An assistant working in the high school graduation year told me about the situation that occurred in this class, which she perceives as still unresolved, recurring and developing throughout the entire study period of this class. The assistant accompanies the visually impaired student and participates in all lessons of this class. Since the teacher changes for each subject, but the assistant is always present, she accompanies this class more than anyone else. At the beginning of the studies, i.e. in the first year, the class shared a lot of things with her, the assistant was accepted, students shared their successes, failures, ideas, feelings with her. Over time, the class gradually began to close and strangely transform. One of the students always had the upper hand, and as time progressed, she became the 'captain' of the class. The rest of the class looked up to this student and held her word and actions. This all led to the gradual closing of communication with the class. The other members of the class stopped expressing their opinions, started communicating quietly, and only the 'captain' shared her opinion with the teachers. The assistant observed these moments and, of course, shared her knowledge with the other teachers, who over time themselves began to perceive that something was not right. The assistant outlined to me in more detail some unpleasant situations in which she began to find herself over time. One of the situations was, for example, that the class had a 'supl' for a specialist lesson. When the teacher asked the class if they had already covered a certain subject, the class began to say that they had not. But the assistant knew very well that the class had already covered the subject matter, she sensed from the situation that the whole class was collectively lying so that they wouldn't have to learn new material. So the assistant found herself in a very unpleasant situation. She didn't know if she should be a 'squeak' and tell the teacher that the class was lying to her, or sit and be silent and let the teacher lie. Of course, she was fully aware that she had to keep up with the teachers, but at the same time she was worried that the students would not close themselves off even more and stop communicating with the environment completely. She resolved the situation at that moment by turning from the front bench towards the class and started staring at them. She left the confession to their free will. Similar situations began to increase. The assistant found herself in moments when, for example, she accidentally revealed a draw, again she wanted to keep in line with the teachers, but at the same time she did not want to close the relationship with the students. Unfortunately, it was becoming more and more difficult to maintain an open relationship with the class. The class stopped communicating with anyone. There was complete silence in the painting classes, which are in blocks for several hours at a time. The whole class always sits quietly in class. No one talks to anyone. Neither with each other nor with teachers. Individual members communicate only after a personal invitation. The assistant looks at the whole situation and does not know how to change the situation. But no one else from the teaching staff knows it either. This class is often the center of a topic about breaks in the meeting room. How to communicate with the class? What is wrong in the classroom? Why is everyone just sitting quietly and not even talking to each other? It's like a group of buggers.
High school graduation year, students aged 18-19. There are 10 girls and one boy in the class. The class as a whole seems too closed. No one from the class wants to communicate with the surroundings. Educators must invite class members to speak. The class seemed natural at the beginning of the study, communication was minimized and closure occurred during the study. Students are passive, uninterested. During blocks of several hours or during breaks in class, there is silence, no one speaks. The class is dominated by one student who, according to the pedagogues, 'leads' the class, whom everyone looks up to. The student puts herself in the position of class leader. This student makes no secret of the fact that she feels special. She does not doubt her talent and talent, she often refers to her surroundings, peers and classmates as if they were below her level. Even the older generation moving in its field - art, painting - has no problem labeling it this way. Ty rather perceives that she is envious of her talent. This is also how she evaluates her personal assessment and criticism in professional subjects from pedagogues - she feels that she is exceptional and others envy her. She herself claims that she does not need to interact with people 'below her level'. The other members of the class look up to this student very much, they try to please her. This leads to an increasing closure of the class both among themselves and towards their surroundings. Educators often discuss this situation in the assembly room, they don't know what to do and they label this class as unusual. They are aware of a problem in the classroom.
Lying and cheating, Violation of classroom/school rules, Verbal aggression
The assistant always tried to solve individual specific problematic situations with the class as little as possible, so as not to go against the teaching staff, but at the same time in such a way as not to further help closing the class's communication. She dealt with minor infractions, such as lies, tricks and insincere behavior, by looking directly at the class or at specific students. In some situations, even during the lesson, she went to a specific student so that she could quietly tell him that his behavior was not adequate. She tried to resolve the situation in a neutral, friendly manner. She didn't want to be a 'crusher' and deal with these offenses immediately in front of the whole class and the teacher. She didn't know how to find her way to the class as a whole over time. The class was closing quickly. None of the teachers knew how to proceed. All the teachers always behaved very well towards the class, but they had to really like the communication from the individual students. This class often dominates the assembly hall as a topic. Nobody knows what to do. But pedagogues agree that it is not good how a student who puts herself in the role of 'leader' of the class manifests herself and acts. This student herself often lies and has minor infractions. After the teacher admonishes her or starts communicating with her about what she has done incorrectly, the student starts acting as if she is someone more, she looks down on the teachers. Educators have not yet come up with a suitable long-term solution to make the climate in the classroom pleasant and friendly. Communication with the class is getting worse, despite the fact that the students are waiting for graduation and choosing a profession or further studies. The class is without interest, even without interest to communicate. The teachers try to be kind, helpful and communicative, but this has almost no positive effect on the class.
Support, Interview, Warning
don't think there has been an appropriate solution to this situation yet. Individual problem moments are solved classically by communication, which is passive on the part of the class. The pedagogues take turns resolving minor offenses by negotiation, in the same way they would resolve them with anyone else. The pedagogues solve the fact that the class is closed, both among themselves and in relation to the environment, by not trying to give the class subjects, to communicate, to be welcoming, but all this is without great success, on the contrary, it seems that the climate in the class is getting worse. The pedagogues solve specific situations with a problematic student by negotiation, but they themselves seem to me to be disarmed by her view 'from above'. This usually ends all communication and agreements. The pedagogues themselves assess the situation as unpleasant, unresolved, and they themselves do not know a suitable solution to make the climate in the classroom pleasant.
Třída maturitního ročníku SŠ - 18-19 let
Mgr, MgA
Asistentka působící v již maturitním ročníku na SŠ mi sdělila situaci nastalou v této třídě, kterou vnímá jako dosud nevyřešenou, opakující se a rozvíjející se po celou dobu studia této třídy. Asistentka doprovází zrakově postiženou studentku a účastní se všech hodin této třídy. Jelikož se vyučující na každý předmět mění, ale asistentka je vždy přítomna, provází tuto třídu více, než kdokoliv jiný. Na začátku studia, tedy v prvním ročníku, s ní třída sdílela spoustu věcí, asistentka byla přijímána, studenti s ní sdíleli svoje úspěchy, neúspěchy, nápady, pocity. V průběhu času se třída postupně začala uzavírat a zvláštně transformovat. Hlavního slova se vždy držela jedna ze studentek, která s postupujícím časem začala být 'kapitánem' třídy. Zbytek třídy k této studence vzhlížel a držel se jejího slova a činů. To celé směřovalo k postupnému uzavírání komunikace se třídou. Ostatní členové třídy přestaly projevovat své názory, začali komunikovat tiše a názor pedagogům sdílela jen 'kapitánka'. Asistentka těmto okamžikům přihlížela a samozřejmě sdílela své poznatky s ostatními pedagogy, kteří sami postupem času začali vnímat, že něco není v pořádku. Asistentka mi podrobněji nastínila některé nepříjemné situace, ve kterých se postupem času začala ocitat. Jedna ze situací byla například ta, že třída měla 'supl' na odbornou hodinu. Když se vyučující zeptala třídy, zda-li určité učivo již probírala, třída začala tvrdit, že ne. Asistentka ale moc dobře věděla, že to učivo má jíž třída probrané, ze situace vycítila, že celá třída kolektivně lže, aby se nemusela učit novou látku. Asistentka se tedy ocitla ve velmi nepříjemné situaci. Nevěděla, jestli má být 'práskač' a vyučující sdělit, že jí třída lže, nebo sedět a mlčet a nechat vyučující ve lži. Samozřejmě si byla plně vědoma, že musí držet s pedagogy, ale zároveň se obávala, aby se studenti ještě více neuzavřeli a nepřestávali tak komunikovat s okolím úplně. Situaci v tu chvíli vyřešila tak, že se otočila z přední lavice směrem ke třídě a upřeným pohledem na ně začala hledět. Nechala přiznání na jejich svobodném rozhodnutí. Podobných situací začínalo přibývat. Asistentka se ocitala v okamžicích, kdy třeba náhodou odhalila tahák, opět se chtěla držet v souladu s pedagogy, ale zároveň nechtěla uzavírat vztah se studenty. Bohužel ale začínalo být čím dál více obtížné se třídou udržovat otevřený vztah. Třída přestávala komunikovat s kýmkoliv. Na hodinách malby, která je v blocích několik hodin v kuse, bylo úplné ticho. Vždy na hodinách celá třída tiše sedí. Nikdo s nikým se nebaví. Ani mezi sebou, ani s pedagogy. Jednotlivý členové komunikují jedině po osobním vyzvání. Asistentka celé situaci přihlíží a neví, jak situaci změnit. Neví to ale ani nikdo jiný z pedagogického sboru. Tato třída je často středem tématu o přestávkách ve sborovně. Jak se třídou komunikovat? Co je ve třídě spatně? Proč všichni jen tiše sedí a nebaví se ani mezi sebou? Je to jako skupina bubáků.
Maturitní ročník třídy na SŠ, studenti ve věku 18-19 let. Ve třídě je 10 dívek a jeden chlapec. Třída jako celek působí až příliš uzavřeně. Nikdo ze třídy nechce komunikovat s okolím. Pedagogové musí členy třídy k hovoru vyzívat. Třída na začátku studia působila přirozeně, k minimalizaci komunikace a uzavírání se docházelo v průběhu studia. Studenti jsou pasivní, bez zájmu. Při několikahodinových blocích či o přestávkách ve třídě panuje ticho, nikdo nemluví. Ve třídě dominuje jedna studentka, která dle pedagogů 'vede' třídu, ke které všichni vzhlíží. Studentka se staví do pozice vedoucí třídy. Tato studentka se netají tím, že si připadá výjimečně. Nepochybuje nad svým nadáním a talentem, své okolí, vrstevníky, spolužáky často označuje, jako by byly pod její úroveň. Takto nemá problém označit i starší generace pohybující se v jejím oboru - umění, malba. Ty spíše vnímá, že jí závidí její talent. Takto hodnotí i její osobní hodnocení i kritiku v odborných předmětech od pedagogů - má pocit, že je výjimečná a ostatní ji závidí. Sama tvrdí, že s lidmi 'pod svoji úroveň' se nepotřebuje nijak stýkat. Ostatní členové třídy k této studentce velmi vzhlíží, snaží se jí zalíbit. Tímto dochází k rostoucímu uzavírání se třídy jak mezi sebou, tak vůči svému okolí. Pedagogové o této situaci často ve sborovně řeší, neví si rady a tuto třídu označují jako neobvyklou. Jsou si vědomi nějakého problému, který ve třídě panuje.
Asistentka se se třídou vždy snažila řešit jednotlivé konkrétní problematické situace co nejméně zabarveně, aby nešla proti pedagogickému sboru, ale zároveň tak, aby ještě více nenapomáhala uzavírání komunikace třídy. Drobné přestupky, jako lži, taháky a neupřímné jednání řešila přímým pohledem na třídu, nebo na konkrétní studenty. V některých situacích i během hodiny zašla za konkrétním studentem, aby mu mohla tiše sdělit, že jeho jednání není adekvátní. Situace se snažila řešit nezabarveně, přátelsky. Nechtěla být 'práskač' a tyto přestupky ihned řešit před celou třídou a před vyučujícím. K třídě jako k celku postupem času nevěděla, jak hledat cestu. Třída se rychle uzavírala. Ani nikdo z pedagogů nevěděl, jak dál postupovat. Ke třídě se vždy všichni vyučující chovali velmi dobře, ale komunikaci z jednotlivých studentů museli doslova páčit. Tato třída jako téma často panuje ve sborovně. Nikdo si neví rady. Ale pedagogové se shodují, že není dobré, jak se projevuje a působí studentka, která se staví do role 'vedoucí' třídy. Tato studentka sama často lže a má drobné přestupky. Po té, co ji pedagog napomene, nebo začne s ní komunikovat o tom, co provedla nesprávně, studentka začne jednat, jako by byla někdo víc, na pedagogy se dívá 'shora'. Pedagogové zatím nedošli k vhodnému dlouhodobému řešení, aby klima ve třídě bylo příjemné a vlídné. Komunikace se třídou se zhoršuje, a to i přes to, že studenty čeká maturita a výběr povolání, nebo dalšího studia. Třída je bez zájmu, a to i bez zájmu komunikovat. Pedagogové se snaží být milí, vstřícní a komunikativní, ale na třídu to nemá skoro žádný pozitivní vliv.
Myslím, že v této situaci se zatím nedošlo k vhodnému řešení. Jednotlivé problémové okamžiky jsou řešeny klasicky komunikací, která je ze strany třídy pasivní. Drobné prohřešky pedagogové se střídou řeší domluvou, asi tak, jak by je řešili s kýmkoliv jiným. To, že se třída uzavírá, jak mezi sebou, tak vůči okolí, pedagogové řeší tím, že nesnaží třídě dávat podměty, komunikovat, být vstřícní, to vše je ale bez velkých úspěchů, naopak se zdá, že se klima ve třídě ještě zhoršuje. Konkrétní situace s problematickou studentkou pedagogové řeší domluvou, ale sami mi připadají odzbrojeni jejím pohledem 'shora'. Tím většinou končí veškeré komunikace a domluvy. Samotní pedagogové situaci hodnotí jako nepříjemnou, nevyřešenou a sami neznají vhodné řešení, aby klima ve třídě bylo příjemné.