Two years ago, I experienced a situation where I tried everything and still could not get the situation under control. A worker from the pedagogical-psychological counseling office came to check on one pupil who has been diagnosed with ADHD. It was the first lesson, the Czech language, and the student was instructed by his parents and grandparents to behave very well. He knew her and tried to work and cooperate. So he passed the class, but it was very exhausting for him. Then we had the second lesson together, history. In general, he had trouble handling something that is very talkative, which is history, listening to something is always a problem for him. After that grueling class, he couldn't handle it and had an outburst, where he entered my interpretation and interrupted it with various noises, screams that had nothing to do with the topic at all. He turned to his classmates and made various grimaces at them and took things from those sitting around him and then threw these things around the class.
He is a 6th grade student who lived under the alternating care of his parents. He was diagnosed with ADHD and was a teaching assistant. He lives his life. When he wants to cooperate, he cooperates. But when he doesn't feel like it, he shouts, enters the joint work with comments that are off topic, throws various things, verbally attacks his classmates.
Diagnosis, Physical aggression, Nonverbal disruption of lessons, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
At that moment, when he was interrupting me during the explanation and annoying his classmates with his behavior, I tried to talk him out of it. When I addressed him and tried to calm him down, he reacted by starting to sing and shout. I offered him the opportunity to leave the class with the assistant, to rest. Nothing worked at all, only the shouting and screaming escalated. Even though the assistant and I tried to engage him in some activity, offer him alternative things to work on, he continued his behavior. He could either work with a worksheet, he could be outside the classroom and work there with the assistant, he could just listen and he didn't have to work anything out. Yet the screams continued for an hour. He was inconsolable at that moment, and neither a partner approach, nor a touch, nor any kind of polite address worked for him, and even the work of an assistant did not work for him. The situation simply had no solution. I must say that the only solution there was to survive the hour. At that moment, the child is not paying anything, nor does he want to leave the class, and you will not force him out. So it was a really challenging class both for me and for the children, and most of all for him.
Agreement, Support, Transfer of student, Warning
He was so exhausted from the previous two hours that he had completely collapsed. Music education followed, and before it he got into such a state that he started to cry. He was very scattered. He wasn't able to start at all until the next class, so after an agreement with the guidance counselor, we called his parents and they took him home. The next day he came to school and again we experienced disruptions and similar behavior that we were used to with him. He often had such conditions. But that day was just too much for him.
12 let, 6. ročník
otevřená otázka	hraní na počítači  jiné koníčky nemá)
Rušení výuky,Vykřikování,Lhaní
Vysoká škola (pedagogika, občanská výchova)
Před dvěma lety jsem zažila situace, kdy jsem zkusila vše, a přesto se mi situaci nepodařilo dostat pod kontrolu. K jednomu žákovi, který má diagnostikováno ADHD, přišla na kontrolu pracovnice pedagogicko-psychologické poradny. Byla to první hodina, český jazyk, a ten žák byl poučen od rodičů a prarodičů, že se má chovat velice dobře. On ji znal a snažil se pracovat a spolupracovat. Takže tu hodinu zvládl, ale byla pro něj velmi vyčerpávající. Potom jsme měli společně druhou hodinu, dějepis. Celkově měl problém zvládnout něco, co je hodně povídavé, což dějepis je, něco naslouchat mu vždy dělá problém. Po té vyčerpávající hodině to nezvládal a došlo u něj k výbuchu, kdy vstupoval do mého výkladu a přerušoval jej různými zvuky, výkřiky, které s tím tématem vůbec nesouvisely. Obracel se ke spolužákům a dělal na ně různé grimasy a bral věci těm, kteří seděli v jeho okolí a následně tyto věci házel po třídě.
Jedná se o žáka 6. ročníku, který žil ve střídavé péči svých rodičů. Bylo mu diagnostikováno ADHD a byl u něj asistent pedagoga. On si žije svým životem. Když chce spolupracovat, tak spolupracuje. Ale když se mu nechce, tak vykřikuje, vstupuje do společné práce poznámkami, které jsou mimo téma, hází různými věcmi, atakuje slovně svoje spolužáky.
V tu chvíli, kdy mě vyrušoval u výkladu a obtěžoval svým chováním i své spolužáky, jsem se mu snažila domluvit. Když jsem ho oslovovala a snažila se zklidnit, tak on na to reagoval tak, že začal zpívat a pokřikovat. Nabízela jsem mu možnost opustit třídu s asistentkou, odpočinout si. Vůbec nic nefungovalo, jen se stupňovaly pokřiky a výkřiky. I když jsme se s paní asistentkou snažili ho zaujmout nějakou činností, nabídnout mu alternativní věci, na kterých může pracovat, tak pokračoval ve svém chování. Mohl pracovat buď s pracovním listem, mohl být mimo prostor třídy a tam pracovat s paní asistentkou, mohl jenom poslouchat a nemusel ani nic vypracovávat. Přesto výkřiky neustávaly po celou hodinu. Byl v tu chvíli nezklidnitelný a nefungoval na něj ani partnerský přístup, ani dotyk, ani nějaké slušné oslovení, a nezabírala dokonce ani práce asistenta. Ta situace prostě neměla řešení. Musím říct, že tam bylo jediným řešením přežít tu hodinu. Na to dítě v tu chvíli neplatí nic, a ani nechce opustit tu třídu a násilím ho nevyvlečete. Tak to byla opravdu náročná hodina jak pro mě, tak pro děti, tak nejvíce pro něj.
Byl vyčerpaný z těch dvou předchozích hodin tak, že se totálně zhroutil. Následovala hudební výchova a před ní se dostal do takového stavu, že začal plakat. Byl hodně rozhozený. Nebyl vůbec schopen do další hodiny vůbec nastoupit, takže po dohodě s výchovnou poradkyní jsme volali rodičům a oni si ho odvedli domů. Další den přišel do školy a opět jsme zažili vyrušování a obdobné chování, na které jsme u něj byli zvyklí. Takové stavy měl často. Ale ten den toho na něj prostě bylo moc.