The incident occurred during a physics lesson. Already during the oral examination at the beginning of the lesson, the pupil began to shout out the correct answers to the questions for the examinee. This would not be anything completely out of the ordinary, as the pupil was known for his very above average knowledge in the field of physics, technology and natural sciences in general. I have to admit that I really wasn't in the mood for such speeches on this day, so I reprimanded the student forcefully. He stopped interrupting for a while. However, the conflict between us occurred a few minutes later. As usual, I started my lesson and lectured the class about the topics of the laboratory exercises that were to follow after the lesson. The student began to giggle during my explanation and let everyone know that my explanation rather bothers him and that he finds the material being discussed outdated and useless. His line stuck in my memory: 'Do you really think anyone is still using this old crap of yours?'
The pupil was an above-average student coming from a family where he was primarily cared for by a loving mother. Father was often not present at home due to business trips. The student had no siblings. The family was financially well off. Already in elementary school, the student won many science competitions and Olympiads. However, with the transition to high school, his interest in participating in these competitions waned. In the class he attended, he was considered the class intellectual and 'know-it-all'.
Verbal disruption of lessons
It wasn't the first time I'd heard similar comments from him, but I really wasn't in the mood for this discussion at the time. I slammed my fists into the chair, yelled at him in affect, 'What do you think of yourself, you frack?!' and I left the class. I went to his class teacher and asked for a disciplinary reprimand for the boy.
Consequences, Disrespectful communication
returned to the classroom after a while and continued the lesson as if nothing had happened. The result of the solution was the granting of a disciplinary warning in the form of a reprimand from the class teacher. My relationship with the student was cold in the following hours, but his interruptions stopped. Gradually, perhaps as a result of gradual maturation, the pupil began to be friendly towards me, and although he still sometimes added to my explanation without prompting, a similar excess never occurred again. In retrospect, I'm sorry that I overreacted and instead of punishment, I didn't ask for an individual plan for him that would help his development beyond the obviously insufficient demands and conditions of the subject.
16 let, 2. ročník SŠ
Technika, počítače, vesmír, geologie
Vykřikování,Rušení výuky,Arogance
Magisterské, aprobace dějepis a ruský jazyk
K incidentu došlo v rámci hodiny fyziky. Již při ústním zkoušení na začátku hodiny začal žák vykřikovat správné odpovědi na otázky pro zkoušeného. Toto by nebylo nic úplně nestandardního, jelikož byl žák znám svojí velice nadprůměrnou znalostí v oblasti fyziky, techniky a obecně přírodních věd. Musím přiznat, že jsem v tento den opravdu neměla na podobné projevy náladu a tak jsem žáka rázně napomenula. Ten se svým vyrušováním na chvíli přestal. Ke konfliktu mezi námi však došlo o několik minut později. Jako obvykle jsem začala svoji výuku a třídě jsem přednášela o tématech laboratorních cvičení, která měla po hodině následovat. Žák se během mého výkladu začal uchechtávat a dával všem najevo, že ho můj výklad spíše obtěžuje a že mu probíraná látka přijde zastaralá a k ničemu. V paměti mi utkvěla jeho věta: 'A to si vážně myslíte, že tyhle vaše starý hovadiny ještě někdo používá?'
Žák byl nadprůměrným studentem pocházejícím z rodiny, kde se o něj starala především milující matka. Otec často nebyl kvůli služebním cestám doma přítomen. Žák neměl sourozence. Rodina byla ekonomicky dobře zajištěná. Již na základní škole vyhrával žák mnoho přírodovědných soutěží a olympiád. S přechodem na střední školu však jeho zájem o účast v těchto soutěžích opadl. Ve třídě, kterou navštěvoval, byl pokládán za třídního intelektuála a 'všeználka'.
Nebylo to poprvé, kdy jsem podobná vyjádření z jeho strany slyšela, ale v tu chvíli jsem opravdu neměla náladu na tuto diskuzi. Bouchla jsem pěstmi do katedry, zakřičela na něj v afektu 'Co si o sobě myslíš, ty fracku?!' a odešla jsem ze třídy. Šla jsem za jeho třídní učitelkou a žádala jsem pro chlapce udělení kázeňského napomenutí.
Do třídy jsem se po chvíli vrátila a pokračovala v hodině tak, jako by se nic nestalo. Výsledkem řešení bylo udělení kázeňského napomenutí v podobě důtky třídního učitele. Můj vztah s žákem byl v následujících hodinách chladný, jeho vyrušování však přestalo. Postupně se žák, snad vlivem postupného dospívání, ke mně začal chovat vstřícně a ačkoli stále někdy doplňoval můj výklad bez vyzvání, k podobnému excesu již nikdy nedošlo. Zpětně mě mrzí, že jsem reagovala přehnaně a místo trestu jsem pro něj nežádala spíše nějaký individuální plán, který by napomohl jeho rozvoji nad rámec očividně nedostačujících nároků a podmínek předmětu.