In the class we have a pupil in inclusion with autism, ADHD and a mild mental disability, his classmates have known him since the first grade. However, with the onset of puberty, during the sixth grade, more conflict situations began to appear between students in connection with this student's behavior. His classmates did not understand his behavior, as he often hugged them and showed his affection, which was not pleasant for them. The boys in the class didn't want to take him in because, according to them, he had inappropriate questions and answers, they didn't want to talk to him and be in his presence. In addition, this student did not have his own phone at school, so he was used to watching other boys playing games on their phones during breaks, from the first grade. The biggest problem was that this student did not understand their behavior at all, because after school he called some boys from the school and became friends with them, but in the school collective, these same boys rejected him. In the course of their education, the pupils already had many classroom lessons to understand this pupil, but this time these lessons were ineffective. Together with the teacher's assistant and this pupil's mother, we decided to make methodical material - we called them the blue files at work - using pictures and descriptions of situations, we tried to capture as faithfully as possible the needs and feelings that this pupil may experience and a description of the behavior that is appropriate in apply in such situations. We went through these files together at school and then the students took them home to discuss the topic with their parents. Along with this, I sent an email to all parents with detailed information about what is being done at school and why the children brought these files home. The components were well received by both pupils and parents, and conflict situations stopped for a certain period of time. After about two weeks, the situation started to appear again, mainly due to the initiation of one student, who, in my opinion, is the main leader of the boys in the class and all the boys try to win his favor as much as possible. It was this pupil who had the biggest problem with the acceptance and respect of that pupil in inclusion. When this pupil in the inclusion group came to watch the boys playing games on the phone, the leader of the boys started to attack him and use verbal aggression - he misused information from the blue folder and deliberately provoked, mainly insulting the family of this pupil. This situation was repeated approx. 4 times despite negotiation and analysis of the conflicts that took place. In the last fight, there was also physical aggression - a student with autism hit the leader of the boys after provocations, and then the other boys in the class joined him. However, the female students managed to go to the supervision and luckily no one was seriously injured.
student with autism, ADHD and a mild mental disability, medicated, has a teacher's assistant in his class, has very well defined boundaries and habits at school, during the first grade there was never a problem with his acceptance by his classmates. The leader of the boys - a very intelligent boy, the leader and the class clown, likes to be in control, often disrespects the teacher, has the will to influence other boys in the class, athlete - often represents the school - in the past, some disruptive and conflicting behavior was tolerated precisely because of good results , an extrovert, he is not afraid to speak up, his father is a lawyer and the student recognizes him very much, he often adopts patterns of adult behavior and asks questions that he does not fully understand, he wants to be original at all costs and do things differently from others.
Diagnosis, Physical aggression, Bullying
Always after the conflict during the break, I talked with the leader of the boys individually, I tried to get him to describe the situation that happened as best as possible, justify his behavior and try to describe to me why his behavior did not please the student with autism, me and the assistance. After the physical attack, I invited the parents of both pupils, the assistant and both pupils to the school. The leader of the boys expressed that he did not like the behavior of the pupil with autism, so he attacked him. The father of the leader of the boys was very angry and demanded that the autistic student not go to class with them and transfer to a special school. The mother of the pupil with autism then explained that it is not so much her who decides which school he will go to, but the special pedagogic center and tried to describe his needs and benefits that will enable him to be included. As a result, both the leader of the boys and his father apologized to the student with autism. After the meeting, the assistant and the leader of the boys remained alone in the office and we assigned him a new function in the class – protector of a pupil with autism, his task was to monitor whether someone scolds the pupil with autism, pushes him out of the group, or to protect him if someone wanted to hit him. So he had to defend him from the other boys, thereby gaining some power over the situation and at the same time not losing his position in the class in front of the other boys, which suited him very well.
Consequences, Support, Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
The implemented measures worked immediately, the pupils are now in the 7th grade and it is still working. In general, the situation calmed down, as the leader of the boys no longer influenced others in the class with a negative attitude towards the pupil with autism. On the contrary, I have recently noticed that a pupil with autism is popular with boys because he is good at programming and even lends him a phone under the supervision of an assistant to install new functions and applications for them, or they teach them how to do it.
6. ročník ZŠ, 12 let
sport
VŠ Magisterské studium obor Matematika a biologie
Ve třídě máme žáka v inkluzi s autismem, ADHD a lehkým mentálním postižením, spolužáci jej znají již od první třídy. S nástupem puberty, během šesté třídy se však začalo objevovat více konfliktních situací mezi žáky v souvislosti s chováním tohoto žáka. Spolužačky nechápaly jeho chování, jelikož je velmi často objímal a ukazoval tím svoji náklonost, což jim nebylo příjemné. Kluci ve třídě jej nechtěli brát mezi sebe, protože měl dle jejich slov nemístné otázky a odpovědi, nechtěli si s ním povídat a být v jeho přítomnosti. Navíc tento žák neměl svůj vlastní telefon ve škole, o přestávkách byl tedy zvyklý, z prvního stupně, koukat se na ostatní kluky, jak hrají hry na telefonu. Největší problém byl v tom, že tento žák vůbec nerozuměl jejich chování, protože si po škole s některými kluky ze školy volal a přátelil se s nimi, ve školním kolektivu jej tito samí kluci odmítali. V průběhu vzdělávání měli žáci již mnoho třídnických hodin, pro pochopení tohoto žáka, tentokrát se však tyto hodiny míjely účinku. S asistentkou pedagoga a mamkou tohoto žáka jsme se rozhodly zhotovit metodický materiál – pracovně jsme je nazvaly modré složky- pomocí obrázku a popisu situací jsme se snažily, co nejvěrněji zachytit potřeby a pocity, které může tento žák prožívat a popis chování, které je vhodné v takových situacích uplatňovat. Tyto složky jsme společně procházeli ve škole a následně si je žáci odnesli domů pro diskuzi s rodiči na dané téma. Společně s tímto jsem rozeslala email všem rodičům s podrobnými informacemi, co se ve škole řeší, a proč tyto složky děti donesly domů. Složky měly skvěly ohlas jak u žáků, tak u rodičů a konfliktní situace na určitou dobu přestaly. Cca po dvou týdnech se situace začala objevovat znova, hlavně kvůli iniciaci jednoho žáka, který je dle mého názoru hlavní vůdce kluků ve třídě a všichni kluci se snaží získat jeho přízeň, jak jen to jde. Právě tento žák měl největší problém s přijetím a respektem toho žáka v inkluzi. Když se přišel tento žák v inkluzi koukat na kluky, jak hrají hry na telefonu, vůdce kluků se do něj začal navážet a používat slovní agresi – zneužíval informací z modré složky a záměrně provokoval, hlavně urážky na rodinu tohoto žáka. Tato situace se opakovala cca 4x i přes domlouvání a rozbor proběhlých konfliktů. Při poslední potyčce došlo i na fyzickou agresi – žák s autismem po provokacích udeřil vůdce kluků a následně se k němu přidali ostatní kluci ve třídě. Spolužačky však stihly dojít pro dozor a naštěstí nikdo nebyl vážně zraněn.
Žák s autismem, ADHD a lehkým mentálním postižením, medikován, ve třídě má asistentku pedagoga, ve škole má velmi dobře stanovené hranice a návyky, v průběhu prvního stupně nikdy nebyl problém s jeho přijetím spolužáky. Vůdce kluků – velmi inteligentní kluk, vůdce a šašek třídy, má rád věci pod kontrolou, učitele často nerespektuje, má vůli ovlivňovat ostatní kluky ve třídě, sportovec – často reprezentuje školu – v minulosti mu bylo některé rušivé a konfliktní chování tolerováno právě kvůli dobrým výsledkům, extrovert, nebojí se tzv. ozvat, jeho otec je právník a žák jej velmi uznává, přejímá často vzorce chování dospělých a ptá se i na otázky, kterým zcela nerozumí, za každou cenu chce být originální a dělat věci jinak než ostatní.
Vždy po konfliktu o přestávce jsem jednala s vůdcem kluků individuálně, snažila jsem se, aby mi on sám co nejlépe popsal situaci, která se stala, odůvodnil své chování a zkusil mi popsat, proč se jeho chování nelíbilo žákovi s autismem, mně a asistence. Po fyzickém napadení jsem pozvala do školy rodiče obou žáků, asistentku a oba žáky. Vůdce kluků vyjádřil, že se mu chování žáka s autismem nelíbilo, proto jej napadl. Otec vůdce kluků byli hodně naštvaní a požadovali, aby žák s autismem nechodil s nimi do třídy a přestoupil na školu speciální. Maminka žáka s autismem pak vysvětlovala, že to na jakou školu bude chodit nerozhoduje až tak ona, ale speciální pedagogické centrum a snažila se popisovala jeho potřeby a benefity, které mu umožní inkluze. Ve výsledku se vůdce kluků i jeho otec žákovi s autismem omluvili. Po setkání jsme s asistentkou a vůdcem kluků zůstali ještě v kanceláři sami a přidělili jsme mu novou funkci ve třídě – ochránce žáka s autismem, měl za úkol dohlížet, jestli žákovi s autismem někdo nenadává, nevytlačuje jej z kolektivu, popř. jej chránit, kdyby jej někdo chtěl uhodit. Měl jej tedy bránit před ostatními kluky, čímž získal určitou moc nad situací a zároveň tím před ostatními kluky neztratil svoje postavení ve třídě, což mu velmi vyhovovalo.
Zavedená opatření zafungovala ihned, žáci jsou dnes v 7. třídě a stále to funguje. Obecně se situace uklidnila, jelikož vůdce kluků již ostatní ve třídě neovlivňoval negativním postojem k žákovi s autismem. Naopak, v poslední době jsem zaznamenala, že je žák s autismem u kluků oblíbený, jelikož mu jde programování a dokonce mu pod dohledem asistentky telefon půjčují, aby jim nainstaloval nové funkce a aplikace, popř. je učí jak to mají dělat.