think it was on Wednesday during the big break. All of us from the second grade had a meeting in the assembly room, so the corridors that are normally guarded by one of us were now in charge of a colleague from the first grade. The other teachers from the first grade were already employed in other ways, so this lady teacher had to look after all three floors by herself. While she was solving some problem in the classroom on the ground floor, a loud bang sounded from the first floor. When she got there, she noticed that there was a huge hole in the door to the boys' restroom, rendering the door unusable. She automatically ran to the eighth graders, whose class teacher I was. There were only two classes on this floor that year – 8.B and 5.A, which were only there because all the classes were full in the first grade. So the teacher automatically ran to my class because they weren't exactly the easiest to get along with, and she blamed the most problematic student in the class.
student whose results in school were average to slightly below average. He wasn't stupid, he just wasn't the studious type. He was sometimes disruptive in class and when there was a problem in class, he was part of it. Class – The students got along great with each other except for minor disagreements, which are self-evident. As mentioned in the previous point, they were a harder class to get along with, but once they knew you were on their side and that you were fair and willing to accommodate them, they were great to work with. They all pulled together and never went against each other.
Violation of classroom/school rules
We all thought my class did it, and I won't lie, I thought so too because the fifth graders who were on the floor with them were very nice and trouble free. As their class teacher, I had the duty to talk to the students and find out what actually happened. At that moment I was still hoping that it wasn't them, that someone would confess or that they saw what happened. So I turned one geography lesson into a classroom lesson to discuss this problem. When I asked the whole class if it was them, they all answered in the negative and added that they didn't move in the toilets and only found out about it in the next lesson when the teacher told them how big a problem it was. This information made me quite angry because I can't imagine that they didn't hear the bang that we only heard in the choir room. They told me that they were studying for a paper that they were supposed to write that day and that they just didn't care at that moment. It was still strange to me, so I asked if no one had been in the corridor during the whole break. At that moment, a few boys told me that they were in the bathroom, but before they heard the bang, and some even admitted that they were in the corridor after, but that they didn't notice anything because they were just walking around their class, which was on the other side of the corridor. I didn't want to believe this anymore, but I still hoped it wasn't them, but I couldn't think of who else could have done it. During the break, I was talking with a colleague who was in class 5.A, and she told me that the fifth graders told her that they were in the class the whole time and that they would not have done such a thing. Since their classroom was almost opposite the toilets, they began to claim that the eighth graders were to blame. After discussing this situation with other colleagues on the second level, we came to the opinion that 8.B was behind it and it was up to me to find out who did it. At that moment, we already knew that the person who did it would have to pay for a new door, its price was around 4000 CZK. The whole following week I went around asking who broke the door and I had in mind the student who would probably be the only one capable of doing such damage. The student must have guessed that I suspected him and began to answer my questions in a vulgar manner and felt offended that I thought it was him. After a week I was at my wits end. I spoke to each student separately and they all claimed the same thing - that it wasn't them. But it couldn't have been anyone else. So we came to the conclusion that if no one wanted to confess, the whole class would have to pay for the door. So in class, I shared another possible solution when no one wants to confess. This caused quite a stir in the class, with questions like “And why us? After all, they could have been fifth graders! But we didn't do anything.
Interview
Immediately after the teacher learned that her eighth graders had not done it, she went to apologize to them for not believing them and how she approached the whole situation. Of course, the money was returned to everyone. However, after this problem, the class stopped trusting the teacher, and the previous friendly relationship between them became completely cold. Pupils' results deteriorated because they were not motivated to learn and did not even want to learn in the classes of teachers who did not believe in them and put all the blame on them. After some time, the pupils' grades returned to normal, the relations with the teachers, especially with their class teacher, remained unchanged and no one could change it.
14–15, 8. ročník
Auta, sport, ruční práce
Magisterský titul – zeměpis, tělesná výchova
Bylo to myslím ve středu o velké přestávce. My všichni z druhého stupně jsme měli poradu ve sborovně, takže chodby, které běžně hlídá někdo z nás měla teď na starost kolegyně z prvního stupně. Ostatní učitelé z prvního stupně byli zaměstnaní už jinak, takže tato paní učitelka musela hlídat všechny tři patra sama. Mezitím, co řešila nějaký problém ve třídě v přízemí, tak se z prvního patra ozvala hlasitá rána. Když tam doběhla, všimla si, že ve dveřích od chlapeckých záchodů byla obrovská díra, kvůli které se dveře staly nepoužitelnými. Automaticky vběhla k osmákům, kterým jsem dělala třídní učitelku. Na tomto patře byly v ten rok jen dvě třídy – 8.B a 5.A, která tam byla jen z toho důvodu, že na prvním stupni byly všechny třídy zaplněny. Paní učitelka tedy automaticky utíkala do mé třídy, protože nebylo zrovna nejlehčí s nimi vycházet, a obvinila nejvíce problémového žáka ve třídě.
Žák, jehož výsledky ve škole byly průměrné až lehce podprůměrné. Nebyl hloupý, jen nebyl studijní typ. Při hodinách občas vyrušoval a když se ve třídě vyskytl nějaký problém, byl toho součástí. Třída – Žáci mezi sebou vycházeli skvěle až na menší neshody, které jsou samozřejmé. Jak je již zmíněno v předchozím bodu, jednalo se o třídu, se kterou bylo těžší vyjít, ale jakmile zjistili, že jste na jejich straně a že jste spravedliví a jste ochotni jim vyjít vstříc, tak se s nimi pracovalo výborně. Všichni táhli za jeden provaz a nikdy nešli proti sobě.
Všichni jsme si mysleli, že to udělala moje třída, a nebudu lhát, taky jsem si to myslela, protože páťáci, co byli s nimi na patře, byli velmi hodní a bezproblémoví. Jako jejich třídní učitelka jsem měla povinnost si s žáky promluvit a zjistit, co se vlastně stalo. V ten moment jsem stále doufala, že to oni nebyli, že se někdo přizná anebo že viděli, co se stalo. Z jedné hodiny zeměpisu jsem si tedy udělala takovou třídnickou hodinu, abychom probrali tento problém. Když jsem se zeptala celé třídy, jestli to byli oni, všichni odpověděli záporně a dodali, že se na záchodech nepohybovali a dozvěděli se o tom až v následující hodině, kdy jim paní učitelka říkala, o jak velký problém se jedná. Tato informace mě celkem naštvala, protože si nedokážu představit, že by neslyšeli ránu, kterou jsme slyšeli až ve sborovně. Tvrdili mi, že se učili na písemku, kterou ten den měli psát a že je to v ten moment prostě nezajímalo. Stále mi to bylo zvláštní, tak jsem se zeptala, jestli tedy celou přestávku nikdo nebyl na chodbě. V ten moment mi pár chlapců řeklo, že byli na záchodě, ale ještě před tím, než slyšeli ránu a někteří i přiznali, že byli na chodbě i po tom, ale že si ničeho nevšimli, protože se pohybovali jen kolem své třídy, která byla na druhé straně chodby. Tomuto se mi už nechtělo věřit, ale stále jsem doufala, že to oni nebyli, ale nenapadalo mě, kdo jiný to mohl udělat. O přestávce jsem se bavila s kolegyní, která byla třídní v 5.A, a ta mi řekla, že jí páťáci řekli, že byli celou dobu ve třídě a že oni by nic takového neprovedli. Vzhledem k tomu, že jejich třída byla téměř naproti záchodům, tak začali tvrdit, že za to můžou osmáci. Po probrání této situace s ostatními kolegy na druhém stupni jsme dospěli k názoru, že za tím stojí 8.B a bylo tedy na mně zjistit, kdo to udělal. V ten moment už jsme věděli, že ten, co to udělal, bude muset zaplatit nové dveře, jejich cena se pohybovala kolem 4000Kč. Celý následující týden jsem chodila a vyptávala se dokola, kdo ty dveře rozbil a měla jsem na mysli žáka, který by byl asi jako jediný schopný napáchat takové škody. Žák asi tušil, že ho podezřívám a začal mi vulgárně odpovídat na dotazy a cítil se dotčen, že si myslím, že to byl on. Po týdnu jsem už byla v koncích. S každým žákem jsem mluvila samostatně a všichni tvrdili to stejné – že oni to nebyli. Jenže nikdo jiný to být nemohl. Došli jsme tedy k názoru, že jestli se nikdo nechce přiznat, bude muset dveře zaplatit celá třída. Ve třídě jsem tedy sdělila další možnou variantu řešení, když se tedy nikdo nechce přiznat. To způsobilo ve třídě velký rozruch a ozývaly se otázky typu „A proč my? Vždyť to mohli být páťáci! My jsme ale nic neudělali.
Ihned po tom, co se paní učitelka dozvěděla, že to její osmáci neudělali, šla se jim omluvit, že jim nevěřila a jak k celé situaci přistupovala. Peníze byly všem samozřejmě vráceny. Po tomto problému však paní učitelce přestala třída věřit a z předchozího kamarádského vztahu, který mezi sebou měli, se stal vztah naprosto chladný. Výsledky žáků se zhoršily, protože neměli motivaci se učit a ani se nechtěli učit do hodin učitelů, kteří jim nevěřili a házeli všechnu vinnu na ně. Po nějaké době se prospěch žáků vrátil do normálu, vztahy s učiteli, a to hlavně s jejich třídní učitelkou zůstaly beze změny a nikdo to nedokázal změnit.