Around the middle of the school year, children came to me saying that they had problems with a classmate. She took their snacks and verbally insulted them or they heard her slandering them. So I invited her to my office, I resolved the situation with her, and she promised not to do it again. But the problems did not disappear, and physical attacks were added to the verbal insults. I didn't find out about the incident until a month later, when the assault happened. The student assaulted her classmate in the girls' toilets, allegedly threatening to kill her dog if she 'took off' a handful of her hair, which she then rinsed off to cover the marks. The girl who was attacked was afraid to tell what happened until she confided in her best friend who didn't hesitate to tell me about the attack. When I found out about it, I used the 'anonymous mailbox' method, where the children were supposed to put their observations on the given situation, or write whether something similar had happened to them themselves. I was very surprised when I read that this is not an isolated case and that the student assaulted her victim almost immediately after visiting my office and I learned about it almost at the end of the school year. I solved the whole case with a reprimand from the class teacher, but in retrospect I regret that I did not use a higher punishment, namely a reduced level of behavior. After the case was closed, the parents of the children contacted me about other physical attacks that their children were afraid to confess to.
The student was the tallest girl in the class, had leadership tendencies and felt superior to the other students. She needed to prove her superiority through violence, when the victims could not defend themselves because they were weaker. She felt more important than the others also because of their parents' well-paying professions. Her victims were most often introverted, petite children with excellent grades. More girls than boys were attacked.
Violation of classroom/school rules
As I said before, I invited my student to my office. I chose the friendly method, I'm not the type of person to start shouting right away. I asked the girl why she felt the need to rob her classmates of snacks, and if she wanted theirs, why didn't she ask her mom to make the same for her. I also encouraged her to solve problems, if she has a problem with one of her classmates, she can solve it calmly directly with him and not with gossip and verbal insults. The student listened and nodded her head to everything, saying that she understood and it looked like she was really listening and not, as it turned out later, that she was going in one ear and out the other and on the contrary she would intensify her bullying. When it later became clear how her behavior continued, I lectured her in front of the whole class. I raised my voice, demanded that she apologize to her victim and also receive a month after school as a reprimand, which she would serve the following school year.
Working with the collective, Transfer of student, Interview
The student served her sentence the following school year. Her behavior then seemed fine, although sometimes there was a certain degree of arrogance this time towards the teachers in the second grade, but here the teachers took it more like adolescent insolence. However, it seems to me that the higher punishment that I did not give at the time could have set greater boundaries for respecting others and that the student did not learn much from her mistake. Now he is studying at a secondary vocational school - the field of education is hairdressing and he does not have many friends here, he behaves condescendingly towards his classmates and goes to school as if it were a punishment.
15 let, 9.třída (2.stupeň ZŠ)
sport
Neúcta k autoritám
Mgr. – Vko, ČJ, Dě, výchovné poradenství
Kazuistika s koncem, kdy došlo k napravení kázně, se týká dvou žáků, kteří loňský školní rok vyšli ze Základní školy. V této kazuistice hraje důležitou, avšak v porovnání s druhým žákem vedlejší, roli jeden žák, který navštěvoval tuto stejnou základní školu již od první třídy. Hlavní postavou ale bude jiný žák, jež školu začal navštěvovat až v 9. třídě. Oba žáci měli dobré známky, první z nich však v průběhu prvního stupně nevycházel s třídní učitelkou. Od 6. třídy přechod do sportovní třídy, kde ale bylo pár problémovějších holek. Ani ne tak kluci, ale holky byly ty, které kázni třídy nepřidávaly. Druhý žák se k této třídě připojil v posledním ročníku základní školy. Širší vedení školy bylo seznámeno s jeho problémovým chováním, že mu chybí respekt k autoritám, svou matku také silně ignoruje. Tato základní škola je chloubou města a blízkého okolí, je orientovaná na sport, proto vznikají sportovní třídy, které školu reprezentují. Pan ředitel si těchto tříd a žáků hledí a často se chování dostává na vedlejší kolej. Zároveň se ale potrpí na dobré školní výsledky. A i díky dobrým školním výsledkům pan ředitel přihlédl jeho přání a k tomu, že má rád sport, a přiřadil ho do sportovní třídy. Podmínky byly ale jasně stanoveny – do prvního přestupku. Poté by byl přeřazen do „obyčejné
Byl tedy začátek školního roku a jak se říká – vrána k vráně sedá. Dva žáci se rychle skamarádili. 2.9 (ano, druhý školní den), se vinul po školním patře, až do kabinetů, zápach, který připomínal kouř. Žádná mlha, jen zápach. Bylo to už po konci vyučování a ve třídě, odkud se zápach vinul, zůstalo už jen pár posledních dětí, asi 5. Jeden žák při příchodu učitelek do třídy vyběhl na chodbu a utíkal domů, že nic neví a nic neviděl. Ve třídě se ale nic, co by mohlo s kouřem být spojeno, nenašlo. Situaci řešila třídní učitelka následně společně s ředitelem. Došlo v kmenové třídě k lístečkové metodě, kdy žáci píšou třídnímu učiteli, co viděli a co se stalo. Ve třídě bylo asi 19 žáků celkem, shodné výpovědi, které by odpovídali situaci, napsalo asi 9 z nich. Došlo se tedy k závěru, že jeden žák podpálil batoh druhému žákovi. Proto se ve třídě nic nenašlo, jelikož žák se hořícího batohu lekl a po uhašení spláchl popel z batohu do umyvadla a poté utekl.
Byli povoláni rodiče do ředitelny k řešení situace. Rodiče jednoho žáka byli ze situace špatní, protože jejich syn byl chytrý, báli se o jeho budoucnost s takovým prohřeškem. Naopak matka druhého žáka se k situaci postavila tak, že její syn je ve škole nový, a proto si na něj škola zasedla. Nicméně, řešení situace bylo jednoduché – žák byl vyřazen ze sportovní třídy. Při odchodu z ředitelny, kdy došlo k rozhodnutí o jeho přeřazení, byl žák vzteklý, téměř rozkopal ředitelnu. Po matce řval, ta se potýká se špatnou psychikou. Rodina je totiž sociálně slabší, rozvrácená – matka bez práce, má přítele, který je ve vězení a se kterým má další dítě. Matka, zmíněný žák a jeho bratr mají každý jiné příjmení. V tento moment si škola spojila žákův odpor k autoritám. Bylo znatelné, že se za svou matku a možná i celou rodinu stydí.
První a poslední prohřešek tedy přišel 2. září. Přesun do běžné třídy pomohl, žák se uklidnil, zřejmě si uvědomil své chování a fakt, že mu jde o budoucnost. Nyní je na SŠ, dokonce na maturitním oboru. Kamarádství mezi dvěma žáky se zklidnilo, alespoň na školní půdě byl klid. Mimo školu se ale podle slov jednoho z nich scházeli. Rodiče z toho nadšení nebyli a nejsou, ale oba chlapci mají dobré školní výsledky.