The student is a boy from a complete family, his mother is a manager, his father is a doctor, he has a little sister. He was noticed to be different from childhood. He was diagnosed with autism spectrum disorder. He goes to a regular kindergarten. Small class, has a teaching assistant and his teacher is a qualified special education teacher. Integration into the regular school system is very demanding, he considered transferring to a special school for autistic children and eventually joined there. He is now 12 years old, has started high school and can drive public transport by himself.
When we started getting ready to go out for a walk, he started again with the eternal "I don't want to".
Diagnosis, Emotional outbursts
He got sick the next day. As soon as he came back after his illness, he didn't want to go out again, he didn't want me to help him get dressed, he didn't want me to help him either, he got angry, rolled on the ground, pushed me, kicked me - so that I couldn't dress him. I let him lie on the ground and talked to him. She told him that I'm sorry when he's unhappy and sad, that I don't want him to cry. After a while he calmed down on his own. We didn't go out. He was all sweaty. I don't think he was healthy yet. I went for a drink and spilled myself. He came to me and said, "I like you." The teacher cleaned herself up. It's a shame. Miss teacher is a shame, I like you!
The next day he didn't want to get dressed again, he got angry and didn't cooperate. He was angry outside, he didn't want anything
6
vlaky, vlajky, pohádky-Krtek
Mgr. speciální pedagog
Žák je chlapec z kompletní rodiny, maminka manažer, otec lékař, má malou sestru. Už od dětství bylo u něj pozorováno, že je jiný. Byla mu zjištěna porucha autistického spektra. Chodí do běžné mateřské školy. Malotřídka, má asistenta pedagoga a jeho vyučující je vystudovaný speciální pedagog. Začlenění do běžného školního systému je velice náročné, zvažoval se přechod do speciální školy pro autistické děti a také tam nakonec i nastoupil. Nyní je mu 12 let, nastoupil na gymnázium a zvládá sám jízdu MHD.
Když jsme se začali chystat ven na procházku, začal opět s věčným ,,nechci
Další den onemocněl. Jakmile se vrátil po nemoci, nechtěl jít zase ven, oblékat se nechtěl, abych mu pomohla, taky nechtěl, vztekal se, válel se po zemi, strkal do mě, kopal nohama - abych ho nemohla obléknout. Nechala jsem ho ležet na zemi a mluvila na něj. Říkala, jsem mu, že je mi líto, když je nešťastný a smutný, že nechci, aby plakal. Po chvíli se sám uklidnil. Ven jsme nešli. Byl celý zpocený. Myslím si, že ještě nebyl zdravý. Šla jsem se napít a polila jsem se. Přišel ke mně a řekl: ,,Mám tě rád. Paní učitelka se pobryndala. To je ostuda. Paní učitelka je ostuda, mám tě rád!
Další den se zase nechtěl oblékat, vztekal se a nespolupracoval. Venku se vztekal, nechtěl ,,nic