The situation arose after the opening of schools after the coronavirus pandemic in the previous school year. I came to class and noticed that one student had a huge monocle on his face. When I asked him what happened to him, he claimed that he just fell. But I couldn't do it, so I caught him after class and it turned out that his classmate who was sitting on the bench with him had made the monocle for him. When I interviewed his classmate, let's call him Chrboň, it became clear that the student tore up his notebook and he punched him for it. A week later, the situation was repeated. This time the student was saying to another classmate, I quote: 'that she is crazy', so the bigger one attacked him and kicked him in the stomach.
It doesn't work very well in the classroom. It is fragmented into small groups that do not have much fun with each other. Cases even had to be solved in the class when a classmate took another's phone and sent his mother a video saying: 'come and calm your ass.' The school psychologist and educational counselor have already intervened in the classroom several times. The student is one of the smallest in the class, and many female classmates are taller than him. He comes from a complete family and has no past educational problems or behavioral disorders, he has been attending this elementary school since the 1st grade. However, for his small height, he is very communicative, comments loudly on everything in class, and at the same time gets a good grade because he is unusually bright. He is still friends with a classmate whom he insulted several times and he beat him for it, which surprises their mothers.
Physical aggression, Verbal aggression
wasn't directly involved in the solution, I wasn't in their class at the time and their class was gone. I scolded him in front of the class, but since we were alone, I tried to help him as much as possible. I know that the situation was resolved with the guidance counselor who worked with the student's mother, and with the help of the school psychologist. The pupils who attacked the pupil did not receive a class reprimand, nor did the pupil. The class had some lessons with the psychologist, where they did activities to strengthen the collective. They also wrote their wish goals, where most wrote that they wanted more respect, to be more friends with each other, etc.
Disrespectful communication, Working with the collective, Cooperation with experts
Not much has changed in the short term. The student poked his classmates to such an extent that the situation escalated. However, the children were not in school for that long and the holidays came soon after the incidents. In the long run, his behavior seems to have improved. Nothing similar has happened since the beginning of the year. The student is still eloquent in class and his height has not yet changed, but otherwise the intervention of the psychologist and educational counselor in cooperation with the parents probably helped.
11 let, 6. třída
neví o nich
Mgr. (Andragogika na FF MU se specializací na český jazyk a speciální pedagogiku)
Situace nastala po otevření škol po pandemii coronaviru ještě v předešlém školním roce. Přišla jsem do třídy a všimla si, že jeden žák měl na obličeji obrovského monokla. Když jsem se ho zeptala, co se mu stalo, tvrdil, že pouze spadl. Ale nedalo mi to, tak jsem si ho odchytla po hodině a vyšlo z něj, že mu monokla udělal jeho spolužák, co s ním sedí v lavici. Když jsem zpovídala jeho spolužáka, tomu říkejme Chrboň, vyšlo najevo, že mu žák roztrhl sešit a on mu za to dal pěstí. O týden později se situace opakovala. Tentokrát žák říkal jinému spolužákovi, cituji: 'že je buzna', tak ho ten větší napadl a skopal do břicha.
Ve třídě to příliš nefunguje. Je rozdrobena na malé skupiny, které se mezi sebou vzájemně moc nebaví. Dokonce se ve třídě musely řešit případy, kdy spolužák sebral druhému telefon a poslal jeho matce video, kde říkal: 'ať si tu svou k**** přijde zklidnit.' Ve třídě už několikrát zasahovala školní psycholožka i výchovná poradkyně. Žák je jedním z nejmenších ve třídě, předrůstá ho i spousta spolužaček. Pochází z úplné rodiny a nemá z minulosti žádné výchovné problémy ani poruchy chování, tuto základní školu navštěvuje již od 1. třídy. Na svou malou výšku je však velmi komunikativní, vše ve třídě hlasitě komentuje a zároveň má dobrý prospěch, protože je neobyčejně bystrý. Se spolužákem, kterého několikrát urazil a on ho za to zbil, je stále kamarád, což jejich matky udivuje.
Já u řešení přímo nefigurovala, tehdy jsem nebyla jejich třídní a jejich třídní byla pryč. Já ho před třídou seřvala, ale jak jsme byli sami, snažila jsem se mu co nejvíce pomoct. Vím, že se situace řešila s výchovnou poradkyní, která spolupracovala s matkou žáka, a za pomoci školní psycholožky. Žáci, kteří žáka napadli, nedostali ani třídní důtku, ani žák ne. Třída měla nějaké hodiny s paní psycholožkou, kde dělali aktivity na stmelení kolektivu. Psali si i cíle přání, kde většina psala, že chtějí více respektu, aby se mezi sebou více kamarádili apod.
Krátkodobě se nic moc nezměnilo. Žák popichoval své spolužáky do takové míry, až se situace vyostřila. Nicméně děti ve škole nebyly tak dlouho a brzy po incidentech přišly prázdniny. Dlouhodobě se jeho chování zřejmě zlepšilo. Nic podobného se od začátku roku neopakovalo. Žák je v hodinách sice stále výřečný a jeho výška se ještě nezměnila, ale jinak asi zásah psycholožky a výchovné poradkyně ve spolupráci s rodiči pomohl.