In teaching style, we worked with the stylistic unit of storytelling. The project called "Pupils tell
Žačka is above average intelligent, artistically gifted. He draws very well, writes excellent compositions, writes short stories, poems, draws comics in his spare time, has a wide vocabulary. She is extremely charismatic and popular in class. The girl who was the victim has a below-average benefit, lives only with her father, is partly of Roma origin. The family environment is not very socially stimulating and the student does not know how to solve conflicts in an adequate way. He has an older brother, with whom he often quarrels, provokes him and subsequently sues him. She also applies this pattern of behavior to her classmates, so she is relatively unpopular in the group and finds it difficult to make friends.
Verbal aggression
In the final phase of the lesson, we read each other's works. Žačka signed up as the first presenter. She does it so often because she likes to present in front of the class, has an excellent speech and likes attention. Already during the reading, some students began to realize that the story is not about a trash can, but a classmate. During the presentation, I didn't manage to react appropriately, gradually everyone realized who they were talking about. Of course, the girl in question also understood that she was the main character. I consider my reaction or non-reaction during the presentation to be a failure.
Interview
I took a completely inappropriate approach to the situation. I assumed the position of "dead bug."
13 let, 7.ročník
Výtvarné umění, literatura, sledovaní populární kultury s důrazem na influencery
Lhaní,Sebepoškozování
Učitelství všeobecně vzdělávacích předmětů 5.-12. ČJ/ON a metodik prevence a výchovný poradce (specializační studium výchovného poradenství)
Ve výuce slohu jsme pracovali se slohovým útvarem vypravování. Projekt s názvem „Věci vypravují“ vrcholil tvorbou slohových prací na žáky zvolená témata a jejich následnou veřejnou prezentací. Žákyně si zvolila téma „popelnice vypravuje“. Formálně skvěle zpracovaný text byl namířen proti jedné spolužačce, která nebyla ani jednou jmenovaná, ale všechny indicie jednoznačně ukazovaly právě na ni a ze způsobu prezentace bylo jasné, že zmíněné indicie jsou záměrné a jejich účel je vědomě zesměšnit druhou dívku.
Žákyně, která byla autorkou textu, je nadprůměrně inteligentní, umělecky nadaná. Velmi dobře kreslí, píše výborné slohy, ve volném čase píše povídky, básně, kreslí komiksy, má širokou slovní zásobu. Je nesmírně charismatická a ve třídě populární.
Dívka, která byla obětí, má podprůměrný prospěch, žije jen s otcem, je částečně romského původu. Rodinné prostřední není příliš sociálně podnětné a žákyně neumí řešit konflikty přiměřeným způsobem. Má staršího bratra, s kterým se často hádá, provokuje ho a následně na něj žaluje. Tento vzorec chování aplikuje i na své spolužáky, je tudíž v kolektivu poměrně neoblíbená a těžko si získává kamarády.
V závěrečné fázi hodiny jsme si navzájem četli všechny práce. Žákyně, která napsala příběh, se přihlásila jako první prezentující. Dělá to tak často protože ráda prezentuje před třídou, má výborný projev a má ráda pozornost. Již v průběhu čtení začalo některým žákům docházet, že vypravování není o popelnici, aleo jejich spolužačce. V průběhu prezentace jsem nezvládla vhodně zareagovat, postupně všem docházelo, o kom se mluví. Samozřejmě i dotčená dívka pochopila, že hlavní postavou je ona. Svojí reakci, respektive ne-reakci během prezentace považuji za selhání.
K situaci jsem se postavila zcela nevhodně. Zaujala jsem pozici „mrtvého brouka“, pochválila slohovou úroveň, pestrost jazyka, volbu vhodných jazykových prostředků apod. Zcela jsem ignorovala celkové vyznění a tvářila se, že sloh pojednával skutečně o nějaké popelnici, která nám vypráví, co celý den dělá. Následně jsem vyzvala další děti, aby prezentovaly své práce a k incidentu jsem se nevracela. Z reakcí žáků bylo jasné, že všichni skrytý význam pochopili a dotčená žákyně byla rozrušená a smutná. O přestávce jsem nastalou situaci individuálně konzultovala s dotčenou žákyní. Od té doby si dávám pozor na přípravu aktivit, při jejichž prezentaci by mohlo dojít k nečekaným zvratům. Předem si promýšlím strategii, jak na případné podobné situace reagovat okamžitě a účinně.