Unfortunately, there have been problems with the boy since the first grade. Late arrivals, homework not done, disruptions and rudeness. Every year, the problem only got worse, not better. And with the onset of puberty, the situation really began to be very demanding, sad and difficult to manage.
At first, we tried to solve the whole situation by agreement, when the reminders in the lessons and the notes in the student's office stopped working, we tried to contact the parents. But even this was not very successful.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Attendance problems, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
Furthermore, according to the recommendation of the counseling center, there were a few interventions, but all without much success. Unfortunately, communication with the parents was also not very functional and they did not supervise the boy at home. So when nothing was bothering me anymore and the boy didn't even have trouble openly saying to almost any teacher in class: "Shut the assignments up your ass, but the photographer and the mother don't mind if you give me a note again, little one,
(Disciplinary) Punishments, Interview, Cooperation with experts
In the end, the result really had to be disciplinary sanctions, which was not really a solution at all. The boy paid for it, but in this case, my colleagues and I more than once addressed the question of whether the whole situation would have turned out differently and better if the boy had grown up in a different environment with different parents. Because we also had another student here, also with problematic behavior, but the parents cooperated very willingly with the school, went around the counseling centers themselves with the child, and with our combined efforts we all managed to suppress the student's behavior problems to such an extent that it can be said that they disappeared. Unfortunately, this was not the case. The only thing this solution achieved was a sense of justice for the other classmates that the boy in question did not go unpunished.
15 let, 6. – 9. ročník největší gradace
Kamarádi, počítač
Lhaní,Neplnění povinností,Neuznávání pravidel,Vulgární vyjadřování,Rušení výuky,Fyzické násilí
Anglický jazyk, přírodopis, výchova k občanství, výchova pro život; výchovný poradce
S daným chlapcem byly bohužel problémy už od první třídy. Pozdní příchody, neudělané domácí úkoly, vyrušování i drzost. S každým rokem se problém jen zhoršoval, nežli lepšil. A s nástupem puberty začínala být situace opravdu velmi náročná, tristní a těžce zvladatelná.
Zpočátku jsme se snažili celou situaci řešit domluvou, když přestala napomenutí v hodinách a poznámky do žákovské fungovat, pokusili jsme se kontaktovat rodiče. Ovšem ani toto nebylo příliš úspěšné.
Dále došlo i dle doporučení poradny na pár intervencí, avšak vše bez větších úspěchů. Naneštěstí samotná komunikace s rodiči taky nebyla příliš funkční a na chlapce doma nijak nedohlíželi. Takže když pak už nic nezabíralo a chlapci ani nečinilo potíže otevřeně v hodinách skoro kterémukoliv vyučujícímu říct: „strčte si ty úkoly do prdele, však fotrovi ani matce nevadí, že mi zase dáte poznámku, pančelko,
Výsledkem nakonec opravdu musely být kázeňské postihy, což nebylo vlastně řešení vůbec. Chlapec na to sice doplatil, ovšem v tomto případě jsme s kolegy ne jednou řešili otázku, zda kdyby chlapec vyrůstal v jiném prostředí s jinými rodiči, jestli by celá situace nedopadla jinak a lépe. Protože měli jsme tady i jiného žáka, taky s problémovým chováním, kdy ale rodiče velmi ochotně spolupracovali se školou, sami s dítětem obcházeli poradny, a společnými silami se nám všem podařilo žákovy problémy s chováním natolik potlačit, až se dá říct, že vymizely. To však bohužel nebyl tento případ. Jediné, čeho se tímto řešením dosáhlo, byl pocit spravedlnosti pro ostatní spolužáky, že se daný chlapec neobešel bez trestu.