The student came to our school in 2002. He got into the eight-year gymnasium through scio tests. I'm not sure if that was his wish, or rather his parents' wishes. However, he entered prime time here. At that time I only taught, because we had a director who did not have the competence to be a director and actually did not even have pedagogical and psychological understanding. That's why I didn't work as an educational consultant and prevention methodologist at that time. The director simply didn't want it and didn't believe in this mission and didn't even believe it was necessary to have someone like that in the school. And now back to the pupil. The student entered school with his group of boys who had been with him since elementary school. Already in elementary school, they had a problem with this group of boys regarding their behavior. Bullying and psychological abuse were often dealt with on their part. However, no one ever knew who was behind these guys and who was the source and mastermind behind all these actions, but we'll get to that. As soon as the boys started school in September, they looked out for the victim they started bullying. It wasn't bullying as part of physical bullying, but it was more of a psychological kind where the victim was so mentally exhausted that they couldn't even write a test without a total mental breakdown. The teachers tried to deal with it with some punishment in the form of notes and punches, but nothing worked for these boys. No one even knew who was the head of this party and the mastermind of the bullying. The student appeared on the surface to be kind, smart and was the right-hand man of the class teacher. The class teacher did not understand that someone could think that the student is the one who is responsible for everything and she always stood by him. The class teacher thus failed to find the cause and the aggressor, and thus failed. This led to the replacement of the class teacher, who also failed to eliminate this situation. I honestly suspected the whole time that the student was behind it all. I couldn't watch it anymore, and even though according to the director I couldn't fulfill my function as an educational consultant and prevention methodology, I still took it all into my own hands and called a bullying specialist, whom the school eventually paid for. This lady went with the class to a 3-day outdoor school, where she analyzed individual children and managed to find out who the aggressor was. She wrote the results in a document, which she then handed over to the director. Among other things, these results include instructions and recommendations on how to deal with such a situation, and the principal should have informed the class teacher about this. However, the director did not do that and wanted to solve it himself, and in the end it turned out that the aggressor stayed and the victim had to leave. I found that really scary and weird at the same time. The director had absolutely no competence for this and did not solve it successfully at all. As soon as the class learned that the aggressor was a student, everyone immediately turned against him and he himself became isolated and not included in the collective. Therefore, I think that this case is an absolute failure, mainly because of the wrongful act of the director.
Family history of the student, at that time, he lived in a big house with his mother and father. Both parents were very handsome and, one might say, of a high standard. Mother was a lawyer and father an engineer. They were also socially recognized. They demanded the same from the pupil, but he was completely different from the parents. The student was a completely different type of person than his parents. He was short, not very handsome, stocky and with little self-confidence. I could compare him to a pupil and he probably also had Napoleon syndrome. He had a sense of inferiority and was complex. He had little hair and went to graduation already bald. The parents expected their son to follow them. He was smart, but that was about it. The girls didn't care about him either, and all this led to low self-confidence and self-complexity, which subsequently led to a great desire for power and control over others. He often cheated, lied and was cunning in everything he did.
Bullying
The main and, I think, important solution was on my part, because I called the lady who specialized in bullying. If the director, who was competent at his job, took over everything, maybe everything would have turned out differently and better. The victim would not have to leave and the aggressor would not have to become a victim himself.
(Disciplinary) Punishments, Cooperation with experts
Immediately after the solution, the victim left the school and the aggressor remained. After a certain time, the whole class started to realize that they didn't want to hang out with someone who was the head of all this bad and they got rid of the student and the student actually became a victim himself because he lost everyone.
11 let (prima- nižšší gymnázium)
Videohry
Lhaní,Podvody,Šikana
Vysokoškolské vzdělání- Mgr.
Žák přišel na naši školu v roce 2002. Dostal se přes scio testy do osmiletého gymnázia. Nejsem si jistá, jestli to bylo jeho přání, nebo spíše přání jeho rodičů. Avšak sem nastoupil do primy. V tu dobu jsem pouze učila, měli jsme totiž takového ředitele, který neměl kompetence být ředitelem a vlastně neměl ani pedagogické a psychologické chápání. Proto jsem v tu dobu nedělala výchovnou poradkyni a metodičku prevence. Pan ředitel si to jednoduše nepřál a nevěřil v toto poslání a dokonce nevěřil, že je potřeba, mít ve škole někoho takového. A teď zpět ke žákovi. Žák nastoupil do školy se svojí partičkou kluků, která se jej držela již od základní školy. Už na základní škole s touto partičkou kluků měli problém v rámci jejich chování. Často se z jejich strany řešila šikana a psychické týrání. Nikdo však nikdy nevěděl, kdo stojí za těmito kluky a kdo je zdrojem a hlavou všech těchto úkonů, ale k tomu se dostaneme. Jakmile kluci nastoupili v září do školy, vyhlídli si oběť, kterou začali šikanovat. Nebyla to šikana v rámci fyzického šikanování, ale bylo to spíše psychického rázu, kdy oběť byla tak psychicky vyčerpaná, že nedokázala napsat ani test bez totálního psychického kolapsu. Učitelé se to snažili řešit určitým trestáním v podobě poznámek a dutek, ale nic na tyto kluky nezabíralo. Nikdo totiž ani nevěděl, kdo je hlavou této party a mozkem šikany. Žák se totiž na povrch tvářil, že je hodný, chytrý a byl pravou rukou paní třídní učitelky. Třídní učitelka tak nechápala, že by si někdo mohl myslet, že žák je ten, kdo za vše může a stála vždy při něm. Třídní učitelce se tak nedařilo najít příčinu a agresora, a tímto selhala. To vedlo až k výměně třídní učitelky, která se také nedařilo eliminovat tuto situaci. Já jsem upřímně celou dobu tušila, že za tím vším stojí žák. Nemohla jsem se na to už dívat, a i když jsem podle pana ředitele nemohla plnit svoji funkci výchovné poradkyně a metodika prevence, stejně jsem to vše vzala do svých rukou a zavolala si paní specialistku na šikanu, kterou škola nakonec i zaplatila. Tato paní vyjela se třídou na 3 denní školu v přírodě, kde jednotlivé děti analyzovala a podařilo se jí zjistit, kdo je agresor. Výsledky sepsala do dokumentu, který poté předala panu řediteli. V těchto výsledcích se mimo jiné nachází i návod a doporučení, jak s takovou situací pracovat a pan ředitel s tím měl seznámit paní učitelku třídní. To však pan ředitel neudělal a chtěl to řešit sám a nakonec to dopadlo tak, že agresor zůstal a oběť musela odejít. To mi přišlo opravdu strašné a divné zároveň. Ředitel k tomu absolutně neměl kompetence a vůbec to zdárně nevyřešil. Jakmile se třída dozvěděla, že agresor je žák, okamžitě se proti němu všichni obrátili a sám se stal osamocený a nezačleněný do kolektivu. Proto si myslím, že tento případ je absolutně nezdařilý a to hlavně kvůli chybnému činu pana ředitele.
Rodinná anamnéza žáka, v tu dobu, žil ve velkém domě s matkou a otcem. Oba rodiče byli velmi pohlední a, dalo by se říct, na vysoké úrovni. Matka byla právničkou a otec inženýrem. Byli také společensky uznávaní. Totéž požadovali po žákovi, ale on byl úplně jiný než rodiče. Žák byl úplně rozdílný typ člověka než jeho rodiče. Byl malý, ne moc pohledný, zavalitý a s malým sebevědomím. Mohla bych jej přirovnat k žákovi a pravděpodobně měl i Napoleonův syndrom. Měl pocit méněcennosti a byl zakomplexovaný. Měl málo vlasů a k maturitě už šel plešatý. Rodiče čekali, že syn bude po nich. On sice byl chytrý, ale to bylo tak vše. Holky o něj taky nestáli a všechno toto vedlo k malému sebevědomí a zakomplexování, které následně vedlo k velké touze po moci a ovládání druhých. Často podváděl, lhal a byl mazaný ve všem, co dělal.
Hlavní a myslím, že i důležité řešení bylo ze strany mě, jelikož jsem zavolala tu paní, která se specializovala na šikanu. Kdyby to vše vzal poté do ruky pan ředitel, který by byl kompetentní ke své práci, možná by to vše dopadlo jinak a líp. Oběť by nemusela odejít a agresor by se nemusel stát sám obětí.
Ihned po řešení oběť odešla ze školy a agresor zůstal. Po určitém čase si celá třída začala uvědomovat, že se nechtějí bavit s někým, kdo byl hlavou všeho toho špatného a odprostili se od žáka a žák se vlastně stal sám obětí, jelikož o všechny přišel.