Class 8A girls are changing in the locker room for PE lessons. They must come to class dressed, without accessories or jewelry, I lock everything in the locker room. One student and her classmate, who is also her best friend, always stand aside during the gym class, I constantly have to yell at them for not paying attention and tell them it's their turn to exercise. Basketball was not a success, so we go running. Shortly after that, a student comes in and asks to go to the toilet. They can only get to the toilet through the dressing room. I give her my keys and let her jump away. The girl is back after a while, she returns the keys to me. For the rest of the hour, she and her friend just giggle and gossip off to the side. She doesn't have fun with her classmates. When the bell rang, I went to open the dressing room for the girls and went to the choir room. After a while, two girls came knocking on me, just from gym class. One student cried that she could not find the chain. I went with her to look in the dressing room, I tried to reassure her that her chain would definitely be found. We didn't find it in the dressing room, briefcase or anywhere else. I asked her if she was really wearing it today, if it happened to be left at home. She said definitely not and her classmate also claimed that she was wearing it in the morning and she herself helped her take it off before gym and saw her put it in her bag. We have a positive relationship with the girls, I didn't expect them to lie. At that moment, it occurred to me that I had let a student go to the toilet without supervision, right through that locker room.
One student has a complete family, her mother works as a saleswoman and her father as a bricklayer. He has two older brothers who only have primary education. He has been a problem student since the 1st grade, disrupts classes, talks back to teachers, does not come to class prepared and often forgets tools. Situations were always resolved by agreement, notes, regular consultations with parents were also held, of which, of course, records were kept. However, only the mother, not the father, always came to the session. The father is reluctant, does not communicate with the school at all. We know from extracurricular contacts that he recognizes only his two older sons and shows no interest in his daughter. In the second grade, the student's behavior deteriorated rapidly because she had support in her class, her classmates recognized her for her behavior. It was precisely because of the class collective that the student was transferred from class 7.A to class 7.B in the second grade. At first, her behavior improved before she found a friend in a new class who was a so-called 'street child'. Together they started lying again, they were never ready for class, they were disruptive and not paying attention. I once saw a student smoking in the park in her free time. I didn't intervene. Parents' meetings were also held at that time, so I had a chance to talk to the parents. On my part, the parents were also offered tutoring several times, I hoped that the student was not a bad person and that maybe she could tell herself. Only the mother came to the parent meetings again. She admitted to me that she couldn't help herself anymore, the student started stealing cigarettes, money and various valuables at home. I appealed to the mother that if her daughter's behavior did not improve, it would be a good idea to schedule a session with a psychologist.
Lying and cheating, Violation of classroom/school rules
The student refused, she just kept silent about the situation, no matter how she expressed herself, she repeated that it was a moron's chain and that she didn't care. The mother admitted that she is at a loss and doesn't know what to do with her daughter, she doesn't care. We returned the chain to the student, the student apologized insincerely. We sent the girls to class, and I went to the principal's office with my mother. Management knew about the whole situation, it was my fault for letting them go unattended, but that doesn't excuse them from stealing. Because the entire process from the 1st grade on - negotiation, notes, reprimands, punishments - was not effective. We insisted with the school management on a consultation with a psychologist, or consultation with SVP. Mother agreed. We arranged a meeting for next week. Again, only the mother came to the consultation. I agreed on a therapeutic agreement with SVP, if the student's behavior does not improve within a month from this day, she will have to complete a stay in SVP. There was a lot of effort on the part of the mother, but the daughter does not respect the mother at all. The father is reluctant, does not communicate with the school at all. During the month, the student's behavior did not improve at all, on the contrary, truancy increased. The school management alerted the parents to contact OSPOD, and documented the minutes of the consultation with the mother. The student spent a total of 3 months in the house, she went home on weekends and the worker came to visit her. The employee informed me that the student is doing well, that she is even in love. After three months of stay, the school management contacted SVP that the student's behavior had improved a lot in the beginning, but after a certain time the student started lying and stealing again. After the SVP representatives agreed with the mother, they sent the student back to our primary school. She returned until the 9th grade, and was friends with only one student. Once a month, she went to SVP for consultations with a psychologist. However, the student showed that the behavior bothered her and was arrogant and vulgar.
Interview, Cooperation with experts
The improvement in behavior was always short-lived. The student continued to be disruptive, did not come to school prepared, insulted teachers vulgarly, and there was no progress in her behavior and awareness. The student graduated from basic education with poor grades. At the mother's request, the secondary school was not informed of her incidents at primary school. The mother wanted her daughter to start her studies at secondary school with a clean slate and had high hopes for her. I know from hearsay that the student stopped going to school after a year and started working at technical services, however, the family is still in contact with OSPOD.
14 let, 8. třída
Lhaní,Krádeže,Nepořádnost,Porušování pravidel
Magisterský titul – NJ, AJ Magisterský titul – TV, Z
Žákyně třídy 8.A se v šatnách převlíkají do výuky tělocviku. Do výuky musí přijít v úboru, bez doplňků a šperků na sobě, vše zamykám v šatně. Jedna žákyně a její spolužačka, zároveň nejlepší kamarádka, stojí během výuky v tělocvičně pořád stranou, neustále je musím okřikovat, že nedávají pozor a říkat jim, že jsou na řadě ve cvičení. Basketbal úspěch neměl, a tak jdeme běhat. Krátce na to první žákyně přijde a prosí o propuštění na toaletu. Na toaletu se dostanou jen přes šatnu. Dávám jí mé klíče a dovoluji jí, si odskočit. Dívka je po chvíli zpět, vrací mi klíče. Zbytek hodiny se obě žákyně jen stranou chichotají a šuškají si. Se spolužačkami se nebaví. Když zazvonilo, šla jsem děvčatům otevřít šatnu a odešla jsem do sborovny. Za chvíli na mě přišly zaklepat dvě děvčata, právě z výuky tělocviku. Jedna z těch děvčat brečela, že nemůže najít řetízek. Šla jsem se s ní podívat do šatny, snažila jsem se ji uklidnit, že se její řetízek určitě najde. V šatně, aktovce ani jinde jsme ho nenašly. Zeptala jsem se jí, jestli ho dnes měla opravdu na sobě, jestli náhodou nezůstal doma. Řekla, že určitě ne a její spolužačka také tvrdila, že ho měla ráno na sobě a před tělocvikem jí ho ona sama pomáhala sundat a viděla, jak si ho schovává do tašky. S dívkami máme kladný vztah, nepočítala jsem s tím, že by lhaly. V ten moment mi proběhlo hlavou, že jsem pustila onu žákyni bez dozoru na toaletu, právě přes onu šatnu. Poprosila jsem dívky, aby na mě počkaly před sborovnou, vyzvedla jsem kolegyni ze sborovny (je výchovná poradkyně) a vydala se do třídy pro žákyni, kterou jsem pustila na toaletu. Všechny v tomto počtu jsme si sedly ve třídě. Nechtěla jsem dělat unáhlené závěry. Ptala jsem se slušně žákyně, jestli náhodou neviděla řetízek své spolužačky. Řekla jsem jim, že před tělocvikem ho měla po tělocviku však už ne a jediný, kdo byl v šatně bez dozoru je právě ona. Žákyně se jen ušklíbla a řekla: „Žádnej trapnej řetízek jsem neviděla a ani mě to nezajímá.“. „Jestli máš něco na jazyku, co bychom měly já a paní poradkyně vědět, dávám ti šanci to teď říct.“ Moje otázka zůstala bez odpovědi. Děvčata jsem poslala zpět do třídy, aby stihly výuku. Druhou žákyni jsem uklidnila, že zavolám mamince a řetízek se určitě najde. Informovala jsem zástupkyni ředitele o ztrátě řetízku. Obratem jsem volala mamince žákyně s ukradeným řetízkem, která z incidentu vůbec nebyla nadšená, jelikož řetízek byl dárek od babičky k narozeninám, je zlatý. Vzpomněla jsem si, že první žákyně podle tvrzení její maminky doma krade nejen peníze a cigarety, ale i cennosti. S dovolením vedení školy jsem kontaktovala i maminku první žákyně, vysvětlila jsem jí situaci a poprosila, jestli by se po řetízku nemohla doma podívat, když žákyně přijde se školy domů. Vysvětlila jsem, že nechci nikoho obviňovat neprávem, ale že mi tento průběh sedí na incident nejvíc, nikdo jiný v šatně totiž nebyl. Matka mi projevila porozumění a slíbila, že se ozve, pokud řetízek najde doma. Druhý den ráno přišla se žákyní do školy i maminka. Donesly onen ztracený řetízek.


Žákyně, u které se řetízek našel, má úplnou rodinu, její matka pracuje jako prodavačka a její otec jako zedník. Ma dva starší bratry, kteří mají pouze základní vzdělání. Je problémový žák již od 1. stupně, v hodinách vyrušuje, odmlouvá učitelům, nechodí do výuky připravená a často zapomíná pomůcky. Situace byly vždy řešeny domlouváním, poznámkami, konaly se i pravidelné konzultace s rodiči, ze kterých se samozřejmě vedly zápisy. Na sezení se dostavila však vždy jen matka žákyně, nikoliv otec. Otec je neochotný, se školou vůbec nekomunikuje. S mimoškolních kontaktů je nám známo, že uznává pouze dva straší syny a o dceru nejeví žádný zájem. Na druhém stupni se chování žákyně rapidně zhoršovalo, protože měla podporu ve své třídě, její spolužáci ji za její chování uznávali. Právě kvůli třídnímu kolektivu byla žákyně na druhém stupni přeřazena ze třídy 7.A do třídy 7.B. Zprvu se její chování usměrnilo, než si našla v nové třídě kamarádku, která byla tzv. „dítě ulice“. Spolu začaly znovu lhát, nebyly nikdy připravené do výuky, vyrušovaly a nedávaly pozor. Jednou jsem žákyni viděla ve volném čase kouřit v parku. Nezasáhla jsem. V tu dobu se konaly i rodičovské schůzky, a tak jsem měla šanci si promluvit s rodiči. Z mé strany bylo rodičům několikrát nabídnuto i doučování, doufala jsem, že žákyně špatný člověk není a třeba by si dala říct. Na rodičovské schůzky přišla opět pouze maminka žákyně. Přiznala se mi, že si už sama neví rady, žákyně doma začala krást cigarety, peníze a různé cennosti. Na matku jsem apelovala, že pokud se chování její dcery nezlepší, bylo by dobré domluvit si sezení s psychologem.
Žákyně se odmítla k situaci jakkoliv vyjádřit, jen mlčela, opakovala, že je to debilní řetízek a že jí to nezajímá. Maminka se přiznala, že je bezradná a sama neví, co si s ní počít, nic na ni nezabírá. Řetízek jsme druhé žákyni vrátili. První žákyně, která ji ho vzala, se jí neupřímně omluvila. Děvčata jsme poslaly do výuky, s maminkou jsem se vydala do ředitelny. Vedení o celé situaci vědělo, byla to má chyba, že jsem je pustila bez dozoru, to je však neospravedlňuje z krádeže. Jelikož celý postup od 1. třídy – domlouvání, poznámky, důtky, tresty nebyl efektivní. Trvali jsme s vedením školy na konzultaci s psychologem, popř. konzultaci se SVP. Matka souhlasila. Schůzku jsme domluvili na příští týden. Na konzultaci se dostavila opět pouze matka. Domluvili jsem se na terapeutické dohodě s SVP, pokud se chování žákyně do měsíce od tohoto dne nezlepší, bude muset absolvovat pobyt v SVP zařízení. Ze strany matky byla znát velká snaha, matku ale žákyně absolutně nerespektuje. Otec je neochotný, se školou vůbec nekomunikuje. V průběhu měsíce se chování žákyně vůbec nezlepšilo, právě naopak se stupňovalo záškoláctví. Vedení školy upozornilo rodiče na kontaktování OSPOD, doložilo i zápisy z konzultací s matkou. Ve středisku žákyně strávila celkem 3 měsíce, na víkendy jezdila domů a její kamarádka ji chodila navštěvovat. Informovala mě o tom, že se žákyni daří dobře, že je dokonce i zamilovaná. Po třech měsících pobytu vedení školy kontaktovali ze SVP, že se chování žákyně ze začátku velmi zlepšilo, ale po určité době žákyně začala znovu lhát a krást. Po domluvě zástupců SVP s matkou žákyně poslali žákyni zpět do naší ZŠ. Vrátila se až do 9. ročníku, kamarádila se zase pouze s onou kamarádkou. Jednou měsíčně jezdila na konzultace s psychologem do SVP. Žákyně však dávala najevo, že ji jednání obtěžovalo a byla arogantní a vulgární.
Zlepšení v chování bylo vždy jen krátkodobé. Žákyně nadále vyrušovala, nechodila do školy připravená, vulgárně urážela pedagogy a v jejím chování a uvědomení si nebyl znát pokrok. Žákyně absolvovala základní vzdělání se špatným prospěchem. Na přání matky nebyla informovaná střední škola o jejích incidentech na základní škole. Matka si přála, aby dcera začala studium na SŠ s čistým štítem a vkládala do ní velké naděje. Z doslechu vím, že žákyně po roce přestala chodit do školy a začala pracovat u technických služeb, nicméně je rodina stále v kontaktu s OSPOD.