Ten years ago, as part of finishing my university studies, I received from a colleague an apparently disturbing first-year class at the business academy, which at the time was the field offered by our school. A colleague was on probation and put a hypothetical knife to the school's throat that she would quit her job if she was forced to teach a class. It was mainly about two girls who were the moral leaders of the entire collective and who made themselves known the most out of all.
Long-term friends who, according to previous information, caused problems for teachers even in elementary school. Both students spoiled the rest of the collective with their behavior, where thanks to their cult of personality they were able to transform the normally quiet and problem-free students into part of their thoroughly thought-out disruptive scheme, where the students, for example, sabotaged the classroom, broke the computer and the blackboard, or stole English tests en masse. Naturally, both students disrupted classes, refused to do assignments, shouted, made cruel jokes not only on me but also on colleagues, invented gossip, slight bullying of students and colleagues took place at the same time, etc. Probably the worst thing for me from the position of a teacher was that both girls they were above average intelligent and their behavior was due only to a cruel nature as a form of rebellion.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Violation of classroom/school rules, Verbal disruption of lessons, Bullying
For my part, the first solution was reprimands, remarks and bad evaluations, which had no effect on the behavior of the already mentioned couple, on the contrary. The next step for me was something similar, with which I would solve the problem of the student mentioned in the case study ++ in the future, and that was a conversation with both students, which, unlike the student, led absolutely nowhere and there was no change. As my last attempt, I resorted to repeatedly sending the students to the principal's office and throwing them out of class, which again unfortunately had no result. As part of my pedagogical inexperience, I eventually resigned to an active solution, which I now consider my pedagogical failure.
Consequences, Transfer of student, Interview, Warning
The class was handed over to another colleague at the turn of the semester and there was no change in either behavior or academic results. One pupil did not finish the year, due to three insufficient grades she was not given the opportunity to repeat and to this day I have not found out where she finished. The second student completed her studies, but due to not fulfilling her matriculation exam obligations, only in September. Towards the end of both girls' studies, the class slowly but surely turned against them, but even this did not diminish their problematic behavior. Overall, I take the situation as a great lesson, from which I drew in my teaching practice, and I can happily state that a similar situation has not been repeated in my career.
Jízda na koních
Rušení výuky,Neuznávání pravidel,Sabotáž
Magisterské
Před deseti lety jsem v rámci dodělávání svého vysokoškolského studia dostala od kolegyně patrně rušivou třídu prvního ročníku obchodní akademie, což v té době byl obor, který naše škola nabízela. Kolegyně byla ve zkušební době a dala škole hypotetický nůž na krk, že by za situace, kde by byla nucena třídu učit, odešla ze zaměstnání. Jednalo se převážně o dvě dívky, které byly morálními vůdkyněmi celého kolektivu a dávaly ze všech o sobě nejvíce vědět.
Dlouhodobé kamarádky, které podle přechozích informací dělaly problémy učitelům i na základní škole. Obě žákyně kazily svým chováním i zbytek kolektivu, kde díky svému kultu osobnosti dokázaly přeměnit normálně tiché a bezproblémové studenty na část jejich důkladně promyšleného rušivého schématu, kde žáci například sabotovali třídnici, rozbili počítač a tabuli, nebo hromadně ukradli testy z angličtiny. Obě žákyně přirozeně vyrušovaly hodiny, odmítaly dělat úkoly, vykřikovaly, dělaly kruté žertíky nejen na mě, ale i na kolegy, vymýšlely pomluvy, probíhala lehká šikana vůči žákům a kolegům zároveň, apod. Asi jako nejhorší mi z pozice pedagoga přišlo, že obě dívky byly nadprůměrně inteligentní a jejich chování bylo způsobenou pouze krutou náturou jako forma rebelie.
Z mé strany jsem jako první způsob řešení pojala napomínání, poznámky a špatná hodnocení, což na chování již zmíněné dvojice nemělo žádný dopad, ba naopak. Dalším krokem pro mě bylo něco podobného, čímž bych v budoucnu vyřešila problém žákyně zmíněné v kazuistice ++, a to byl rozhovor s oběma studentkami, který na rozdíl od žákyně nevedl naprosto nikam a nedošlo k žádné změně. Jako můj poslední pokus jsem se uchýlila k opakovanému posílání žákyň do ředitelny a vyhazování z hodin, což opět bohužel nemělo žádný výsledek. V rámci své pedagogické nezkušenosti jsem posléze rezignovala na aktivní řešení, což nyní beru jako své pedagogické selhání.
Třída byla předána další kolegyni na přelomu pololetí a nedošlo k žádné změně ať chování, tak studijních výsledků. Jedna žačka nedokončila ročník, vzhledem k třem nedostatečným jí nebyla dána možnost opakovat a dodnes jsem nezjistila, kde skončila. Druhá žačka studium dokončila, avšak díky neplnění povinností maturitní zkouškou až v zářijovém termínu. Ke konci studia obou dívek se proti nim třída pomalu ale jistě obrátila, ani to ale neubralo na jejich problémovém chování. Celkově situaci beru jako veliké poučení, ze kterého jsem ve své pedagogické praxi čerpala a mohu s radostí konstatovat, že se podobná situace v mé kariéře neopakovala.