The student seemed strange to me since the first year. He was a person who could not identify himself absolutely with his surroundings and the surrounding world. He was a complete outsider in class, he didn't even know the principles of decent behavior, let alone the principles of any behavior. He didn't greet anyone, he didn't ask for anything, he didn't thank anyone, he was very rude. If he was given an order, he would immediately react aggressively, even rudely, to the point of completely shutting down and refusing to cooperate. He was lost even in “normal
The student initially lived alone with his mother, but then his mother died, so he was forced to live with his grandparents, where his aunt also intervened in his upbringing. As a result, the student was "unusable
Emotional outbursts
In many lessons, for example, the student did not take notes on the subject matter. If I challenged him to do so, he again aggressively shut down and did not want to cooperate. Therefore, I waited until after the lesson and invited him to come with me to the office. Of course, I could have solved the whole situation by disciplinary means, but I decided to offer various compromises that would always move the given situation at least partially. For this particular problem, I offered him that he could copy the notes from his classmates, but he had to have at least part of it written down by the next lesson. If he locked himself in my lessons, after a certain time I ignored him and continued the explanation, saying that I would finish it personally in the office after I dream. I more or less never resorted to disciplinary measures.
Agreement, Interview
The student always reacted more or less in no way, as I said, it was not his habit to thank, beg, or react in any way. However, he always fulfilled the compromise we had agreed upon and was ready for the next few hours. In the situation of completing the notes, he really got notes from his classmates during his free time and copied them into his notebook. The frequency of compromises solved by us in this way decreased, and already in the second and third year the pupil was able to function more or less independently, at the same time he was also starting to connect with the team. I was so happy when he surprisingly wanted to go on a class trip even though he needed guidance. He eventually took part in the trip, and a year later he successfully graduated for the second time.
16, 1. Ročník
Strojírenství  jeho obor ho zaujal)
Disrespekt,Nevhodné chování,Verbální agresivita,Neúcta k autoritám,Neposlušnost
Magisterské
Žák mi přišel zvláštní již od prvního ročníku. Byl to člověk, co se nedokázal absolutně ztotožnit se svým okolím a okolním světem. Ve třídě byl naprostý outsider, neznal dokonce ani zásady slušného chování, ba zásady jakéhokoliv chování. Nikoho nezdravil, o nic neprosil, neděkoval, byl velmi hrubý. Byl-li mu zadán nějaký příkaz, okamžitě reagoval agresivně až hrubě, a to až do bodu naprostého zamknutí se a odmítnutí jakékoliv spolupráce. Byl ztracený i v „normálním
Žák žil zpočátku sám s maminkou, poté mu ale maminka zemřela, a tak byl nucen žít u prarodičů, kde do výchovy zasahovala i jeho teta. Žák byl díky tomu „nepoužitelný
V mnoha hodinách si žák například nevedl poznámky o učivu. Pokud jsem ho k tomu vyzvala, opět se agresivně zamkl a nechtěl spolupracovat. Počkala jsem si proto po hodině a vyzvala ho, ať jde se mnou do kabinetu. Mohla jsem celou situaci samozřejmě řešit kázeňskými prostředky, ale rozhodla jsem se pro nabízení různých kompromisů, které by vždy danou situaci alespoň částečně posunuly. U tohoto daného problému jsem mu nabídla, že si může poznámky opsat od spolužáků, ovšem do příští hodiny musí alespoň část mít dopsanou. Pokud se mi zamkl v hodinách, po určitém čase jsem ho ignorovala a pokračovala ve výkladu s tím, že si to sním poté dořeším osobně v kabinetu. Ke kázeňským opatřením jsem víceméně nikdy nesáhla.
Žák vždy reagoval víceméně nijak, jak jsem už řekla, nebylo jeho zvykem děkovat, prosit, nebo jakkoliv reagovat. Ovšem námi domluvený kompromis vždy splnil a do příštích hodin chodil připraven. V situaci dopsání poznámek si opravdu během volna sehnal zápisky od spolužáků a ty si do sešitu opsal. Frekvence námi takto řešených kompromisů se zmenšovala, a žák byl už ve druhém a třetím ročníku schopen fungovat víceméně samostatně, zároveň se začínal spojovat i s kolektivem. Moc mi udělalo radost, když se překvapivě chtěl zúčastnit třídního výletu, ačkoliv potřeboval vedení. Výletu se nakonec zúčastnil, a rok poté napodruhé úspěšně odmaturoval.