Again, this is the same boy as in the previous case report. A fundamental problem arose with the boy during his education during online classes during the widespread closure of schools. He felt lonely at home and completely lost the desire to work due to the absence of the assistant. He had no human support during distance learning, he was demotivated. In regular teaching, the teacher's assistant is an indispensable article. It helps to explain and clarify the curriculum and the material being discussed. The boy was not in contact with classmates or participating in online classes during the entire period. In this case I was only present in the chat. The fact that he did not regularly participate in online classes, using a webcam, meant that he could not see all of his classmates at once. After returning to school, he was still unmotivated, he didn't want to do anything. He just needed to talk to the assistant. He was very late doing assignments or flunked some assignments. He continuously received notes and various warnings regarding non-fulfilment of school duties. This condition lasted approximately 6 months. He also had problems with classmates with whom he did not get along, due to almost no common contact for 1.5 years. The situation with the boy escalated to such an extent that the school psychologist, the teacher's assistant and I also dealt with it with him. Some teachers complied with his requests that he write more often on the computer instead of writing assignments so that he could submit assignments on time or with an extended deadline. However, I still felt the need to talk to the boy more personally. Try to root out the cause of his behavior. Also, my biggest concern is that he will not have a full service and life after graduation, because he is not used to using an interpreter, nor would the interpreter know how to work with the deaf-blind. For example, to the doctor, to the office, etc. or to use a silent line, internet services, etc. Dad will not help him 100%.
This is a 20-year-old student with multiple disabilities at the same time, with special educational needs, who needs the provision of support measures to fulfill his educational opportunities. Due to the concurrent sensory disability, the expressive side of speech and understanding is impaired. For this reason, a multisensorial approach is used with the boy, which is based on communication using oral speech, sign language and finger alphabet. The modification of educational content is therefore guided by the use of a multisensory approach.
Diagnosis, Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes 
beneficial solution seems to be to motivate the pupil to learn with a greater number of visual illustrative aids when explaining the subject matter, which are adapted to his visual impairment. Given that this is a student with a combined disability, it is necessary to take into account his individual needs as much as possible and respect his work specifics, especially his learning style. A prerequisite for successfully mastering the subject matter and motivation to learn is that he will be given the opportunity to choose - that is, how and in what way he will learn. The basis of cooperation between teacher and pupil is a sensitive and empathetic approach to disability, but always taking into account its differences and needs. It is necessary to choose such forms of work that allow more frequent checking of the student's study results, providing feedback and respecting his work pace. In addition to education, his social role and inclusion in the school class of his peers will also be very important for him.
Support
The mutual cooperation of the teachers and teaching assistants, who continuously share their observations and experiences in teaching the pupil, proved to be very effective. I decided to provide the boy with individual help in case of problems in mastering the subject matter - explanation of concepts. Now that he comes to school, he is more conscientious and tries. When he's at home, he doesn't think about school. But he needs to realize that it is also related to self-study, for example - learning at home, working and completing tasks, but it is clear that he is making progress with working on the PC - he has his own order, folders, knows how to work with it. Where to put the materials, etc. It can be seen that when he is at school during lessons, he remembers the information, but when he is at home, he does not. However, what turned out to be a turning point in his life was his participation in an international camp in Belgium for DeafBlind in June 2022 with the international participation of children and young people with combined hearing, vision and movement disabilities. The boy was accompanied by me and his father as a personal assistant. I gave him all the assistance I could. I myself have gained a lot of experience and ways and other methods of working with the blind. Mainly, I realized that there is a different culture in u than in u. It's interesting, I felt a good way out of it - how to remind/notify the student how important it is to have a slower pace. How is it necessary to describe when he can't see into the distance or the surroundings in a way that he likes. I am sure that a new dimension of life opened up for the student, because he found out that he was not alone here with his personal life and difficulties in his studies. It was a life experience for him and above all a huge experience. After the summer vacation, he returned to school excited. He knows what awaits him - pre-matriculation cooperation with teachers, meetings with his classmates, etc. But now he knows that the system is set and he knows that he is not alone.
20 let / 4. ročník SŠ
Rád pracuje s počítačem. Např. počítačový systém, programování, grafická práce na PC. Hlavně tvorba webových stránek  předmět TWA). Těší ho hrát s učiteli šachy, pokud je volná hodina. Má rád dějepis a historii.
BcA. – Výchovná dramatika pro Neslyšící
Opět se jedná o stejného chlapce jako v předešlé kazuistice. Zásadní problém nastal u chlapce při vzdělávání v průběhu online výuky (distanční výuka) v době plošného uzavření škol. Doma se cítil osamělý a zcela ztratil chuť pracovat z důvodu nepřítomnosti asistentky. Neměl lidskou podporu během distanční výuky, byl demotivován. Při běžné výuce je asistentka pedagoga nepostradatelným článkem. Dopomáhá dovysvětlit i objasnit učivo a probíranou látku. Chlapec nebyl po celou dobu v kontaktu se spolužáky ani se neúčastnil online výuky (byl většinou offline). V tomto případě jsem byla přítomna pouze v chatu. To, že se pravidelně neúčastnil online výuky, pomocí webové kamery způsobilo, že se neviděl se všemi spolužáky najednou. Po návratu do školy byl stále bez motivace, nechtělo se mu nic dělat. Jen si potřeboval povídat s asistentkou. Dělal/odevzdával úkoly s velkým zpožděním nebo se na některé úkoly vykašlal. Průběžně dostával poznámky a různá upozornění ohledně neplnění školních povinností. Tento stav trval přibližně 6 měsíců. Měl problémy i se spolužáky, se kterými si nerozuměl, z důvodu téměř žádného společného kontaktu po dobu 1,5 roku. 
Situace s chlapcem vygradovala až tak, že ji s ním řešila i školní psycholožka, asistentka pedagoga a já. Někteří učitelé vyhověli jeho požadavkům, že by místo písemných pracovních úkolů (původně určených kvůli jeho pohybové motorice) bude psát častěji na počítači, aby mohl odevzdávat včas úkoly nebo s prodlouženým termínem. Stále jsem však cítila potřebu si s chlapcem promluvit osobněji. Pokusit se rozklíčovat příčinu jeho chování. 
Také mám největší obavu z toho, že po skončení studia nebude mít plnohodnotné služby a život (popř. asistenty pro hluchoslepé, kteří ovládají český znakový jazyk), protože není
zvyklý využívat tlumočníka (nerozuměl by mu) ani tlumočnice by nevěděla, jak pracovat s hluchoslepými. Např. – k lékaři, na úřad apod. nebo využít tichou linku, internetové služby apod. Táta mu na 100 % nepomůže. Mým posledním přáním je, aby udělal první krůčky a zapojoval se do Neslyšící komunity – je jedno, zda je Neslyšící, nedoslýchaví, hluchoslepí) – např, na akce – ples, filmový festival, deskové hry (hlavně turnaje pro Neslyšící), pobyt, hlavně do společnosti, kde jsou Neslyšící, protože nikdo za ním nepřijde. Když chce být ve společnosti, tak musí začít SÁM. Vím, že chlapec sám v sobě ví, že má svoji bariéru a bojí se, že ostatní budou ho využívat a posmívat se mu. Naštěstí, má nějaké svoje krůčky, ale po skončení studia? Bez asistenta, přátel apod. Bojím se, že skončí do starých kolejí.
Jedná se o žáka ve věku 20 let se souběžným postižením více vadami (sluchové, zrakové, tělesné), se speciálními vzdělávacími potřebami, který k naplnění svých vzdělávacích možností potřebuje poskytnutí podpůrných opatření, čímž se rozumí nezbytné úpravy ve vzdělávání. Vzhledem k souběžnému senzorickému postižení je narušena expresivní stránka řeči i porozumění. Z tohoto důvodu je s chlapcem využíván multisenzorionální přístup, který je založený na komunikaci pomocí orální řeči, znakového jazyka a prstové abecedy. Úprava vzdělávacího obsahu je tedy vedena ve využívání multisenzoriálním přístupu – tzn. fixace vědomostí a dovedností co nejvíce smysly.
Jako přínosné řešení se jeví motivovat žáka k výuce větším množstvím vizuálních názorných pomůcek při výkladu učiva, které jsou uzpůsobené jeho zrakovému postižení. Vzhledem k tomu, že se jedná o žáka s kombinovaným postižením, je třeba co nejvíce zohledňovat jeho individuální potřeby a respektovat jeho pracovní specifika, především styl učení. Předpokladem pro úspěšné zvládnutí učiva a chlapcovy motivace k učení je to, že mu bude dána možnost výběru – tedy to jak a jakým způsobem se bude učit. Základem spolupráce učitel a žák je v jeho případě citlivý a empatický přístup k postižení, vždy však s ohledem na jeho odlišnosti a potřeby. Je třeba volit takové formy práce, které umožní častější kontrolu studijních výsledků žáka, poskytování zpětné vazby i respektování jeho pracovního tempa. Vedle vzdělávání bude pro něho také velmi důležitá jeho sociální role a začlenění do školní třídy vrstevníků.
Jako velmi efektivní se projevila vzájemná spolupráce učitelů a asistentky pedagoga, kteří si průběžně předávají své postřehy a zkušenosti při výuce tohoto žáka. Rozhodla jsem se poskytnout chlapcovi individuální dopomoc v případě problémů při zvládání učiva – vysvětlení pojmů. Nyní, když přichází do školy, je svědomitější a snaží se. Když je doma, tak nemyslí na školu. Je ale třeba, aby si uvědomil, že to také souvisí např se samostudiem – učit se doma, pracovat a plnit úkoly, ale je vidět, že má pokroky s prací na PC – má svůj pořádek, složky, ví, jak s tím pracovat. Kam vložit materiály apod. Je to vidět, že když je ve škole během výuky, tak si informace zapamatuje, ale když je doma, tak ne. Co se však ukázalo, jako zlomová událost v chlapcově životě byla jeho účast na zahraničním kempu v Belgii pro DeafBlind v červnu 2022 s mezinárodní účastí dětí a mladistvých s kombinovaným postižením sluchu, zraku a pohybu. Chlapce jsem doprovázela já a jeho otec jako osobní asistent. Poskytnula jsem mu veškerou asistenci. Sama jsem získala mnoho zkušeností a způsobů a jiných metod práce s Neslyšícími a s nevidomým. Hlavně jsem poznala, že je jiná kultura u Hluchoslepých než u Neslyšících. Je to zajímavé, cítila jsem z toho dobrou cestu – jak připomenout/upozornit žáka, jak důležitá je potřeba mít pomalejší tempo. Jak je potřebné popsat, když nevidí do dálky nebo okolí tak, aby se mu to líbilo. Jsem si jistá, že se chlapci otevřel nový životní rozměr, protože zjistil, že zde nebyl sám se svým osobním životem a s obtížemi při studiu. Byl to pro něho životní zážitek a především obrovská zkušenost. Po letních prázdninách se vrátil do školy natěšený. Ví, co ho čeká - předmaturitní spolupráce s učiteli, setkání se svými spolužáky apod. Nyní však ví, že je nastavený systém a ví, že na to není sám. 