entered elementary school without any experience or experience teaching children. I had no idea how my classes would go. I asked myself what I was actually going to do there? I went through the phases of a beginner teacher, the rules of an ideal teacher, gradually collected various advice and experiences from others. The biggest benefit for me was the practice itself - working with children, because it is often something completely different from what they write in textbooks. I often had the opportunity to consult various problems with more experienced teachers at school, who were always happy to advise and reassure me. Over time, I created my own system that worked in my classes.
In this assignment, I would like to mention a student whom I taught from the sixth to the ninth grade. I was also his class teacher in the second grade. Our cooperation was not easy. He was a student from a divorced family where he didn't get along with his dad because his dad was an alcoholic and didn't care about his family, and he lived with his mom and two younger sisters. He went through a difficult period when his father beat him and his mother under the influence of alcohol. I was warned by the management that he is a problematic student, often disruptive in class. His previous class teacher dealt with it by making entries in the student book and after several entries, the student was given a reprimand by the class teacher, so far his mother has been called often and her mother has been invited to the school several times for a personal interview.
Physical aggression, Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal disruption of lessons
remember our very first meeting in English class when he decided not to greet me as a teacher entering the classroom. He protested against the fact that he would not work in class, let alone cooperate with someone completely new and a stranger to him. From the beginning, I was embarrassed by his behavior. I didn't know what to do, how to approach the situation, so I followed the advice of the deputy director. I wrote down his inappropriate behavior in class in the student book. Over time, this situation did not improve, and the more I thought about it, the more I came to the conclusion that this was not the way to go. We got into a circle with the pupil, when he was constantly disrupting the lesson in various ways - he shouted something out of place without permission, hurt and annoyed other pupils sitting around, ate during class, lay on the bench, did not want to cooperate and did not even respond to my instructions, for example go to the board or sit back and listen. I got angry with him, I reprimanded him when the situation was already unbearable, I went to the deputy director, who subsequently spoke to him herself, and that approach worked within a month, up to two months. But then everything happened again. I have to admit that I didn't learn very well in this class at the beginning and I always came with a feeling and fears about what will happen again, what I will have to deal with. I think that the student's behavior was based on some personal beliefs, from his poor family situation, in which no one was able to help her. How many times did the student come to school late for the first lessons because he had to take his younger sister to kindergarten. It could all be connected to his childhood, when no one was very interested in him. He wanted to get my attention and the attention of his classmates in class. I told myself that the road really doesn't lead here and I have to figure out some way to start getting along. I read a publication from the publishing house Portal Teacher and a Problematic Disciple. The first step that needed to be taken was to change my attitude. To forget about the entries in the student's book, which lead nowhere anyway, and to interest more students and draw them into the lesson. I started by asking him if he would help me in class. What was my surprise when it really took off. He helped me hand out notebooks, various activities for others, sometimes I entrusted him to lead some activities during the lesson. He also had the task of taking care of the flowers and washing the blackboard and always writing the date on it. When he started disrupting class, I didn't deal with it by raising my voice and writing in the student book. I tried to solve such situations with humor. When he had a bad day, I took the student aside after class and tried to explain the situation to him, why his behavior bothered me and I wondered what led him to behave that way.
Consequences, Proactive solutions, Interview
Gradually, our cooperation really improved. It wasn't all at once, but with patience, calmness and humor we managed it. I tried to go to class a little earlier so that I would have time to chat with the students and see how they were doing. A real success for me was when this student started to calm down his classmates in class by himself so that they would not disturb. I think we managed to find a way to get along without frequent scolding and getting angry. I am very happy that despite the unsuccessful beginning, we found a way of cooperation that at least started to work in some way due to his diagnosis.
15
Má rád auta a hudbu
Podvody,Neposlušnost,Nespolupráce,Šikana,Agrese
vysokoškolské -titul Mgr., aprobace anglický jazyk, ruský jazyk a občanská výchova
Nastupovala jsem na základní školu bez zkušeností a jakékoliv praxe s vyučováním děti. Neměla jsem vůbec tušení, jak budou mé hodiny probíhat. Kladla jsem si otázku, co tam vlastně budu dělat? Prošla jsem si fázemi učitele začátečníka, pravidly ideálního učitele, postupně sbírala různé rady, zkušenosti od druhých. Největším přínosem pro mě byla samotná praxe – práce s dětmi, protože je to často něco úplně jiného, než píšou v učebnicích. Často jsem měla možnost konzultovat různé problémy se zkušenějšími pedagogy ve škole, kteří mi vždy rádi poradili a uklidnili. Časem jsem si vytvořila svůj vlastní systém, který v mých hodinách fungoval.
Ráda bych v tomto úkolu zmínila žáka, kterého jsem učila od šesté až do deváté třídy. Na druhém stupni jsem byla i jeho třídní učitelkou. Naše spolupráce nebyla jednoduchá. Byl to žák z rozvedené rodiny, kdy se s tatínkem nestýkal, protože tatínek byl alkoholik a nezajímal se o rodinu, a žil s maminkou a se dvěma mladšími sestry. Prošel si nelehkým obdobím, kdy ho i jeho maminku otec bil pod vlivem alkoholu. Od vedení jsem byla upozorněna, že je to žák problémový, často vyrušující v hodinách. Jeho minulá třídní učitelka to řešila zápisy do žákovské knížky a po několika zápisech bylo žákovi uděleno napomenutí třídního učitele, zatím se často volalo jeho mamince a maminka byla pozvaná několik krát na osobní rozhovor do školy.
Vzpomínám si na naše úplně první setkání v hodině anglického jazyka, kdy se rozhodl nepřivítat mě, jako učitelku, vcházející do třídy. Protestoval proti tomu, že nebude v hodinách pracovat a už vůbec ne spolupracovat s někým úplně novým a pro něho cizím. Ze začátku jsem z jeho chování byla v rozpacích. Nevěděla jsem, co dělat, jak k situaci přistupovat, a tak jsem se řídila radami zástupkyni ředitelky. Zapsala jsem jeho nevhodné chování ve výuce do žákovské knížky. Časem se tato situace nelepšila a čím víc jsem nad tím přemýšlela, tím víc jsem docházela k závěru, že tudy cesta nevede. Dostali jsme se s žákem do kruhu, kdy on neustále vyrušoval ve výuce různými způsoby – řval něco z místa bez dovolení, ubližoval a otravoval ostatní kolem sedící žáky, jedl na hodině, ležel na lavici, nechtěl spolupracovat a ani nereagoval na moje pokyny, třeba jít k tabuli nebo uklidnit se a poslouchat. Já jsem se na něho zlobila, napomínala jsem ho, když už byla situace neúnosná, šla jsem k zástupkyni ředitelky, která následně s ním promlouvala sama a fungoval ten přístup během měsíce, až dvou měsíců. Pak se ale zase všechno opakovalo. Musím přiznat, že se mi neučilo v této třídě ze začátku moc dobře a přicházela jsem vždy s pocitem a obavami, co se bude zase dít, co budu muset řešit. Myslím si, že žákovo chování vycházelo z nějakých osobních přesvědčení, z jeho těživé rodinné situaci, ve které ji nikdo nebyl schopný pomoct. Žák kolik krát přicházel na první hodiny do školy se zpožděním kvůli tomu, že musel vodit do školky mladší sestru. Mohlo to vše být spojeno i s jeho dětstvím, kdy se o něho nikdo moc nezajímal. Chtěl v hodinách upoutat moji pozornost a pozornost spolužáků. Řekla jsem si, že tudy cesta opravdu nevede a musím vymyslet nějaký způsob, jak spolu začít vycházet. Přečetla jsem publikaci od nakladatelství Portál Učitel a problémový žák. Krok, který byl nutný udělat, bylo změnit ze všeho nejdřív můj přístup. Zapomenout na zápisy do žákovské knihy, které stejně nikam nevedou a více žáka zaujmout a vtáhnout do výuky. Začala jsem tím, že jsem ho poprosila, jestli by mi v hodině pomáhal. Jaké bylo moje překvapení, když to opravdu zabralo. Pomáhal mi rozdávat sešity, různé aktivity pro ostatní, občas jsem mu svěřovala vést nějaké aktivity během hodiny. Měl taky za úkol starat se o kytky a mýt tabuli a psát na ni vždy datum. Když začal v hodině vyrušovat, neřešila jsem to zvýšeným hlasem a zápisem do žákovské knížky. Takové situace jsem se snažila řešit s humorem. Když byl nějaký špatný den, po hodině jsem si vzala žáka stranou a snažila se mu situaci vysvětlit, proč mě jeho chování vadilo a zajímala se, co ho vedlo k tomu, že se tak choval.
Postupně se naše spolupráce opravdu zlepšila. Nebylo to vše hned, ale trpělivostí, klidem a humorem jsme to zvládli. Snažila jsem se do hodin chodit o chvilku dřív, abych měla čas si s žáky popovídat a zajímat se, jak se mají. Opravdový úspěch u mě byl, když tento žák na hodině začal sám uklidňovat spolužáky, aby nevyrušovali. Myslím, že se nám podařilo najít cestu, jak spolu vycházet bez častých napomínání a zlobení se. Jsem moc ráda, že i přes neúspěšný začátek, jsme našli způsob spolupráce, který začal aspoň nějakým způsobem vzhledem k jeho diagnóze fungoval.