soukromém rozhovoru L. sdělila, že se cítí a má velmi dobře a na bližší dotaz jak a co dělá ve volném čase mi sdělila informace o společných výletech 's maminkou a taťkou' a jak jí podporují v jejích zálibách, že chodí na kurzy japanistiky do blízkého okresního města atd.