knew that the student suffered from uncontrollable outbursts of anger. These most often occur during breaks, i.e. when the class has no responsibilities and is left free. The most risky was always a big break, which encouraged resting, but also running. I was mostly in class, so it was a shock that it didn't bloom further. Then he snorted at someone (perhaps unintentionally). The truth is, he often doesn't remember, he just moves. The problem arose when another classmate punched him, which was probably supposed to be 'in return'. Although he started unintentionally (he will never find out whether it was really unintentional), but the moment someone else scolds him because he is 'giving it back', he takes it as an injustice and wants to give it back too. This creates a vicious circle of return. Everyone thinks they are right. He flew out of the box like a devil. Although he is small in stature, he is strong, so it is not a problem for him to fight with a boy two heads bigger. I was just in the corridor, the girls from my class came running for me. The boys fought and it ended with a bumped knee. He was completely furious, tears streaming down his face with fury.
The student is a 5th grade student, he is 11 years old. He was already in the fifth grade once, unfortunately he failed, so he got into a completely new team. Boys predominated in the class, there were 13 of them with him, only 6 girls. Integration into the new team did not go as planned, the boys quickly found out that they were not good enough in many things (especially in terms of knowledge). This prompted them to pick on him. This put him in a situation where he didn't have any boy friends, he only hung out with them occasionally. The mood in the class was such that the boys "turned up" against him because they were annoyed by his behavior. Disputes often do not start with just one particular student, there are always more at first, but then a physical fight occurs with only one. He claims that he feels humiliated at such a moment. He feels that he has no one to stand by his side to balance the power. He is humiliated because his classmates always have the upper hand over him. Therefore, he tends to defend himself even more and easily switch from words to punches. It is true that he is prickly in himself, but he can also behave in other ways. He has a better relationship with his classmates, to whom he himself behaves very nicely. He himself admitted that he feels better with them because they don't provoke him into fights. He pats them on the head, generally treats them like a gentleman. As for his family, he lives with both his parents and his younger brother. He comes from a socially weaker family, so due to a lack of finances he cannot attend any clubs where he could, for example, vent or learn to control his anger. He spends his free time running outside in the village. In class, he has a problem with maintaining attention, he cannot concentrate on the material being discussed. The teaching assistant spends more time with him than with other children. This supports him and helps him to complete all assigned tasks. In his case, the most important thing is a kind and welcoming attitude. When he is spoken to nicely, he chooses a nice address (address), he tries to fulfill the assigned task within his possibilities. However, there is no subject in which he excels, he ranks below average in all of them.
Emotional outbursts, Physical aggression
The moment I come to the class as an adult, the student can usually tell. His eyes are red, but it's not as if he's mindlessly thrashing around. Then we have to start talking about it. Trying to figure out who actually started it. Which is never easy. Each of them calls out to their counterpart: 'And him! And he!' I solved this particular fight by separating the boys together with my assistant. Each takes one and goes down the hall. The student will independently state his point of view on the given matter, his classmate will do the same. Then we bring them together and they tell each other this view of the matter. I will also ask an unbiased student from the class who can give me a third perspective on the matter. It is important to be as kind to him as possible, because he will completely melt under such an approach.
Transfer of student, Interview
In the short term, this procedure works great. I can always be sure that the next break will be quiet. I think that explaining the given situation and views from the other side helped the student the most. He will realize that his view of the matter is not the only correct one and that his behavior can also harm others. His classmates, in turn, realize that the student often cannot control his outburst of anger and that he has a tendency to overreact to perceived injustice. In the long term, however, the situation has not changed significantly. Outbursts of anger keep repeating, they can occur both during breaks and during class. After online teaching started (school year 2020/2021), the pupil often did not attend classes, so there was no way to check whether he was working in class as he should. Parents tended not to cooperate with the school. The laptop, which the children had the opportunity to borrow from the school, was picked up after a month. After returning to school, the pupil again lagged behind other classmates and outbursts of anger were almost the order of the day. Due to the online mode, there was no room for such good observation of the student, after all, during face-to-face teaching, the teacher observes much more. Now the pupil has entered the 6th grade with a different teacher and we will see how his behavior will develop.
11 let, 5. třída
Žák je bez zájmů, jen chodí ven.
Hyperaktivita,Nesoustředěnost,Emoční labilita
VŠ: Učitelství 1. stupně základních škol, Speciální pedagogika - logopedie
Věděla jsem, že žák trpí nekontrolovatelnými výbuchy vzteku. K těm nejčastěji dochází o přestávkách, tedy v době, kdy třída nemá žádné povinnosti a je ponechána volně. Nejrizikovější byla vždy velká přestávka, která vybízela k odpočívání, ale také běhání. Já jsem většinou byla ve třídě, takže se to zarazilo, že to nekvětnatělo dál. Tehdy do někoho (možná nechtěně) žduchl. Pravdou je, že si to často nepamatuje, prostě se jen tak pohybuje. Problém nastal v momentě, kdy do něj žduchl jiný spolužák, což mělo být pravděpodobně 'na oplátku'. Sice nechtěně začal (zda to bylo skutečně nechtěně se už nikdy nedopátrá), ale v momentě, kdy do něj někdo jiný žduchne, protože 'mu to vrací', si to přebere jako nespravedlnost a chce to taky vracet. Tak vzniká začarovaný kruh vracení. Každý si myslí, že je v právu. Vyletěl jak čertík z krabičky. Sice je postavou drobný, ale je silný, takže pro něj není problém prát se s klukem o dvě hlavy větším. Já jsem byla zrovna na chodbě, doběhly pro mě holky ze třídy. Kluci se spolu prali a skončilo to naraženým kolenem. Byl úplně vzteklý, zuřivostí mu tekly slzy.
Žák je žák 5. třídy, je mu 11 let. V páté třídě už jednou byl, bohužel propadl, takže se dostal do zcela nového kolektivu. Ve třídě převažovali kluci, těch bylo i s ním 13, holek pouze 6. Začlenění do nového kolektivu neproběhlo podle představ, kluci velmi rychle zjistili, že jim ve spoustě věcí nestačí (zejména co se týče znalostí). To je navádělo k tomu si ho dobírat. Tím se ocitl v situaci, kdy žádného klučičího kamaráda neměl, bavil se s nimi spíš příležitostně. Nálada ve třídě byla taková, že se proti němu kluci 'semkli', protože jim vadilo jeho chování. Spory často neodstartují jen s jedním konkrétním žákem, vždy je jich zprvu víc, k fyzické potyčce ale poté dojde jen s jedním. Tvrdí, že se v takové chvíli cítí ponížený. Cítí se, že nemá nikoho, kdo by stál po jeho boku, aby síly byly vyrovnané. Je ponížený, protože spolužáci nad ním mají vždy převahu. Proto má tendenci se ještě víc bránit a od slovních obratů snadno přejít k úderu. Je pravdou, že sám o sobě je popichovačný, avšak dokáže se chovat i jinak. Lepší vztah má se svými spolužačkami, ke kterým se i on sám chová velmi hezky. Sám přiznal, že se s nimi cítí líp, protože ho nijak neprovokují ke rvačkám. Hladí je po hlavě, celkově se k nim chová jako gentleman. Co se týče jeho rodiny, žije s oběma rodiči a svým mladším bratrem. Pochází ze sociálně slabší rodiny, a tak kvůli nedostatku financí nemůže navštěvovat žádné kroužky, kde by se například mohl vybít nebo se naučit ovládat svůj hněv. Volný čas tráví tím, že na vesnici běhá po venku. V hodině má problém s udržením pozornosti, nevydrží se koncentrovat na probíranou látku. Asistentka pedagoga u něj stráví více času než u jiných dětí. Tím ho podporuje a pomáhá mu splnit všechny zadané úkoly. Nejdůležitější je v jeho případě milý a vstřícný přístup. Když se na něj mluví hezky, zvolí se milé oslovení (oslovení), snaží se v rámci svých možností zadaný úkol splnit. Není však žádný předmět, ve kterém by vynikal, ve všech se řadí k podprůměrným.
V momentě, kdy do třídy přijdu já jako dospělá osoba, si žák většinou dá říct. Sice má rudo před očima, ale není to tak, že by bezhlavě mlátil dál kolem sebe. Pak se o tom musí začít mluvit. Snažit se vypátrat, kdo si skutečně začal. Což nejde nikdy úplně snadno. Každý z nich volá na protějšek: 'A on! A on!' Tuto konkrétní rvačku jsem řešila tak, že jsem společně s asistentkou rozdělila kluky od sebe. Každá si vezme jednoho a jde se na chodbu. Žák řekne samostatně svůj pohled na danou věc, totéž udělá jeho spolužák. Potom je přivedeme k sobě a tento pohled na věc si řeknou navzájem. Také se zeptám nějakého nestranného žáka ze třídy, který by mi mohl dát třetí pohled na věc. Důležité je na něj být co nejvíc milý, protože pod takovým přístupem úplně roztaje.
Z krátkodobého hlediska tento postup funguje skvěle. Vždy si můžu být jistá, že další přestávku bude klid. Myslím si, že nejvíce pomohlo žákovi vysvětlování dané situace a pohledy z druhé strany. Uvědomí si, že jeho pohled na věc není jediný správný a že svým chováním může ubližovat i ostatním. Jeho spolužáci si zase uvědomují, že žák často nedokáže svůj výbuch hněvu ovládnout a že má tendence přehnaně reagovat na domnělou nespravedlnost. Z dlouhodobého hlediska se však situace výrazně nezměnila. Výbuchy vzteku se stále opakují, může k nim docházet jak o přestávkách, tak v hodině. Poté, co nastala online výuka (školní rok 2020/2021) se žák často hodin neúčastnil, tudíž nebyla možnost nijak kontrolovat, zda v hodinách pracuje tak, jak má. Rodiče se školou spíše nespolupracovali. Notebook, který měli možnost dětem zapůjčit od školy, si vyzvedli po měsíci. Po návratu do školy žák opět zůstával pozadu za ostatními spolužáky a výbuchy vzteku byly takřka na denním pořádku. Kvůli online režimu nebyl prostor pro tak dobré pozorování žáka, přeci jen při prezenční výuce učitel vypozoruje daleko víc. Nyní žák nastoupil do 6. ročníku k jiné paní učitelce a uvidíme, jak se bude jeho chování vyvíjet.