The student is studying well. She copes with all the school requirements without any problems, I feel that she does it somehow on her own. Unlike other children, however, she is 'used to' getting straight A's in her school record. And once it happened that a triple in mathematics appeared in ŽK. And the next day it was clear that she was trying to change the three to a two. She rewrote, corrected, rubberized - until she broke through to the other side of the paper.
Žačka is the younger of two siblings. The parents are both university graduates, have demanding jobs in managerial positions, do not live together, have children in alternate care. The older sister also studies very well, always gets straight A's, is successful in sports. I learned that she is often given as a role model. A week with mom has a 'strict regimen', dad is more benevolent. But his tasks and tools are always exemplary. Apparently grades are given a lot of weight at home.
Lying and cheating, Violation of classroom/school rules
The rewriting of the grade really pissed me off. I got upset. I gave her a long sermon in front of the whole class, I immediately wrote her a note. And since it was half a year ago, I suggested a reprimand from the class teacher - for violating the school rules.
Consequences, Disrespectful communication, Interview, Cooperation with experts
It occurred to me immediately that I was in a hurry and that it was a shortcut, but still - 'I already said that', didn't I? I discussed it over coffee during supervision with our school psychologist. A really badly handled situation. I then called my pupil to the side. In school, we simply give grades (...and unfortunately we give them for the number of mistakes, not for how much the student did well...). And the pupil does many things well. Everyone makes mistakes sometimes and has the opportunity to correct them (...that's why pencils have an eraser, right?...). I called my parents and assured them that one 'worse grade' doesn't mean anything and that they shouldn't make a big fuss out of the rewriting. They also said that they would talk about this calmly with the student at home.
9, 3.roč.
Kreslení, morče
VŠ, učitelství pro 1.st. ZŠ
Žačka se učí dobře. Bez problémů zvládá všechny školní požadavky, mám pocit, že jí to jde tak nějak samo od sebe. Narozdíl od ostatních dětí je ale 'zvyklá', že má v žákovské knížce samé jedničky. A jednou se stalo, že se v ŽK objevila trojka z matematiky. A na druhý den bylo jasné, že se snažila trojku přepsat na dvojku. Přepisovala, opravovala, gumovala – až se proděravěla na druhou stranu papíru.
Žačka je mladší ze dvou sourozenců. Rodiče oba dva VŠ, mají náročná povolání na manažerském postu, spolu nežijí, mají děti ve střídavé péči. Starší sestra se také velmi dobře učí, má stále samé jedničky, je úspěšná ve sportu. Dozvěděla jsem se, že ji často dávají za vzor. Týden u maminky má 'přísný režim', otec je benevolentnější. Ale úkoly a pomůcky má vždy vzorné. Zřejmě se doma známkám přikládá velká váha.
Neskutečně mě to přepisování známky naštvalo. Rozčílila jsem se. Udělala jsem jí dlouhé kázání před celou třídou, napsala jsem jí ihned poznámku. A protože to bylo před pololetím, navrhla jsem jí důtku třídního učitele – za porušování školního řádu.
Že jsem se unáhlila a bylo to zkratkovité jednání mi došlo ihned, ale přece – 'už jsem řekla', že? Probrala jsem to u kávy v rámci supervize s naší školní psycholožkou. Opravdu špatně zvládnutá situace. Žačku jsem si pak zavolala bokem. Ve škole prostě dáváme známky (...a dáváme je bohužel za počet chyb, ne za to, kolik toho žák udělal dobře...). A žačka dělá dobře spoustu věcí. Každý někdy dělá chyby a má možnost si je opravit (...proto se dává na tužku guma, že?...). S rodiči jsem si zavolala a ujistila je, že jedna 'horší známka' nic neznamená a ať také z toho přepisování nedělají velký humbuk. Také říkali, že s žačkou doma o tomto v klidu promluví.