The school was undergoing renovation of several rooms, which caused some confusion. One of the chairs for the students was borrowed from the classroom where we had the lesson, exactly where the student in question was supposed to sit. Due to the size of the classroom, it was impossible to find another place for him to sit. When I came to the classroom, the student was sitting on the bench with the others, which was normal until the teacher came. After I entered the classroom, all the students stood up to greet me and then sat down, but this student started packing up and headed for the door.
I asked him what was going on, and he replied that he had nowhere to sit and therefore could not participate in the class. His behavior indicated an attempt at defiance and an expression of reluctance to be present in my class.
Violation of classroom/school rules
considered letting the situation go and letting him go, but I felt responsible for his safety, especially with the ongoing renovation. It didn't feel right that someone else had to step back and give him his chair. That is why I told him that he is not allowed to leave the classroom because the lesson is in progress and the school rules and laws do not require students to sit during the lesson.
Warning
The student was taken aback by my explanation, but understood that he had no other choice. So he stood for the rest of the class, which wasn't ideal, but he couldn't just walk the halls. He was unexpectedly quiet during the lesson, he didn't actively participate, but at least he didn't disturb. This incident did not change his behavior towards me, but I am glad that the situation was resolved in a calm way.
15 let, 1. ročník SŠ
Šachy a deskové hry
Disrespekt,Nespolupráce,Neúcta k autoritám
Ve škole probíhala rekonstrukce několika místností, což způsobilo mírný zmatek. Z učebny, kde jsme měli hodinu, byla půjčena jedna ze židlí pro žáky, přesně z místa, kde měl sedět dotyčný žák. Vzhledem k velikosti učebny nebylo možné najít jiné místo, kam by si mohl sednout. Když jsem přišla k učebně, žák seděl na lavici spolu s ostatními, což bylo běžné, dokud nepřišel učitel. Po mém vstupu do třídy všichni žáci vstali, aby mě pozdravili, a poté si sedli, ale tento žák se začal sbalit a směřoval ke dveřím.
Zeptala jsem se ho, co se děje, a on odpověděl, že si nemá kam sednout a tudíž se nemůže účastnit výuky. Jeho chování naznačovalo snahu o vzdor a vyjádření nechuti být přítomen na mé hodině.
Přemýšlela jsem, zda situaci nechat být a nechat ho odejít, ale cítila jsem zodpovědnost za jeho bezpečnost, obzvláště kvůli probíhající rekonstrukci. Nepřipadalo mi správné, aby musel někdo jiný ustoupit a dát mu svou židli. Proto jsem mu řekla, že nesmí opustit učebnu, protože probíhá výuka a školní řád ani zákony nevyžadují, aby žáci seděli během výuky.
Žák byl mým vysvětlením zaskočen, ale pochopil, že nemá jinou možnost. Zbytek hodiny tedy stál, což nebylo ideální, ale nemohl jen tak chodit po chodbách. Během hodiny byl nečekaně tichý, neúčastnil se sice aktivně, ale alespoň nerušil. Tento incident nezměnil jeho chování ke mně, ale jsem ráda, že se podařilo situaci vyřešit klidným způsobem.