The student's mother contacted me saying that she had a conversation with her son and heard very disturbing incidents that were taking place in my elementary class regarding cyberbullying. One of the classmates, who was also a successful representative of the school in sports competitions on the social network in the class group of the given student, mocked him with comments about his sexual orientation. The student confided after about six months, when he first tried to solve the problem himself, but found that it was not within his power. After the insinuations became unbearable, the son decided to confide in his mother and she subsequently contacted me after some time.
This is a student who has no specific diagnosis. Rather, it is an introverted type who sometimes has a problem with establishing relationships in the classroom, but at the same time has a few friends. The class is very lively, sometimes they got a little angry, but nothing dramatic.
Bullying
came to the conclusion that it would be best to talk to both students separately and also inform the parents of the aggressor about his behavior. First, I began to pay more attention to the given student in the classroom and to observe the behavior of the boy who had the given notes. I also asked other classmates and was confirmed by multiple sources that this behavior occurs. Then I had a private talk with the student who was being bullied. I asked him how long this had been going on and he started crying and even showed me the messages that that classmate wrote. I also invited the second student and asked him about the reasons for his actions. I was told he didn't really know why he did it and regretted it. The bullied pupil's mother insisted on a joint meeting with the other's parents. So I invited them all, with the consent of the bullied student, the given messages that the classmate wrote were also printed. The aggressor's parents had no idea about their son's behavior. Everything was resolved by a public apology from the aggressor with a promise that it would never happen again. I came to this solution mainly because this is a problem-free student who actively expressed that he wants to improve.
Interview
After a public apology, the student's behavior was not repeated. In the following months, we also had a primarily preventive program where we dealt with the topic of bullying. I wasn't present with the class at the given program, but after it was over I talked to the lecturer and he said that they touched on that topic a bit and talked about it. During further study, I did not notice any other problems with this student, and after contacting the mother, no new problems appeared.
13 let, sedmý ročník ZŠ
Hraní videoher
Mgr., Výtvarná výchova a Ruský jazyk
Maminka žáka mě kontaktovala, že měla rozhovor se svým synem a doslechla se velmi znepokojivé události, které se odehrávaly v mé kmenové třídě a týkají se kyberšikany. Jeden ze spolužáků, který byl zároveň úspěšným reprezentantem školy ve sportovních soutěžích na sociální síti ve třídní skupině daného žáka zesměšňoval připomínkami o jeho sexuální orientaci. Žák se svěřil cca po šesti měsících, kdy se nejdřív snažil problém vyřešit sám, ale zjistil, že to není v jeho silách. Potom, co se narážky stávaly neúnosné se syn rozhodl svěřit mamince a ta následně po nějaké době kontaktovala mne.
Jedná se o žáka, který nemá žádnou specifickou diagnózu. Spíše jde o introvertní typ, který má občas problém s navazováním vztahů ve třídě, ale zároveň má pár kamarádů. Třída je velmi živá, občas trochu zlobili, ale ne nic dramatického.
Došla jsem k závěru, že by bylo nejlepší si promluvit s oběma žáky zvlášť a také informovat rodiče agresora o jeho chování. Nejdříve jsem si začala ve třídě více všímat daného žáka a pozorovat chování i onoho kluka, který měl dané poznámky. Také jsem se ptala ostatních spolužáků a bylo mi potvrzeno z více zdrojů, že k tomuto chování dochází. Pak jsem si promluvila s o samotě s žákem, který byl šikanován. Ptala jsem se ho, jak dlouho se to děje a on se rozbrečel, a dokonce mi ukazoval dané zprávy, které ten onen spolužák psal. Také jsem si pozvala i druhého žáka a ptala jsem se ho na důvody jeho činů. Bylo mi řečeno, že vlastně neví, proč to dělal a litoval toho. Maminka šikanovaného žáka trvala na společné schůzi s rodiči toho druhého. Tak jsem je všechny pozvala, se souhlasem šikanovaného žáka byly vytištěny i dané zprávy, které spolužák napsal. Rodiče agresora neměli tušení o chování jejich syna. Vše bylo vyřešeno veřejnou omluvou agresora s přislíbením toho, že se to už nikdy nestane. K tomuto řešení jsem hlavně dospěla, protože se jedná o bezproblémového žáka, který aktivně vyjádřil, že se chce napravit.
Po veřejné omluvě se dané chování žáka už neopakovalo. V dalších měsících nás čekala i primárně preventivní program, kde jsme řešili téma šikany. Nebyla jsem na daném programu se třídou přítomna, ale po skončení jsem mluvila s lektorem a ten říkal, že se tam dotkli trochu onoho tématu a povídali si o tom. V průběhu dalšího studia jsem si nevšimla žádných jiných problémů vůči tomuto žákovi, a i po kontaktování maminky se neobjevily žádné nové problémy.