One day I was called to the German language class, where a situation occurred where a student threw chalk at a classmate, while she was currently answering in front of the blackboard. He hit her by shouting obscenities at her and hitting her on the head with chalk, without any reason or provocation.
The student was a spontaneous student who was not afraid of vulgarisms, expressing his opinions only with the aim of making fun of himself and his classmates.
Physical aggression, Verbal aggression
We solved the situation with a note in the student book and a conversation between our four eyes only, which proved to be insufficient over time. The notes piled up and had no educational meaning. At the time, I was not aware of what was happening in the classroom outside of class. Over time, the pupil left our school, saying that his parents moved for work.
Consequences, Interview
The notes achieved the goal that the student calmed down in classes with teachers who had at least minimal authority over him. But what happened in the classroom, when none of the teachers were present, I learned only after the student left our school. The class opened up and admitted that the student was the bully of the class, he liked to bully the already mentioned classmate, and to that was added the physical aspect of bullying towards other members of the class. After this realization, I was in a slight shock, what was happening behind my back and I realized that this situation or it was necessary to deal with the student in more detail, perhaps even more drastically, and not to wait for this situation to end until he leaves our school with the completion of elementary school in the ninth grade.
14. , žiak 8. ročníka
motošport
Lhaní,Šikana
Mgr., Geografia, Matematika
Jednoho dne jsem byla přivolána do třídy německého jazyka, kde se udála situace, že žák hodil po spolužačce křídu, přičemž ona aktuálně odpovídala před tabulí. Trefil ji s tím, že po ní zakřičel vulgárně a trefil ji do hlavy křídou, bez jakéhokoliv důvodu nebo provokace.
Žák byl živelný žák, který se nebál vulgarismů, projevování svých názorů jen s cílem zesměšnit sebe ale spolužáky.
Situaci jsme řešili poznámkou do žákovské knížky a rozhovorem jen mezi našimi čtyřmi očima, což se časem ukázalo jako nedostačující. Poznámky se hromadily a neměly žádný výchovný smysl. V té době jsem si nebyla vědoma toho, co se dělo ve třídě mimo hodiny. S postupem času žák opustil naši školu, s tím, že se rodiče přestěhovali za prací.
Poznámky splnily ten cíl, že se žák uklidnil na hodinách s učiteli, kteří měli u něj alespoň minimální autoritu. Ale to, co se dělo v prostorách třídy, když nebyl přítomný nikdo z učitelů, jsem se dozvěděla až po tom, co žák opustil naši školu. Třída se otevřela a přiznala se, že žák byl tyran třídy, velmi rád šikanoval již zmíněnou spolužačku a k tomu se ještě přidala i fyzická stránka šikany vůči ostatním členům třídy. Po tomto zjištění jsem byla v lehkém šoku, co se dělo za mým zády a uvědomila jsem si, že tuto situaci resp. žáka bylo nutné řešit detailněji, ba možná i drastičtěji a ne čekat na to, dokud tuto situaci neukončí odchod z naší školy ukončením základní školy v devátém ročníku.