This situation happened to me at my previous job. I used to teach at a very ordinary country school where a lot of children went. At the same time, this school was catchment school, so even problematic children went there. And just such a very problematic class here was the seventh grade. Specifically, one boy who created a very stuffy and unpleasant atmosphere in the class. In seventh grade, every teacher was afraid to teach. Myself, before entering the classroom, I was always out of breath and my hands were shaking, because the screams could be heard on the other side of the school. The boy was able to influence the whole class so much that he really enjoyed the mess. But this was not the boy's first problem. The boy was making trouble every hour and nothing paid him. I tried it from the beginning after a good one, so the appropriate motivation and praise, but it didn't work for him at all, in fact it made him even more difficult. I tried to pay attention to him individually, but that didn't work either. I experienced the worst situation during one of our Czech lessons. The boy came to school that day quite upset and I already knew there would be problems. Our assignment for the day was a song, so I was slowly making notes on the board when there was laughter and whistling from the back bench, making the whole class laugh. I tried not to react to him and finished the entire entry. I turned around and started to calm the class down, but the boy didn't like that at all, who instead of writing in his notebook was scribbling on the desk and kept answering my calls for the students to calm down. He answered me in a way that I should rather calm down, if something bothers me, I hardly ignored it, even though it was very difficult for me. The other students thought it was very funny, so they had a good time with it. When I saw the boy destroying the bench, I told him that what he had drawn there was rubberized. The boy rocked in his chair and said with a smirk: "I'm not going to rubber anything, and if you want, you can do it yourself."
Personal history: The boy is a very problematic student. He is not interested in doing anything at school, he does not see anyone as an authority and he does not respect older people at all. He doesn't do his homework, refuses to cooperate with teachers and revels in the chaos he causes in the classroom. His only hobbies are watching series, playing computer games and hanging out with his friends. The boy's parents are both high-ranking employees in a private company, so they allow him freedom in everything. The boy has no responsibilities at home. He is an only child himself, so he gets everything he can think of. The parents defend their son in his actions and accuse the teacher of causing the way their son behaves. According to the parents, the fault lies with the teachers who sit on their son and thus cause him problems at school. Class history: Seventh grade is the fear of all teachers because of the boy. If the boy is not in the class, he can get along with the other students almost without any problems. With exceptions, the pupils behave in a disciplined manner, work under the supervision of the teacher and cooperate smoothly. The problem arises when he appears here. The whole class starts behaving according to how the boy behaves. The class is busy, students are laughing, throwing chairs, banging things on tables, jumping into the teacher's speech, even verbally insulting the teacher. Cooperation is almost impossible at that moment, and teachers often do not know what to do with this class, because they can try harder, but it is useless, at that moment the teacher in the class is as if he does not exist.
Nonverbal disruption of lessons, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
When the boy and I found ourselves outside the door, I tried to calm him down at the beginning and told him that we could talk about it together calmly, that it would be enough for me if he sincerely apologized to me, that he wouldn't have any problems, and that I won't even give him a note in the student book. But the boy didn't want to understand it at all and shouted at me that I shouldn't touch him at all and how dare I sit on him and still have some problems with him. At that moment I didn't know what to do, so I said to him: “Come on boy, let's talk about what happened.
Transfer of student, Interview, Cooperation with experts
The boy continued his behavior immediately after the incident and after being reprimanded by the school principal herself. Even for hours there was an incredible din and noise in the classroom. The boy acted as if nothing had happened and continued to smash things around him. He found it very funny when I completely ignored his behavior and tried to go back to the lesson so that I could at least finish the material being discussed. But that wasn't the end of the day. The boy kept adding to his behavior and began to mock and poke and prod me with his comments about my appearance or my learning experience. I remember him telling me over and over "what a stupid cow I am and that I don't really know what I'm doing there, I'm just trying to look important in front of others
13 let, 7. ročník
Hraní počítačových her, sledování seriálů, scházení se s kamarády.
Vykřikování,Vulgární vyjadřování,Lhaní,Ničení majetku,Agrese
Vysokoškolské vzdělání (magisterské), aprobace: Český jazyk, Společenské vědy
Tahle ta situace se mi stala v mém předchozím zaměstnání. Dříve jsem učila na úplně obyčejné venkovské škole, kam chodila spousta dětí. Tato škola byla zároveň spádová, takže tam chodili i děti problematické. A právě takovou velice problematickou třídou zde byla sedmá třída. Konkrétně jeden chlapec, který ve třídě vytvářel velice dusnou a nepříjemnou atmosféru. V sedmé třídě se každá učitelka bála učit. Samotné se mi před vstupem do třídy vždy tajil dech a třásly se mi ruce, protože ten křik byl slyšet až na druhé straně školy. Chlapec dokázal celou třídu tak moc ovlivnit, že si v tom bordelu strašně liboval. Ale tohle nebyl chlapcov první problém. Chlapec dělal problémy každou hodinu a nic na něj neplatilo. Zkoušela jsem to ze začátku po dobrém, takže patřičná motivace a pochvaly, ale to na něj vůbec nezabíralo, ba dokonce ho to ještě víc nutilo dělat problémy. Snažila jsem se mu individuálně věnovat, ale to také nefungovalo. Nejhorší situaci jsem zažila během jedné naší hodiny češtiny. Chlapec přišel ten den docela rozladěný do školy a já už věděla, že budou problémy. Naším úkolem ten den byla skladba, takže jsem pomalu dělala zápis na tabuli, když se ze zadní lavice ozval smích a pískání, což rozesmálo celou třídu. Snažila jsem se na něj nereagovat a dodělala jsem celý zápis. Otočila jsem se a začala jsem třídu uklidňovat, to se ale vůbec nelíbilo chlapci, který si místo zápisu do sešitu čmáral po lavici a furt odpovídal na moje výzvy, ať se žáci uklidní. Odpovídal mi způsobem, že se mám spíš uklidnit já, pokud mi něco vadí, to jsem stěží ignorovala, i když to pro mne bylo velice obtížné. Ostatním žákům to přišlo tuze vtipné, a tak se tím dobře bavili. Když jsem viděla, jak chlapec ničí lavici, tak jsem mu řekla, že to, co tam nakreslil vygumuje. Chlapec se houpal na židli a s úšklebkem řekl: „Já nic gumovat nebudu a jestli chcete, tak si to můžete udělat sama.
Osobní anamnéza: Chlapec je velice problematický žák. Nemá zájem do školy nic dělat, nevnímá nikoho jako autoritu a vůbec nerespektuje starší osoby. Neplní si své povinnosti do školy, odmítá spolupracovat s učiteli a libuje si v chaosu, který ve třídě způsobuje. Jeho jediné záliby jsou sledování seriálů, hraní počítačových her a stýkání se se svými kamarády. Chlapcovy rodiče jsou oba vysoce postavení zaměstnanci v soukromé firmě, a tak mu dopřávají volnost ve všem. Chlapec nemá doma žádné povinnosti. Sám je jedináček, a tak se mu dostává všeho na co pomyslí. Rodiče se svého syna v jeho činnostech zastávají a obviňují učitele, že zapříčiňují, to, jak se jejich syn chová. Chyba je podle rodičů v učitelích, kteří si na jejich synovi zasednou a způsobují mu tak ve škole problémy. Třídní anamnéza: Sedmá třída je kvůli chlapci postrachem všech učitelů. Pokud se ve třídě chlapec nenachází, tak se s ostatními žáky dá vycházet skoro až bez problému. Žáci se chovají až na výjimky ukázněně, pracují pod dohledem učitele a bezproblémově spolupracují. Problém nastává tehdy, když se zde objeví on. Celá třída se začne chovat podle toho, jak se chová chlapec. Ve třídě je ruch, žáci se smějí, vržou židlemi, mlátí věcmi o stoly, skáčou učiteli do řeči, dokonce učitele slovně urážejí. Spolupráce je v tu chvíli až nemožná a učitelé si často nevědí rady, co si s touto třídou počít, protože se mohou snažit o to více, ale je to zbytečné, v tu chvíli učitel ve třídě jako by neexistoval.
Když jsme se s chlapcem ocitli za dveřmi, tak jsem se ho ze začátku snažila uklidnit a řekla jsem mu, že si o tom můžeme společně v klidu promluvit, že mi bude stačit, když se mi upřímně omluví, nebude mít žádné problémy, a že mu dokonce nedám ani poznámku do žákovské knížky. Chlapec to ale vůbec nechtěl pochopit a rozkřikl se na mě, že se ho vůbec nemám dotýkat a co si to vlastně dovoluju, že jsem si na něj zasedla a furt s ním mám nějaké problémy. V tu chvíli jsem nevěděla, co mám dělat, a tak jsem mu řekla: „No tak chlapce, tak si popovídáme o tom, co se stalo.
Chlapec hned po incidentu a po pokárání samotnou ředitelkou školy pokračoval ve svém chování. Dokonce hodiny byl ve třídě neskutečný rámus a hluk. Chlapec se choval, jako by se nic nestalo a pokračoval v mlácení věcí kolem sebe. Velice vtipné mu připadalo, když jsem jeho chování zcela ignorovala a snažila jsem se vrátit zpět k výuce, abych mohla alespoň dokončit probíranou látku. Avšak tím to pro ten den ještě neskončilo. Chlapec stále přidával svému chování a začal se mi vysmívat a popichovat a provokovat mě jeho komentáři o mém vzhledu či o mých zkušenostech s učením. Pamatuji si, že mi stále dokola opakoval: „jaká jsem pitomá kráva a že vůbec vlastně nevím, co tam dělám, jen se snažím vypadat důležitě před ostatníma