The situation between the two boys, which involved the whole class, started during the big break. One pupil attacked another because of his Roma origin, which provoked a fight. The class split into two camps and the situation escalated. The two students came from the same village, grew up together and were friends, but their friendship gradually fell apart. Although they excelled, one of them was ostracized in class because of his background.
One student was ostracized for a long time in the class because of his Roma origin. Most of the class treated him with disapproval, while a minority was neutral. The two main actors of the conflict had excellent benefits and were known for their friendship since the first grade, but it gradually fell apart.
Physical aggression, Verbal aggression, Bullying
As a teacher, I first needed to orientate myself in the situation. Using the students' individual writing about their perception of the events, we reconstructed what happened. We discussed and reflected on the mistakes that led to the situation. It was necessary to dismantle and heal the relationships between classmates and teach them to function in the classroom despite previous conflicts. A joint conversation with parents and pupils made it possible to gain additional perspectives on the situation. We worked using community circles where we discussed the problem with individuals and the whole class.
Working with the collective, Interview
After a few months, it was possible to achieve that the class accepted the student in question and they were able to communicate and cooperate with him normally. There were no longer any problems between the main actors in the conflict, they had their groups of friends and were able to get along without further conflict.
9 let, 4. třída 9 let, 4. třída
Hasičský kroužek Hasičský kroužek  od kterého později upustil)
Vulgární vyjadřování
Situace mezi dvěma chlapci, do které se zapojila celá třída, začala během velké přestávky. První žák hrubými slovy napadl jiného žáka kvůli jeho romskému původu. Druhý žák se jej chtěl zastat a na prvního žáka se vrhnul a vyprovokoval tak rvačku . Do konfliktu se poté zapojila i celá třída, která vytvořila dva tábory podle toho, čí stranu podporovali, pozorovali rvačku a pokřikovali. A do této situace jsem přišla já.
Oba žáci pocházejí ze stejné vesnice, každý z úplné rodiny, vyrůstali spolu a už v první třídě to byli nerozluční kamarádi ve škole, doma i v hasičském kroužku, do kterého oba chodili. Ale postupně se začaly měnit jejich zájmy, začali se měnit i oni a jejich přátelství se postupně rozpadalo až do bodu, kdy spolu stěží byli schopní vycházet. Navzdory všemu to však byli studenti s vynikajícím prospěchem bez výrazného problémového chování, snad až na občasné užívání hrubých slov prvního žáka. Ve třídě rovněž docházelo už dlouhodobě k ostrakizaci jiného žáka kvůli jeho romskému původu větší částí dětí, zatímco zbývající menšina se vůči němu chovala spíše neutrálně.
Nejprve jsem se potřebovala zorientovat se v situaci. U takových nepřehledných situací mi pomáhá, když si ty děcka sednou každý sám, dostanou papír a řeknu jim: „Napiš, jak jsi to viděl. Jak to bylo podle tebe? Jak jsi to ty vnímal?“ Jakmile jsme s žáky zrekonstruovali, co se stalo, začali jsme spolu probírat, kde se stala chyba, tedy jaké chování nebo jednání zapříčinilo tuto situaci, a společně jsme došli k závěru, že to bylo jednak verbální napadení spolužáka prvním žákem, jednak to, že se tento problém druhý žák snažil vyřešit násilím. Tento rozhovor pomohl žákům se uklidnit a reflektovat, co se stalo. Viděla jsem, že bude potřeba podrobně rozebrat a vyléčit vztah spolužáků k žákovi s romským původem. A pak také naučit dva chlapce jak fungovat ve stejné třídě, i když už nejsou kamarádi a mají za sebou nějaký konflikt. Naučit je, že nemusí být s každým kamarádi, ale každého je potřeba do určité míry respektovat a snažit se s ním vycházet, minimálně mu neubližovat. Dalším krokem byl z důvodu vyhrocenosti situace společný rozhovor s rodiči a žáky. To mi dalo možnost slyšet, co žáci řekli rodičům, když přišli domů, což bylo zase o něco jiné, než co řekli ve škole, a taky mi to umožnilo zjistit, jaký je pohled rodičů na své dítě a jeho vztah s tím, s nímž mělo konflikt, jak se ten vztah měnil a co se ještě událo mimo školu. To mi pomohlo celé situaci lépe porozumět. 
Další řešení zabralo velmi dlouhou dobu. Většinou jsme pracovali pomocí komunitních kruhů, že jsme daný problém nebo danou situaci probírali, buď s jednotlivými aktéry, nebo
s celou třídou, kde se k tomu mohou vyjádřit i ostatní spolužáci, jak to vnímají nebo co by jim poradili.
Po několika měsících této snahy se nám povedlo dosáhnout toho, že spolužáci přijímali žáka s romským původem do kolektivu, nikdo neměl problém s ním sedět v lavici, nedocházelo k žádnému hrubému chování vůči němu, byli schopní s ním normálně komunikovat a spolupracovat při aktivitách. V této době už také nedocházelo mezi dvěma chlapci k žádným konfliktům. Oba měli svoji vlastní skupinu přátel a ačkoli nevyhledávali společnost toho druhého, dokázali spolu v dostatečné míře vycházet.