During the long break, two students came to the teacher to tell her that one of them had a lollipop in her case, which, according to her, a classmate took from her, threw it at her and the lollipop broke.
The climate of this class is relatively good. Pupils are used to discussing all problematic situations with the class teacher and their classmates. None of the actors in this situation was a problem student or a student with any behavioral disorder. The teacher chose this situation because it happened recently and she thought she could help in practice. Given that, according to her, it could be taken as a model situation that shows how important communication with pupils is.
Physical aggression, Violation of classroom/school rules
First of all, I called a student who his classmates claimed stole a lollipop and then threw it at one of the students, breaking it. It was just the two of us talking privately. I repeated to him what their classmates had told me and asked him if it was true. He repeatedly replied that he did not take the lollipop from his classmate's case. Then we dealt with the given situation in groups of four. I also invited the pupils who came to see me. We came to the conclusion with the students that they don't actually know if the classmate took the lollipop out of the case, because they didn't see him doing it. They were in the bathroom and when they came back, the classmate had it in his hand and after the classmate said to him: 'hey, that's mine!' he threw it at her. I went to ask the other students who were in the class during the break and were moving around the desk where the little girl had a lollipop hidden in a case. I learned that another student took a lollipop from a classmate's case and put it in her classmate's case. I called this pupil. I asked her if she took her classmate's lollipop from the case. At first she told me no. So I asked her if the little girl who told me she took the lollipop was lying to me. And if I should go and solve it with her, because lying is not good. At this point, the student admitted that she had taken the lollipop and put it in her classmate's case. When I asked why she did it, she replied that it was for fun. We then discussed this situation with the other students from the class, because during the 'investigation' most of the class became interested in it. Thanks to this situation, we became clear about what theft is, and that such jokes as this can lead to unpleasant accusations and suspicions. The student, who caused the whole situation by her actions, realized her mistake and apologized both to the classmate who was accused of stealing the lollipop, and to her classmate, that the lollipop was broken based on her actions. Regarding the student who threw the lollipop at his classmate, we clarified that he acted in a certain affect and did not know how to deal with the situation. However, throwing anything at your classmates is not good because we can hurt the classmate or break the thing like it happened in this case. The student was sorry for the situation and also apologized to the little girl who had the lollipop.
Working with the collective, Interview
The situation was handled well. The students realized that even some actions that are meant for fun can have a serious impact in the overall result (either for themselves or they can get someone else into trouble). The teacher also added that, in her opinion, the situation should always not be underestimated, even though it may seem like a blow to an adult. The most important thing is to hear everything from all sides and not walk away from the situation until it is closed with the fact that it happened and it was a mistake. It is necessary that none of the actors or no one from the class (if the situation is being solved in front of the whole class) needs to add anything to the situation. The teacher sees this as the most important thing if a good classroom climate is to be maintained. If someone wants to add something to the situation, they may feel wronged and not feel good in the class. She chose this situation because she thinks it will be useful for my practice. Conflict situations of this type occur regularly in the classroom and you need to be able to deal with them.
4. ročník
sport
Učitelství 1. stupeň
Během velké přestávky přišly za učitelkou dvě žačky, které jí byly sdělit, že jedna měla ve svém pouzdře lízátko, které jí podle jejích slov vzal spolužák, hodil ho po ní a lízátko se rozbilo.
Klima této třídy je poměrně na dobré úrovni. Žáci jsou zvyklí o všech problémových situacích diskutovat s třídní učitelkou i svými spolužáky. Žádný z aktérů této situace nebyl problémovým žákem či žákem s jakoukoli poruchou chování. Učitelka vybrala tuto situaci, protože se stala nedávno a přišlo jí, že by mohla pomoci do praxe. Vzhledem k tomu, že by se podle jejích slov dala brát jako modelová situace, která poukazuje na to, jak je důležitá komunikace s žáky.
Nejdříve jsem si zavolala žáka, o kterém jeho spolužačky tvrdily, že ukradl lízátko a poté ho po jedné ze žaček hodil, čímž ho rozbil. Mluvili jsme spolu jen my dva mezi čtyřma očima. Zopakovala jsem mu, co mi bylo řečeno jejich spolužačkami a zeptala jsem se ho, zda je to pravda. Opakovaně odpovídal, že lízátko spolužačce z pouzdra nevzal. Potom jsme danou situaci řešili ve čtyřech. Přizvala jsem ještě žačky, které za mnou přišly. S žačkami jsme došly k tomu, že vlastně neví, zda spolužák lízátko vzal z pouzdra, protože ho při tom neviděly. Byly na záchodě a když se vrátily, tak ho měl spolužák v ruce a po tom, co mu spolužačka řekla: 'hej, to je moje!' ho po ní hodil. Šla jsem se zeptat ostatních žáků, kteří byli během přestávky ve třídě a pohybovali se okolo lavice, kde měla holčička v pouzdře schované lízátko. Dozvěděla jsem se, že jiná žačka vzala lízátko ze spolužaččina pouzdra a dala ho do pouzdra svého spolužáka. Tuto žačku jsem si zavolala. Zeptala jsem se jí, zda vzala lízátko své spolužačce z pouzdra. Nejprve mi tvrdila, že ne. Tak jsem se jí ptala, zda mi tedy lže holčička, která mi řekla, že lízátko vzala. A jestli to s ní mám jít řešit, protože lhaní není dobré. V tuto chvíli se žačka přiznala, že lízátko vzala a dala do spolužákova pouzdra. Když jsem se ptala proč to udělala, odpověděla, že z legrace. Tuto situaci jsme poté rozebírali i s ostatními žáky ze třídy, protože během 'vyšetřování' se o ni začala většina třídy zajímat. Díky této situaci jsme si vyjasnili, co je to krádež, a že z takových legrací, jako byla tato, můžou vznikat nepříjemná obvinění a podezření. Žačka, která celou situaci svým jednáním způsobila si svou chybu uvědomila a omluvila se jak spolužákovi, který byl obviněn z odcizení lízátka, tak i své spolužačce, že na základě jejího jednání bylo lízátko rozbito. Ohledně žáka, který lízátko po své spolužačce hodil, jsme si vyjasnili, že jednal v určitém afektu a nevěděl si se situací rady. Nicméně házet čímkoli po svých spolužácích není dobré, protože můžeme spolužáka zranit nebo danou věc rozbít, tak jako se to stalo v tomto případě. Žáka situace mrzela a holčičce, které lízátko bylo, se také omluvil.
Situace byla zvládnuta dobře. Žáci si uvědomili, že i některé jednání, které je myšleno z legrace může mít v celkovém důsledku závažný dopad (ať už pro ně samotné nebo můžou dostat do problémů někoho jiného). Učitelka ještě dodala, že podle ní je vždy třeba situaci nepodcenit, přestože dospělému může připadat uhozená. Nejdůležitější je si vše vyslechnout ze všech stran a od situace neodejít, dokud nebude uzavřená s tím, že se to stalo a byla to chyba. Je potřeba, aby k situaci už žádný z aktérů případně nikdo ze třídy (pokud se situace řeší před celou třídou) neměl potřebu něco dodat. Učitelka tohle vnímá jako nejdůležitější, pokud se má udržovat dobré klima třídy. V případě, že někdo k situaci chce ještě něco dodat, tak se může cítit ukřivděně a nebude se ve třídě cítit dobře. Vybrala tuto situaci, protože si myslí, že se mi bude do praxe hodit. Konfliktní situace tohoto typu vznikají ve třídě běžně a je třeba si s nimi umět poradit.