From the very beginning, due to his diagnosis, the student is very restless, who is always very happy to give vent to his emotions. If he is not given enough attention or does not feel listened to, he will immediately show his displeasure and can seriously disrupt the course of the lesson. I try to work with him to the best of my ability, but I also have to spend time teaching other students than just him. During one of the lessons of the first class, we discussed the pupils' hobbies, how they like to spend their free time and whether they spend it in nature. The student is a very passionate fisherman, so he kept coming forward and wanted to share his experiences with the class. I called him three times in a row, but even that wasn't enough for him and he kept reporting. However, I also needed to give space to other students. After about five minutes of constant reporting, the student slammed himself against the desk and began loudly voicing his disapproval, interrupting any debate that was currently taking place in the classroom and turning all attention to him.
The student is in the fourth grade of a regular elementary school. There are 15 children in the class he attends, including 3 students with special needs. After four years, the class collective is well-knit and, apart from occasional minor conflicts between individuals, there is a pleasant atmosphere in this class. The student does not show much interest in learning. He lives only with his mother, who, as a single mother, does not have much time to devote to him, so the pupil is largely dependent on himself as part of his preparation for school. Unfortunately, this fact is reflected in his benefit, which is considerably below average, sometimes even unsatisfactory. Bad grades as such don't bother him too much because, as I already mentioned, he is quite lax about school. He has an entirely positive relationship with his classmates, during the normal course of the class. He likes to be the center of attention and if someone tries to take it away from him, he takes it very hard. He misunderstands that he is not alone in the classroom and must also give space to his classmates. His hobbies include, for example, fishing, which he can talk about for hours and hours.
Emotional outbursts
asked the student if he could be quiet, I explained to him that he had already been given several opportunities to share his experiences and that the other classmates also wanted to speak, after which the student started shouting that he was not interested in the experiences of other classmates. I decided to ignore his outpouring of emotions and wanted to continue teaching with the other students, however, the student started singing very loudly and deliberately made it impossible for us to have a conversation. However, I already took this as a personal attack and started yelling at the student, how could he allow himself to treat the teacher and his classmates like this. Unfortunately, I went too far, I failed to control my emotions. The student fell silent in surprise, crawled under the desk and remained under it until the end of the lesson. I left him.
Disrespectful communication, Warning
The student refused to cooperate with me even during the next lesson. This state of his continued for the next few days and it took me a very long time to regain his trust, respect and desire to participate in the course of the lesson.
4. třída
Hraní počítačových her a trávení času na internetu
Lhaní
Kurz asistenta pedagoga + probíhající kombinované studium VŠ – Učitelství pro 1. stupeň základní školy
Žák je již od samého počátku, vzhledem ke své diagnóze, velmi neklidný, který dá vždy velmi rád průchod svým emocím. Pokud mu není věnována dostatečná pozornost nebo se necítí vyslyšen, okamžitě dá najevo svou nelibost a dokáže závažně narušit chod výuky. Snažím se s ním pracovat dle svých možností, jak nejlépe dokáži, ale musím také věnovat čas ve výuce jiným žákům než pouze jemu. Během jedné z hodin prvouky jsme probírali záliby žáků, jak rádi tráví volný čas a zda ho tráví v přírodě. Žák je velmi vášnivý rybář, a tak se neustále hlásil a chtěl s třídou sdílet své zážitky. Vyvolala jsem ho třikrát po sobě, nicméně ani to jemu nestačilo a stále dál se hlásil. Já již ovšem také potřebovala dát prostor ostatním žákům. Po přibližně pěti minutách ustavičného hlášení se s sebou žák třískl o lavici a začal hlasitě vyjadřovat svůj nesouhlas, čímž přerušil veškerou debatu, která právě ve třídě probíhala, a všechna pozornost se stočila k němu.
Žák je žákem čtvrté třídy běžné základní školy. Ve třídě, kterou navštěvuje, je 15 dětí, z toho 3 žáci se speciálními potřebami. Kolektiv třídy je po čtyřech letech dobře stmelený a až na občasné drobné konflikty mezi jednotlivci panuje v této třídě příjemná atmosféra. Žák neprojevuje příliš zájmu o učení. Žije pouze s matkou, která, jakožto samoživitelka, nemá příliš prostoru se mu věnovat, a tak je žák v rámci přípravy do školy odkázán z velké části na sebe. Bohužel se tento fakt projevuje na jeho prospěchu, který je značně podprůměrný, někdy až nevyhovující. Špatné známky jako takové ho příliš netrápí, neb je, jak jsem již zmiňovala, vůči škole značně laxní. Ke spolužákům má veskrze pozitivní vztah, při běžném chodu třídy. Je rád středem pozornosti a pokud se mu ji někdo snaží sebrat, nese to velmi těžce. Špatně chápe, že není ve třídě sám a musí dát také prostor svým spolužákům. Mezi jeho koníčky patří například rybaření, o kterém dokáže vyprávět hodiny a hodiny.
Požádala jsem žáka, zda by mohl být potichu, vysvětlila jsem mu, že již dostal několik možností sdílet své zážitky a zkušenosti, a že ostatní spolužáci chtějí také dostat slovo, načež žák začal křičet, že ho zážitky ostatních spolužáků nezajímají. Rozhodla jsem se jeho výlev emocí ignorovat a chtěla jsem s ostatními žáky dál pokračovat ve výuce, nicméně žák si začal velice hlasitě zpívat a schválně nám tak znemožnit konverzaci. Toto jsem již ovšem vzala jako osobní útok a začala jsem na žáka křičet, jak si může dovolit se takto chovat k učiteli a ke svým spolužákům. Zašla jsem bohužel příliš daleko, nepodařilo se mi ovládnout své emoce. Žák překvapením ztichl, zalezl pod lavici a do konce hodiny pod ní zůstal. Nechala jsem ho.
Žák se mnou odmítl spolupracovat i během další hodiny. Tento jeho stav přetrval i do dalších dní a trvalo mi velmi dlouho si zpět získat jeho důvěru, respekt a chuť účastnit se chodu výuky.