Upon arrival in the classroom, the student did not respond to my instructions for everyone to find their workplace. He was running around the class, rolling on the ground. He did not respond to the admonition. That's why I left him for a while and ignored him, for now I assigned work to the other children. Then I took the student's hand and we went to sit on the desk, but he repeatedly left his seat. So I tried to give him a task on the carpet. He worked for a while, but if I got up and went to attend to someone else, he demanded attention, increased his noise. I tried to communicate with him through a plush toy, which partly took at least a while and the student sat down at the desk and worked. But suddenly another pupil told him that he was doodling and the pupil ran out and started knocking things off the other's desk, shouting in their ear. He verbally attacked his classmates, but they did not understand him and laughed at him. This turned him on even more and he began digging into their backs and thrusting. Aggression escalated.
The class that the student attends is mixed - for students from 1st to 3rd grade, there are currently four students - two from 3rd grade, they are hyperactive, impulsive, prone to brachial aggression, both towards things and people. Both also have speech defects. They do not concentrate well at work, but after treatment they are able to endure sitting at the bench and, with appropriate motivation and alternating activities, work quite nicely. Another student is Pepa, who also has a behavioral and emotional disorder, in a large group he is aggressive, hot-tempered, and likes to provoke others. He doesn't enjoy reading and writing, but he likes to count. Another pupil has been diagnosed with a hyperactive behavior disorder, he does not adapt well in a new environment. In his tribal school, he attacked a teacher, strangled a classmate, broke the fingers of an assistant and allegedly knocked out a speech therapist's tooth. He is quite communicative, but reacts poorly to comments from classmates. He is new to this class, just getting used to it, he has been put on medication. The other pupils are already used to the school regime, the new pupil is now disrupting it and conflicts arise.
Diagnosis, Physical aggression, Nonverbal disruption of lessons
At first, I tried to talk him down in a calm voice, to distract him with a soft toy, through which we communicated at least for a while. At the moment when the student started to throw things from the bench to the others, I raised my voice and strongly reprimanded him. That didn't help at all - he probably gets yelled at a lot at home and therefore doesn't respond to raising his voice. What interested him for a while was when I invited him to go and look out the window. But after a while he turned around and shouted in his classmates' ears. After the others laughed at him, I reprimanded them, I pointed out that their behavior was not correct. However, the student began to physically attack his classmates, and therefore he was taken to the ward, where he was separated from the children for a certain period of time.
Transfer of student, Interview, Cooperation with experts, Warning
Due to the lower IQ, the student is not aware that he is doing something wrong, he is not capable of self-reflection. The next day he returned to school he was very lively again. I think that the change to a calmer and more focused behavior will occur only after adaptation and after setting the right treatment. Then thanks to an individual approach, alternating activities and appropriate motivation, quality teaching will be possible.
7 let
Žádné
Pedagogická fakulta, aprobace Tělesná výchova, Pedagogika volného času, Speciální pedagogika
Po příchodu do třídy žák nereagoval na mé pokyny, aby si každý našel své pracovní místo. Běhal po třídě, válel se po zemi. Na napomenutí nereagoval. Proto jsem ho chvíli nechala a nevšímala si ho, zatím jsem zadala ostatním dětem práci. Potom jsem žáka vzala za ruku a šli jsme si sednout do lavice, ale opakovaně opouštěl své místo. Zkoušela jsem mu tedy zadat úkol na koberci. Chvíli pracoval, ale pokud jsem se zvedla a šla se věnovat někomu jinému, dožadoval se pozornosti, zvyšoval svoji hlučnost. Snažila jsem se s ním komunikovat přes plyšovou hračku, což částečně alespoň na chvíli zabralo a žák si sednul do lavice a pracoval. Najednou mu ale jiný žák řekl, že čmárá a žák vyběhl a začal shazovat ostatním věci z lavice, křičel jim do ucha. Verbálně napadal spolužáky, kteří mu ale nerozuměli a smáli se mu. To ho vytočilo ještě víc a začal je dloubat do zad a strkat. Agresivita se stupňovala.
Třída, kterou žák navštěvuje je smíšená – pro žáky 1. až 3. ročníku, aktuálně jsou zde čtyři žáci – dva z 3. třídy, jsou hyperaktivní, impulzivní, se sklony k brachiální agresi, jak vůči věcem, tak i lidem. U obou se také vyskytují vady řeči. Na práci se špatně koncentrují ale po zaléčení jsou schopni vydržet sedět v lavici a při vhodné motivaci a střídání činností pracují celkem pěkně. Další žák má také poruchu chování a emocí, ve velkém kolektivu je agresivní, vznětlivý, s oblibou provokuje ostatní. Nebaví ho čtení a psaní ale rád počítá. Žák, který je ústřední postavou této kazuistiky, má diagnostikovanou hyperaktivní poruchu chování, špatně se adaptuje v novém prostředí. Ve své kmenové škole napadl učitele, škrtil spolužačku, lámal prsty asistentce a logopedce údajně vyrazil zub. Je celkem komunikativní ale špatně reaguje na poznámky od spolužáků. V této třídě je nový, teprve si zvyká, byla mu nasazena medikace. Ostatní žáci už jsou zvyklí na školní režim, nový žák jim ho nyní narušuje a vznikají konflikty.
Zpočátku jsem se snažila domlouvat mu klidným hlasem, odvádět jeho pozornost plyšovou hračkou, skrze kterou jsme alespoň chvíli komunikovali. V okamžiku, kdy žák začal ostatním shazovat věci z lavice jsem zvýšila hlas a důrazně ho napomínala. To nezabíralo vůbec – pravděpodobně je doma často okřikován, a proto nereaguje na zvýšení hlasu. Co ho na chvíli zaujalo bylo, když jsem ho vybídla, aby se šel podívat z okna („Podívej, venku jsou koníci...“). Po chvíli se ale otočil a křičel spolužákům do ucha. Poté, co se mu ostatní smáli, jsem je napomenula, zdůraznila jsem, že jejich chování není správné („Kluci, nesmějte se mu, vadí mu to a zlobí ho to. Pokračujte v práci a zkuste si ho nevšímat.“) Žák ale začal spolužáky fyzicky napadat, a proto byl odveden na oddělení, kde byl na určitou dobu oddělen od dětí.
(V krajním případě – jako je např. fyzický útok na děti nebo učitele, ničení majetku apod., můžou učitelé v naší škole odvést děti na oddělené a předat je zdravotnickému personálu, který se o ně postará – jedná se o školu při zdravotnickém zařízení.)
Vzhledem k nižšímu IQ si žák není vědom toho, že dělá něco špatně, není schopen sebereflexe. Druhý den, kdy se vrátil do školy byl opět hodně živý. Myslím si, že změna ke klidnějšímu a soustředěnějšímu chování nastane až po adaptaci a po nastavení správné léčby. Pak díky individuálnímu přístupu, střídání činností a vhodné motivaci bude možná kvalitní výuka.