Student A and his class were taken over by a colleague who suddenly fell ill, and I only taught in this class for one year. Student A struck me as a calm, rather introverted student with a very good grade. He wasn't in the center of everything in class, but he didn't get along with anyone badly and tried to help weaker classmates in their studies if they asked for his help. Shortly after I started, I noticed that whenever A checked in with an answer to my question, some of the kids started laughing loudly and making a series of comments. At first I just yelled at them, but later I noticed that it was becoming a rule. I also often witnessed children pushing him or taking his personal belongings. Once after an hour, I asked him to stay longer.
consider this to be the first mistake, because the other children found out that I must have suspected something. And he didn't want to talk to me, he avoided eye contact and kept telling me that nothing was wrong. After our meeting, the expressions of classmates towards A became more frequent and much more obvious.
Physical aggression, Verbal aggression, Bullying
therefore called the parents at the school, who told me that they knew about some problems, but at home the son begged them not to solve anything, as it would get even worse. It was worse for him too. We tried group and individual sessions with a psychologist, some reprimands were given, but a bunch of boys still bullied him. They dropped the physical bullying, which didn't even show up in gym, as the gym teacher mentioned to me earlier, but the taunts and taking things still continued. Parents of problematic pupils who were familiar with their children's behavior were also invited. Some defended them and some did not want to believe that it was true. Overall it had no result. In the end, the situation somehow calmed down on its own, but the ostracization of the student was obvious. Since the bullying stopped, it was as if the problem was no longer there.
Consequences, Transfer of student, Interview, Cooperation with experts
After the bullying stopped, the children continued to push the student away and he was excluded from the team. In the end, he applied to transfer to another school and left our school after passing the differential exams. I see it partly as my failure, as I probably could have acted differently from the beginning, the question is whether it would have had a different outcome. It occurred to me that the children simply did not fit him for some reason and they would probably never accept him back into the collective. I don't know how I would proceed otherwise, but I believe that the student is much more satisfied in the new school.
12 let, sekunda
Knihy, příroda, jízda na kole
Mgr., Čj, Ov
Žáka A s jeho třídou jsem právě v sekundě přebrala po jedné kolegyni, která náhle onemocněla a třídnictví v této třídě jsem zastávala pouze jeden rok. Žák A na mě působil jako klidný, spíše introvertní student s velice dobrým prospěchem. Nebyl ve třídě úplně ve středu všeho dění, nicméně s nikým špatně nevycházel a snažil se slabším spolužákům pomoct ve studiu, pokud o jeho pomoc stáli. Krátce po začátku jsem si všimla, že kdykoliv se A přihlásil s odpovědí na mou otázku začaly se některé z dětí hlasitě smát a mít řadu poznámek. Zpočátku jsem je jen okřikovala, ale později jsem si všimnula, že se to stává pravidlem. Také jsem byla často svědkem, jak do něj děti strkaly anebo mu braly jeho osobní věci. Jednou po hodině, jsem ho poprosila, aby zůstal déle.
To považuji za první chybu, jelikož ostatní děti zjistily, že asi něco tuším. A se mnou nechtěl mluvit, vyhýbal se očnímu kontaktu a stále mi tvrdil, že se nic neděje. Po této naší schůzce se projevy spolužáků vůči A staly častější a mnohem očividnější.
Zavolala jsem proto rodiče do školy, kteří mi řekli, že o nějakých problémech ví, ale syn je doma prosil, aby nic neřešili, jelikož to bude ještě horší. Taky to pro něj horší bylo. Zkoušeli jsme hromadná i samostatná sezení s psycholožkou, byly uděleny i nějaké důtky, ale parta chlapců jej stále šikanovala. Upustili od šikany fyzické, která se neprojevovala ani v tělocviku, jak se mi dříve zmiňovala učitelka tělocviku, ale posměšky a braní věcí stále pokračovaly. Byli přizváni i rodiče problémových žáků, kteří byli obeznámeni s chováním svých dětí. Někteří je bránili a někteří zase nechtěli věřit tomu, že je to pravda. Celkově to nemělo žádný výsledek. Nakonec se situace nějakým způsobem uklidnila sama, ale ostrakizace žáka byla očividná. Jelikož šikana ustala, jako by tu problém už nebyl.
Po ustání šikany děti nadále žáka odstrkovaly a byl vyčleněn z kolektivu. Nakonec zažádal o přestup na jinou školu a po složení rozdílových zkoušek z naší školy odešel. Vnímám to zčásti jako své selhání, jelikož jsem nejspíše mohla od začátku jednat jinak, otázkou je, jestli by to mělo jiný výsledek. Přišlo mi, že dětem prostě z nějakého důvodu nesedl a nejspíš by jej do kolektivu nikdy zpátky nepřijaly. Nevím, jak bych jinak postupovala, ale věřím, že žák je v nové škole mnohem spokojenější.