The student announced the end of the break, and the computer science lesson followed, which took place outside the classroom in a specific classroom. The students got ready in front of the door, and the teacher picked them up. After arriving in the classroom, they sat down at the computers, and the lesson slowly began. Even when the teacher started to introduce the pupils to the task, the pupil in question showed his boredom, especially by gesticulation or deliberate loud yawning. Of course, this did not escape the attention of the teacher, who asked him if he was bored and admonished him not to disturb. At first, the student only responded by telling the teacher that she was giving primitive assignments. The teacher politely explained to him that some students can't do it yet, so if he thinks he can do it, he can be given an individual task while the others work on said assigned task. Here, however, the situation quickly began to escalate. The student, with the intention of impressing his classmates, told the teacher that he wouldn't come up with anything for her that he couldn't handle anyway, because he knows more about computers than she does. The student also indicated that the teacher was able to learn on computers that took up the entire room, and that new technologies are not enough.
It was a class that had a relatively good reputation, the teachers were quite happy to come here, and there were never any major problems with it. However, with the departure of some pupils to the eight-year grammar school, the number of pupils in the class decreased. I think this may have led to some effort by the less conspicuous pupils to build a stronger social position. It was a mixed class, but the boys had a slight advantage. There was no explicit outsider in the class, but the teacher knew of two quiet students who didn't have too many friends. However, our mentioned pupil was not among them.
Nonverbal disruption of lessons, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
As soon as the student began to rise above the teacher, the whole class assumed the role of the silent majority, and they waited to see what would happen next. The teacher was surprised by the situation. After a while, however, with surprising calmness in her head, she started talking to the student. She explained to him how very rude what he did now and also pointed out the fact that she has enough practice and experience to embarrass him, but she won't because it's not the level of a civilized person. She used phrases like: 'We are in school to learn something' or even 'We learn all our lives, all of us, including me, but in life, even at my age, I would not dare say to someone what you are saying now'. Finally, she gave the student a task: 'By the next lesson, you will prepare an explanation on any topic in the field of software. I give you the first 15 minutes of the lesson, you can try to teach us.' In the next lesson, the student actually had to appear in front of the class in the role of a teacher. He stuttered, and his project was neither fluent nor very informative. He also couldn't respond to the teacher's questions, which were all relevant. Subsequently, after the end of his presentation, the teacher continued her questions and started the explanation. This time the student sat attentively in the desk and paid attention to even the smallest details.
(Disciplinary) Punishments, Support
For the first hours after this experience, the student was very quiet in computer science classes, and was rather withdrawn. He completed all the assigned tasks and worked in class. However, he was not very active, his activity rather decreased. However, over time, the teacher began to show him her trust in him. For example, when working with a program, she asked him for advice on what to do next, and she even entrusted him with helping less proficient students during group work. Since this story took place a few years ago, I know that the mentioned pupil is even successfully studying at a secondary technical school with a focus on IT today.
14, 8. ročník
Počítače, cvičení a posilování
Vysokoškolské 2. Stupňa, (Informačné technológie, Technika a svet práce)
Žák ohlásil konec přestávky, a následovala hodina informatiky, která se odehrávala mimo třídu ve specifické učebně. Žáci se připravili před dveře, a učitelka si je vyzvedla. Po příchodu do učebny se usadili k počítačům, a hodina pomalu začala. Už když učitelka začala žáky seznamovat s úkolem, dotyčný žák projevoval svou znuděnost, a to zejména gestikulací, či záměrným hlasitým zíváním. To samozřejmě neuniklo pozornosti učitelky, která se ho zeptala, zda se nudí, a napomenula ho, aby nerušil. Žák na to nejprve reagoval jen tak, že řekl učitelce, že dává primitivní úkoly. Paní učitelka mu slušně vysvětlila, že někteří žáci to ještě neumí, takže pokud si myslí, že to zvládá, může dostat individuální úkol, zatímco ostatní budou pracovat na zmíněném zadaném úkolu. Zde se však situace celkem rychle začala vyhrocovat. Žák totiž, s úmyslem zapůsobit na spolužáky, řekl učitelce, že jí stejně nevymyslí nic, co by nezvládl, protože on ví o počítačích více, než ona. Žák také naznačil, že paní učitelka se tak mohla učit na počítačích, které zabíraly celou místnost, a na nové technologie nestačí.
Jednalo se o třídu, která měla relativně dobrou pověst, učitelé sem chodili celkem rádi, a nikdy s ní nebyly větší problémy. S odchodem některých žáků na osmiletá gymnázia se však snížil počet žáků ve třídě. Myslím si, že to mohlo vést k jakési snaze méně nápadných žáků vybudovat si silnější sociální postavení. Jednalo se o smíšenou třídu, ale chlapci měli mírnou převahu. Ve třídě nebyl žádný výslovný outsider, ale paní učitelka věděla o dvou tichých žácích, kteří neměli příliš mnoho kamarádů. Náš zmíněný žák však mezi nimi nebyl.
Jakmile se žák začal povyšovat nad paní učitelku, celá třída se ujala role mlčící většiny, a čekali, co bude následovat. Paní učitelka byla zaskočena vzniklou situací. Po chvíli se však, s překvapivým klidem v hlavě, začala s žákem rozprávat. Vysvětlila mu, jak velmi je neslušné to, co teď udělal, a také poukázala na fakt, že má dost praxe a zkušeností, kterými by ho mohla zahanbit, avšak neudělá to, protože to není úroveň civilizovaného člověka. Používala fráze jako: 'Ve škole jsme na to, abychom se něco naučili' nebo i 'Učíme se celý život, všichni, včetně mě, ale v životě bych si ani ve svém věku nedovolila říct někomu to, co teď ty'. Nakonec zadala žákovi úkol: 'Do příští hodiny si připravíš výklad k libovolnému tématu z oblasti softwaru. Věnuji ti prvních 15 minut z hodiny, můžeš si vyzkoušet učit nás ty.' Na další hodině musel žák skutečně předstoupit před třídu v roli učitele. Koktal, a jeho projekt nebyl plynulý, ani velmi poučný. Také neuměl reagovat na otázky od paní učitelky, které byly všechny k věci. Následně po konci jeho vystoupení paní učitelka navázala na své otázky, a zahájila výklad. Žák tentokrát seděl pozorně v lavici, a věnoval pozornost i nejmenším detailům.
První hodiny po tomto zážitku byl žák na hodinách informatiky velmi tichý, a byl spíše uzavřený. Plnil si všechny zadané úkoly, a na hodinách pracoval. Nebyl však velmi aktivní, jeho aktivita spíše poklesla. Paní učitelka mu však časem začala dávat najevo svou důvěru v něj. Při práci s nějakým programem ho například požádala, aby poradil co dál, a při skupinových pracích mu dokonce svěřila pomoc méně zdatným studentům. Jelikož se tento příběh odehrál už pár let zpátky, vím, že zmíněný žák dnes dokonce úspěšně studuje na střední průmyslové škole se zaměřením na IT.