As a teacher's assistant, I got to know the student in my first year at the internship. He seemed like a nice boy with whom there would be no problems. However, on the very first day, when I assisted the girl from the first case study, it became clear that it would not be easy with him. In class, he often shouted and wanted to talk. The teacher often reprimanded him, unfortunately without visible improvement. One day, when the teacher needed to make a long phone call, I was the only one in charge of the whole class. Even before the teacher left, she handed out assignments to the children. After that, it was only up to me to keep an eye on the children and check that they were doing their work. Everything was going well until the student started playing with his neighbor and started shouting at the whole class that he didn't like it, that it was boring.
Family anamnesis: The boy lives alone with his mother, he does not know his own father very well and does not communicate with him. He has one half-sibling, a younger brother who has just started going to kindergarten. In addition to his mother, he also lives with his stepfather, with whom they have a very good relationship, and the boy himself considers him more like his own father than his stepfather. Class history: Not very popular in class. He has one best friend, with whom he chats during breaks and with whom he invents all kinds of stupid things. However, no one needs him much in class, because they are bothered by his shouting and the fact that afterwards they cannot properly concentrate on the class and the assigned tasks.
Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal disruption of lessons
When the student started shouting at the whole class, I wasn't sure how to react. First, I tried to calm the student down, I went behind him, tried to help him with his assignments and begged him not to shout at the whole class that it was disturbing his classmates as well. So the student was quiet for about 3 minutes, but then he started shouting again, I warned him again if he couldn't be quiet, but this time it didn't take much longer. So I tried to ignore him to see if he would calm down, but that didn't help either. After about another 5 minutes, I couldn't take it anymore. I shouted loudly at the student and sent him out the door.
Disrespectful communication, Support, Warning
Immediately after the shout, the student started begging that he didn't want to go to the door and started reaching out. So I allowed him to stay in the classroom on the condition that he stay quiet. For the rest of the lesson, the student was really quiet and there was no problem with him. The following week, the pupil tried not to shout in the classes where I was also present. However, the student's exemplary behavior did not last long, and after a week everything returned to the old ways.
9. let, 4. ročník
Hra na počítači
Vykřikování
Bakalářské vzdělání – asistentka pedagoga na ZŠ, nyní dálkově magisterské vzdělávání v oboru speciální pedagogika
Jako asistentka pedagoga jsem poznala žáka hned svůj první rok na praxích. Vypadal jako milý chlapec, se kterým nebudou žádné problémy. Ovšem hned první den, kdy jsem asistovala v hodinách holčičce z první kazuistiky, se ukázalo, že to s ním nebude jednoduché. V hodinách často vykřikoval a chtěl si povídat. Paní učitelka ho často napomínala, bohužel bez viditelného zlepšení. Jednoho dne, kdy si paní učitelka potřebovala vyřídit jeden delší telefonát, jsem dostala na starost celou třídu pouze já. Ještě než paní učitelka odešla, tak dětem rozdala úkoly. Na mě už poté bylo dát na děti pouze pozor a kontrolovat je, jestli plní svoji práci. Všechno probíhalo v pořádku až do doby, kdy se žák začal bavit se sousedem a začal vykřikovat na celou třídu, že ho to nebaví, že je to nuda.
Rodinná anamnéza: Chlapec žije sám s matkou, vlastního otce moc nezná a nestýká se s ním. Má jednoho nevlastního sourozence, mladšího bratra, který právě začal chodit do školky, V domácnosti kromě matky žije ještě s nevlastním otcem, se kterým mají mezi sebou velmi dobré vztahy a sám chlapec ho považuje spíše za vlastního otce než nevlastního. Třídní anamnéza: Ve třídě není příliš oblíbený. Má jednoho lepšího kamaráda, se kterým se baví o přestávkách a se kterým vymýšlí různé blbiny. V hodinách ho ovšem nikdo moc nemusí, protože jim vadí jeho vykřikování a to, že se poté nemůžou pořádně soustředit na hodinu a zadané úkoly.
Ve chvíli kdy začal žák vykřikovat na celou třídu, jsem si nebyla vůbec jistá jak zareagovat. Nejprve jsem se pokusila žáka uklidnit, šla jsem za ním, snažila se mu s úkoly pomoci a prosila jsem ho, aby nevykřikoval na celou třídu, že to ruší i jeho spolužáky. Žák byl tedy asi 3 minuty potichu, poté ale začal vykřikovat znovu, opět jsem ho upozornila, jestli by nemohl být potichu, ovšem tentokrát už to moc nezabíralo. Zkusila jsem si ho tedy nevšímat, jestli se neuklidní, ale ani tento způsob nepomohl. Po dalších asi 5 minutách už jsem to nevydržela. Žáka jsem hlasitě okřikla a poslala ho za dveře.
Ihned po okřiknutí začal žák prosit, že nechce za dveře a začal natahovat. Dovolila jsem mu tedy zůstat ve třídě pod podmínkou, že zůstane potichu. Po zbytek hodiny žák opravdu mlčel a nebyl s ním žádný problém. Další týden se žák v hodinách, kde jsem se nacházela i já, snažil nevykřikovat. Dlouhodobě ovšem žákovo ukázkové chování nevydrželo a po týdnu se vrátilo vše do starých kolejí.