The situation arose at the beginning of the school year, specifically on Monday. I taught the first three lessons, and in the second lesson there was an incident when a student with signs of autism slammed a notebook on the desk in anger. In the fourth lesson, the assistant informed me that there was unrest in the classroom and the students were returning to the incident of the morning. They could not explain the student's behavior and did not understand why he behaved that way. I decided to talk to them about why a student who is new to the class behaves in this way. During the civics lesson, the pupils were very restless and two of them were noisy and disturbed the others. The student with poor handling of changes and poor assessment of his work was even more irritated. During the morning, he slammed the notebook, textbook and work folder on the desk three times in anger. I explained to him three times that it was inappropriate to bang things. In civics class, we discussed feelings and reactions to unpleasant situations. When I outlined the topic, the student slammed his notebook on the desk, which scared another student who had to leave the class. As he closed the door, the glass infill spilled out. The class was shocked and it was necessary to treat the situation psychologically.
The situation took place in a class for students with ADHD. The student is in his fourth year at school and has been diagnosed with autism. Changes are a problem for him and it takes him longer to get used to a new team. He is pessimistic and does not make good social contacts. He often doesn't understand jokes and acts rude in some situations without realizing it. Another pupil was aggressive when transferring to school, he was self-harming. Now he is aggressive about things and tries to leave conflict situations. The third student is communicative and gets along well with his classmates, but he has problems with teachers in science subjects and languages, where he fails and builds up frustration.
Diagnosis, Emotional outbursts, Physical aggression
Rules are set in the classroom that anyone who disturbs goes outside the classroom. I decided to solve this situation with the whole team and asked the school psychologist for cooperation. The psychologist suggested sitting in a circle and discussing what happened. The assistant removed the glass and we listened to the students. The first student who did not feel that he was to blame for the situation needed to express himself.
Agreement, Working with the collective, Transfer of student, Interview, Cooperation with experts, Warning
The psychologist explained to the student why the situation arose and that it is not appropriate to bang things. We agreed that we would resolve unpleasant situations calmly and that the assistant would discuss the situation with the student again. The student apologized and promised to glass the door. They try to be more involved in class and avoid conflicts. An individual psychological intervention was suggested to him. The class was not able to work after the incident, but in the following days she did not return to the incident and has a better understanding of the student's behavior. I have changed my approach to the student, I warn him about situations ahead of time and I pay more attention to him.
14 let/ IX.
PC hry, florbal
Agrese,Sebepoškozování
Speciální pedagog ve vzdělávání i poradenství
K situaci došlo na začátku školního roku, konkrétně v pondělí. Ve třídě jsem učila první tři hodiny . Ve druhé hodině došlo k incidentu, kdy žák se znaky autismu bouchnul v rozčílení o lavici sešitem. Ve čtvrté hodině mi asistentka oznámila, že ve třídě panuje neklid a žáci se vracejí k rannímu incidentu, na tolik je to vyvedlo z míry. Neuměli si chování žáka vysvětlit a nechápali, proč se tak zachoval. Rozhodla jsem se, že si s nimi promluvím o tom jak to je a proč se jejich spolužák, který je v třídě nový, takto chová. Na začátku páté vyučovací hodiny jsem přišla do třídy, kde jsem měla jako třídní učitelka hodinu občanské výchovy. Žáci byli velice neklidní, vykřikovali. Dva byli velmi dobře při pondělku naladěni a jejich hlučnost rušila zejména ty ostatní, klidnější. Žák, který špatně zvládá změny a špatné hodnocení své práce byl ještě více podrážděný. Stejně jako náš žák, přišel to tohoto kolektivu nově i další žák. Oba chlapci už se ale znají z předchozích ročníků, ale tato pro ně nová třída je mnohem hlučnější a akčnější než byla ta předchozí. Žák už během dopoledne tedy třikrát ve vzteku práskl sešitem, učebnicí a pracovní složkou do lavice ve vzteku, že se mu nedaří. Třikrát jsem žákovi domlouvala, že je nevhodné, byť ve vzteku, bouchat věcmi, že je to pro okolí nepříjemné, lekne se, může nevhodně zareagovat, vyvolat v někom agresi atd. Přišlo mi vhodné, v hodině občanské výchovy se žáky tedy probrat, co jsou to pocity, a jak reagovat v takových situacích, které jsou nepříjemné a necítí se dobře. Když jsem však nastínila, o čem chci se žáky tuto hodinu vést rozpravu, žáka to rozčílilo a bouchnul opět sešitem o lavici. Druhý žák, který seděl před ním, se lekl a bylo více než patrné, že počtvrté už nezvládne své emoce udržet na uzdě. Dovolila jsem mu odejít ze třídy, aby si poslední úlek vydýchal. Dokud byl ve třídě, vypadalo to, že k  odchodu došlo v pravou chvíli a je vše v naprostém pořádku. To však jen do okamžiku, než měl za sebou dveře zavřít. Všechen vztek, který se v něm za dopoledne nahromadil, převedl do energie, kterou zavíral dveře třídy a bylo jí  opravdu hodně. Vší silou bouchl dveřmi a vysypala se skleněná výplň.Třída najednou nechápala, co se vlastně stalo. Úplně ztichla a nevěřícně koukali. Najednou bylo nutné psychologicky ošetřit a vzniklou situaci řešit se všemi zúčastněnými. Každý si to prožíval po svém a jinak.  Náš žák nerozuměl situaci vůbec. Nechápal, proč je naštvaný druhý žák, když je naštvaný on. Další dva, situaci  naprosto zlehčovali a velmi dobře se vzniklou situací bavili a zbytek pro změnu zarytě mlčel.
Situace vznikla ve třídě pro žáky s ADHD. Žák je na škole čtvrtým rokem, na této škole je již ve třetím třídním kolektivu. Kromě ADHD má diagnostikován  autismus. Změny tedy hůře zvládá a déle mu trvá, než si na nový kolektiv a vyučující zvykne. Je velmi pesimisticky naladěn. Zrovna nyní prožívá své horší období, což je způsobeno i novým kolektivem. Špatně navazuje sociální kontakty se spolužáky. Nerozumí vtipům, dvojsmyslů, v některých situacích se chová drze, ale neuvědomuje si to. Sám žádá, že pokud se chová pro nás drze, máme jej na tuto skutečnost upozornit a vysvětlit mu, co dělá špatně. Často pro spolužáky nepochopitelně rozebírá naprosto triviální věci. Pokud se k nim vrací už poněkolikáté, je nutné jej zastavit a odvést jeho pozornost od daného problému, ve kterém se ztratil. Druhý žák je ve škole třetím rokem a po celou dobu je spolužákem našeho žáka. Při přestupu na tuto školu byl agresivní k okolí, především k lidem. Potom začal směřovat agresi na svoji osobu, docházelo k sebepoškozování. Při jednom z předchozích incidentů, již na naší škole, kdy si jej dobíral spolužák, nechtěl dát pro jistotu pěstí spolužákovi, ale ublížil sobě tak, že má za sebou již tři operace pravé ruky, protože dal pěstí do zdi takovou silou, že si rozdrtil kosti malíku pravé ruky. Nyní, pokud dojde k nahromadění negativních emocí, je agresivní k věcem. Snaží se odcházet z takových situací, ale ne vždy se mu to daří a odhadne to, co ještě zvládne. Nebo dojde k nahromadění frustrace tak rychle, že už nestačí zareagovat on, natož my. Tento žák je naopak od našeho žáka komunikativní. Se svými novými spolužáky vychází velmi dobře. Větší problémy má však s vyučujícími, a to především v naukových předmětech a v jazycích. Protože se mu v těchto předmětech nedaří, odmítá již předem pracovat, neplní úkoly a pokud vyučující je důsledný, dochází u tohoto žáka k hromadění se frustrací, které mnohdy končí afektem. Není však „hloupý“, je „líný“ se učit, anebo si látku alespoň přečíst.
Ve třídě jsou nastavena třídní pravidla tak, že kdo vyrušuje a není schopen se učit, odchází mimo třídu a práci si dodělá. Pokud nestihne v hodině, dodělá po dohodě s vyučujícím, po vyučování nebo za domácí úkol. Není- li žák schopen nebo ochoten třídu opustit, odchází zbytek třídy a s žákem zůstává dle závažnosti situace jeden z pedagogů nebo výchovná poradkyně.Tuto situaci jsem se rozhodla řešit s celým kolektivem třídy a o spolupráci jsem požádala také školní psycholožku, která se naší třídou pracuje v tzv. Komunikacích, které se konají každý týden. Situace byla tentokrát velice vyhrocená. Mnozí by ji hodnotily, že hlavním viníkem rozbitých dveří byl druhý žák jelikož své emoce neudržel pod kontrolou, ale já jsem si byla vědoma, že každý z nás je do určité míry vzniklou situací zasažen. Navíc, právě v to pondělí jsme se poprvé sešli ve třídě v plném počtu od začátku školního roku. V tu samou chvíli se přišla podívat školní psycholožka co se děje. Navrhla třídě usednout do kruhu a rozebrat co se stalo ve třídě a co to udělalo s každým z nich. První měl potřebu se ke všemu vyjádřit náš žák, který vlastně neměl pocit, že by byl tím, kdo celou situaci zpustil a on jediný má právo být naštvaný. Posledním pak byl druhý žák. Stejně jako žáci, dostala slovo i paní asistentka a já.
Psycholožka vysvětlila žákovi, proč vznikla situace a že není vhodné bouchat věcmi. Domluvili jsme se s naším žákem, že budeme řešit nepříjemné situace v klidu, jelikož jsme zjistili, že žák skutečně některým situacím nerozumí napoprvé. Tyto situaci s ním bude asistentka případně mimo třídu znovu rozebírat, aby ji byl schopen pochopit a nereagovat ihned afektem. Druhý žák se za své impulzivní chování omluvil a přislíbil zasklení dveří. Dále se v hodinách snaží více zapojovat, plnit úkoly a předcházet tak zbytečným konfliktům. Byla mu také navrhnuta individuální psychologická intervence, školní psycholožkou. Třída celkově nebyla schopna poslední vyučovací hodinu pracovat. Žáci byli velice nepozorní, nesoustředění, což sami popisovali jako obrovskou únavu. V dalších dnech už neměli potřebu se k události vracet. Třída již lépe chápe  chování našeho žáka. Změnila jsem k němu přístup, a to v tom směru, že jej na situace a změny upozorňuji s předstihem. Intenzivněji se mu věnuji zejména v pro něj nepříjemných situacích. Paní asistentku na jeho neúspěchy upozorňuji dříve než jeho samotného, aby byla připravena reagovat okamžitě.  