In my 26 years of experience, I have never encountered this before. In 2020, new first-graders joined our elementary school. I was looking forward to it like every year, but I still didn't know what was waiting for me. After enrolling the future first-graders, I received a letter from the kindergarten, where they drew my attention to a boy. Let's call him a pupil. The student was already a bit disobedient in kindergarten, but the biggest problem was with his parents. The student's parents are convinced that the school is the worst and go against the school in everything. To add to that, the student lies and makes things up again. To give some examples, it is about lost clothes at school. A student comes home and claims that his clothes were lost at school. The parents do not solve the problem with the student, but immediately write a complaint to the school principal, saying that I, as the class teacher, am to blame for everything, that I have a too lax approach. It is not possible to communicate with the student's parents, I tried to do so in the first grade and it did not go well, so I speak with the student's parents in the presence of the principal, other teachers or the guidance counselor. However, verbal argument gets nowhere because the parents stand for their student being the best and flawless and we (as a school) are the ones who failed. And in the end, how do you think it turned out with that outfit? The student found him at home after a week, he told me about it during the break, but no apology came from his parents. This is still so nice and innocent about the children, that the student, unlike the parents, then told me the truth. The same case was, for example, when a pupil came home to find that they had fought at school and had a small bruise. The parents took radical action against the school again, and then it turned out that the student had fallen somewhere on his own and there was no fight. Every month the school receives threatening e-mails from the student's father, complaining about various things and threatening to lose my place. According to parents, we as a school evaluate and do everything wrong. They really undermine my authority and attack all my methodologies and all my approaches.
Student 3rd grader, extroverted, very talkative, interested in sports, rather above average grades, but doesn't try very hard and doesn't pay attention in class and does other things. He constantly turns around and annoys others during class. The education from the parents is very visible in the student. The student gradually isolates himself from the class and the other children do not want to maintain contact with him, it is very difficult for the student to integrate into the group of children, because the children see how he behaves. At home, he is raised as an only child and most likely in the style that the student is the best and untouchable, and this attitude is also manifested in the classroom, where the student constantly argues that he did not start it and that he is innocent and can do nothing.
Lying and cheating
Solving this situation is very difficult, because it is impossible to get along with the student's parents. I talk to them in the presence of other colleagues. It might even be possible to get along with mom, she usually just sits and listens, but it's difficult with dad. He cannot accept that the student has done something wrong and constantly turns the situation against us. They don't go to class meetings, they only communicate with the director in writing behind my back. After every complaint sent by parents, we will evaluate it and solve it according to the given procedures and rules. For example, after a complaint about fights at school, we invited a prevention officer to the school and conducted all investigations according to the rules. In the end, we found out that no one had beaten the student. However, there was no apology from the parents. Now I am trying to solve the situation in the classroom, when it is difficult to integrate the student into the team when they have to work in groups, because the children usually tell him "We don't want you here, go away!"
Working with the collective
The result is essentially no, because it is simply impossible to communicate with the parents. Now I will repeat myself, but I really only communicate with them in the presence of other people or they themselves and the director in writing. I'm a little careful with the student, I try to treat him like a cotton ball so that no further problems arise, but it's difficult when he can come up with anything. I know that he is not to blame, that it is his parents and their upbringing, but if they continue to raise the student like this, he will not have any friends in the class and it will be difficult for him to integrate into the team.
3.třída, 8 let
sport – fotbal, rychlobruslení, florbal, basketbal, atd…
Lhaní,Neposlušnost,Nepozornost
Vysokoškolské – Mgr. - speciální pedagogika, vzdělávání pro 1. stupeň ZŠ
Za svoji 26letou praxi jsem se s tímto ještě nesetkala. V roce 2020 nastoupili na naši základní školu noví prvňáčci. Těšila jsem se jako každý rok, ale to jsem ještě nevěděla, co mě čeká. Po zápisu budoucích prvňáčku jsem obdržela z mateřské školy dopis, kde mě upozorňovali na jednoho chlapce. Nazývejme ho žák. Žák byl už v mateřské škole trochu neposlušný, ale největší problém byl s jeho rodiči. Rodiče žáka jsou přesvědčeni, že škola je nejhorší a jdou ve všem proti škole. Žák, aby tomu přidal, tak zas lže a vymýšlí si. Abych uvedla nějaké příklady, tak se jedná třeba o ztracené oblečení ve škole. Žák přijde domů a tvrdí, že se mu ve škole ztratilo oblečení. Rodiče problém neřeší s žákem, ale ihned napíšou stížnost řediteli školy, že za všechno mohu já jakožto třídní učitelka, že mám příliš laxní přístup. S rodiči žáka se nedá komunikovat, v první třídě jsem se o to pokusila a nedopadlo to dobře, tudíž tedy s rodiči žáka mluvím za přítomnosti pana ředitele, ostatních učitelů nebo výchovné poradkyně. Avšak ústní rozprava nikam nevede, protože rodiče si stojí za tím, že jejich žák je nejlepší a bezchybný a my (jako škola) jsme ti, co selhali. A jak nakonec myslíte, že to dopadlo s tím oblečením? Žák ho po týdnu našel doma, sám mi to o přestávce řekl, ale omluva od rodičů již nepřišla. Tohle je na těch dětech ještě takové hezké a nevinné, že žák na rozdíl od rodičů mi pak řekl pravdu. Stejný případ byl například, kdy žák přišel domů, že se ve škole prali a měl drobnou modřinu. Rodiče opět radikálně zasáhli proti škole, a pak se ukázalo, že žák někde upadl sám a k žádné bitce nedošlo. Každý měsíc chodí škole výhrůžné e-maily od tatínka žáka, kdy si stěžuje na různé věci a vyhrožuje mi ztrátou místa. Dle rodičů, my jako škola vyhodnocujeme a děláme vše špatně. Neskutečně mi podrývají autoritu a napadají všechny moje metodiky a veškeré moje přístupy.
Žák žák 3. třídy, extrovertní povahy, velmi upovídaný, zajímá se o sport, prospěch spíše nadprůměrný, ale moc se nesnaží a v hodinách nedává pozor a dělá jiné věci. Neustále se otáčí a otravuje ostatní během výuky. Výchova od rodičů je na žákovi velmi vidět. Žák se postupně vyčleňuje ze třídy a ostatní děti s ním nechtějí udržovat kontakt, velmi těžko se žák začleňuje do kolektivu dětí, protože děti vidí, jak se chová. Doma je vychováván jako jedináček a nejspíše ve stylu, že žák je nejlepší a nedotknutelný a tento postoj se projevuje i ve třídě, kdy žák neustále argumentuje, že on si nezačal a že on je nevinný a za nic nemůže.
Řešit tuto situaci je velmi těžké, neboť s rodiči žáka se nedá vyjít. Já s nimi mluvím za přítomnosti ostatních kolegů. S maminkou by se i možná dalo vyjít, ta většinou jenom sedí a poslouchá, ale s tatínkem je to těžké. Ten si nedokáže připustit, že by žák udělal něco špatně a neustále obrací situaci proti nám. Na třídní schůzky nechodí, s panem ředitelem komunikují výhradně písemně za mými zády. Po každé stížnosti, co rodiče pošlou ji vyhodnotíme a vyřešíme podle daných postupů a pravidel. Například po stížnosti skrze bitce ve škole, jsme si pozvali do školy preventistku a provedli veškerá šetření dle pravidel. Nakonec jsme zjistili, že žáka nikdo netloukl. Omluva od rodičů však nepřišla žádná. Nyní se snažím vyřešit situaci ve třídě, kdy je těžké žáka začlenit do kolektivu, když mají pracovat ve skupinkách, protože mu děti většinou řeknou „My tě tady nechceme, jdi pryč!
Výsledek je v podstatě žádný, neboť se s rodiči prostě nedá komunikovat. Teď se budu opakovat, ale opravdu s nimi komunikuji jen za přítomnosti ostatních osob anebo oni sami s panem ředitelem písemně. Trošku si na žáka dávám pozor, snažím se s ním zacházet jako v bavlnce, aby nevznikly žádné další problémy, ale je to těžké, když si pak může cokoli vymyslet. Vím, že on za to nemůže, že to je jeho rodiči a jejich výchovou, ale pokud takto budou žáka vychovávat dále, tak nebude mít ve třídě žádné kamarády a bude těžké, aby se začlenil do kolektivu.