When the principal asked me if I could take the classroom in the fifth grade, I agreed. At the very beginning I noticed one boy. He didn't really want to cooperate or communicate with me, only after a few months, when I had to find a way to him and figure out how to communicate with him, he exchanged a few words with me and answered me here and there. He was gifted, but his parents didn't want to deal with it. As for learning, he excelled in the classroom. Everything went well for him. I always tried to be nice to him, but it was useless, whether I was nice or raised my voice, nothing helped. The problem was mainly that he was quite aggressive, both towards me and towards the children. His classmates were afraid of him and no one wanted to play with him. In class, he was able to run around my class, disturb the children, take their food, notebooks and took the class book that was placed on the table and started to paint in it. During the break, he started strangling one of his classmates. He didn't want to listen to me at all. I started to solve the situation with my parents, but they did not want to cooperate with me. So I went to the school management to start solving the situation. I was completely on edge. I did not find support from the school and they did not communicate with my parents. The school said there was nothing they could do about this case, so I had to leave the school and start working at another school. Thanks to the stress I had with him, my body developed a lactose allergy. It was a terrible time for me and I don't want to experience it again. Later I found out that the student had transferred to another school after some time, I was offered to return, but I didn't want to.
The student was found to be gifted, he was restless, disobedient and, above all, aggressive. As far as learning is concerned, he was very smart, he was the smartest in the class, he always knew the result immediately in mathematics and his dictations were without mistakes and beautifully written.
Physical aggression, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Violation of classroom/school rules
I started to solve the situation in such a way that I wanted to find a way to the student. Sometimes I succeeded. But when he had his days, he started stealing things from children, scribbling in other people's notebooks and strangling children, so he couldn't be said to have his own head. I wanted to make arrangements with my parents to tell me what was helping him, but they didn't communicate, pretending that he was completely fine and that nothing was wrong with him. I didn't find support from the director either, she said that if nothing can be done about it, then I have to try to deal with it myself. And I couldn't handle such a situation anymore.
Interview
Nothing helped at all, even when I was nice to him and explained things to him both alone and together with the children, or I tried the wrong way, nothing worked. On the contrary, it only got worse and worse. It backfired on me in the long run. I got sick due to mental issues, I ended up in the hospital and I kept the whole thing going, I ended up with a lactose allergy and it's caused by stress.
5.ročník, 11 let
box, fotbal
Když mě paní ředitelka poprosila, jestli bych si mohla vzít třídnictví v páté třídě, tak jsem souhlasila. Už na samotném začátku jsem si všimla jednoho chlapce. Moc se mnou nechtěl spolupracovat, ani komunikovat, až po pár měsících, kdy jsem si k němu musela najít cestu a zjistit jak s ním komunikovat, tak se mnou pár slov prohodil a sem tam mi i odpověděl. Byl nadaný, ale jeho rodiče to nechtěli řešit. Co se týká učení, tak ve třídě exceloval. Šlo mu úplně všechno. K němu jsem se snažila chovat vždy hezky, ale bylo to zbytečné, ať už jsem se chovala hezky, nebo jsem zvýšila hlas, nic nepomáhalo. Problém byl hlavně v tom, že byl dost agresivní, jak vůči mně, tak i vůči dětem. Spolužáci se ho báli a nikdo si s ním nechtěl hrát. V hodině mi dokázal běhat po třídě, rušit děti, bral jim jídlo, sešity a mi vzal třídní knihu, která byla položená na stole a začal do ní malovat. O přestávce začal škrtit jednoho ze spolužáků. Vůbec mě nechtěl poslouchat. Začala jsem situaci řešit s rodiči, ale ti se mnou nechtěli spolupracovat. Tak jsem zašla za vedením školy, abychom situaci začali řešit. Byla jsem s nervami úplně v koncích. Ze strany školy jsem nenašla podporu a s rodiči nekomunikovali. Škola s tímto případem prý nemohla nic dělat a tak jsem ze školy musela odejít a začít pracovat v jiné škole. Díky stresům, které jsem s ním měla se u mě v těle rozjela alergie na laktózu. Bylo to pro mě hrozné období a už to nechci zažít. Později jsem se dozvěděla, že žák za nějakou dobu přešel do jiné školy, bylo mi nabídnuto, abych se vrátila, ale já už jsem nechtěla.
Žákovi bylo zjištěno nadání, byl neklidný, neposlušný a hlavně agresivní. Co se týče učení, tak byl velmi chytrý, byl nejchytřejší ze třídy, v matematice vždy hned znal výsledek a diktáty měl bez chyb a krasopisně napsané.
Situaci jsem začala řešit tak, že jsem si k žákovi chtěla najít cestu. Občas se mi to i povedlo. Ale když měl své dny, začal krást dětem věci, čmárat do cizích sešitů a škrtit děti, tak se vůbec nedal říct, měl svoji hlavu. Chtěla jsem se domluvit s rodiči, aby mi řekli co na něj pomáhá, ale nekomunikovali, dělali, že je úplně v pořádku a nic mu není. U paní ředitelky jsem podporu také nenašla, prý že když se s tím nedá nic dělat, tak si musím zkusit poradit sama. A takovou situaci už jsem nezvládla.
Nepomáhalo vůbec nic, ani když jsem k němu byla milá a vysvětlovala mu věci jak sama, tak i společně s dětmi, nebo jsem to zkoušela po zlém, nic nefungovalo. Spíš naopak, bylo to jen horší a horší. Z dlouhodobého hlediska se to odrazilo na mě. Dostala jsem kvůli psychickým problémům zdravotní potíže, skončila jsem v nemocnici a celou věc jsem neustála, nakonec jsem dostala alergii na laktózu a je to způsobeno stresem.