The situation actually stretched from the prime to the fourth. At the beginning of the first year, we read an article in class and we got to what profession the children would like to pursue when they grow up. One student replied that he would like to be a mass murderer. We took it to mean that it was being pulled out of place. The first half of the year went quite normally. In the second semester, covid started and with it also online teaching. At the end of the year, there was some very unpleasant online communication between this student and the class. The problem was that the student fell in love with a classmate who apparently did not hear his feelings. He was disappointed and the tension in the chat began to escalate, culminating in threats from the disciple to kill them all. This information came to me at the beginning of the second. Then nothing happened for a long time. In third grade, they went skiing and a few children were caught climbing from balcony to balcony. Among other things, this pupil was also the organizer. So I addressed the whole class again, and they found out that as part of some inappropriate banter, the student had climbed from one balcony to another, sneaked into his classmates' room, approached another boy from behind and put a knife to his throat.
When the student came to prima, he was clearly filled with negativism. He's a kid who gets 100% on benchmarks, but he's small physically, he's from the village, and he's not exactly a polished athlete, and I think there's a tension between how he's perceived and how he'd like to be perceived.
Physical aggression, Violation of classroom/school rules, Verbal aggression
Children have come to me saying that they do not feel safe in the classroom because of the student. The threatening chats brought me pictures, I contacted the prevention methodology and the educational advisor, we called the mother to the school, we recommended that she visit a psychologist with the boy. That was all we could do, because at that moment it was no longer an actual issue, so we could not punish it in any way. Subsequently, we discussed this topic in class, we made a community circle, the student apologized and said that he did not mean it. That closed it and it wasn't addressed any further. After the incident with the knife, I discussed it again with the educational advisor, the prevention methodologist and the director. On that account, we learned the results of a psychological examination, which said that he is usually withdrawn and has no psychopathic tendencies. But he changed a lot afterwards, he stopped being so terribly negative. However, I suggested a class reprimand, which he also received. After that, things calmed down somehow, he found friends in the class, and after assurances from the students that everything was fine, we came to some sort of conclusion. Of course, we constantly monitored the student and asked the children here and there if everything was okay. However, later anonymous emails started going to the school and to the parents of children from this class that there is a psychopath in this class and that the teacher is not dealing with it. So we talked about it with the class, I gave them papers to write to me if they still felt a problem with the student. Everything was fine from their side and I considered it over at that moment. Class meetings followed, where the mother of the boy who was held to the throat with a knife complained that she did not consider it over. I countered that we, as a school, had done everything we could. There was disciplinary action, consultation with experts and correction. Subsequently, we also invited a worker from PPP who analyzed the relationships in the class and was excited that he had not seen such a cooperative class for a long time.
(Disciplinary) Punishments, Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
Solving the chat threat conflict using a community circle seemed to be effective in the medium term. However, I would call the relations in the classroom colder at first. After an apology from the student, this problem somehow disappeared and the class seemed relatively cohesive again. After the incident with the knife, I used the community circle again, then also the opportunity to write the problem on paper, if the students did not want to speak in front of everyone. The students started to say that, even if we don't solve this topic, everything is fine between them. So in my opinion, talking about the problem was the best thing we could have done in the long run.
14 let, kvarta
Počítačové hry, historie
Mgr., ČJ, VV
Situace se vlastně táhla od primy až do kvarty. Na začátku primy jsme četli ve třídě článek a dostali jsme se k tomu, jakému povolání by se děti chtěly věnovat, až vyrostou. Jeden žák odpověděl, že by chtěl být hromadným vrahem. Brali jsme to tak, že se nemístně vytahuje. První pololetí plynulo celkem normálně. V druhém pololetí začal covid a s ním i online výuka. V závěru roku proběhla nějaká velmi nepříjemná online komunikace mezi tímto žákem a třídou. Problém byl v tom, že se žák zamiloval do spolužačky, která jeho city zřejmě nevyslyšela. On byl zklamaný a napětí v chatu se začalo stupňovat, až to vyvrcholilo výhružkami ze strany žáka, že je všechny zabije. Ke mně se tato informace dostala na začátku sekundy. Pak se delší dobu nic nedělo. V tercii se jelo na lyžák a pár dětí bylo přistiženo, jak přelézají z balkonu na balkon. Mimo jiné byl organizátorem právě i tento žák. Oslovila jsem tedy opět celou třídu, přičemž z nich vylezlo, že v rámci nějakého nevhodného žertování žák přelezl z jednoho balkonu na druhý, vplížil se do pokoje spolužáků, stoupl si zezadu k jinému klukovi a přiložil mu ke krku nůž.
Když žák přišel do primy, byl vyloženě naplněný negativismem. Je to kluk, který srovnávací testy píše na 100 %, ale fyzicky je maličký, je z vesnice a není to vyloženě takový namakaný sportovec a je tam podle mě takové napětí mezi tím, jak je vnímán a jak by chtěl být vnímán.
Děti za mnou přišly, že se ve třídě kvůli žákovi necítí bezpečně. Výhrůžné chaty mi přinesly vyfocené, já jsem oslovila metodika prevence a výchovnou poradkyni, zavolali jsme matku do školy, doporučili jsme ji, aby s chlapcem navštívila psychologa. To bylo tak všechno, co jsme mohli dělat, protože to v tu chvíli už nebyla aktuální záležitost čili jsme to nemohli nijak postihnout kázeňským trestem. Následně jsme na toto téma diskutovali ve třídě, udělali jsme si komunitní kruh, žák se omluvil a řekl, že to nemyslel vážně. Tím se to uzavřelo a dál se to neřešilo. Po incidentu s nožem jsem to tedy opět řešila s výchovným poradcem, metodikem prevence a ředitelem. Na to konto jsme se dozvěděli výsledky psychologického vyšetření, který řekl, že se běžně vytahuje a nemá žádné psychopatické sklony. On se ale následně dost změnil, přestal být tak hrozně negativní. Nicméně jsem navrhla třídní důtku, kterou také dostal. Následně to nějak vyšumělo, on si ve třídě našel kamarády a po ujišťování ze strany žáků, že je již všechno v pořádku, jsme došli k nějakému zakončení. Samozřejmě jsme žáka neustále sledovali a sem tam se dětí ptali, zda je všechno v pořádku. Nicméně později začaly chodit do školy a rodičům dětí z této třídy anonymní emaily, že je v této třídě psychopat, a že to učitelka neřeší. Tak jsme se o tom ještě bavili se třídou, dala jsem jim papíry, aby mi napsali, zda pořád pociťují problém s žákem. Vše bylo z jejich strany v pořádku a já to v ten moment považovala za ukončené. Následovaly třídní schůzky, kde si maminka chlapce, kterému byl přiložen nůž na krk, stěžovala, že ona to za ukončené nepovažuje. Já jsem oponovala, že my, jako škola, jsme udělali vše, co bylo v našich silách. Došlo ke kázeňskému trestu, konzultaci s odborníky i nápravě. Následně jsme ještě pozvali pracovníka z PPP, který analyzoval vztahy ve třídě a byl nadšený, že dlouho neviděl tak spolupracující třídu.
Řešení konfliktu ohledně výhrůžek na chatu pomocí komunitního kruhu se zdálo střednědobě účinné. Nicméně vztahy ve třídě bych nazvala zpočátku jako chladnější. Po omluvě ze strany žáka tento problém nějak vymizel a třída se mi zdála znovu relativně stmelená. Po incidentu s nožem jsem opět využila komunitní kruh, následně i možnost napsat problém na papír, pokud by nechtěly žáci mluvit přede všemi. Žáci se začínali ozývat, ať už toto téma neřešíme, že je mezi nimi vše v pořádku. Čili dle mého, hovoření o problému bylo z dlouhodobého hlediska to nejlepší, co jsme mohli udělat.