I was a class teacher in a small school. I taught 5 first graders and eight second graders in one classroom. Among the first-graders was a 6-year-old pupil who often and loudly used very vulgar expressions. He used them when something made him angry. He was angered by seemingly small things, such as a fleeting touch from a classmate in the locker room while hanging clothes or a look in the eye.
From the age of two, the student's parents let him be watched in a children's group, even though the boy protested strongly on the way. He attended kindergarten right in our village and already used vulgar terms as a kindergartener. A few months before he started first grade, his little sister was born and his parents paid a lot of attention to her. They expected that the pupil was now a big and strong boy and made it clear to him. They expected him to be independent disproportionate to his age. The student spends a lot of time with his grandmother, who has a different view on things and disagrees with his parents on many things. The other children in the class are rather afraid of the pupil and his short-tempered behavior is not pleasant to them. After starting school, he didn't have 'his' friend (his good friend was still in kindergarten) and he only managed to find one towards the end of the school year. Since then, the situation has improved significantly. Establishing relationships with peers was not easy. The student could not follow the rules of the game. Even when the children took him in (mostly at the intercession of the teacher in the sorority), he often disrupted the children's play. When they rejected him, he failed them too, and immediately. He couldn't apologize and didn't seem to understand what was wrong with his behavior. He was stubborn.
Violation of classroom/school rules, Verbal disruption of lessons
introduced a motivating behavior evaluation system in the classroom. Black dots for disruptive behavior and smileys for 'good deeds'. Black dots could be erased with a good deed. Three black dots meant punishment (e.g. The others are playing in the garden, you are going to study with me). It worked for the whole class except the student. As another option, I tried the 'Trust Box'. I invited the children to write anonymously what was bothering them. In a small number of children, it was possible to identify who wrote what, which I actually needed. The student expressed himself with these words: 'I'm angry, but I don't know why'. We discussed problematic situations with the whole class within the limits of time, the children proposed possible solutions themselves. I invited the parents to the school to discuss it together. Parents claim that vulgarisms are not used at home, and that the student learned them in kindergarten and school. On my recommendation, my son and I visited the Pedagogical Psychological Counseling Center and chose PPP. In one heated situation, I moved his desk (every student has his own small desk at school) to the department so that the student could not see his classmates. He sat with his back to the others, concentrating and working on the task at hand. Conditional exclusion from the group.
Consequences, Working with the collective, Transfer of student, Interview, Cooperation with experts
Moving the desk and isolating him from the others at the given moment mainly helped the other children, but it must have been unpleasant for the pupil. Although he worked and concentrated, I am aware that I isolated him from the team and I do not consider this to be an ideal solution. Unpleasant situations were repeated often and when we tried to analyze them together with the children, it was time-consuming. Some 'model' schoolgirls were demotivated by these inconveniences. It took away from our learning time together. It helped the most when the student finally found a friend. His friend is from a completely different family background. So far, however, they understand each other well and both are benefiting from their new friendship. The counseling center at Sládková advised parents to look for another facility, because they deal with more serious problems (Counseling Center for drug and other addictions). The parents think that the son does not need further help and have not sought any other counseling. During classes, we managed to reduce the number of profanity. However, he could not hold his own in the sorority, where the regime is more relaxed. Some of the other children were even afraid to go to the club and the situation escalated. The student violated the school rules with his behavior and therefore we were forced to proceed with a conditional expulsion from the group in the spring. Again, this solution has helped other children, but it is not an ideal solution to the situation.
6 let, první ročník
Velice hezky kreslí; doma si hraje na tabletu
Vulgární vyjadřování,Verbální agresivita
Učitelství 1. stupně, specializace HV, rozšířené o obor AJ
Byla jsem třídní učitelka v malotřídní škole. V jedné učebně jsem učila 5 prvňáčků a osm druháčků. Mezi prvňáčky byl 6-letý žák, který často a hlasitě používal velmi vulgární výrazy. Používal je ve chvíli, kdy jej něco rozzlobilo. Rozzlobily ho zdánlivé maličkosti jako například letmý dotyk spolužačky v šatně při věšení oblečení nebo pohled do očí.
Žákovi rodiče jej od dvou let nechávali hlídat v dětské skupině, i když chlapec cestou výrazně protestoval. Mateřskou školu navštěvoval přímo v naší obci a již jako školkáček používal vulgarismy. Pár měsíců před nástupem do první třídy se mu narodila sestřička a rodiče k ní upnuli velkou pozornost. Očekávali, že žák je nyní velký a silný kluk a dávali mu to jasně najevo. Očekávali u něj samostatnost nepřiměřenou jeho věku. Žák tráví hodně času s babičkou, která má na věc jiný pohled a s rodiči v mnohém nesouhlasí. Ostatní děti ve třídě se žáka spíše bojí a jeho prchlivé chování jim není příjemné. Po nástupu do školy neměl 'svého' kamaráda (jeho dobrý kamarád byl ještě v mateřské škole) a podařilo se mu ho najít až ke konci školního roku. Od té doby se situace výrazně zlepšila. Navazování vztahů s vrstevníky nebylo jednoduché. Žák nezvládal dodržovat pravidla hry. I když ho děti vzaly mezi sebe (většinou na přímluvu paní vychovatelky v družině), často dětem hru překazil. Když ho odmítly, překazil jim ji taky, a to hned. Nedokázal se omluvit a vypadalo to, že nechápe, co je na jeho chování špatně. Byl zatvrzelý.
Zavedla jsem ve třídě motivující systém hodnocení chování. Černé puntíky za rušivé chování a smajlíky za 'dobré skutky'. Černé puntíky bylo možné odmazat pomocí dobrého skutku. Tři černé puntíky znamenaly trest (např. Ostatní si hrají na zahradě, ty se půjdeš se mnou učit). Fungovalo to pro celou třídu, kromě žáka. Jako další možnost jsem vyzkoušela 'Schránku důvěry'. Vyzvala jsem děti, aby anonymně napsaly, co je trápí. V malém počtu dětí bylo možné identifikovat kdo co napsal, což jsem vlastně potřebovala. Žák se vyjádřil těmito slovy: 'Zlobím, ale nevím proč'. Problémové situace jsme v rámci časových možností probírali s celou třídou, děti samy navrhovaly možná řešení. Pozvala jsem rodiče do školy, abychom to probrali společně. Rodiče tvrdí, že doma se vulgarismy nepoužívají, a že se je žák naučil ve školce a ve škole. Na moje doporučení se synem navštívili Pedagogicko psychologickou poradnu, zvolili PPP. V jedné vyhrocené situaci jsem přesunula jeho lavici (ve škole má každý žák svoji malou lavici) ke katedře tak, aby žák neviděl na spolužáky. Seděl zády k ostatním, soustředil se a pracoval na zadaném úkole. Podmínečné vyloučení z družiny.
Přesunutí lavice a izolování od ostatních v danou chvíli pomohlo hlavně ostatním dětem, pro žáka ale muselo být nepříjemné. Sice pracoval a soustředil se, ale uvědomuji si, že jsem ho tímto vyčlenila z kolektivu a nepovažuji to za ideální řešení. Nepříjemné situace se opakovaly často a když jsme se je snažili s dětmi společně rozebírat, bylo to časově náročné. Některé 'vzorné' školačky byly těmito nepříjemnostmi demotivovány. Ubíralo nám to společný čas pro učení. Nejvíce pomohlo, když si žák konečně našel kamaráda. Jeho kamarád je z úplně odlišných rodinných poměrů. Zatím si ale dobře rozumí a oběma nové přátelství prospívá. Poradna na Sládkové doporučila rodičům vyhledat jiné zařízení, protože oni se věnují závažnějším problémům (Poradenské centrum pro drogové a jiné závislosti). Rodiče si myslí, že syn nepotřebuje další pomoc, a jinou poradnu nevyhledali. Během vyučování se nám podařilo počet vulgárních výrazů snížit. V družině, kde je volnější režim, se ovšem nedokázal udržet. Některé z ostatních dětí se dokonce bály do družiny chodit a situace se vyhrotila. Žák svým chováním porušoval školní řád a proto jsme na jaře byli nuceni přistoupit k podmínečnému vyloučení z družiny. Toto řešení opět pomohlo ostatním dětem, ale není ideálním řešením situace.