The situation in the classroom was as follows: I was relatively short after finishing my studies, about a year, and I started teaching in the third grade of elementary school. A pupil who lived only with his mother also attended the class, never talking about his father. Once, it was right at the beginning of the school year, I noticed that the student didn't have things ready for class again, and while checking his homework, I found out that he hadn't worked it out. I warned him to prepare things for class before class and not to forget his homework. However, this time the student completely ignored my reminder and only after the third reminder did he prepare his things for class, sat in the desk offended and refused to work. After a strong warning, he even started walking around the class, disturbing other students and shouting loudly.
The student suffered from a behavioral disorder, specifically ADHD. He was unfocused, did not properly prepare for lessons, did not listen, copied and even interrupted during lessons. Most likely, his behavior was influenced by family problems.
Diagnosis
Given that I only had a short teaching experience and that I had never met such a problematic student, I tried to solve everything calmly from the beginning and only by agreement in class. Since the negotiation didn't help, I thought it might be more appropriate to speak to him more forcefully and possibly threaten him with a note. However, threats only helped for a short time. I contacted his mother, but she only confirmed to me that she cannot handle her son alone.
Disrespectful communication, Interview
realized that I could not handle the situation and that it would be necessary to approach the student differently. I read the publication and be. I called the student into my office and tried to explain to him that his behavior bothered me, I explained to him that if he were in my place, he would also be bothered by such behavior. I also wondered why he was acting like that. I asked about his hobbies and his friends. From the beginning, the student was closed to me. He hardly communicated with me. I realized that the breakup of the family has a very negative effect on the student. The mother had no time for her son and the father was not interested in her. I advised the mother to pay more attention to her son. From the beginning, I was glad that the student stopped interrupting at least during the lesson. In his case, I gave up the remarks and threats. I solved any problems by agreement outside of class.
10 let, 4. třída ZŠ
Pouze krátkodobé zájmy  cca na dva týdny) - basketbal, parkur. Obvykle žádné.
Lhaní,Podvody,Neuposlechnutí,Nespolupráce
Učitelství pro 1. stupeň ZŠ, speciální pedagogika, titul Mgr.
Situace v třídě byla následující: Byla jsem poměrně krátce po dostudování, asi tak rok, a začala jsem učit ve třetí třídě základní školy. Do třídy chodil také žák, který bydlel pouze s matkou, o otci nikdy nemluvil. Jednou, bylo hned na začátku školního roku, jsem si všimla, že žák nemá opět nachystané věci na vyučování a při kontrole domácího úkolu jsem zjistila, že si ho nevypracoval. Upozornila jsem ho, aby si věci na vyučování připravoval před hodinou a aby nezapomínal na domácí úkoly. Žák však tentokrát mé připomenutí zcela ignoroval a až po třetím napomenutí si věci na vyučování nachystal, uraženě seděl v lavici a odmítal pracovat. Po důrazném napomenutí dokonce začal chodit po třídě, vyrušoval ostatní žáky a nahlas křičel.
Žák trpěl poruchou chování, konkrétně ADHD. Byl nesoustředěný, na vyučování se řádně nepřipravoval, neposlouchal, opisoval a během vyučování i vyrušoval. S největší pravděpodobností bylo jeho chování ovlivněno rodinnými problémy.
Vzhledem k tomu, že jsem měla pouze krátkou pedagogickou praxi a s takto problematickým žákem jsem se ještě nesetkala, snažila ze začátku řešit vše v klidu a pouze domluvou ve vyučování. Vzhledem k tomu, že domluva nepomohla, domnívala jsem se, že možná bude vhodnější na něho hovořit důrazněji a případně mu vyhrožovat poznámkou. Vyhrožování však pomohlo pouze na krátkou dobu. Kontaktovala jsem jeho matku, ale ta sama mi pouze potvrdila, že svého syna sama nezvládá.
Uvědomila jsem si, že jsem situaci nezvládla a že bude potřeba k žákovi přistupovat jinak. Přečetla jsem si publikaci a být. Žáka jsem si zavolala do kabinetu a snažila jsem se mu vysvětlit, že mi jeho chování vadí, vysvětlovala jsem mu, že kdyby byl na mém místě, taky by mu takové chování vadilo. Zajímalo mě taky, proč se tak chová. Ptala jsem se na jeho záliby a na jeho kamarády. Ze začátku byl ke mně žák uzavřený. Skoro se mnou nekomunikoval. Uvědomila jsem si, že na žáka působí velmi negativně rozpad rodiny. Matka neměla na syna čas a otec se o syna nezajímal. Matce jsem doporučila, aby se více synovi věnovala. Ze začátku jsem byla ráda, že žák přestal alespoň během vyučování vyrušovat. Od poznámek a vyhrožování jsem v jeho případě upustila. Případné problémy jsem řešila domluvou mimo vyučování.