To preserve anonymity, I will refer to the student involved in the incident as the student. I had a long-term problem with the pupil, that he constantly mocked the children with inappropriate laughter. Whoever made even the slightest mistake was laughed at by the disciple. I have dealt with his behavior many times with him and his mother, but the correction has still not been successful. One day in the Czech language class, he was exaggerating a lot, and even though I warned him many times, he didn't stop making fun of the children and me.
The student is very active, especially during breaks. He spends every break among other children, whom he unfortunately often annoys. Due to his wilder behavior, there are quarrels and teasing, in which one of the teachers or teaching assistants has to intervene. He is disruptive in class, not paying attention and is distracted. He often does not know what exercise or part of the text we are at. But he is also competitive, so he excels in class activities and games, which I try to make the classes more enjoyable. At first glance, it may seem that the student is a good child. He likes to come hug you and say: “I like you.
Nonverbal disruption of lessons
solved the situation described in the first paragraph with a monologue about the right behavior and the wrongness of mocking others. I tried to explain not only to the student, but also to the other children, that we should treat each other nicely and above all the way we want others to treat us. Well, in this case, no offense. I then continued by saying: "How would you like it if we all started laughing at you because you are the only one who can't pronounce ra ø?"
Interview
For the rest of the hour he just sat hurt and didn't say anything. In the future, he continued to mock others, but not to the same extent as before. Fortunately, the other children did not reciprocate the student's behavior, even though I inadvertently led them to do so. This is the problem that could have arisen due to my wrong solution to the situation when the student was constantly mocking his classmates. I gave the children an incentive to repay the student for his behavior and practically gave them the wrong instructions on what to do. But overall, my method of solution did not have a major impact.
7 let, 1. třída ZŠ
Hraní si s kamarády, fotbal
Lhaní,Zesměšňování
Univerzita Hradec Králové, učitelství 1. stupně
Pro zachování anonymity budu žáka, kterého se incident týká, nazývat žák. S žákem jsem měla dlouhodobě problém s tím, že se dětem neustále posmíval nevhodným smíchem. Kdokoli udělal jen nepatrnou chybu, žák se mu vysmál. Jeho chování jsem už mnohokrát řešila i s ním, i s jeho maminkou, ale pořád náprava nedosáhla úspěchu. Jeden den to v hodině českého jazyka hodně přeháněl, a i když jsem ho mnohokrát napomínala, s vysmíváním se dětem i mě nepřestával.
Žák je velmi aktivní, především o přestávkách. Každou přestávku tráví mezi ostatními dětmi, které ale bohužel často otravuje. Kvůli jeho divočejšímu chování dochází k hádkám a pošťuchováním, při kterých musí zasáhnout někdo z pedagogů, nebo asistentů pedagoga. V hodinách vyrušuje, nedává pozor a je roztěkaný. Často neví u jakého cvičení, nebo části textu jsme. Je ale také soutěživý, tudíž vyniká při aktivitách v hodině a hrách, kterými se snažím hodiny zpříjemňovat. Na první pohled se může zdát, že je žák hodné dítě. Rád se přijde obejmout a říká: „Mám Vás rád.
Situaci popsanou v prvním odstavci jsem řešila monologem o správném chování a špatnosti posmívání se ostatním. Snažila jsem se ne jen žákovi, ale i ostatním dětem vysvětlit, že se k sobě máme chovat hezky a především tak, jak chceme, aby se ostatní chovali k nám. Tedy, v tomto případě, bez urážení. Následně jsem pokračovala slovy: „Jak by se asi líbilo tobě, kdybychom se ti tady všichni začali smát, protože jako jediný neumíš vyslovovat r a ř?
Po zbytek hodiny jen ublíženě seděl a už nic neříkal. V budoucnu s vysmíváním se ostatním ještě pokračoval, ale ne v takové míře jako doposud. Ostatní děti žákovo chování naštěstí neopláceli, i když jsem je k tomu nechtěně přivedla. To je ten problém, který mohl vzniknout mým špatným řešením oné situace, kdy se žák neustále vysmíval spolužákům. Dala jsem totiž dětem podnět, jak žákovi jeho chování oplatit a prakticky jsem jim dala špatný návod k tomu, co dělat. Celkově ale můj způsob řešení neměl zásadní dopad.