Inappropriate, disruptive and problematic student behavior is so common that I can't even imagine that it could be any other way. I already know how to work with it in class, even the children have gotten used to his interruptions and don't let it derail them. But a big problem arose during online teaching last year, as a result of the coronavirus crisis and the closing of schools. A student from the beginning or it is possible to calm down, and due to his above average intelligence, he learned to work very quickly with the technology through which we had classes (Google Meet). He shared the screen, muted and muted other kids' microphones, logged in first to be an admin, and even kicked some kids out of the room (logged out of an online meeting). I could technically do something with this, but the problem arose when he would turn on the microphone at inappropriate times and spout nonsense just to disrupt the lesson. The online environment has one huge disadvantage, it is not technically possible for two people to speak at the same time, so if a student started speaking into someone else's speech, neither of them could be understood. I drew the student's attention to this fact several times, unfortunately he didn't care and continued. So I started turning off his microphone on purpose myself, unfortunately he turned it back on after a second and everything happened again. I endured this for a few hours/days, but it was not in my power to keep watching him and turn off his microphone and at the same time communicate with the other students and conduct a meaningful lesson. For one lesson, the pupil greatly exaggerated his behavior, was even vulgar and behaved very aggressively towards other children. You could tell he didn't care at all, because I couldn't do anything about it from home anyway.
From the conversation with the teacher, I learned that the student is an only child and comes from a complete family. According to the teacher, his relationship with both parents is very good, they take good care of him and spend a lot of time with him. The only thing she would criticize is the benevolence with which the pupil is brought up, she is of the opinion that the pupil is already an unguided missile and, on the contrary, would need a firm hand over him. Already in the first grade, there were problems with the pupil, he could not sit still, argued and complained about unfair treatment. He had problems with friends and was very aggressive. Since the parents did not want to admit the problem, it was necessary to appeal repeatedly to make them aware of the problem, because the pupil had a very strong suspicion of ADHD. It took a very long time and he wasn't diagnosed with ADHD until the end of second grade. The student is very distracted during class and cannot concentrate. He has a constant need to play with different objects or at least do something with his hands. He often does not notice the instructions given by the teacher and later interrupts the lesson by constantly asking questions. He cannot control himself and acts impulsively. He often cannot control himself when someone has to answer the teacher's question, and answers instead of him. He has trouble controlling his emotions and seeks conflict. The student has an above-average IQ, and his strengths include excessive organization and meticulousness.
Diagnosis, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
tried to calm him down several times during that lesson using tried and tested methods that are often very effective in the classroom and can calm the student down for a while, unfortunately that didn't help, so I yelled at him several times harshly, which also got no response. He completely ignored my attempt to intervene. At one point I couldn't take it anymore and threw him out of the room completely (from the online meeting). The moment you do something like that, it is no longer possible for the person in question to return to the online room, so the student has completely lost the rest of the lesson. I was completely dissatisfied with my actions and I was very sorry. I realized that they were very unprofessional and that I had completely failed to handle the situation. I asked a more experienced colleague for advice on how to deal with such a problem. They gave me some useful advice, which proved very useful during the next lessons. I tried to look for other ways to get along with this student, for example in literature or on the Internet. However, this experience strengthened my belief that it is necessary to start doing something more with the student. His conflicts grew in frequency and strength. So I contacted the school management asking for help, and the educational counselor and I then contacted the parents, who were advised to visit a child psychologist with the student.
Disrespectful communication, Transfer of student, Interview, Cooperation with experts, Warning
don't know how the student felt directly after the incident, I didn't talk to him about it until the next day, when I asked him to stay with me after our online class. He was much calmer this hour, although I had to calm him down sometimes, but the difference compared to the previous day was big. When I asked him if he knew why I kicked him out of class the day before, he said yes with a smile. There was not a single sign of remorse on his face. In the long run, the visit to the psychologist helped the student incredibly. His mood swings are not as common anymore and he can handle them much better. It's also now much easier to calm him down after a conflict, it used to take a very long time and a lot of effort. But he still has a problem with following the rules and thinking about what he says and simply says whatever comes to mind. However, the overall work with him is now much easier for me and I am very happy that I am involved in persuasion and "fighting"
9 let, 3.ročník
otevřená otázka	—
Mgr. - Učitelství pro 1. stupeň ZŠ
Nevhodné, rušivé a problémové chování u žáka je tak běžný jev, že si už ani nedovedu představit, že by to mohlo být jinak. Ve třídě s tím již umím pracovat, i děti si na jeho vyrušování zvykly a nenechají se jím vykolejit. Velký problém ale nastal během online výuky v loňském roce, následkem koronavirové krize a uzavření škol. Žák z počátku nebo možné zklidnit a vzhledem k jeho nadprůměrné inteligenci se s technologií, přes kterou jsme hodiny měli (Google Meet), naučil velmi rychle pracovat. Sdílel obrazovku, vypínal a zapínal jiným dětem mikrofony, přihlašoval se jako první, aby mohl být administrátorem a dokonce i některé děti vyhazoval z místnosti (odhlásil z online schůzky). S tímto jsem mohla technicky něco dělat, problém ale nastal, když si zapínal mikrofon v nevhodné chvíle a plácal nesmysly, jen aby rušil výuku. Online prostředí má totiž jednu obrovskou nevýhodu, není technicky možné, aby mluvili dva lidé ve stejnou chvíli, takže pokud začal žák mluvit do proslovu někoho jiného, nebylo rozumět ani jednomu. Upozornila jsem žáka na tento fakt několikrát, bohužel mu to bylo jedno a pokračoval v něm. Začala jsem mu tedy mikrofon vypínat záměrně sama, bohužel si jej po vteřině opět zase zapnul a vše se znovu opakovalo. Několik hodin/dní jsem toto vydržela, ale nebylo v mých silách ho stále sledovat a mikrofon mu vypínat a zároveň komunikovat s ostatními žáky a vést smysluplnou výuku. Jednu hodinu, to žák se svým chováním velmi přeháněl, byl dokonce vulgární a choval se k ostatním dětem velmi agresivně. Bylo na něm vidět, že je mu to úplně jedno, protože s tím z domu stejně nic nezmůžu.
Z rozhovoru s paní učitelkou jsem se dozvěděla, že je žák jedináček a pochází z úplné rodiny. Podle paní učitelky je jeho vztah s oběma rodiči velmi dobrý, starají se o něj dobře a věnují mu spoustu času. Jediné co by vytkla, je benevolence se kterou žáka vychovávají, je toho názoru, že žák je už tak neřízená střela a naopak by nad sebou potřeboval pevnou ruku. Již v první třídě byli s žákem problémy, neuměl posedět na místě, hádal se a stěžoval si na neférové jednání. Měl problémy s kamarády a byl velmi agresivní. Vzhledem k tomu, že si rodiče problém nechtěli připustit, bylo potřeba opakovaně apelovat, aby si problém uvědomili, protože u žáka bylo velmi silné podezření na ADHD. Trvalo to velmi dlouho a ADHD mu bylo diagnostikováno až na konci druhé třídy. Žák je při vyučování velmi roztěkaný a nedokáže se soustředit. Má neustálou potřebu si hrát s různými předměty nebo alespoň něco dělat s rukama. Často nevnímá instrukce, které paní učitelka dává a později ruší výuku neustálým doptáváním se. Neumí se ovládat a jedná impulzivně. Často se neumí ovládnout, když má někdo odpovědět na otázku paní učitelky, a odpoví místo něj. Má problém s kontrolou svých emocí a vyhledává konflikty. Žák má nadprůměrné IQ a k jeho silným stránkám patří až přehnaná organizovanost a pečlivost.
Snažila jsem se ho během té hodiny několikrát zklidnit ozkoušenými metodami, které jsou ve třídě často velmi účinné a dokážou žáka na nějaký čas zklidnit, to bohužel nepomáhalo, několikrát jsem ho tedy již příkře okřikla, což bylo taktéž bez odezvy. Úplně mou snahu o intervenci ignoroval. V jednu chvíli jsem to již nevydržela a vyhodila jsem jej z místnosti úplně (z online schůzky). Ve chvíli, kdy něco takového uděláte, není již pro daného člověka možné se vrátit do online místnosti zpět, žák tedy úplně přišel o zbytek vyučovací hodiny. Se svým jednáním jsem byla naprosto nespokojená a velmi mne mrzelo. Uvědomovala jsem si, že je bylo velmi neprofesionálni a že jsem situaci naprosto nezvládla. Požádala jsem zkušenější kolegyně o radu, jak s takovýmto problémem naložit. Daly mi pár užitečných rad, které se mi během dalších vyučovacích hodin velmi osvědčily. Zkoušela jsem hledat i další možnosti, jak s tímto žákem vycházet, třeba v literatuře nebo na internetu. Nicméně mne tato zkušenost utvrdila v přesvědčení, že je potřeba s žákem začít dělat něco víc. Jeho konflikty narůstaly na četnosti i na síle. Kontaktovala jsem tedy vedení školy s prosbou o pomoc, s výchovnou poradkyní jsme pak kontaktovaly rodiče, kterým bylo doporučeno, aby s žákem navštívili dětského psychologa.
Nevím, jak se žák přímo po incidentu cítil, mluvila jsem s ním o tom až druhý den, kdy jsem ho poprosila, aby se semnou zdržel po naší online hodině. Tuto hodinu byl ale mnohem klidnější, musela jsem ho sice občas zklidnit, rozdíl oproti předchozímu dni byl ale velký. Když jsem se ho zeptala, jestli ví, proč jsem ho předchozího dne z hodiny vyhodila, s úsměvem odpověděl, že ano. Nebyla na něm znát jediná známka lítosti. Z dlouhodobého hlediska návštěva psychologa žákovi neuvěřitelně pomohla. Jeho výkyvy nálad již nejsou tak běžné a dokáže je mnohem lépe zvládat. Je nyní také mnohem snazší ho po nějakém konfliktu zklidnit, dříve to trvalo velmi dlouho a zabralo mnoho úsilí. Stále má ale problém s dodržováním pravidel a s přemýšlením nad tím, co říká a prostě řekne, to co mu přijde na jazyk. Celková práce s ním je ale pro mne nyní mnohem snazší a jsem moc ráda, že jsem se do přesvědčování a „boje