When the student left school, after inspecting his workplace, I found that he was leaving the school without a tidy area of his previous work, and although he already had his briefcase on his back, I asked him to clean it. I watched his consistency and self-control when he left school. The student did not respond to my instructions and let me know that leaving school was the main thing for him now. A verbal argument took place between us and he still did not respond to my instructions. I tried to stop him from leaving the school and grabbed his shoulders. The student could not stand the weight of the situation and started kicking me in the lower parts of the limbs, laid down on the ground, started screaming loudly and had a hysterical fit. I responded to his behavior by calling a colleague and we secured the area of the incident so that he could not injure himself. After about half a minute, the boy assessed the situation, found out that my colleague and I were both in the area of his seizure, and when the colleague asked him what happened, he burst into tears and told me intermittently that I attacked him. When I described the situation again in front of my colleague, the student claimed that it was not the case, that I had used disproportionate behavior against him. After five minutes of being in the school, the pupil calmed down and, as if nothing had happened, he left under the guidance of a colleague to calm down in his place.
The boy lives in a dysfunctional family, the mother is a single parent, has problems with occasional drinking of alcoholic beverages, without alcohol she is friendly, perceives her difficult life situation, tries to correct her behavior. The boy rarely sees his father, the court has ordered alternating care in the family. The father is minimally interested in the boy, he is not able to give him a proper parental role model. As part of his behavior towards other classmates, the boy has a shorthand behavior, he is emotionally unbalanced and unstable. He is not forced to obey at home, his mother does not pay for him, it stems from this that he does not want to obey authorities at school either.
Emotional outbursts, Physical aggression, Lying and cheating, Violation of classroom/school rules
tried to verbally guide him and help him manage the situation, I saw from the beginning that the situation could escalate, however I did not expect this result. My arguments are like: 'Come on, I'll help you manage it, it won't take you long, you'll definitely clean up after yourself at home too. What will your mother forbid you if you disobey her?' didn't take into account. All this led to his stubbornness and inability to handle the situation and cooperate with me.
Interview
The situation was resolved by his cooling down and, I believe, positively also by the arrival of my colleague. His behavior surprised us after 5 minutes of the incident, when he was able to absorb our arguments and do his work as originally desired. The day after the incident, he behaved towards me in a normal, friendly manner, if I asked him to do other work and tasks that week, he had no problem with it. The day after the incident, I informed the mother about the situation and, with the help of a colleague, we convened a meeting with the mother on the appointed date. She herself was 'surprised' by her son's behavior, she did not learn the information about the incident from him on the day in question and was thus exposed to a 'new' situation. A colleague who participated in the incident was present at the meeting, the mother was advised to visit the PPP with a possible examination considering the causality of her son's behavior. Minutes were taken of the entire meeting, which the mother signed and agreed with the conclusions. The subsequent examination in the PPP showed the fact that the level of the student's mental abilities is at the upper limit of below average, so he does not manage these personality situations in relation to himself or the other classmates in the class. His behavior is impulsive and he is not aware of overstepping his boundaries in everyday life. In the course of the next two months, which were left until the end of the semester, his handling of the situations stabilized, he only had to remind himself of what had happened, what he had gone through, and it is true that since then he had no other conflict of a similar type. I watched his behavior and tried to improve the conditions of his work at school so that he would not have to repeat this moment in his life. It was clear to me that the student needs to experience success rather than disappointment, which I thought was essential for his further development in life.
8 let, 3. ročník
Sport, turistika
Emoční labilita
Magisterské vzdělání – aprobace Učitelství pro 1.stupeň
Při odchodu žáka ze školy jsem po ohledání jeho pracovního místa zjistil, že opouští školu bez uklizeného prostoru jeho předcházející práce a ač měl aktovku již na zádech, vyzval jsem ho k úklidu. Sledoval jsem tím důslednost, a jeho sebekontrolu při odchodu ze školy. Žák nereagoval na moje pokyny a dával mi najevo, že odchod ze školy je teď pro něho to hlavní. Proběhla mezi námi slovní argumentace a stále nereagoval na moje pokyny. Snažil jsem se mu v odchodu ze školy zabránit a uchopil jej za ramena. Žák nevydržel tíhu situace a začal mě kopat do dolních částí končetin, lehl si na zem, začal hlasitě křičet a došlo u něho k propuknutí hysterického záchvatu. Reagoval jsem na jeho chování přivoláním kolegyně a zabezpečili jsme prostor incidentu, aby si nemohl přivodit zranění. Po zhruba půl minutě chlapec zhodnotil situaci, zjistil, že se v prostoru jeho záchvatu nacházíme s kolegyní oba, a když se ho kolegyně dotazovala, co se stalo, zalykal se pláčem a přerývaně vyprávěl, že jsem jej napadl. Když jsem před kolegyní situaci znovu popsal, žák tvrdil, že tomu tak nebylo, že jsem proti němu použil neúměrného chování. Po pěti minutách pobytu ve škole se žák uklidnil a jako by se nic nestalo, odešel pod vedením kolegyně svoje místo uklidnit.
Chlapec žije v nefungující rodině, matka je samoživitelka, má problémy s občasným pitím alkoholických nápojů, bez alkoholu je vstřícná, vnímá svoji tíživou životní situaci, snaží se své chování korigovat. S otcem se chlapec vídá málokdy, soudem je v rodině nařízená střídavá péče. Otec se o chlapce zajímá minimálně, není mu schopný dát správný rodičovský vzor. V rámci chování k ostatním spolužákům má chlapec zkratkovité chování, emocionálně je nevyrovnaný, nestálý. Není nucen poslouchat doma, matka na něj neplatí, z toho pramení, že ve škole se mu také nechce poslouchat autority.
Snažil jsem se jej slovně vést a pomáhat mu zvládnout situaci, viděl jsem od počátku, že situace se může vyhrotit, nicméně jsem nečekal, že dojde k tomuto výsledku. Moje argumenty typu: 'Pojď, pomůžu ti to zvládnout, nebude ti to dlouho trvat, určitě si doma po sobě taky uklízíš. Co ti maminka zakáže, když ji neuposlechneš?' nebral na zřetel. Vše toto vedlo k jeho zatvrzelosti a neschopnosti danou situaci zvládnout a spolupracovat se mnou.
Situace se vyřešila jeho ochladnutím a domnívám se, že kladně i příchodem mé kolegyně. Jeho chování nás po 5 minutách incidentu překvapilo, kdy byl schopen již naše argumenty vstřebat a svoji práci udělat, jak bylo původně žádoucí. Druhý den po incidentu se choval vůči mně běžným způsobem, kamarádsky, pokud jsem v daném týdnu po něm vyžadoval splnění jiných prací a úkolů, neměl s tím problém. Druhý den po incidentu jsem informoval matku o vzniklé situaci a za pomoci kolegyně jsme svolali na určené datum jednání s matkou. Sama byla 'překvapena' z chování svého syna, informace o daném incidentu se od něho v daný den nedozvěděla a byla tak vystavena 'nové' situaci. Při jednání byla přítomna kolegyně, která se incidentu účastnila, matce byla doporučena návštěva PPP s případným vyšetřením přihlížejícím ke kauzalitě chování jejího syna. Z celého jednání byl pořízen zápis, který matka podepsala a souhlasila se závěry. Následní vyšetření v PPP ukázalo skutečnost, že je úroveň rozumových schopností žáka na horní hranici podprůměru, tudíž nezvládá tyto osobnostní situaci vzhledem k sobě ani k ostatním spolužákům ve třídě. Jeho chování je impulzivní a není si vědom překračování svých hranic při každodenním životě. V průběhu dalších dvou měsíců, které zbývaly do konce pololetí, se řešení vzniklých situací z jeho strany stabilizovalo, stačilo mu vždy jen připomenout, co se stalo, čím si prošel a je pravdou, že od té doby žádný další konflikt podobného typu neměl. Jeho chování jsem sledoval a snažil jsem se mu podmínky jeho práce ve škole natolik zlepšit, aby se nemusel tento moment v životě opakovat. Bylo mi jasné, že žák potřebuje zažít úspěch spíše než zklamání, což mi přišlo pro jeho další vývoj v životě zásadní.