would say that it started last year, in the third grade. Even then, the pupil sometimes went to school unkempt, his clothes smelled musty, as they do now, and his notebooks and other things were dirty, sometimes even in an unbearable condition. And I forgot to mention that he also has a bit of a speech impediment. Sometimes he didn't bring tools at all. He often pretended to write down an assignment or left the exercise book under the desk so his parents couldn't see it. Sometimes he plucked leaves in it. Several times it happened that his worksheets disappeared again. For example, when I asked him why he didn't have something, he said he was at home. At home, as I later learned, he again claimed that he had something to do at school, or perhaps that there was no homework. When it became clear that I knew the truth and I asked why he was doing this, he remained silent. You can tell by this that family support is not much. In addition, I dreamed that something was happening at home already in the first grade, when on Mother's Day a student painted a picture of his father instead of his mother. It was also my father who dealt with the situation with me, but it was impossible to talk to him at all, he was very arrogant and often vulgar. Then all of a sudden mom started solving everything again, showing a certain effort and interest. I then managed to arrange a personal meeting with her so that we could talk about everything.
Student - likes to help others, communicative, impulsive, sometimes problems with rivalry, can explode, didn't go to a sorority, wasn't enrolled in any clubs
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes 
managed to meet the mother, who became very interested. I insisted on a personal meeting, because parents can understand some things differently than I wanted, for example from an email. When we met, I first had to explain to my mother the difference between a note and a reminder in the exercise book. By writing notes, she felt like I was writing notes all the time. We explained that to each other and started discussing the situation. I don't remember everything exactly, but maybe it was mom herself who came up with the idea that we would number the pages in the student's workbook so that he couldn't tear them out without our knowledge. I agreed that sometimes I would take pictures of the tasks and send them to her, in general I came to the opinion that it would be good to communicate more via messages. We also discussed some other things. This also led to the fact that sometimes the student lies, when I asked him why, he kept silent, as I already said.
Interview
You could see that the mother was trying, for example she bought the pupil new boards for notebooks. He also stopped smelling and the appearance of his things improved a little. Mom also enrolled him in a sorority and a cooking class. We try to communicate more, but the student himself is very adamant, but it's better, he knows that I won't give up and he, for example, will eventually have to hand in the assignment anyway. So far, things and pages from his workbook are not mysteriously disappearing, I just don't know how long it will last, it's only the beginning of the school year. If he stopped carrying the necessary things and tasks again, I would have to go to the penalty, which I could have done here earlier, but I hope that everything will work out.
10 let, 4. třída ZŠ
Nic, teď vaření
Lhaní
Mgr., učitelství pro 1. stupeň ZŠ
Řekla bych, že to začalo minulý rok, tedy ve třetí třídě. Už tehdy chodil žák občas do školy neupravený, jeho oblečení bylo jako i někdy teď cítit zatuchlinou a jeho sešity a další věci bývají špinavé, tehdy někdy i v neúnosném stavu. A zapomněla jsem zmínit, že má taky trochu řečovou vadu. Někdy pomůcky nedonesl vůbec. Předstíral často, že si zapisuje úkol, nebo nechával úkolníček pod lavicí, aby ho nemohli rodiče vidět. Někdy v něm vytrhal listy. Několikrát se stalo, že mu zmizely zase pracovní listy. Když jsem se ho třeba zeptala, proč nějakou věc nemá, řekl, že je doma. Doma, jak jsem se později dozvěděla, zase tvrdil, že má věc ve škole, nebo třeba, že žádný úkol nebyl. Když bylo jasné, že znám pravdu a zeptala jsem se, proč to dělá, mlčel. Na tom prostě poznáte, že rodinná podpora není nic moc. Navíc se mi zdálo, že se něco doma děje už v první třídě, kdy ke Dni matek namaloval žák obrázek tatínkovi místo mamince. Byl to také tatínek, který se mnou situaci řešil, ale vůbec se s ním nedalo mluvit, byl velmi arogantní a často vulgární. Pak najednou začala zase všechno řešit maminka, na které byla vidět jistá snaha a zájem. S tou se mi pak podařilo sjednat osobní schůzku, abychom si mohli o všem promluvit.
Žák – rád pomáhá ostatním, komunikativní, impulzivní, někdy problémy s rivalitou, dokáže vybouchnout, nechodil do družiny, neměl zapsané žádné kroužky
Podařilo se mi setkat s maminkou, která se začala velmi zajímat. Trvala sem na osobním setkání, protože některé věci můžou rodiče třeba z mailu pochopit jinak, než jsem chtěla. Když už jsme se setkaly nejprve jsem musela také vysvětlit mamince rozdíl mezi poznámkou a připomínkou v úkolníčku. Tím, že jsem připomínky psala, měla pocit, že neustále píšu poznámky. To jsme si vysvětlily a začaly jsme probírat situaci. Už si na vše nevzpomínám přesně, ale snad to byla sama maminka, kdo přišel s nápadem, že budeme číslovat stránky v žákově úkolníčku, tak aby je nemohl vytrhnout bez našeho vědomí. Domluvila jsem se, že jí někdy úkoly vyfotím a pošlu, obecně jsem došly k názoru, že bude dobré více komunikovat přes zprávy. Probraly jsme i nějaké další věci. Tím se také přišlo na to, že někdy žák lže, když jsem se ho ptala, proč, mlčel, jak už jsem říkala.
Bylo vidět, že maminka se snaží, koupila například žákovi nové desky na sešity. On také přestal zapáchat a vzhled jeho věcí se o něco málo zlepšil. Maminka ho také zapsala do družiny a na kroužek vaření. Snažíme se spolu více komunikovat, jen sám žák je velmi neoblomný, je to ale lepší, ví, že já nepolevím a on například úkol nakonec stejně bude muset odevzdat. Zatím se mu tedy neztrácí záhadně věci a stránky z úkolníčku, jen nevím, jak dlouho to vydrží, je teprve začátek školního roku. Kdyby znovu přestal nosit potřebné věci a úkoly, musela bych přejít k postihu, což už sem mohla udělat dříve, ale doufám, že se vše podaří.