This happened in my class when they were in seventh grade. They were at an age where a lot of emotions flow through them, they experience everything much more than others, so I'm always on the lookout for any, even just a little, odd behavior. I noticed with one student that even though it was very hot in the class, she was wearing a long sleeve, either a t-shirt or a sweatshirt. I watched her for some time and noticed that her "joy for life
Žačka – one of the most diligent students in the class; she was friends with everyone, although she often quarreled with someone (soon she was able to reconcile with everyone again); she was among the noisier students and often interrupted the lesson by talking
Selfdestructive behaviour
So I went to the school psychologist, whom all the students know well, and agreed with her on the next course of action. I told the student if she could go to the school psychologist to talk to her and let the other girls go with her as support. There were only six girls in the class and they all got along very well. So the psychologist talked to her and found out what her problem was. Subsequently, they made some kind of agreement, which they did not mention to me, because it was their "secret
Interview, Cooperation with experts
The student worked with the school psychologist and stopped self-harming. Once in a while I would sit down with her for a few minutes and chat with her about how she was doing. She also went to see a psychologist to make sure everything was fine. In the next grade, she was already smiling like she used to be before that. Every year we have lectures for all classes at the beginning of the year. So that year we arranged a lecture on this topic so that everyone would be familiar with what to do if a similar situation arose.
7. ročník, 13 let
hra na housle, jízda na kolečkových bruslích
Sebepoškozování
Magisterský titul – zeměpis, tělesná výchova
Tohle se stalo v mé třídě, když byli v sedmičce. Byli ve věku, kdy jimi proudí mnoho emocí, vše prožívají mnohem více než ostatní, takže si vždy dávám pozor na nějaké, ač třeba jen trochu, zvláštní chování. U jedné žačky jsem si všimla, že i když bylo ve třídě velké teplo, měla na sobě dlouhý rukáv, buď tričko nebo mikinu. Nějakou dobu jsem ji pozorovala a všimla jsem si, jak kdyby její „radost ze života
Žačka – jedna z nejpilnějších studentek ve třídě; kamarádila se se všemi, i když často se s někým hádala (brzy se ale opět se všemi dokázala usmířit); patřila mezi hlučnější žáky a často vyrušovala hodinu mluvením
Zašla jsem tedy za školní psycholožkou, se kterou se všichni žáci dobře znají a domluvila se s ní na dalším postupu. Žačce jsem řekla, jestli by mohla zajít za školní psycholožkou si s ní promluvit a ať s ní klidně jdou ostatní holky jako podpora. Ve třídě totiž bylo jen šest holek a všechny spolu velmi dobře vycházely. Paní psycholožka si s ní tedy promluvila a zjistila, jaký má problém. Následně spolu udělaly nějakou dohodu, o které se mi nezmínily, protože to bylo jejich „tajemství
Žačka spolupracovala se školní psycholožkou a přestala se sebepoškozovat. Jednou za čas jsem si s ní na pár minut sedla a popovídala si s ní o tom, jak se jí daří. Stejně tak chodila i za psycholožkou, aby bylo jasné, že je vše v pořádku. V dalším ročníku už byla usměvavá jako bývala před tím. Každoročně míváme na začátku roku přednášky pro všechny třídy. Ten rok jsme tedy domluvili přednášku s touto tématikou, aby byli všichni obeznámení, co dělat, kdyby nastala podobná situace.