It all started when a new student came to class in November. The new pupil was not from the Czech Republic, but from Ukraine. During March, the school's guidance counselor received information from the class teacher that the new student's classmates were not treating him nicely. The class teacher got this fact from the personality development and physical education teachers. He had problems with his classmates not only during breaks, but also in physical education, where he became the target of one of his classmates who fired two balls at him on purpose. In the classroom, hatred was expressed through various vulgar words and taunts, which were laughed at by the entire class. It even had a colloquialism that was denied by the pupils and their parents. However, it is a fact that these profanities were commonly used by students even in the lower grades - they became a kind of norm in the classroom and the students did not react to it. The new student became a target not only because of his nationality, but also because he did not behave well with his classmates after his arrival (confirmed by the class teacher and classmates), even though at the beginning there were efforts to have fun with him and to communicate with him in some form. Profanity was not the only thing classmates used against the new student. There were also tendencies on purpose, e.g. screwing pens, or refusal to cooperate in pairs.
The new pupil only joined his new classmates in the 9th year of primary school, so he had a certain disadvantage that he didn't know anyone yet. In addition, he came from a foreign country, so integration was more difficult for him than for his Czech peers. He was active in class, hardworking, achieved excellent academic results, which led some of his classmates to call him a 'nerd'. He became the target of four classmates who insulted him intensely and the other classmates joined in. From the interviews with the class teacher and the guidance counselor, this fact was also acknowledged by his classmates and students from other classes, except for one who did not notice anything special. He had no one to stand up for him and was so completely alone in the classroom, except for one classmate who had fun with him. During April, when the whole situation was already intensively resolved, the parents of two classmates wrote a letter to the school principal, where they objected to the school's claims and fundamentally disagreed with their sons' behavior towards the new student as alleged aggressors. On the contrary, they attacked a new student for problematic and socially inappropriate behavior, which should have bordered on stalking, which was not discussed at all by the school, and they have only four boys as the aggressors and not the new student, who was also to blame. They defended it as provocation on the part of the new student, and he himself was the trigger of this hateful reaction to him. A more detailed anamnesis of class relations took place in May in the presence of a worker of the pedagogical-psychological counseling office as part of the indicated primary prevention program. During the program there was complete disinterest, there were also violations of the rules that were established at the beginning of the program. The pupils were not able to cooperate and invented other names. It was heard in the counseling center that the program was not needed because the situation had already been resolved a long time ago. It also revealed that it was common for different people to be targeted for remarks because of their difference or appearance. This has already happened in the past, when a classmate, who is no longer studying at the school, was also their target. Insults and taunts thus became a completely normal situation, which some perceived as fun, even if they bothered the majority of the class.
Bullying
In March, the situation began to be resolved with the class teacher, and interviews were held with a new student, who gave the names of four boys who very inappropriately chose nicknames and comments towards him. The other classmates, instead of standing up for him, stuck together and laughed at him together, except for one who was friends with him. Towards the end of March, there was also an interview with four classmates whom the new pupil identified as those who called him inappropriate names and mocked him. The school prevention methodologist was also present at these interviews. These classmates admitted part of their guilt, but denied that the situation was serious. On the same day, part of the pupils stated that they would like to talk about the problem and try to solve it, so the whole class was promised a meeting by the school. The next day, a meeting was arranged by phone with the school's prevention methodologist, an employee of the pedagogical-psychological counseling center and the class teacher. Additional interviews were also held with the new pupil and one of his classmates. The classroom situation was mapped in the form of questionnaires. The class teacher called the parents about the occurrence of inappropriate behavior towards one of the classmates and suggested the next date of class meetings. It was set 5 days later. On the same day, there was also a meeting with the whole class, where interviews were held with the whole class in the presence of the class teacher, the guidance counselor and the new pupil who also wanted to be present. A day later, the facts were summarized and the whole situation was again consulted with the educational advisor, the school principal, the deputy school principal, and also with the school psychologist. The school principal reprimanded the aggressors for inappropriate behavior towards a classmate, and further steps to resolve the situation were suggested to all involved. The following week, a meeting was held with the parents of the two boys, who were informed about the situation in detail, and then a proposal to reprimand the school principal was discussed. The following day, a pedagogical meeting was held, where a proposal to reprimand the school principal was discussed, and in the later hours, a class meeting took place in the presence of the class teacher, the educational advisor, the deputy principal of the school, and an interview with the mother by one of the classmates took place. After the class meetings, interviews were held with the parents of two other classmates. They were informed about the situation in detail and then a proposal to reprimand the school principal was discussed. Later, a consultation took place with a staff member of the pedagogical-psychological consultancy in the presence of the class teacher, where the school's procedure was found to be correct. The next date is set for May. During April, there was a meeting with the new pupil's mother. In April, letters from the parents of two classmates arrived at the school's address, in which they fundamentally objected to the behavior of their sons and wanted the school principal to respond to the following matters: the intention to reprimand the school principal, a new complete assessment of the entire situation, which will be as transparent as possible, and an improvement in information parents or legal guardians. The letter also contained terms that were supposed to be used against the new student. Parents refuse to take a few such words as bullying. In May, a program of indicated primary prevention took place in the classroom with the staff of the pedagogical and psychological counseling office. Most of the class despised this program and refused to participate in it.
(Disciplinary) Punishments, Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
During the indicated primary prevention program, the pupils expressed their dissatisfaction with how the whole situation was resolved and also expressed their dissatisfaction with the school's procedure and the guidance counselor who evaluated the pupils based on previous situations. At the same time, there was an opinion that many more pupils should have been punished than just four. The students perceived the program, which aimed to evaluate the current situation in the classroom, rather negatively. The program helped to 'clean up' the situation, but it was too late to change anything. Part of the classmates believed that the program would divide the class again and did not bring a new solution. So it can be said that the relationships in the class were in an advanced stage of disruption, they were bad, unresolved and neglected for a long time, so it was difficult to change anything. The only relief was that the pupils attended the ninth grade, so after the holidays each of them had already left primary school.
14 let, 9. třída
–
Magisterské (fyzika, matematika)
Vše začalo, když v listopadu přišel nový žák do třídy. Nový žák nepocházel z České republiky, nýbrž z Ukrajiny. V průběhu března dostal výchovný poradce školy informace od třídního vyučujícího, že novému žákovi spolužáci se k němu nechovali pěkně. Tuto skutečnost třídní vyučující získal od učitelů rozvoje osobnosti a tělesné výchovy. Problémy se spolužáky neměl pouze o přestávkách, ale také v tělesné výchově, kde se stal terčem jednoho ze spolužáků, který do něj naschvál napálil dva míčky. Ve třídě se nenávist projevovala různými vulgárními slovy a posměšky, kterým se smála celá třída. Dokonce mělo padnou slovní spojení, které bylo žáky i jejich rodiči popřeno. Nicméně je fakt, že tyto vulgární nadávky používali žáci běžně i v nižších ročnících – staly se ve třídě jakousi normou a žáci na to nereagovali. Nový žák se stal terčem nejen kvůli své národnosti, ale i proto, že se po příchodu nechoval ke spolužákům úplně dobře (potvrzeno třídním vyučujícím i spolužáky), i když ze začátku byly snahy se s ním bavit a nějakou formou s ním komunikovat. Vulgární nadávky nebyly jediné, co spolužáci vůči novému žákovi používali. Byly zde i tendence naschválů, např. zašroubování propisek, popř. odmítání spolupráce ve dvojici.
Nový žák přišel až v 9. ročníku základní školy mezi své nové spolužáky, proto měl jistou nevýhodu, že ještě nikoho neznal. Navíc pocházel z cizí země, tudíž integrace pro něj byla obtížnější než pro jeho české vrstevníky. V hodinách byl aktivní, pracovitý, dosahoval výborných studijních výsledků, čímž ho někteří spolužáci označili za 'šprta'. Stal se terčem čtyř spolužáků, kteří ho intenzivně uráželi a ostatní spolužáci se k tomu přidali. Z rozhovorů s třídním vyučujícím a výchovným poradcem byla tato skutečnost přiznána také jeho spolužáky a žáky z vedlejších tříd, kromě jednoho, který si ničeho zvláštního nevšiml. Neměl nikoho, kdo by se ho zastal a ve třídě byl tak zcela osamocený, kromě jednoho spolužáka, který se s ním bavil. V průběhu dubna, kdy už se celá situace intenzivně řešila, tak rodiče dvou spolužáků napsali řediteli školy dopis, kde se ohradili proti tvrzením školy a zásadně nesouhlasili s chováním svých synů ke novému žákovi jako údajnými agresory. A naopak napadali nového žáka z problematického a sociálně nevhodného chování, které mělo hraničit se stalkingem, které nebylo školou vůbec projednáno a za agresory mají pouze čtyři chlapce a nikoliv nového žáka, který nesl také vinu. Obhajovali to jako vyprovokování ze strany nového žáka a on sám byl tedy spouštěčem této nenávistné reakce na něho. Podrobnější anamnéza třídních vztahů proběhla v květnu za přítomnosti pracovníka pedagogicko-psychologické poradny v rámci programu indikované primární prevence. Během programu docházelo k naprostému nezájmu, nastalo také porušování pravidel, která byla na začátku programu stanovena. Žáci nebyli schopni spolupracovat a vymýšleli si i jiná jména. V poradně zaznělo, že program nebyl potřeba, protože situace je již dávno vyřešena. Dále vyplynulo, že je běžné, že různí lidé se stávali terčem poznámek kvůli jejich odlišnosti či vzhledu. Stalo se tak již v minulosti, když jedna spolužačka, která však nyní už na škole nestuduje, byla také jejich terčem. Urážky a posměšky se tak stávaly naprostou běžnou situací, kterou někteří vnímali jako legraci, i když většině třídy vadili.
V březnu se začala situace řešit s třídním vyučujícím a proběhly rozhovory s novým žákem, který uvedl jména čtyř chlapců, kteří velmi nevhodně volili přezdívky a poznámky vůči jeho osobě. Ostatní spolužáci místo toho, aby se ho zastali, tak drželi při sobě a smáli se mu společně, až na jednoho, který se s ním kamarádil. Ke konci března také došlo k rozhovoru se čtyřmi spolužáky, které nový žák označil jako ty, kteří mu nevhodně říkají a posmívají se mu. U těchto rozhovorů byl také přítomen školní metodik prevence. Tito spolužáci část své viny přiznali, ovšem popřeli, že by situace byla vážná. Tentýž den část žáků uvedla, že by o problému chtěli mluvit a snažit se jej řešit, proto celé třídě byla ze strany školy přislíbena schůzka. Dalšího dne byla telefonicky dojednána schůzka se školním metodikem prevence, pracovníkem pedagogicko-psychologické poradny a třídním vyučujícím. Také proběhly doplňující rozhovory s novým žákem a s jedním jeho spolužákem. Proběhlo mapování situace ve třídě formou dotazníků. Třídní vyučující volal rodičům o výskytu nevhodného chování k jednomu ze spolužáků a navrhl nejbližší termín třídních schůzek. Ten byl stanoven o 5 dní později. Téhož dne ještě proběhla schůzka s celou třídou, kde proběhly rozhovory s celou třídou za přítomnosti třídního vyučujícího, výchovného poradce a nového žáka, který chtěl být také přítomen. O den později byla shrnuta fakta a celá situace byla opět konzultována s výchovným poradcem, ředitelem školy, zástupcem ředitele školy, a také se školním psychologem. Agresorům byla navržena důtka ředitele školy za nevhodné chování ke spolužákovi a všem zúčastněným navrženy další kroky k řešení situace. Další týden proběhla schůzka s rodiči dvou kluků, kteří byli podrobně seznámeni se situací a následně byl projednán návrh na udělení důtky ředitele školy. Dalšího dne se konala pedagogická porada, kde byl projednán návrh na udělení důtky ředitele školy a v pozdějších hodinách proběhla třídní schůzka za přítomnosti třídního vyučujícího, výchovného poradce, zástupcem ředitele školy a proběhl rozhovor s maminkou od jednoho ze spolužáků. Po třídních schůzkách proběhly rozhovory s rodiči dalších dvou spolužáků. Ti byli podrobně seznámeni se situací a následně byl projednán návrh na udělení důtky ředitele školy. Později proběhla konzultace s pracovníkem pedagogicko-psychologické poradny za přítomnosti třídního vyučujícího, kde byl postup školy shledán jako správný. Další termín je stanoven až na květen. V průběhu dubna ještě proběhla schůzka s maminkou nového žáka. V dubnu přišly na adresu školy dopisy od rodičů dvou spolužáků, kde se zásadně ohradili proti chování jejich synů a chtěli po řediteli školy reakce na následující věci: záměr na udělení důtky ředitele školy, nové kompletní posouzení celé situace, které bude maximálně transparentní a zlepšení informovanosti rodičů nebo zákonných zástupců. V dopise také zazněly termíny, které měly být údajně proti novému žákovi použity. Rodiče odmítají, aby několik takových slov byly brány jako šikana. Ve třídě proběhl v květnu program indikované primární prevence s pracovníky pedagogicko-psychologické poradny. Většina třídy nad tímto programem pohrdala a odmítala se do něho zapojovat.
Žáci během programu indikované primární prevence vyjádřili nespokojenost, jak se celá situace vyřešila a dávali najevo také nespokojenost s postupem školy a výchovným poradcem, který hodnotil žáky na základě předchozích situací. Zároveň zazněl názor, že mělo být potrestáno mnohem více žáků než pouze čtyři. Program, který měl za cíl zhodnotil aktuální situaci ve třídě, vnímali žáci spíše negativně. Program pomohl situaci 'vyčistit', ale už bylo pozdě něco měnit. Část spolužáků se domnívala, že program třídu zase rozhádá a nové řešení nepřinesl. Lze tedy říct, že vztahy ve třídě byly v pokročilém stádiu narušení, byly dlouhodobě špatné, neřešené a zanedbané, proto bylo obtížné něco měnit. Jedinou úlevou pak bylo, že žáci navštěvovali devátý ročník, tudíž po prázdninách už každý nich ze základní školy odešel.