At the beginning of the school year, in the first English lesson, I decided to play a get-to-know-you game with the students, most of whom didn't know me and didn't know much about each other. It was a classic round where everyone had to introduce themselves, say something about themselves starting with the same letter as their name, the next in line had the task, in addition to introducing themselves, to repeat what the people before them had said. Everything went as it should, until it was the student's turn, she unfortunately couldn't remember the name of one of her new classmates, so she couldn't fulfill the task of the game, so she hit the table with all her might in frustration.
Pupil - 15 years old, introvert, Asperger syndrome, sometimes explosive and anxious
Diagnosis, Emotional outbursts
The situation partially resolved itself when the student angrily shouted that she could not remember, this calmed the rest of the people, because they already knew that her anger was not against any of them, but that she was angry only at herself. At the same time, I told her that she shouldn't worry about it, because it can happen to anyone, everyone forgets. Thanks to the supporting materials from the school psychologist, I was more or less prepared for the situation, I mainly managed to classify the situation and I knew how to act.
Support, Cooperation with experts
I don't know the long term effect since it happened 2 weeks ago, but since then I have been on the alert, I know that such a situation can happen, But luckily, I have to knock, it hasn't happened again yet.
15 let – 1. ročník SŠ
Technika, programování – Python, C++
Mgr. – čeština, angličtina
Na začátku školního roku jsem v první hodině angličtiny se rozhodl zahrát si s žáky, kteří mě z většiny neznali a ani moc mezi sebou seznamovací hru. Jednalo se o klasické kolečko, kde se každý měl představit, říct něco o sobě začínající na stejné písmeno jako jeho jméno, další v pořadí měl za úkol krom vlastního představení se, zopakovat, co říkali lidé před ním. Vše probíhalo, jak mělo, dokud se na řadu nedostala žačka, ta si bohužel nemohla vzpomenout, jak se jeden z jejích nových spolužáků jmenuje, tedy nemohla splnit zadání hry, tak frustrovaná udeřila vší silou do stolu.
Žačka – 15 let, introvert, Aspergerův syndrom, občas výbušná a úzkostlivá
Částečně se situace vyřešila sama, když žačka naštvaně vykřikla, že si nemůže vzpomenout, tímto se zbytek lidi uklidnil, protože již věděli, že její hněv není proti nikomu z nich, nýbrž že je naštvaná jen a jen na sebe. Zároveň jsem jí řekl, že si z toho nemá nic dělat, jelikož se to může stát každému, každý zapomíná. Díky podpůrným materiálům od školního psychologa jsem byl na nastalou situaci víceméně připraven, zvládl jsem si situaci hlavně zařadit a věděl jsem, jak mám jednat.
Dlouhodobý účinek nevím, jelikož se to stalo 2 týdny zpátky, ale od té doby jsem ve střehu, vím že taková situace může nastat, Ale naštěstí, musím zaklepat, zatím znovu nenastala.