From the first moment I arrived in their class, it was clear that there would be problems with the student, as he was vocal from the first moment, and after 14 years of practice, you can tell who will cause problems and who won't. His behavior shows itself at the beginning of the lesson, when I enter the classroom, he starts to express himself loudly, sometimes even inappropriately, for example "He's here again.
The student lives with his grandmother, as his mother is in prison and his biological father is unknown, he has never known him. His grandmother is no longer able to raise him, at the same time she has a different relationship with him than she would have with her own son. They don't live in very good conditions, the grandmother seems to be drinking at the moment and doesn't show much interest in him. Class anamnesis: Unpopular with his classmates, he always tries to draw attention to himself. He constantly interrupts, tries to be funny, tries to interest everyone, does whatever he wants in class and during recess. He doesn't listen to the female teachers properly, from observation it could be said that he has no respect for women in general, because for example he listens and respects one colleague, is active in his lessons and does not disturb that much.
Verbal disruption of lessons
From the beginning, I tried to coax the student, to calm him down, but noticing him only led to more noise and disobedience, and this also led to the fact that the whole class gradually joined him. And so I chose the tactic - "I don't notice him." You don't notice him. And we will get along well.
Warning
In most lessons it worked, the other pupils cooperated with me and he was quite calm. But it depended on the day and also what class I was teaching them. When it was 1.-3. class, that's how it worked because everyone else still had the strength to focus and work on the assigned tasks. When it came to 4-6 lesson, it used to be worse, sometimes the tactic of ignoring him didn't work, because the other pupils also had trouble concentrating, they were tense and didn't want to cooperate anymore, so they started to disturb themselves, to which the pupil was very happy to join in and was the loudest. But when the student didn't have his day at all, it didn't matter what time it was and nothing worked to calm him down. Of course, it also depended a lot on how much his classmates noticed him.
14 let, 8. ročník ZŠ
žádné
VŠ Biologie a Chemie
Od první chvíle, kdy jsem došla do jejich třídy bylo jasné, že s žákem budou problémy, jelikož se už od prvního okamžiku hlasitě projevoval a po 14 letech praxe už dokážete poznat, kdo bude dělat problémy a kdo ne. Jeho chování se projevuje už na začátku hodiny, kdy vejdu do třídy, začne se hlasitě vyjadřovat, někdy i nevhodně, například „Už je zase tady.
Žák žije s babičkou, jelikož jeho matka je ve vězení a biologický otec je neznámý, nikdy ho nepoznal. Babička už jeho výchovu nezvládá, zároveň k němu má jiný vztah, než by měla k vlastnímu synovi. Nežijí úplně v dobrých poměrech, babička v současné době zřejmě pije a nejeví o něj moc velký zájem. Třídní anamnéza: Neoblíbený u spolužáků, snaží se na sebe věčně upoutat pozornost. Neustále vyrušuje, snaží se být vtipný, snaží se všechny zaujmout, dělá si v hodinách i o přestávce, co chce. Učitelky pořádně neposlouchá, z pozorování by se dalo říct, že nemá respekt k ženám obecně, jelikož například jednoho kolegu poslouchá a respektuje, je v jeho hodinách aktivní a tolik nevyrušuje.
Ze začátku jsem se snažila žáka nějak ukočírovat, uklidnit, ale to že jsem se ho všímala vedlo pouze k většímu hluku a neposlušnosti, a to zároveň vedlo k tomu, že se k němu postupně přidávala celá třída. A tak jsem zvolila taktiku – „Nevšímám si ho já. Nevšímáte si ho vy. A budeme spolu dobře vycházet.
Ve většině hodin to fungovalo, ostatní žáci se mnou spolupracovali a on byl celkem v klidu. Ale záleželo na dni a také na tom, kterou hodinu jsem je učila. Když to byla 1.–3. vyučovací hodina, tak to fungovalo, jelikož všichni ostatní ještě měli sílu se soustředit a pracovat na zadaných úkolech. Když šlo o 4.–6. vyučovací hodinu, tak už to bývalo horší, někdy taktika nevšímání si ho nefungovala, jelikož i ostatní žáci už měli problém se soustředit, byli utahaní a nechtělo se jim už spolupracovat, takže začali sami vyrušovat k čemuž se žák velmi rád přidával a byl nejhlasitější. Ale když neměl žák vůbec svůj den, tak bylo jedno kolikátá je to hodina a nefungovalo na jeho uklidnění vůbec nic. Samozřejmě taky hodně záleželo na tom, jak moc si ho spolužáci všímají.