When I started working as an assistant, the student really needed help, he suffers from very strong autism. His parents wanted to send him to a special school, but it was not possible because the student boycotted the changes. He hates change, he didn't want to go to school in another city, he can't ride the bus and his parents don't have a car. I have known him since the first grade, it was not known at all that he was autistic, they did not recognize it in kindergarten. It wasn't until the first grade that they began to find out, go around specialists, and finally he was prescribed medication, he takes the medicine three times a day. His biggest problems are that he doesn't know the basic behaviors that other kids have. I remember one situation that was particularly unpleasant. He was in first grade at the time, starting to take medication, and was hard to get along with. He often did different things, but what bothered us the most was that he went to the litter box. It was interesting for him. I remember the first time it happened. I just ran off to get the supplies and the teacher was writing on the board, so no one looked at the student for a while. I came to the classroom when he knocked over the trash can and the kids were laughing. They were small, they couldn't understand what autism was, so the student seemed strange to them. The teacher and I wanted to take the student away and clean up, but he started acting out. He wasn't doing anything wrong in his eyes, so he didn't understand why we were banning him. The teacher managed to calm him down by promising him that he could keep one item from the bin. It was a crumpled plastic cover for a notebook. The children threw various things into the bin, they were just learning how to sort the waste. It was resolved that day, but the student started doing it repeatedly. We were desperate, we didn't know what to do. He couldn't be stopped or talked out of it, he started yelling and getting angry, he had anger management problems. I remembered an acquaintance who is a special education teacher, so I contacted her and discussed the situation. She advised us not to argue with him and not to pretend that it is worthless and causes negative emotions. If he wants to do it, let him do it, but in a reasonable way, let's make him a special basket, for example. The teacher and I removed all the trash cans and placed them in the hallway. The school bought a new colorful basket, which we filled. The children painted pictures and we put them there, as well as wooden cubes and toys interesting to the touch. When the student decided to go to the bin, he could choose one item and take it to the desk.
The student suffers from a strong form of autism, when he was younger he could not control his anger and could not react to situations correctly, he often reacted by shouting or getting angry, he tried to hit his classmates several times. It is necessary to take into account that the usual principles will not apply to him, it is necessary to approach differently. Nothing can be strictly prohibited or shouted at, it arouses strong emotions in him that he cannot process and reacts disproportionately.
Diagnosis, Emotional outbursts, Physical aggression
The teacher and the assistant tried to solve the situation by talking, which did not work for the pupil suffering from autism. They took the advice of the special education teacher and decided to help the pupil. They removed all the trash cans so the student wouldn't find anything inappropriate, get dirty, or get hurt. They placed a new colored basket in the same place, which served as an exploratory one. The children painted pictures in it, toys were borrowed from the group and the basket was filled with them. When the student was interested in approaching the basket, he could. The teacher and the assistant agreed on cooperation with him, that he could choose one thing from the basket and take it to the desk, but then he would diligently count the examples. As the student grew older, this characteristic passed.
Support, Interview, Cooperation with experts
The result of the solution was more than satisfactory. The student responded positively to the idea and liked the basket with toys and pictures. The children tried to paint colorful and interesting pictures to capture the pupil's imagination. The student was satisfied, whenever he wanted, he could go to the bin, empty it, find something interesting and take it with him to the desk. Since no one was fighting him or forbidding him from this behavior, he was overall in a much better mental state and mood.
11 let, 5. třída
Vesmír a matematika
Učitelství pro první stupeň
Když jsem začala dělat asistentku, žák opravdu potřeboval pomoc, trpí velice silným autismem.  Pamatuji si na jednu situaci, která byla obzvlášť nepříjemná. Byl tehdy v první třídě, začínal pobírat medikaci a bylo těžké s ním vyjít. Často dělal různé věci, ale nejvíc nás trápilo, že chodil do odpadkového koše. Pro něj to bylo zajímavé. Pamatuji si, jak se to stalo poprvé. Zrovna jsem odběhla pro pomůcky a učitelka psala na tabuli, takže chvíli na žáka nikdo nekoukal. Přišla jsem do třídy, když převrátil odpadkový koš a děti se smály. Byly malé, nedokázaly pochopit, co je autismus, takže žák jim přišel zvláštní. S paní učitelkou jsme žáka hned chtěly odvést pryč a uklidit to, ale on začal hrozně vyvádět. V jeho očích nedělal vůbec nic špatného, takže nechápal, proč mu to zakazujeme, byl úplně mimo. Nakonec se ho paní učitelce podařilo uklidnit, když mu slíbila, že si jednu věc, co se mu v tom koši líbila nejvíc, může tedy nechat. Naštěstí to byl jen nějaký zmuchlaný plastový obal na sešit, ale i tak to bylo nepříjemné, protože děti do toho koše házely skoro všechno, teprve se učily třídit odpad, takže to ještě tak neznaly. Takže tam byly různé obaly, kapesníky, ubrousky, ale i zbytky svačin a podobně. Ten den se to nějak vyřešilo, ale čekalo nás poté nemilé překvapení, žák to začal dělat opakovaně. My jsme z toho byly ze začátku zoufalé, nevěděly jsme si rady. Nedalo se mu to zakázat ani rozmluvit, když jsme se o to pokoušely, začal vždy křičet a vztekat se, on měl tehdy poměrně velké problémy se zvládáním vzteku.
Žák trpí silnou formou autismu, zároveň jako mladší nedokázal zcela ovládat svůj vztek a nedokázal poznat, jak na určité situace správně reagovat, často tedy reagoval křikem či
hněvem, několikrát došlo i k tomu, že se snažil spolužáky uhodit. Je nutné zohlednit, že na něj nebudou platit obvyklé zásady, je nutné přistupovat jinak. Nic nelze přísně zakazovat, ani na něj křičet, vzbuzuje to v něm silné emoce, které nedokáže zpracovat a reaguje nepřiměřeně.
Rodiče ho chtěli dát i do speciální školy, ale nebylo to možné, protože žák změny bojkotoval. Nenávidí změny, nechtěl docházet do školy do jiného města, navíc nemůže jezdit autobusem a rodiče nemají auto. Ve školce nepoznali, že je autista. Až v té první třídě se začalo zjišťovat, objíždět odborníky, a nakonec dostal předepsanou medikaci, bere léky třikrát denně. Jeho největší problémy jsou s tím, že vůbec nezná to základní chování, které ostatní děti mají.
Rozmluva s žákem nefungovala. Zkontaktovala jsem speciální pedagožku a žáka s ní konzultovala. Poradila, ať se s ním nehádáme a nepřeme, že to nemá cenu a vyvolává negativní emoce. Pokud to chce dělat, ať mu to dovolíme, ale rozumně, ať mu třeba vyrobíme speciální košík. S paní učitelkou jsme všechny odpadkové koše z této třídy odebraly a umístily se erární na chodbu. Škola koupila nový barevný koš a ten jsme naplnili. Děti namalovaly různé obrázky a ty jsme tam daly, také dřevěné kostky a hračky zajímavé na omak. Když se žák v hodině zase rozhodl vydat v koši, tak mohl, probral se těmito věcmi a paní učitelka mu dovolila si vybrat třeba jeden obrázek či věc, co se mu líbila, tu si mohl vzít s sebou do lavice.
Výsledek řešení byl více než uspokojivý. Žák na nápad reagoval pozitivně a koš s hračkami a obrázky se mu líbil. Děti se snažily malovat pestrobarevné a zajímavé obrázky, aby to zaujalo žákovu představivost. Žák byl spokojený, kdykoliv chtěl, mohl si ke koši dojít, vysypat si ho, najít si něco zajímavého a vzít si to s sebou do lavice. Jelikož s ním nikdo nebojoval a nezakazoval mu toto chování, byl celkově v mnohem lepším psychickém rozpoložení a náladě.  S přibývajícím věkem žáka tato vlastnost přešla.