At the beginning of the school year, I distributed English language school textbooks. The children had a week to ask their parents to wrap their textbooks at home. Parents and children were used to this situation and knew it from previous grades and from other subjects. In the second lesson, half of the children were wrapped, and in the third, all the children except for one pupil.
The student is popular in his class. He often shouts during class and has no shortage of funny remarks to make the class laugh. He sits with his friend who supports him in his pranks and often joins him.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes 
When even at the end of the second week of classes, the student did not have his textbook wrapped, I threatened him that he would not participate in games in my classes until he wrapped his textbook. The class also included a classical game at the end of the lesson, which the student did not participate in. The student did not show any defiance throughout the game and accepted the whole situation calmly. He was sitting on a bench and reading from a textbook for a while. When he was attracted by the activity of children playing, he looked on with a smile and commented on funny situations. The punishment didn't even move him and he didn't show any outward emotion. This type of punishment was not effective at all, and the student brought an unwrapped textbook to the next lesson. I lost my temper and reprimanded the student out loud: "I really don't like this anymore." You were clearly given the task, like the others, to cover the textbook. Then at the end of the year, I won't be looking at that dirty, shabby book with donkey's horns. That book is not yours. After you, other children will have it next year. You wouldn't like it either if you got an ugly book at the beginning of the year. If you don't wrap it in the next hour, I'll wrap it in newspaper for you!
Disrespectful communication, Warning
By the next lesson, the student brought a wrapped textbook. In retrospect, I wondered why the threat of wrapping it in newspaper had worked. At first I thought it was because he was ashamed of such a textbook. But the student didn't care much about how his things looked. But now that I say it out loud, it occurs to me that it didn't have to be a threat with the newspaper, but because I explained to him why he had to do the given thing. I don't know how it was with the student in the next lessons and in the next year, so I can't say whether this situation with the unwrapped textbook was repeated with other teachers.
10 let, 5. ročník
Lhaní,Rušení výuky,Potřeba pozornosti
Mgr. Anglický jazyk
Na začátku školního roku jsem rozdala školní učebnice Anglického jazyka. Děti měly týden na to požádat své rodiče, aby jejich učebnice doma obalili. Rodiče i děti byli na tuto situaci zvyklí a znali ji z předchozích ročníků i z ostatních předmětů. Na druhé hodině měla půlka dětí obaleno a na té třetí už všechny děti kromě jednoho žáka.
Žák je ve své třídě oblíbený. Často při hodinách vykřikuje a nemá nouzi o vtipné poznámky, které třídu rozesmějí. Sedí se svým kamarádem, který ho v šaškování podporuje a často se k němu přidává.
Když ani na konci druhého týdne výuky neměl žák učebnici obalenou, pohrozila jsem mu, že se na mých hodinách nebude účastnit her, dokud si učebnici neobalí. Hodina proběhla i s klasickou hrou na konci vyučování, které se žák nezúčastnil. Žák po celou dobu hry nedal najevo žádný vzdor a celou situaci přijal s klidem. Seděl v lavici a chvíli si četl z učebnice. Když ho upoutal ruch dětí při hře, s úsměvem přihlížel a komentoval vtipné situace. Trest s ním ani nehnul a navenek neprojevil žádné emoce. Tento druh trestu nebyl vůbec účinný a žák na další hodinu přinesl znovu neobalenou učebnici. Ztratila jsem nervy a žáka nahlas pokárala: „Tohle už mě vážně nebaví. Dostal jsi jasně za úkol, stejně jako ostatní, si tu učebnici obalit. Nebudu pak na konci roku koukat na tu umazanou, ošuntělou knihu s oslíma rohama. Ta kniha není tvoje. Po tobě ji budou mít další děti příští rok. Tobě by se taky nelíbilo, kdybys na začátku roku dostal ošklivou knihu. Jestli si ji do příští hodiny neobalíš ty tak ti ji já obalím do novin!
Do další hodiny přinesl žák obalenou učebnici. Zpětně jsem přemýšlela, proč výhružka obalením novinami zafungovala. Nejprve jsem myslela, že to bylo tím, že by se styděl za takovou učebnici. Jenže žákovi zrovna moc nezáleželo na tom, jak jeho věci vypadají. Ale teď když to říkám nahlas, tak mě napadá, že to nemuselo být výhružkou novinami, ale tím, že jsem mu vysvětlila proč má danou věc udělat. Nevím, jak to bylo s žákem v dalších hodinách a v dalším ročníku, tak nemůžu říct, zda se tato situace s neobalenou učebnicí opakovala i u jiných vyučujících.