Although I don't like to talk about this experience, my bad experience can at least warn a newbie. Therefore, I would like to confide in my first case of problematic behavior, which I experienced in my career as a teacher and could not handle. I found out that I had chosen the wrong study program (laboratory chemist) already in the second year of my studies at university. I often tutored both classmates and the children of my friends and I enjoyed it very much. However, I successfully completed my chemistry studies. However, as soon as I saw an offer to work in an agricultural laboratory in combination with teaching chemistry, I did not hesitate. I thought it was the perfect challenge for me and submitted my resume to the school. Just as quickly as I was excited and passionate about my work as a teacher, I got an ice shower in the very first year. As the main worker of the agricultural laboratory, I only got two classes of winegrowers for chemistry and gardeners for mathematics. I was warned in advance by my colleagues that nobody expects anything from the gardeners here and that I should adapt my mathematics accordingly. I knew from my own high school experience that I definitely didn't want to bother anyone at the blackboard, giving notes or mock tests. In the first lesson, I informed the first year gardeners about this. Getting to know the class took place on a very friendly level and I was thrilled that the class was not as terrible as I had feared based on the advice of the teaching staff. The gardeners used to do math on a schedule once every 14 days that year. However, in the very next lesson, when I decided to start repeating the elementary school material, my little 16-year-old problem appeared. He belongs to a rich wine family that sponsors the school. Immediately after my arrival, he left his desk and kept walking around the classroom. Whenever I spoke to the class, he would jump in on me. He was singing, playing music on his phone. He refused to take his seat. He absolutely disarmed me then. He ignored anything I told him. He was laughing at me. I decided to ignore him as well and we all survived the rest of the class. At that time I convinced myself that he wanted to show off. That I'm young and tried it. It was the beginning, moreover, a boy from an important family for the school. I was ashamed to confide in anyone. After all, at that time I was just starting to study the pedagogic minimum and I was worried about negative feedback on my person from colleagues or the director. I believed that the following hours would go better. I came up with a possible punishment - squatting.
However, the student's problematic behavior tended to worsen. He began to annoy his classmates with his behavior. He took photos of himself and his classmates. He was making videos of me and the girls. He tried to Airdrop me these photos. He refused to work in any way. He carried beer to class. Squatting was more fun than punishment. When I first saw that he was filming for an hour, I confiscated his phone. However, he had smart headphones that he used to somehow dial the number of a pizzeria and order a pizza. He was tearing down three other boys in the class. I was losing my mind, but I still believed that I would come up with something. Every next class started with me picking up the phones. However, the student always found and invented something new to surprise me. There was almost no math class. I asked him in front of the class why he was behaving like that, if he didn't mind that his classmates wouldn't learn anything because of him. He always just laughed at me. I pulled it out to the board to try (even though I don't do it). He couldn't do anything, I gave him a high five. I hoped she would feel bad that she didn't know anything.
Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Violation of classroom/school rules, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
realized that I have a big problem. The problem with the rich son and I don't know what to do next. The whole situation was completed by a colleague who had a Czech class after me. How did the student behave in mathematics? Didn't you like it? I had to come out with the truth. To further clarify the situation - this problematic behavior - boycotting has only been in my classes up to this point. At no time did another cantor mention any indication of trouble at the meetings. I told my colleague that I tried negotiation, admonition, punishment - squats, testing at the blackboard, a note. Nothing took. I also confessed to her why I didn't inform someone else about it a long time ago - shame, worries, parents, ignorance. The situation began to be resolved immediately. First with his class teacher. We invited the student together for a consultation, where we discussed together his behavior, possible threats to him and what both he and I should change. The parents were also informed, with whom we dealt with the behavior from that moment on the whole time - there was no change on the part of the pupil. Therefore, he also got involved in the problem of prevention methodologies. The student then started posting videos from the class on social networks, which is why we were forced to give him a 2 for behavior at the end of the year.
(Disciplinary) Punishments, Consequences, Interview, Cooperation with experts, Warning
The situation escalated so that my class was withdrawn for the next year due to neglect of intervention and a complaint from the boy's parents. The student currently has his fourth absence from school on the fourth day of the new school year. He failed last year and is repeating the year. It is maintained here only thanks to the influence of the parents. Despite the efforts of the prevention worker and the school psychologist, it has not yet been possible to get the student on the right path through his studies. I take his fate as my failure.
18 let, 2. ročník – zahradník
hudba, sociální sítě
Neposlušnost,Nespolupráce,Neuposlechnutí
vysokoškolské – titul Ing. (obor chemie), peadgogické minimun – aprobace CH, M
Ač o této zkušenosti nerada mluvím, má špatná zkušenost může aspoň varovat nováčka. Proto bych se tedy svěřila s mým prvním případem problémového chování, který jsem v kariéře učitele zažila a nezvládla. To, že jsem si vybrala špatný studijní program (laborant chemik) jsem zjistila již v druhém ročníku mého studia na vysoké škole. Často jsem doučovala jak spolužáky, tak děti mých známých a velmi mě to bavilo. Nicméně jsem studium chemie úspěšně dokončila. Jakmile jsem však uviděla nabídku pro práci v agrolaboratoři v kombinaci s výukou chemie, neváhala jsem. Řekla jsem si, že je to perfektní výzva pro mě a podala na školu svůj životopis. Stejně tak rychle, jako jsem byla pro práci učitelky nadšená a zapálená, přišla hned v prvním roce ledová sprcha. Jako hlavní pracovník agrolaboratoře jsem dostala pouze dvě třídy vinařů na chemii a zahradníky na matematiku. Byla jsem dopředu upozorněná kolegy, že od zahradníků zde nikdo nic úplně neočekává a že tomu mám zrovna matematiku přizpůsobit. Z mé vlastní zkušenosti ze střední školy jsem věděla, že rozhodně nechci nikoho trápit u tabule, dávat poznámky nebo přepadové testy. V první hodině jsem první ročník zahradníků o tomto informovala. Seznámení se třídou proběhlo na velmi přátelské úrovni a já byla tehdy nadšená, že hodina nebyla zas tak strašná, jak jsem se na základě rad učitelského sboru obávala. Zahradníci ten rok mívali matematiku dle plánu jednou za 14 dní. Hned v další hodině, kdy jsem se rozhodla začít s opakováním látky základní školy, se však objevil můj malý 16 letý problém. Patří do bohaté vinařské rodiny, která školu sponzoruje. Ihned po mém příchodu opustil svou lavici a procházel se neustále po třídě. Kdykoliv jsem ke třídě promluvila, skočil mi do řeči. Zpíval, pouštěl na telefonu hudbu. Odmítal si sednout na své místo. Absolutně mě tehdy odzbrojil. Ignoroval cokoliv, co jsem mu řekla. Smál se mi. Rozhodla jsem se ho ignorovat také a zbytek hodiny jsme všichni přežili. Tehdy jsem přesvědčovala sama sebe, že se chtěl předvést. Že jsem mladá a zkoušel to. Byl to začátek, navíc kluk z významné rodiny pro školu. Styděla jsem se s tím někomu svěřit. Přeci jen jsem tenkrát teprve začínala se studiem pedagogického minima a obávala jsem se negativní zpětné vazby na mou osobu od kolegů či ředitele. Věřila jsem, že následující hodiny proběhnou lépe. Vymyslela jsem případný trest – dřepování.
Nicméně problémové chování žáka se spíše zhoršovalo. Začal svým chováním obtěžovat spolužáky. Pořizoval fotografie sebe i spolužáků. Natáčel videa mě i dívek. Snažil se mi posílat přes Airdrop tyto fotografie. Odmítal jakkoliv pracovat. Nosil si do hodin pivo. Z dřepování měl spíš srandu než trest. Když jsem poprvé uviděla, že hodinu natáčí, zabavila jsem mu telefon. Měl však chytré sluchátka, pomocí kterých nějakým způsobem vytočil číslo na pizzerii a objednával si pizzu. Ztrhával sebou další tři chlapce ve třídě. Přestávala jsem si vědět rady, ale stále jsem věřila, že něco vymyslím. Každá další hodina začala tím, že jsem vysbírala telefony. Žák si však vždy našel a vymyslel něco nového, čím mě překvapil. Hodina matematiky téměř neprobíhala. Ptala jsem se ho před třídou, proč se tak chová, jestli mu nevadí, že se kvůli němu spolužáci nic nenaučí. Vždy se mi jen vysmál. Vytáhla jsem ho k tabuli na vyzkoušení (i přesto, že to nedělám). Nic neuměl, dala jsem mu pětku. Doufala jsem, že se bude cítit špatně, když nic neví.
Uvědomila jsem si, že mám velký problém. Problém s bohatým synkem a nevím co dál. Celou situaci završila kolegyně, která měla třídu po mně na češtinu. Jak se choval žák na matematice? Nepřišel ti sjetý? Musela jsem s pravdou ven. Abych ještě situaci objasnila – toto problémové chování – bojkotování bylo do této chvíle pouze v mých hodinách. Nikdy se jiný kantor na poradách nezmínil o jakémkoliv náznaku potíží. Sdělila jsem kolegyni, že jsem zkoušela domluvu, napomenutí, trest – dřepy, zkoušení u tabule, poznámku. Nic nezabralo. Přiznala jsem se jí také proč jsem o tom dávno neinformovala někoho dalšího – stud, obavy, rodiče, neznalost. Situace se ihned začala řešit. Nejprve s jeho třídním učitelem. Pozvali jsme si společně žáka na konzultaci, kde jsme řešili společně jeho chování, možné hrozby pro něj a co by měl změnit jak on tak i já. Informováni byli také rodiče, se kterými jsme chování řešili od té chvíle po celou dobu – změna ze strany žáka nepřišla. Zapojil se proto do problému také metodik prevence. Žák následně videa z hodin začal zveřejňovat na sociálních sítích a proto jsme byli nuceni mu na závěr roku udělit dvojku z chování.
Situace eskalovala tak, že mi třída na další rok byla odebrána pro zanedbání intervence a stížnost rodičů chlapce. Žák má momentálně čtvrtý den nového školního roku čtvrtou absenci ve škole. Loni propadl a opakuje ročník. Je zde udržován jen díky vlivu rodičů. I přes snahy preventisty a školního psychologa se doposud nepodařilo žáka přimět na správnou cestu studiem. Jeho osud beru jako své selhání.