In the English language class, a collective task was assigned, which had to be worked out. The pupil in question refused to complete the task, making it very clear that it was bothering him. He was rolling around on the bench, refusing repeated calls to start working and retorting that he wouldn't do it. Neither warnings nor “threats” helped
The boy had a psychiatric diagnosis in the records, I knew about it, but I was not familiar with it. It was rumored that he was taking medication “to calm down
Diagnosis, Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Violation of classroom/school rules
When the student ran away from the class, I didn't know what to do, but I was afraid for him and felt responsible for him. That's why I asked the other students to stay in their places and run after him. On the way, I knocked on the meeting room, where his class teacher was sitting, and asked her to help me solve the situation. She joined me and we both ran after him. We caught up with him on the ground floor, where we grabbed him and had to physically and verbally calm him in a grip until he calmed down a bit. I then went back to class (however, the bell rang very soon - the lesson was interrupted anyway), he stayed with the class teacher, who spoke to him. He later admitted to her that he had not taken his medication that day.
Support, Interview
The class teacher spoke with the student, who later admitted that he had not taken his medication that day. He stated that I made him very upset, he felt that I was pressuring him, he felt frustrated. The class teacher then informed the student's mother about the incident. Since then, the escape from the class did not happen again in my lessons, because I tried to deal with him more calmly, as if "with gloves
13.let, 8.ročník
Četba fantasy
Magisterské, učitelství anglického jazyka pro ZŠ
V hodině anglického jazyka byl zadán hromadný úkol, jež se měl vypracovat. Daný žák odmítl úkol vypracovat, dával silně najevo, že ho to obtěžuje. Válel se po lavici, na opakovanou výzvu, aby začal pracovat odmlouval a odsekával, že on to dělat nebude. Nepomáhala ani upozornění, ani „výhružky
Chlapec měl v záznamech psychiatrickou diagnózu, věděla jsem o ní, ale nebyla jsem s ní blíže seznámena. Proslýchalo se, že bere léky „na uklidnění
Když žák utekl ze třídy, nevěděla jsem, co dělat, ale měla jsem o něho strach a cítila jsem za něj zodpovědnost. Proto jsem ostatní žáky poprosila, aby setrvali na svých místech a běžela za ním. Cestou jsem ještě zaťukala na sborovnu, kde zrovna seděla jeho třídní učitelka, a poprosila ji, aby mi pomohla vzniklou situaci řešit. Přidala se ke mně a obě jsme běžely za ním. Dostihly jsme ho v přízemí, kde jsme ho chytily a v sevření ho musely fyzicky i verbálně uklidňovat, dokud se trochu nezklidnil. Já se pak vrátila do třídy (nicméně velmi záhy zazvonilo – hodina byla stejně narušená), on zůstal s třídní učitelkou, která si s ním promluvila. Té pak později přiznal, že si ten den nevzal léky.
Třídní učitelka si promluvila se žákem, který později přiznal, že si ten den nevzal medikaci. Uvedl, že jsem ho velmi rozrušila, měl pocit, že na něho tlačím, cítil se frustrován. Třídní učitelka pak informovala o incidentu matku žáka. Od té doby se utěk ze třídy v mých hodinách již neopakoval, protože jsem se snažila s ním jednat klidněji, jakoby „v rukavičkách