got a new class. They were fifth graders, they had just come from the first grade, so we got along at the beginning. I was in their class and taught them Slovak, which we had 4 times a week, so we had close contact on a daily basis. The composition of the class was 12 girls and 10 boys. I noticed that the girls clustered around one who was like a leader. All the girls imitated her, her grimaces, her clothes, her expressions. This pupil was an eccentric type of girl and had plenty of female friends. At a certain point, she started singling out one of the team, which the other girls also picked up on, and this student became an outsider and had no friends in class or at school. She didn't talk to the boys. She became lonely and read a book during breaks. This student later went further and secretly took pictures of this student sitting in the bench and sent it to her friends and they teased her about how she dresses, then that she has a front bite and that she looks like a horse. This pupil felt singled out and over time began to suspect that she was being made fun of and later that she was being photographed and written about.
The main attacker was this pupil, but practically the entire 5.B girls collective took part in the bullying. That is, about 3-4 girls took the most photos of this student and insulted her, and the others did not notice it or joined in here and there, laughed at it, but there was no one who stood up for this student, which I was honestly sorry for. I was also struck by the young age, that even at such a young age bullying between children can be present. I think that this student dealt with her low self-esteem, building on the taunts and mutual hatred of other friendships. She made it to the point that no one preferred to play with this student because they were afraid that they would also make fun of him. As a member of the class, I noticed that something was happening, but being singled out is an annoying thing, but that's simply how it is sometimes in a team. I can't find friends for this student. Once I called her to my office and asked her about her friends and the climate in the classroom, she replied that she didn't have any friends and that she didn't mind that she was reading a book. But in the end she told her parents at home that they were taking pictures of her at school, they made fun of her, that she was a horse and that no one liked her, her mother came to me to solve it, I promised that I would start solving it with the girls. This student kept things completely secret in the beginning, but the other girls pointed to her as the culprit and organizer of all the bullying. They showed me the news, the photos, we just discussed everything about it. It was difficult for me, and I think it was also difficult for the girls' team to act straight and explain to each other that this is bullying. Uncovering the whole truth was difficult not only for this pupil, but also for this pupil and the other girls. This student could not stand the pressure and her parents enrolled her in a new school for half a year.
Bullying
My parents made the solution for me - they simply sent this pupil to another school. I was sorry it turned out this way. This student probably has bad memories of our class and school and was shown an example that leaving is better than verbally solving and confronting the bully. The bully - again, he wasn't confronted enough with the situation - because what do you solve when the victim is no longer there and doesn't want to deal with it? This pupil ended up reprimanding the principal and moved on.
Consequences, Working with the collective, Transfer of student 
think it moved it as a class. They met as a collective with such a serious thing as bullying. Later, we also invited a psychologist, who had a session with the class and solved the climate in the class and the team. By the end of attending our elementary school, we did not deal with bullying in this class. This pupil probably learned her lesson and apologized for her actions, she admitted that it was not right and she managed to apologize just before this pupil left. But it didn't save the fact that this student no longer wanted to be part of the team. Perhaps an earlier intervention could have helped.
11, 5. trieda
Sociálne siete, kamaráti, šport
Magister
Dostala jsem novou třídu. Byli to pátáci, přišli právě z prvního stupně, takže jsme se na začátku na sebe naladili. Byla jsem jejich třídní a učila jsem je slovenčinu, kterou jsme měli 4x do týdne, takže jsme měli blízký kontakt na každodenní bázi. Zostava třídy byla 12 dívek a 10 chlapců. Všimla jsem si, že dívky se sdružují okolo jedné, která byla jako vůdkyně. Všechny dívky ji napodobovaly její grimasy, oblečení, její hlášky. Tato žačka byla výstřední typ dívky a měla dostatek kamarádek. V určité chvíli začala vyčleňovat jednu z kolektivu, což od ní pochytili i ostatní dívky a tato žačka začala být outsider a neměla kamarádky ve třídě ani ve škole. S chlapci se nerozprávala. Začala být osamělá a četla si během přestávek knihu. Tato žačka později zašla dále a fotila potají tuto žačku, jak sedí v lavici a posílala to kamarádkám a ty si z ní utahovaly, jak se obléká, potom, že má předkus a že vypadá jako kůň. Tato žačka se cítila vyčleněná a časem začala tušit, že si z ní dělají srandu a později, že ji i fotí a píší si o ní.
Hlavním útočníkem byla tato žačka, ale podílel se na šikaně prakticky celý dívčí kolektiv 5.B. Respektive nejvíce fotily tato žačka a znevažovali ji asi 3 – 4 dívky a ostatní si toho nevšímali nebo sem tam se přidali, zasmáli se na tom, ale nenašel se nikdo, kdo by se této žačky zastal, což mě upřímně mrzelo. Také mě zasáhlo tím nízkým věkem, že už v tak nízkém věku může být přítomna šikana mezi dětmi. Myslím si, že tato žačka si řešila své nízké sebevědomí, stavěla na posměšcích a společné nenávisti vůči jinému kamarádství. Dopracovala to až tam, že s touto žačkou se raději nikdo nebavil, protože se báli, že by si i z něho dělali srandu. Já jako třídní jsem si všimla, že se něco děje, ale tak vyčleňování je sice mrzutá záležitost, ale tak to jednoduše někdy v kolektivu je. Já nemohu této žačce najít kamarádky. Jednou jsem si ji zavolala do kabinetu a ptala se na kamarádky a klimu ve třídě, odpověděla, že nemá kamarádky a že jí to nevadí, že si čte knihu. Nakonec ale řekla doma rodičům, že ve škole ji fotí, dělají si z ní srandu, že je kůň a že ji nikdo nemá rád, přišla to za mnou řešit její maminka, slíbila jsem, že to začnu s dívkami řešit. Tato žačka na začátku úplně zatajovala věci, ale ostatní dívky poukázaly na ni jako na viníka a organizátora veškeré šikany. Ukázaly mi zprávy, fotky, jednoduše všechno jsme rozobrali ohledně toho. Bylo to náročné pro mě a myslím, že i pro dívčí kolektiv to bylo náročné jednat na rovinu a vysvětlit si, že to je šikanování. Odkrývat veškerou pravdu bylo náročné nejen pro tuto žačku, ale i pro tuto žačku a ostatní dívky. Tato žačka ten tlak neustála a na půl roku ji rodiče přihlásili na novou školu.
Řešení za mě udělali rodiče – jednoduše tuto žačku dali na jinou školu. Mrzelo mě to, že to takto dopadlo. Tato žačka má pravděpodobně špatné vzpomínky na naši třídu a školu a ukázal se jí příklad, že odejít je lepší než ústně řešit a postavit se šikanátorovi. Šikanátor – zase nebyl dostatečně konfrontován se situací – protože, co vyřešíte, když tam už ta oběť není a nechce to řešit? Tato žačka skončila s pokáráním ředitele a šlo se dál.
Myslím si, že jako třídu to posunulo. Setkali se jako kolektiv s tak závažnou věcí, jakou je šikana. Později jsme přizvali i psychologa, který měl se třídou sezení a řešil klimu ve třídě a kolektiv. Do konce navštěvování naší základní školy jsme už šikanu v této třídě neřešili. Tato žačka se pravděpodobně poučila a i omluvila své konání, přiznala si, že to nebylo správné a těsně před odchodem této žačky se stihla i omluvit. Ale už to nezachránilo, to že tato žačka už nechtěla být součástí kolektivu. Možná dřívější intervence mohla pomoci.