I was in charge of a big break and suddenly I hear a loud shout, laughter and then applause from 7th B. So I go inside to see what's going on. The students stand in a semicircle around the blackboard and amusedly observe the brown yogurt stain on the white wall next to the blackboard.
The student is an only child. He comes from an incomplete family, which at the same time does not have a problem with money. His parents work a lot and therefore don't pay him much attention. His parents try to compensate by buying him lots of things and gifts. So the student is used to getting what he wants and that he doesn't have to make any effort for it. It follows that he not only treats his things with care and respect. They often destroy things, especially if they are school property. At the same time, due to the lack of attention from their parents, they try to get attention from their classmates with behavior that deviates from the norm or behavior that shocks. However, he is not aware of the consequences of his behavior.
Violation of classroom/school rules
step into their midst, wait for them to quiet down a bit, and then as calmly but forcefully as possible I ask who did it. After a moment of silence, a student comes in - the class clown and a slightly problematic student. You can tell from the tone of his voice that he feels on top of things and doesn't want to lose his dude image at any cost. I'll ask him to come and talk to me in the hallway in private. When we leave the classroom and the circle of classmates, a slight insecurity can already be seen on him. He doesn't even have the courage to make eye contact during a face-to-face conversation. I ask him how the incident happened and why he did it in the first place. He explains to me that he and a classmate were chasing each other around the classroom and the student couldn't think of anything better than to throw his chocolate yogurt he got for a snack at him. But the yogurt missed the classmate and instead splashed on the wall next to the blackboard. But the student defends himself by saying that he did not think that the cup would burst and cause such havoc. It was obvious that the student was ashamed of what he had done, but at the same time I knew that similar behavior had already occurred with the student a few times in the past, for example when he destroyed desks with a compass or threw fruit down the stairs. It seemed to me that he has no respect for things at all and that he does not realize the consequences of his actions. So I told him how it affects me. That I understand that maybe he didn't think of it and that every person sometimes doesn't think of something, but that you need to take responsibility for your actions and try to correct your mistake. I agreed with him that he would stay longer at school after school that day, go to the janitor, pick up paint and a brush from him and clean the stain and then repaint it. And if he does, I won't take it up with his parents or write him a note.
Agreement, Consequences, Transfer of student, Interview
The student accepted my offer. But he discovered that painting over a greasy stain is not at all easy, that it is terribly slow and the result is not very satisfactory. In addition, he received a sermon from our energetic janitor, who then watched his work with his critical eye the whole time and accompanied everything with his notes. Since then, I have not experienced another similar incident with the student.
13 let, 7. třída ZŠ
fotbal, hraní počítačových her
Ničení majetku,Nevhodné chování
Vysokoškolské – titul. Mgr., učitelství druhého stupně ZŠ, aprobace německý jazyk a český jazyk
Měla jsem dozor o velké přestávce a najednou slyším ze 7. B hlasitý křik, smích a následně potlesk. Jdu se tedy podívat dovnitř, co se děje. Žáci stojí v půlkruhu kolem tabule a pobaveně pozorují hnědou jogurtovou skvrnu na bílé zdi vedle tabule.
Žák je jedináček. Pochází z neúplné rodiny, která zároveň nemá problém s penězi. Jeho rodiče hodně pracují a nevěnují mu tím pádem tolik pozornosti. Rodiče se to snaží kompenzovat tím, že mu kupují spoustu věcí a dárků. Žák je tedy zvyklý, že dostane, po čem touží a že pro to nemusí vyvinout žádné úsilí. Z toho plyne, že se nejen ke svým věcem nechová opatrně a s úctou. Často věci zničí, obzvláště pokud se jedná o majetek školy. Zároveň se kvůli nedostatku pozornosti ze strany rodičů snaží získávat pozornost od svých spolužáků chováním, které vybočuje z normálu, nebo chováním, které šokuje. Následně si ale neuvědomuje důsledky, které s sebou jeho chování nese.
Vstoupím do jejich středu, počkám, až trochu ztichnou a pak se co nejklidněji ale rázně zeptám, kdo to udělal. Po chvilkovém tichu se přihlásí žák – třídní šašek a mírně problémový žák. Z tónu jeho hlasu je znát, že se cítí být nad věcí a nechce za žádnou cenu ztratit image frajera. Poprosím ho, aby si se mnou šel promluvit na chodbu jen mezi čtyřma očima. Když opouštíme prostor třídy a kruh spolužáků, je na něm už vidět mírná nejistota. Při rozhovoru mezi čtyřma očima už ani nemá odvahu navazovat oční kontakt. Ptám se ho, jak k incidentu došlo a proč to vůbec udělal. Vysvětlí mi, že se se spolužákem honili po třídě a žákovi nenapadlo nic lepšího, než po něm hodit svůj čokoládový jogurt, který dostal k svačině. Jogurt ale spolužáka minul a místo toho se rozprsknul na zeď vedle tabule. Žák se ale hájí tím, že ho nenapadlo, že kelímek praskne a způsobí takovou spoušť. Bylo vidět, že se žák stydí, za to co provedl, ale zároveň jsem věděla, že podobné chování se již u žáka v minulosti párkrát vyskytlo, například když ničil lavice kružítkem nebo házel ovoce ze schodů. Přišlo mi, že nemá vůbec úctu k věcem a že si neuvědomuje následky svých činů. Řekla jsem mu tedy, jak to na mě působí. Že chápu, že ho to třeba nenapadlo a že každý člověk občas něco nedomyslí, ale že je potřeba za své činy nést odpovědnost a snažit se svou chybu napravit. Dohodla jsem se s ním, že ještě ten den zůstane po vyučování ve škole déle, zajde za panem školníkem, vyzvedne si u něj barvu a štětec a skvrnu vyčistí a následně přemaluje. A pokud tak učiní, nebudu to řešit s jeho rodiči nebo mu psát poznámku.
Žák na mou nabídku přistoupil. Zjistil ale, že přemalovat mastnou skvrnu není vůbec jednoduché, že to je hrozně pomalu a výsledek není moc uspokojivý. Navíc dostal kázání od našeho rázného pana školníka, který pak následně jeho práci celou dobu sledoval svým kritickým okem a vše doprovázel svými poznámkami. Od té doby jsem u žáka žádný další podobný incident nezaznamenala.