The situation arose about a year after I graduated from university and went to teach German at primary school. From the beginning of the year, the student showed a strong dislike for the German language, so she was disruptive, did not bring aids or perhaps annoyed the students around her. One day she was annoying enough that I planted her, which I really hate to do, because it doesn't seem like a solution to the problem, but I was already quite desperate. I sat her alone in the first desk right in front of my teacher's desk. When I was explaining the material and walking around the class, she stole my pen from the table, took it apart and returned it. I walked back to my desk, said it wasn't very funny and continued teaching. I gave them exercises to complete. When I got up again, my pen had been stolen and taken apart again. I went back to the table, folded it up and went back to check how the students were working. When I got to the student who was stealing my pens, I found out that she hadn't done anything the whole time. I told her about the student and wanted to give her a five for the activity, when I told her, she said, I quote, 'I don't like your German, you're a shitty teacher'. She recognized that I was already furious, I wanted to take my pen, but I found out that she had stolen it from me. So I took her pen, which was lying on top of her notebook, and wrote both a high five for the activity and a note that she was rude to the teacher.
still don't know much about the student. She was really very smart, without studying, without notes and without everything, she had straight A's, always and in everything, she represented the school both in mathematics, physics, natural history, Czech, and sports Olympiads. She held three school records, if I'm not mistaken, two of which she still holds, in the 400m and the high jump. She just always needed to be the center of attention, but she had self-esteem issues. Even though she was demonstrably very smart, she even belonged to the mensa, so she didn't believe in herself at all, she thought she was stupid because her brother was supposedly smarter.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Violation of classroom/school rules, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
outlined the dialogue in the previous point. First I sat her down, then she suffered for a while from her bad manners and the fact that she was making fun of me, then I couldn't stand it completely and unfortunately I didn't solve the situation as I would have liked, because it wasn't professional and it didn't teach her at all, because she made nothing of it. She was a student who previously had 15 A's and one A's for an activity, I wouldn't mind that either. And she was still such that she didn't care about grades, she got A's because she was smart, not because she wanted to.
Consequences, Disrespectful communication, Transfer of student 
Nothing changed at all after the incident, except that the student had my pencil and I had hers. Even in the long term, nothing changed, she didn't work, didn't take notes and was disruptive during class. The only thing that comes to mind after that time is that I can take something from it, because I know that I wouldn't want to behave like this anymore. She may have had some self-esteem issues, but otherwise I wouldn't diagnose her with anything.
11 let/ 5. ročník
sport, často tráví čas s bratrem
Rušení výuky,Nepřipravenost
Filozofická fakulta Univerzity Karlovy/ Obor Český jazyk a literatura
Situace nastala asi rok poté, co jsem dostudovala VŠ a šla učit němčinu na ZŠ. U žákyně od začátku roku byla vidět silná nechuť k německému jazyku, a tak vyrušovala, nenosila pomůcky nebo třeba otravovala žáky kolem sebe. Jednoho dne otravovala natolik, že jsem ji rozsadila, což dělám opravdu nerada, protože mi to nepřijde jako řešení problému, ale už jsem byla celkem zoufalá. Posadila jsem ji samotnou do první lavice hned před můj učitelský stůl. Když jsem vysvětlovala látku a chodila po třídě, tak mi ukradla propisku ze stolu, rozebrala ji a vrátila. Došla jsem zpět ke svému stolu, řekla jsem, že to není moc vtipný a pokračovala ve výuce. Zadala jsem jim cvičení, která měli vyplnit. Když jsem se opět zvedla, propiska mi byla znovu ukradena a rozebrána. Vrátila jsem se ke stolu, složila jsem ji a šla jsem znovu kontrolovat, jak žáci pracují. Když jsem došla k žákyni, která mi kradla ty propisky, tak jsem zjistila, že za celou dobu nic neudělala. Řekla jsem ji o žákovskou a chtěla ji napsat pětku za aktivitu, když jsem jí to řekla, řekla mi, cituji, 'mně je vaše němčina u prdele, jste na hovno učitelka'. Ona poznala, že už zuřím, chtěla jsem vzít moji propisku, ale zjistila jsem, že mi ji ukradla. Tudíž jsem ji vzala její propisku, která ležela na jejím sešitu a napsala jak pětku za aktivitu, tak poznámku, že je sprostá na vyučující.
O žákyni doteď moc nevím. Byla opravdu hodně chytrá, bez učení, zápisků a beze všeho měla samé jedničky, vždycky a ve všem, reprezentovala školu jak na olympiádách matematických, fyzikálních, přírodopisných, češtinářských, tak i ve sportu. Držela tři školní rekordy, pokud se nepletu, dva z nich drží doteď, na 400 m a na skok vysoký. Jen pokaždé potřebovala být středem pozornosti, ale měla problémy se sebevědomím. I když byla prokazatelně moc chytrá, patřila dokonce do mensy, tak si vůbec nevěřila, myslela si, že je hloupá, protože její bratr byl prý chytřejší.
Dialog jsem nastínila v předchozím bodě. Nejdřív jsem ji rozsadila, pak chvilku trpěla její nevychovanost a to, že si ze mě dělala srandu, pak jsem úplně nevydržela a bohužel jsem situaci nevyřešila, jak bych si přála, jelikož to nebylo profesionální a už vůbec ji to nedalo za vyučenou, jelikož si z toho nic nedělala. Byla to žákyně, která předtím měla 15 jedniček a jednu pětku za aktivitu, to bych si z toho taky nic nedělala. A ona byla ještě taková, že ji známky byly jedno, ona dostávala jedničky, protože byla chytrá, ne protože by chtěla.
Po incidentu se vůbec nic nezměnilo, jen to, že žákyně měla moji tužku a já její. Ani dlouhodobě se nic nezměnilo, nepracovala, zápisky si nedělala a vyrušovala při hodině. Jediné, co mi teď po té době přijde, že si z toho něco mohu vzít já, protože vím, že bych se takhle už zachovat nechtěla. Ona možná měla nějaké ty problémy se sebevědomím, ale jinak bych ji nediagnostikovala nic.