In the half term, a new pupil came to our school, a boy who entered the 8th grade. The boy moved to our district with his mother and younger sibling after his parents' divorce. Unfortunately, the family could not stay in their original place of residence, so they had to move. Mom also had a new boyfriend who lived with them in the new residence. The boy took the whole situation hard. It's hard to tell if it was because the family broke up or the mother got a new boyfriend or because they had to move.
The boy was in the sole care of his mother. The father played an insignificant role in the upbringing of the boy, apparently due to work abroad. So the boy started doing the thing of going outside the school. He was absent several times a week without a later apology. It was a kind of defiance against the whole situation. By his behavior, the boy wanted to win a return, probably not directly to the place of residence, but rather near the place of residence, because he had an aunt and uncle there, as well as his friends. The boy didn't have any friends here (in his new residence), which the boy himself said bothered him. Maybe he would have found friends if he had gone to school, but the boy somehow got stuck. He was an introvert and stuck to something that was and didn't want to try anything new.
Attendance problems
Mom, of course, didn't agree. The boy's truancy was discovered very early in the final, because the mother herself found out that the boy was at home instead of school for no reason. The mother herself did not want to cover the boy and told the school as well. So it was the mother's own initiative that she wanted to solve the situation. Mom cooperated with the school and we had several meetings at the school. My mother and I discussed the possibility of the boy commuting to his original school, but unfortunately this solution was not possible. The boy would have to travel with transfers and it would be far. Finally, the case was reported to OSPOD (a body for the social and legal protection of children) and it was resolved in cooperation with this body. The director, the methodologist of prevention, me as a class teacher, my mother and a representative of OSPOD were present at the joint meetings. At that time, we did not have a school psychologist at our school.
Transfer of student, Interview, Cooperation with experts
The situation dragged on from January, through the spring, until almost the end of the school year. It was settled sometime in May. Finally, with the consent of OSPOD and his mother, the boy moved to his aunt and uncle and started attending school in their place of residence, where he also had his friends, at the end of the 8th grade. I have no idea if the situation is handled well or badly. From the boy's point of view, it was a successfully resolved situation, he got what he wanted. From the point of view of the mother and our school, this is probably an unsuccessful solution. Unfortunately, I don't have any information about how the boy behaved after transferring to another school and with his aunt and uncle.
14 let, 8. ročník
XXX
Lhaní,Záškoláctví
vysokoškolské vzdělání – anglický jazyk, ruský jazyk
V pololetí k nám na školu přišel nový žák, chlapec, který nastoupil do 8.ročníku. Chlapec se do naší městské části přistěhoval i s maminkou a mladším sourozencem po rozvodu rodičů. Rodina bohužel nemohla zůstat v místě původního bydliště, a tak se museli přestěhovat. Maminka měla i nového přítele, který s nimi žil v novém bydlišti. Chlapec celou situaci těžce nesl. Těžko říct, zda to bylo způsobeno tím, že se rozpadla rodina nebo má matka nového přítele nebo tím, že se museli přestěhovat.
Chlapec byl ve výhradní péči matky. Otec hrál ve výchově chlapce bezvýznamnou roli, zjevně kvůli práci v zahraničí. Chlapec tedy začal dělat to, že chodil za školu. Několikrát za týden chyběl bez pozdější omluvy. Byl to jakýsi vzdor proti celé situaci. Chlapec si svým chováním chtěl vydobýt návrat, ne asi přímo do místa bydliště, ale spíše poblíž místa bydliště, protože tam měl tetu a strejdu a také své kamarády. Chlapec tady (v novém bydlišti) neměl žádné kamarády, což sám chlapec uváděl, že mu vadí. Možná by si i kamarády našel, kdyby do školy chodil, ale chlapec se nějak zasekl. Byl introvert a upjal se k něčemu co bylo a nechtěl nic nového zkoušet.
Maminka s tím pochopitelně nesouhlasila. Na chlapcovo záškoláctví se přišlo ve finále velmi brzo, protože sama maminka zjistila, že chlapec je místo školy doma bez důvodu. Sama maminka chlapce nechtěla krýt a řekla to i škole. Takže to byla iniciativa samotné maminky, že vzniklou situaci chtěla řešit. Maminka spolupracovala se školou a měly jsme i několik jednání ve škole. S maminkou jsme řešili i možnost, že by chlapec dojížděl do původní školy, ale bohužel toto řešení nebylo možné. Chlapec by musel cestovat s přestupy a bylo by to daleko. Nakonec byl případ oznámen na OSPOD (orgán sociálně-právní ochrany dětí) a řešilo se to i ve spolupráci s tímto orgánem. Na společných jednání byl přítomen pan ředitel, metodik prevence, já coby třídní učitelka, maminka a zástupce OSPODu. Školního psychologa jsme v té době na naší škole neměli.
Situace se vlekla od ledna, přes jaro až téměř ke konci školního roku. Dořešilo se to někdy v květnu. Nakonec se souhlasem OSPODu a maminky se chlapec přestěhoval k tetě a strýci a začal navštěvovat školu v jejich místě bydliště, kde měl i své kamarády, ještě na konci 8.ročníku. Jestli je situace dobře nebo špatně zvládnutá to netuším. Z pohledu chlapce to byla úspěšně vyřešená situace, vydobyl si, co chtěl. Z pohledu maminky a naší školy se nejspíš jedná o neúspěšné řešení. Bohužel nemám žádné informace, jak si chlapec vedl po přestupu na jinou školu a k tetě a strýci.