The situation is already almost 10 years old, when I substituted physical education for 7th grade students. I was a little scared of this class because it was an infamous class where there are several reduced behavior grades due to truancy, truancy, and gross violations of school rules. The fact that I only 'caught' a group of boys was all the more terrifying. It was nice outside, so I suggested that it wouldn't be bad for us to go to the field where they can play football. Despite the fact that it was a substitute class, I took it as if it was going on properly. A few students excused themselves with the 'I don't have gym' style, which I passed by without noticing. After arriving at the playground, we started, in which I had to persuade the students and raise my voice several times, because some students did not respect my instructions. 'I'm still waiting, the longer you drag it out, the less football you'll play.' I emphasized. This 'threat' worked for some unruly pupils, but it was still not satisfactory. 'Fine', I said. 'We're going to run until you learn to listen.' One of the rebellious students said to me in a calm voice: 'So you're drunk?' At that moment, I stood as if scalded. I have never encountered this type of behavior and amount of disrespect in my practice. It caught me by surprise in such a way that it probably influenced my subsequent handling of the situation. 'Please?' I asked again, in a rather startled tone. 'Well, you're a bitch.' He repeated.
The student has been problematic since the onset of puberty. He repeated the year in first and second grade. He was raised only by his father, which may have been the crux of the problem - our school is very feminized and this student lacks a certain amount of respect for women - maybe his father didn't teach him that, because he didn't seem to talk about his ex-wife in a general way. Among other things, the pupil had problems with attendance, the fulfillment of school duties and also with repeated violations of the school rules.
Verbal aggression
'How dare you?' I screamed. 'Apologize now or we'll go to the headmaster!' 'It's up*dele to me.' I was so turned on by his arrogance and lack of interest in anything that I grabbed his t-shirt until I heard the seams crack - maybe I tore the t-shirt - I have no idea. It obviously derailed the student, because I dragged him behind me towards the school door. The students stared in disbelief. I turned to him in front of the door and asked him still in affect: 'What do you think of yourself that you're going to curse me!' 'You should have let us play football, I don't care if I get a note or a three for behavior, Dad doesn't give a damn.' I reassessed the situation: 'Then we won't go to the director, there's no point, come back.' We came back to the playground, where the students had not yet recovered. 'On my command to get in line!' The students started immediately. 'Thank the student, you will run for the whole lesson and I will arrange with the teacher that you will not play any games, but only run and practice gymnastics.'
(Disciplinary) Punishments, Disrespectful communication
The students were of course angry. However, I only wanted the student to be the target of hatred and to be despised by others in the same way that he probably despises women. After the end of the lesson, which was really dedicated to running, I cooled down to a certain extent and decided to only inform their TV teacher the next day about the situation that occurred. I didn't tell them to just run and exercise, I knew that my reaction was inappropriate and unprofessional. On the other hand, I at least hope that, despite my unreasonable intervention, the student has realized that he cannot behave this way towards women or anyone else.
15 let, 7. ročník
Lhaní,Záškoláctví
Učitelství pro 1. stupeň
Situace je již stará skoro 10 let, kdy jsem suplovala tělesnou výchovu u žáků 7. ročníku. Trošku mě tato hodina děsila, protože šlo o nechvalně proslulou třídu, kde je několik snížených známek z chování, které jsou z důsledku záškoláctví, neplnění školních povinností a hrubých porušeních školního řádu. O to víc děsivější byl fakt, že jsem 'schytala' pouze klučičí skupinu. Venku bylo hezky, tak jsem naznala, že by nebylo špatné, abychom šli na hřiště, kde si mohou zahrát fotbal. I přes fakt, že se jednalo o suplovanou hodinu, tak jsem ji brala tak, jako by probíhala řádně. Několik žáků se omluvilo stylem 'nemám tělocvik', což jsem ještě přešla bez povšimnutí. Po příchodu na hřiště jsme dali nástup, do kterého jsem musela žáky přemlouvat a několikrát zvýšit hlas, protože někteří žáci nerespektovali mé pokyny. 'Já stále čekám, čím déle to budete protahovat, tím méně si zahrajete fotbal.' Zdůraznila jsem. Na některé neukázněné žáky tato 'výhružka' zabrala, ale stále to nebylo uspokojující. 'Fajn', pronesla jsem. 'Jdeme běhat, dokud se nenaučíte poslouchat.' Jeden ze vzpurných žáků na mou osobu pronesl klidným hlasem: 'Tak jste pi*a?' V tu chvíli jsem zůstala stát jako opařená. Nikdy jsem se ve své praxi nesetkala s takovým typem chování a množstvím neúcty. Zaskočilo mě to takovým způsobem, že to nejspíše ovlivnilo i mé následné řešení situace. 'Prosím?' Zeptala jsem se znova, poněkud zaskočeným tónem. 'No, že jste p*ča.' Zopakoval.
Žák byl problémový již od nástupu puberty. Na prvním i druhém stupni opakoval ročník. Byl vychováván pouze otcem, což mohlo být jádro problému – naše škola je značně feminizovaná a tento žák postrádá určitou dávku respektu k ženám – možná jej tomu ani otec nenaučil, protože zřejmě nemluvil o své bývalé ženě valným způsobem. Mimo jiné měl žák problémy s docházkou, plnění školních povinností a také s opakovaným porušováním školního řádu.
'Co si to dovoluješ?' Zakřičela jsem. 'Ihned se omluv, jinak půjdeme k řediteli!' 'Mně je to u p*dele.' Z té jeho arogance a nezájmu o cokoliv jsem byla tak vytočená, že jsem ho drapla za tričko, až jsem uslyšela prasknutí švů – možná jsem triko natrhla – netuším. Žáka to očividně vykolejilo, protože jsem ho táhla za sebou směrem ke dveřím školy. Žáci nevěřícně koukali. Přede dveřmi jsem se na něj otočila a stále v afektu se jej dotázala: 'Co si jako o sobě myslíš, že mi budeš nadávat!' 'Měla jste nás nechat hrát fotbal, mě je jedno, jestli dostanu poznámku nebo trojku z chování, tátovi je to fuk.' Přehodnotila sem situaci: 'Nepůjdeme tedy k řediteli, to nemá smysl, pojď zpátky.' Došli jsme zpět na hřiště, kde se žáci ještě nevzpamatovali. 'Na můj povel v řad nastoupit!' Žáci okamžitě nastoupili. 'Poděkujte žákovi, celou hodinu budete běhat a domluvím se s panem učitelem, abyste nehráli žádné hry, ale pouze běhali a cvičili gymnastiku.'
Žáci byli samozřejmě naštvaní. Mě však šlo pouze o to, aby žák byl terčem nenávisti a ostatní jim pohrdali tak, jak on nejspíš pohrdá ženami. Po konci hodiny, která byla opravdu věnovaná běhu jsem do jisté míry vychladla a rozhodla se pouze jejich učitele TV druhý den informovat o situaci, která nastala. Neříkala jsem, ať se věnují pouze běhu a cvičení, věděla jsem, že má reakce nebyla vhodná a neprofesionální. Na druhou stranu alespoň trochu doufám, že i přes můj nepřiměřený zásah si žák uvědomil, že se takto nemůže chovat k ženám ani k nikomu jinému.