years ago, I was given a classroom in the 6th grade. There were 22 pupils, of which there was one new boy. This age is a very turning point, children begin to discover their personality, reach puberty, and with the transition to the second grade, everything intensifies. At the beginning of the 6th year, we organize the project Together hand in hand, when students from the 6th grade deepen their relationships, they simply get to know each other in an environment other than school. Also included are workshops on bullying, substance abuse and much more. Already on this course, the new student, let's call him Honza, showed himself to be a boy who takes a long time to integrate into the team, even more so when his classmates have spent the last 5 years together. They had already established relationships, friendships and sometimes even some kind of romance, so it must have been difficult for Honza. Honza spent most of his free time alone and didn't make much of an effort to establish contact, unfortunately his classmates didn't make much of an effort either, and that's why he didn't integrate into the team during the course, as I would have expected. It all culminated in the first week of school. Arriving at the classroom, Honza snorted at the three boys who were standing by the door. One of the boys even had blood coming from his nose because he fell to the ground unhappily after being choked.
Honza lives with both parents and his benefit is average. Honza rather keeps everything to himself and then it surfaces. The other boys in the 6th grade were quite cocky and tried to be rough to get girls and friends from the upper grades, but basically they were nice, very communicative and studied well.
Physical aggression
Immediately after the incident, a student ran to me that the boys had fought and I immediately went to resolve the situation. When I came to the classroom, I found a crying student holding his nose and bleeding from his nose, I immediately decided that it was important to solve his injury and stop the bleeding. After the bleeding stopped, the boy appeared to be fine and had no other injuries. I asked him how he was, whether his head was spinning and so on, and I decided that it would be necessary to hand the student over to his parents anyway and have him examined by a doctor to see if he was really okay, but before the parents could come to pick up the student , so I took each boy from the incident aside and talked to them. The first one I took was Honza, who started the battle, after a lot of effort I got to the point that stopped me. Honza felt helpless because he had no friends, and I found out that this group of three boys allegedly laughed at him and did not want to accept him among them, and his anger drove him to choke his classmates. I was quite shocked because I didn't notice them laughing at him or behaving inappropriately, so I decided to check with the boys. Unfortunately, they confirmed this version to me, but they couldn't tell me the reason, I don't think they even had a reason, they just thought they were going to be dudes. I tried to conduct all the interviews calmly, I did not bring my own opinion, rather I listened and asked them questions so that they had to think about what actually happened. After the interviews, I had a free class and I decided to make an agreement with another teacher who had them for geography that he would leave his class to me and I would lead a classroom class, it seemed appropriate to take advantage of it and solve it immediately. At the beginning of the lesson, I asked the students to sit in a circle and tell me how they feel about the situation, how they perceive it and how it might be resolved. Everyone gave their opinion on the whole situation, the students even opened up to me more than ever before, and finally learned something more about the student. In the end, they agreed that Honza was not so bad and that both parties could try to make Honza feel better. I told the student and the boys that they had to apologize, and they did, even shaking hands like big guys. However, after this conversation and apologies, I had to issue a note to the student and the boys for misbehavior. I handed the student over to his parents and they took him to the doctor, who confirmed that it was only bleeding from the impact. That very day, I called all the parents of the boys and described the whole situation, I offered them a personal meeting, but all the parents refused, and they also thanked me that they were glad that it was resolved more or less peacefully. The very next day, the effort of both parties was visible, and in the following months it was only confirmed to me. I regularly had conversations with them in a circle, where we solved some problems, or we just talked about how we were doing and what was new with us. Now in ninth grade, it's a bunch of friends, and I think they're all going to have a blast on the last day of school.
Working with the collective, Interview
The pupil was treated first, followed by individual interviews with the boys and the pupil. This was followed by a class lesson, when we all responded in detail to the situation. After the classroom lesson, notes were given, the student was handed over to the parents and telephone conversations were held with the parents, where I described the situation and its solution in detail. In the long run it had a great effect and now they are a bunch of super friends who spend time together outside of school.
6. třída, 11 let
PC hry
magisterské, český jazyk, občanská výchova
Před 4 lety jsem dostala třídnictví v 6. A. bylo tam 22 žáků a z toho byl jeden nový chlapec. Tento věk je velice zlomový, děti začínají objevovat svoji osobnost, dostávají se do puberty a s přechodem na druhý stupeň se vše zintenzivní. Na začátku 6. ročníku organizujeme projekt Spolu ruku v ruce, kdy žáci s 6. tříd prohlubují své vztahy, jednoduše se poznávají i v jiném prostředí, než je škola. Součástí jsou také workshopy ohledně šikany, návykových látek a mnoho dalšího. Už na tomto kurzu se nový žák, říkejme mu Honza ukázal jako kluk, kterému trvá se začlenit do kolektivu, ještě aby ne, když jeho spolužáci spolu trávili posledních 5 let. Měli už vybudované vztahy, přátelství mnohdy i nějaký ten románek, tudíž to pro Honzu muselo být obtížné. Honza trávil většinu volného času o samotě a nesnažil se moc navázat kontakt, bohužel i jeho spolužáci se moc nesnažili, a proto se do kolektivu během kurzu nezačlenil, jak bych čekala. Celé to vyvrcholilo v prvním týdnu školy. Při příchodu do třídy Honza žduchl do tří kluků, kteří stáli u dveří. Jednomu z kluků, dokonce tekla krev z nosu, protože po žduchnutí nešťastně spadl na zem.
Honza bydlí s oběma rodiči a jeho prospěch je průměrný. Honza si vše nechává spíše v sobě a poté to vypluje na povrch. Ostatní kluci v 6. třídě byli docela nafoukaní a snažili se být drsní, aby si získali holky a kamarády z vyšších ročníků, ale v zásadě byli hodní, hodně komunikativní a dobře se učili.
Ihned po incidentu ke mně přiběhla žačka, že se kluci poprali a já ihned šla situaci vyřešit. Když jsem přišla do třídy našla jsem tam uplakaného žáka, jak se drží za nos a valí mu krev z nosu, ihned jsem se rozhodla, že je podstatné vyřešit jeho zranění a zastavit krvácení. Po zastavení krvácení se zdálo, že je chlapec v pořádku a nemá jiné zranění. Zeptala jsem se ho, jak mu je, zda se mu netočí hlava a tak dále a usoudila jsem, že by to chtělo i tak žáka předat rodičům a nechat ho prohlédnout lékařem, zda je opravdu v pořádku, ale než si mohli rodiče přijet pro žáka, tak jsem si každého kluka z incidentu vzala bokem a promluvila si s nimi. Prvního jsem si vzala Honzu, který bitku začal, po velkém snažení jsem se dostala k bodu, který mě zarazil. Honza se cítil bezradný, že nemá kamarády a zjistila jsem, že tato parta tří kluků se mu údajně smála a nechtěli ho přijmout mezi sebe a vztek ho dohnal k tomu, že žduchl své spolužáky. To jsem byla docela v šoku, protože jsem si toho nevšimla, že by se mu smáli nebo se chovali jinak nevhodně, proto jsem se rozhodla ověřit si to u kluků. Tuto verzi mi bohužel potvrdili, ale důvod mi nedokázali říct, myslím si, že důvod ani neměli prostě si mysleli, že budou frajeři. Všechny rozhovory jsem se snažila vést klidně, nepřinášela jsem tam vlastní názor, spíše jsem poslouchala a dávala jim otázky, aby oni museli přemýšlet co se vlastně stalo. Po rozhovorech jsem měla volnou hodinu a rozhodla jsem se domluvit s dalším vyučujícím, který je měl na zeměpis, že mi jeho hodinu přenechá a já povedu třídnickou hodinu, zdálo se mi vhodné toho využít a vyřešit to okamžitě. Na začátku hodiny jsem žáky poprosila, aby si sedli do kroužku a pověděli mi jaký mají z situace pocit, jak to vnímají a jak by se to třeba mohlo vyřešit. Každý řekl názor na celou situaci, dokonce se mi žáci otevřeli víc než kdy dřív, a nakonec se dozvěděli i něco víc o žákovi. Na konci se shodli, že Honza není tak špatný a že by se mohli obě strany snažit, aby se Honza cítil lépe. Žák i kluci jsem řekla, že se musí omluvit, a to také udělali, dokonce si podali jako velcí chlapi ruce. Nicméně po této konverzaci a omluvách jsem musela udělit poznámku žákovi a klukům za nesprávné chování. Žáka jsem předala rodičům a ti ho odvedli k lékaři, který potvrdil, že se jednalo pouze o krvácení z nárazu. Hned ten den jsem volala všem rodičům od kluků a celou situaci jsem popsala, nabídla jsem jim osobní schůzku, ale všichni rodiče odmítli, a ještě mi poděkovali, že jsou rádi, že se to vyřešilo více méně v klidu. Hned další den byla vidět snaha obou stran, a i v dalších měsících se mi to jen potvrzovalo. Pravidelně jsem s nimi vedla konverzace v kruhu, kde jsme řešili nějaké problémy, nebo jsme si třeba jenom povídali, jak se máme a co je u nás nového. Teď v deváté třídě je to jedna banda kamarádů a myslím si, že poslední den ve škole to všichni obrečí.
Jako první proběhlo ošetření žáka a poté individuální rozhovory s chlapci a žákem. Následovala třídnická hodina, kdy jsme podrobně všichni reagovali na vzniklou situaci. Po třídnické hodině proběhlo udělení poznámek, předání žáka rodičům a telefonické rozhovory s rodiči, kde jsem podrobně popsala situaci a její řešení. V dlouhodobém měřítku to mělo efekt veliký a teď je to parta super kamarádů, kteří spolu tráví čas i mimo školu.