During education, there were frequent absences, which arose due to the inability of the mother to go to school. He used to go to bed late because he played games until late at night. In the morning, he refused to get up for this reason, he was tired, irritable. The mother excused these absences with increased sickness and a diagnosis of ASD. With the passage of time, he could not handle the transition to the next grades and the increasing difficulty of the curriculum. If he was present at school, he refused to work, it was necessary to constantly activate him and call him to work. He consciously induced states of inappetence, he was even able to vomit. He knew that this would make his mother pick him up from school. Due to high absenteeism, social relations with classmates were disrupted. Children also noticed his physical appearance. He did not follow basic hygiene habits and often wore dirty clothes. The mother perceived any feedback on her son's behavior as a misunderstanding of the manifestations of his diagnosis and as an attack on her person. With increasing age and the increasing difficulty of studying at elementary school, manifestations of aggressive behavior and tantrums appeared. From my point of view, the whole situation got significantly worse during the Covid-19 pandemic.
He lives with both parents. Parents have different approaches to raising their son. He does not respect his father and has no authority over him. The mother is dominant in the family. They live in a shared house with their grandparents. He doesn't have a good relationship with them. He spends most of his time with his mother. The mother does whatever she wants to avoid conflict. She also buys him more expensive things that he asks for (PC games, computer, equipment, etc.) and inappropriate food such as sweets and Coca-Cola, without respecting the dietary recommendations from the doctor due to the high degree of childhood obesity. Due to his diagnosis, he already had an assistant at his disposal in pre-school education. When he started elementary school, he was placed in a regular class. Based on the examination, the special pedagogic center recommended the support of a second teacher in the class.
Diagnosis, Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Attendance problems, Selfdestructive behaviour
At first, I approached the whole situation leniently, as I have experience from the past years of my practice. I initiated frequent meetings with my mother, where we discussed the situations that arose and looked for the most suitable solution. At first, the mother was grateful for this approach and was happy to attend our school. She always accepted all the agreed rules with gusto and committed to complying with them. She also adapted the regime at home. At school and at home, he should have a uniform approach to the fulfillment of duties and remuneration. However, with further increasing absenteeism, I was forced to proceed with informing the school management and the prevention methodology. This was followed by quarterly meetings in the presence of me as a class teacher, legal representatives, prevention methodology and the deputy director for inclusive education. After several meetings where there was no improvement and absenteeism was still high, the mother was informed that the school required a medical certificate of excused absence due to concerns that it might be covert truancy. Even this measure did not appear to be effective. High absenteeism was reported to OSPOD by the school management. Subsequently, there was a meeting with me, a social worker from OSPOD, the school management, legal representatives and . At the meeting, I introduced everyone to the problem, and then the social worker pointed out to the mother that non-compliance with compulsory school attendance is a very serious matter and that parents are responsible for ensuring that the child attends school. Furthermore, on the basis of insufficient school performance, I proposed an assessment in the SPC. I was concerned with the re-examination of mental abilities and the possible reduction of the minimum outputs of the curriculum. I am sure that this is an appropriate measure, given the success in school. Reducing the content of the curriculum would mean the elimination of stress for him and the probability of mastering the curriculum would increase. would, in my opinion, appreciate this reduction in the difficulty of the subject matter. After an investigation at the SPC, education was recommended according to the minimum outputs of the given year.
Agreement, Consequences, Interview, Cooperation with experts
From my point of view, the mother was offered all available options for solving the difficulties. The situation was still the same - high absenteeism, failure to fulfill school duties and mother's constant excuses. one day during one-on-one lessons, he told me that he wasn't going to come here anymore and that he was already looking at a new school. After class, I asked my mother to confirm this information and she confirmed it for me. Given the effort involved, I was disappointed that this information was communicated to us in this way (by mistake). My mother had been planning to transfer to another school for a long time without informing anyone from our school about this fact. within a week he transferred to another elementary school.
11 let, 5. ročník
PC, jízda na kole
Mgr., speciální pedagogika pro učitele
Během vzdělávání docházelo k častým absencím, které vznikaly na základě neschopnosti matky vypravit do školy. Chodil pozdě spát, protože hrál hry do pozdních nočních hodin. Ráno z tohoto důvodu odmítal vstávat, byl unavený, podrážděný. Matka tyto absence omlouvala zvýšenou nemocností a diagnózou PAS. S postupem času nezvládal přechod do dalších ročníků a přibývající obtížnost učiva. Pokud byl ve škole přítomen, odmítal pracovat, bylo nutné jej neustále aktivizovat a vyzývat k práci. Vědomě si vyvolával stavy nechutenství, byl schopen se i pozvracet. Věděl, že díky tomuto si jej matka ze školy vyzvedne. Kvůli vysoké absenci byly narušeny sociální vztahy se spolužáky. Děti si též všímaly jeho fyzického vzhledu. Nedodržoval základní hygienické návyky a často nosil ušpiněné oblečení. Matka jakoukoli zpětnou vazbu na chování syna vnímala jako nepochopení projevů jeho diagnózy a jako útok na její osobu. S rostoucím věkem a zvyšující se náročností studia na ZŠ se objevily projevy agresivního chování a záchvatů vzteku. Z mého pohledu došlo v době pandemie Covid-19 k výraznému zhoršení celé situace.
Žije s oběma rodiči. Rodiče mají k výchově syna rozdílný přístup. Otce nerespektuje a nemá k němu autoritu. Matka je v rodině dominantní. Žijí ve společném domě s prarodiči. S těmi nemá dobrý vztah. Většinu času tráví s matkou. Matka dělá vše, co si přeje, aby předešla konfliktům. Kupuje mu i finančně nákladnější věci, které si žádá (PC hry, počítač, vybavení atd.) a nevhodné jídlo jako sladkosti a Coca-Colu, aniž by respektovala dietní doporučení od lékaře z důvodu vysokého stupně dětské obezity. Již v předškolním vzdělávání měl z důvodu své diagnózy k dispozici asistenta. Při nástupu na ZŠ byl zařazen do běžné třídy. Speciálně pedagogické centrum na základě vyšetření doporučilo podporu druhého pedagoga ve třídě.
Zpočátku jsem k celé situaci přistupovala shovívavě, jelikož mám zkušenosti z minulých let své praxe. S matkou jsem iniciovala časté schůzky, kde jsme probíraly vzniklé situace a hledaly nejvhodnější řešení. Matka byla nejprve vděčná za tento přístup a byla ráda, že může navštěvovat naši školu. Veškerá dohodnutá pravidla vždy s chutí přijala a zavázala se k jejich dodržování. Přizpůsobila tomu i režim doma. Ve škole i doma měl mít jednotný přístup k plnění povinností a odměňování. S další vzrůstající absencí jsem ale byla nucena přistoupit k informování vedení školy a metodika prevence. Následovaly čtvrtletní schůzky v přítomnosti mě jako třídní učitelky, zákonných zástupců, metodika prevence a zástupce ředitele pro inkluzivní vzdělávání. Po několika schůzkách, kdy nedocházelo ke zlepšení situace a absence byla stále vysoká, byla matka obeznámena s tím, že škola vyžaduje potvrzení omluvení absence od lékaře z důvodu obavy, že by mohlo jít o skryté záškoláctví. Ani toto opatření se nejevilo jako účinné. Vysoká absence byla vedením školy nahlášena na OSPOD. Následně došlo ke schůzce se mnou, sociální pracovnicí z OSPOD, vedením školy, zákonnými zástupci a . Na schůzce jsem všechny seznámila s daným problémem a následně sociální pracovnice matku upozornila, že nedodržování povinné školní docházky je velmi závažná věc a rodiče jsou zodpovědní zajistit, aby dítě do školy docházelo. Dále jsem na základě nedostatečného školního prospěchu navrhla posouzení v SPC. Šlo mi o přešetření mentálních schopností a případného snížení minimálních výstupů učiva. Jsem si jistá, že se jedná o vhodné opatření, vzhledem k úspěšnosti ve škole. Snížení obsahu učiva by pro něj znamenalo eliminování stresu a zvýšila by se pravděpodobnost zvládání učiva. by podle mého názoru ocenil toto snížení obtížnosti učiva. Po přešetření v SPC bylo doporučeno vzdělávání dle minimálních výstupů daného ročníku.
Z mého pohledu byly matce nabídnuty veškeré dostupné možnosti řešení obtíží. Situace byla stále stejná – vysoká absence, neplnění školních povinností a matčiny neustálé výmluvy. mi jednoho dne během individuální výuky sdělil, že už sem chodit nebude a že se už byl dívat na novou školu. O potvrzení této informace jsem po vyučování oslovila matku a ta mi ji potvrdila. Vzhledem k vynaloženému úsilí jsem byla zklamaná, že nám tato informace byla sdělena tímto způsobem (omylem). Přechod na jinou školu matka plánovala dlouhou dobu, aniž by o této skutečnosti informovala kohokoliv z naší školy. do týdne přestoupil na jinou ZŠ.