The student did not complete the assignments, disturbed his classmates, because of course he had the space for that by doing nothing. They were working and he was disturbing them. He may have been manipulating the chair in various ways and thereby causing disturbance. So it was both audio and...the elements of the interference took different forms, i.e. playing with a chair, tickling classmates, poking them with a pencil to distract them, whispering, talking and not doing their duties.
The student was very emotional and hardworking.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal disruption of lessons
By leaving him there for the lesson and after the end, or at the end of the lesson, I went and checked how everyone was working - I actually monitored their ongoing work. When he simply showed that he wasn't done, he told me that he didn't know what to do, that he didn't understand and that it was explained to him wrongly. Since everyone was working, he didn't take it into account at all. So we sat down after class and explained it to each other and actually came to the fact that he didn't understand English enough and didn't ask for a re-explanation and didn't ask his classmates what he was supposed to do. So it was like a concern about that personal failure and that's why he was interrupting. So, by asking the right questions, we got to the heart of the problem, which was, not that he didn't want to work, but that he didn't know how.
Interview
The result is a 180 degree turn, that he had a better perception in class, he was better focused on what was happening and when he didn't understand something, he asked his classmates or me directly. So the conversation was effective.
13 let, sekunda (7. třída ZŠ a 2. ročník osmiletého gymnázia)
historie
Mgr., Anglický jazyk a Hudební výchova
Žák neplnil daná zadaní, rušil spolužáky, protože na to měl samozřejmě ten prostor tím, že nic nedělal. Oni pracovali a on je rušil. Různě možně manipuloval se židlí a tím také rušil. Takže to byly jak zvukové, tak...ty elementy toho rušení měli různé podoby tzn. hraní si se židlí, lechtání spolužáků, píchání do nich tužkou, aby vyrušil, šeptání, mluvení a neplnil si svoje povinnosti.
Žák byl velmi emotivní a snaživý.
Tím, že jsem ho tu hodinu nechala a po skončení, nebo na závěr hodiny jsem šla a zkontrolovala jsem, jak kdo pracoval – zmonitorovala jsem vlastně tu jejich průběžnou práci. Když prostě ukázal, že nemá hotovo, tak mi řekl, že nevěděl, co má dělat, že tomu nerozumí a že mu to bylo špatně vysvětleno. Tím, že všichni pracovali, tak to nebral vůbec v potaz. Tak jsme si sedli po hodině a vysvětlili si to a vlastně přišli k tomu, že on nerozuměl anglicky natolik a neřekl si o znovu vysvětlení a nezeptal se spolužáků co má dělat, Takže to byla jakoby taková obava z toho osobního selhání a proto vyrušoval. Takže jsme kladením vhodných otázek přišli na jádro problému, které bylo, ne že by nechtěl pracovat, ale že nevěděl jak.
Výsledkem je otočení o 180 stupňů, že měl lepší vnímání v hodinách, on byl lépe zaměřen na to, co se děje a když něčemu nerozumí tak se zeptal spolužáků nebo mě přímo. Takže ten rozhovor byl účinný.