I remember the beginning of my teaching experience with absolute precision. It was when I first started teaching at school and I had about three years of experience. The student did not disturb the lessons, but at the same time did nothing. Although he went to class, he never had homework and was not active in class. Of course, I thought it was unfair to the other students who were doing the work, or at least trying.
The student was average in the second year of the eight-year high school. A relatively calm young man with a hobby of fishing. He lived with his mother and father. In other respects, relatively unproblematic.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes 
Since I was young, right after school, I tried to do everything "correctly."
The result was absolutely appalling. The student was in denial and refused to do any more work and in general began to radiate very negative energy towards me and my classes. Over time, this began to affect the other students as well, and the student continued not to wear it and remained inactive. Unfortunately, I continued to insist and our relationship did not improve at all. It was only with the passage of time and with more experience when I realized that an agreement was the best solution. It requires less energy and the advantage is that it is generally positive.
16 let, sexta – 2. ročník
rybaření
Mgr., anglický jazyk
Na začátek své pedagogické praxe si vzpomínám naprosto přesně. Bylo to, když jsem začala poprvé učit na škole a měla jsem asi tak tři roky praxe. Žák v hodinách nevyrušoval, ale zároveň nic nedělal. Do hodin sice chodil, ale nikdy neměl domácí úkoly a na hodinách aktivní také nebyl. Samozřejmě mi to přišlo nefér k ostatním studentům, kteří práci dělali, nebo se alespoň snažili.
Žák byl průměrný ve druhém ročníku osmiletého gymnázia. Poměrně klidný mladý muž se zálibou v rybaření. Žil s matkou i otcem. V ostatních ohledech poměrně bezproblémový.
Jelikož jsem byla mladá, hned po škole, tak jsem se všechno snažila dělat „správně
Výsledek byl naprosto otřesný. Žák se zapřel a odmítal dělat už jakoukoli práci a obecně z něho začala vyzařovat velmi negativní energie vůči mě a mým hodinám. Což se časem začalo dotýkat i ostatních žáků, a žák pokračoval v nenošení a v neaktivitě dál. Bohužel jsem si dál trvala na svém a náš vztah se tím vůbec nezlepšil. Bylo to až s odstupem času a s více zkušenostmi, když mi došlo, že domluva je nejlepší řešení. Vyžaduje to méně energie a výhodou je, že je vesměs pozitivní.