It repeats itself over and over again, right from the start. Questions like 'What's in it for me?' / 'What do I need it for?' / 'Why do I have to do this?' One would say that they are old enough to know that such questions are of no use to them. I was in sixth grade, the introductory class, I explain to them, as always at the beginning of the year, what they need for textbooks, notebooks, aids and how everything will work between us in general. The class is a little noisier and less orderly, but I've gotten used to the constant quieting down. It just doesn't freak me out anymore. In the almost constant noise, I tell them that they have four quarterly assignments this year. Last year they only had two, and that was always in the semester, because within the framework of distance education it would be an almost superhuman task to write one with them every quarter. Of course, this announcement of mine will be met with a wave of criticism from the whole class. At that moment it comes, the one student famous for this question in my subjects: ... I continue with my introductory lesson, I show them the thematic plan. 'Sometime around half term we'll get to functions - linear functions, powers, linear functions, exponentials, logarithmics... that'll be fun... Yes?' 'Teacher, may I ask?' 'Ask me.' 'I would like to know what we need this for, what we will use it for.'
The student just keeps asking such stupid questions, it goes on and on. They all revolve around what a certain thing will do for him, or why he has to learn it. He has been like this since elementary school (6th year of primary school), he had such questions even then and it still hasn't left him. Otherwise, of course, he's not stupid, I don't understand his questions all the more. He is such an ordinary student, he mainly excels in these questions, but not so much in knowledge.
Verbal disruption of lessons
The student asked the question: 'And why? What is it good for?' after so many years of practice, such a question no longer annoys me, but even so, I'm sick of it. I answer him: 'I thought you were old enough not to ask such stupid questions.' That got rid of him for a while, yes, just for a while. 'Sometime around half term we'll get to functions - linear functions, powers, linear functions, exponentials, logarithmics... that'll be fun... Yes?' 'Teacher, may I ask?' 'Ask me.' 'I would like to know what we need this for, what we will use it for.' 'Again? So you might not use it for anything, but your classmates who want to study mathematics definitely need it. Anyway, mathematics develops logical thinking, so at least it can be useful for you and I don't want to talk about it anymore, what's the point.'
Disrespectful communication, Interview
He didn't ask anything like that for the rest of the class, but I don't think he'll stop completely, I expect a question like that again next class. If only for the reason that this was not the first time and it is repeated almost regularly.
Sexta (druhý ročník SŠ), 16
neznámé
Neukázněnost,Nedbalost,Lenost
VŠ, Anglický jazyk a matematika
Opakuje se to pořád dokola, už od primy. Otázky typu 'K čemu mi to je?' / 'Na co to potřebuju?' / 'Proč to musím dělat?' To by člověk řekl, že už jsou dost starý na to, aby věděli, že jim takový otázky k ničemu nejsou. Byla jsem v sextě, úvodní hodina, vykládám jim, jako vždy na začátku roku, co všechno potřebují za učebnice, sešity, pomůcky a jak celkově bude všechno mezi námi fungovat. Třída je to trochu hlučnější a méně spořádaná, ale už jsem si na to neustálý utišování zvykla. Už mě to prostě nevyvede z míry. V tom takřka neustálém hluku jim sděluji, že je tento rok čekají čtyři čtvrtletní práce. Minulý rok měli jenom dvě a to vždy v pololetí, protože v rámci distanční výuky by byl takřka nadlidský úkol psát s nimi jednu každé čtvrtletí. Toto moje oznámení se samozřejmě shledá s vlnou kritiky ze strany celé třídy. V tu chvíli to přichází, ten jeden žák touto otázkou v mých předmětech pověstný: ... Pokračuji dál se svojí úvodní hodinou, ukazuji jim tematický plán. 'Někdy kolem pololetí se dostaneme k funkcím - lineární funkce, mocninné, lineárně lomené, exponenciální, logaritmické... to bude teprve zábava... Ano?' 'Paní učitelko, můžu se zeptat?' 'Tak se ptej.' 'Já bych chtěl vědět, k čemu tohle potřebujeme, k čemu to využijeme.'
Žák se prostě pořád ptá na takové hloupé otázky, je to pořád dokola. Všechny se točí okolo toho, k čemu mu určitá věc bude, nebo proč se ji musí učit. Takovýhle je už od primy (6. ročník ZŠ), už tehdy měl takové otázky a pořád ho to neopustilo. Jinak samozřejmě není hloupý, o to víc nechápu tyhle jeho otázky. Je to takový obyčejný student, vyniká hlavně těmito otázkami, ale znalostmi zas tak moc ne.
Žák položil otázku: 'A proč? K čemu je to dobrý?' taková otázka už mě po tolika letech praxe nerozčílí, ale i přesto už jí mám po krk. Odpovídám mu: 'Myslela jsem, že už jsi dostatečně velkej na to, aby si se takhle hloupě neptal.' Tím jsem se ho na chvíli zbavila, ano, jenom na chvíli. 'Někdy kolem pololetí se dostaneme k funkcím - lineární funkce, mocninné, lineárně lomené, exponenciální, logaritmické... to bude teprve zábava... Ano?' 'Paní učitelko, můžu se zeptat?' 'Tak se ptej.' 'Já bych chtěl vědět, k čemu tohle potřebujeme, k čemu to využijeme.' 'Už zase? Tak ty to třeba pak nevyužiješ k ničemu, ale rozhodně to potřebují tvoji spolužáci, kteří se chtějí věnovat matematice. Každopádně matematika rozvíjí logický myšlení, takže k tomuhle ti to alespoň může být a už se o tom nechci bavit, k čemu co pořád je.'
Po zbytek hodiny už se na nic podobného nezeptal, ale nemyslím si, že by s tím přestal úplně, očekávám takovou otázku zase příští hodinu. Už jen z toho důvodu, že tohle nebylo poprvé a opakuje se takřka pravidelně.