At the beginning of the school year, I got an 8.B in English. I knew the children from previous years because I had taught them before. But a new girl came to the class, who failed her senior year. I only met this girl in that class. I learned from my colleagues that she failed in English. And so I tried to involve as much as possible in the lessons, at the same time I wanted to get the children to talk to each other and get to know each other more. But over time, the student started going to the toilet more and more often and told me that she needed to pee. It happened like four times during that hour, when she left the class and came back within 5 minutes. And I asked her afterwards if she had any health problems and she said no. I also didn't learn anything at the class meeting, because the student lived only with her grandmother, who didn't go to meetings. I just thought that the student was trying to get out of class and spend as much time as possible in the toilet so that she didn't have to be in class. I stopped letting my pupil go to the toilet and in my eyes she was more of a girl who likes to hang out and cough at school. After one short incident, when a student wanted to go to the toilet 3 times, I lost my temper and told her that she would definitely not be able to get out of class like that, and that she was disturbing the whole class with her constant questions about the toilet. The student remained silent, and eventually remained in the classroom, but did not react. After an hour, I wanted to talk to her because it couldn't go on like this. After a long pause, the student said that she is afraid to speak English in front of her new classmates and is nervous about it, which is why she wants to urinate all the time. I found out that the student was under stress in the English class because she did not excel in it and was shy. She really needed to go to the toilet because of her nervousness. I understood that this is a psychosomatic problem.
The student failed the English language course, rather quiet but without problems, her grades were rather below average, she lived with her grandmother. Class - neutral, indifferent to the student.
Diagnosis
I regret that instead of calmly asking her if there was a deeper reason for her constant trips to the toilet, I immediately called her a slacker. Since then, I stopped looking at students' problems superficially and looked for possible causes and reasons behind them. After our conversation, I understood that I cannot push a student in English lessons and call her out loud in front of the whole class. And I preferred conversations in pairs or individual tasks. I also offered her tutoring.
Disrespectful communication, Support, Interview
Shortly after the incident - I re-evaluated my attitude towards the pupil herself and also changed some procedures in the lessons. My pupil seemed calmer since then, and although she still went to the toilet, it was no longer so frequent. In the long term - Žačka started coming to me for tutoring, in the long term she improved and her speech block gradually disappeared.
14 let, 8.B
Knihy, muzika
Mgr., ČJ, AJ
Na začátku školního roku jsem dostala 8.B z angličtiny. Děti jsem znala už z předešlých let, protože jsem je již dříve učila. Ale do třídy přišla nová holka, která propadla z vyššího ročníku. Já jsem se s touto dívkou seznámila až v dané třídě. Od kolegů jsem se dozvěděla, že propadla právě z angličtiny. A tak jsem se snažila zapojovat co nejvíce do hodin, zároveň jsem chtěla docílit toho, aby děti mezi sebou mluvily a více poznaly. Jenže žačka začala postupem času častěji a častěji chodit na záchod a říkala mi, že potřebuje nutně čůrat. Za tu hodinu se to stalo třeba čtyřikrát, kdy odešla z hodiny a do 5 minut zase přišla. A ptala jsem se jí následně, jestli má nějaké zdravotní problémy a odpověděla mi, že ne. Na třídní schůzce jsem se také nic nedozvěděla, protože žačka bydlela pouze s babičkou, která na schůzky nechodila. Prostě jsem si myslela, že žačka se snaží z hodin ulít a strávit co nejvíce času na záchodě, aby nemusela být v hodině. Přestala jsem žačku pouštět na WC a v mých očích byla spíše holka, která se ráda poflakuje a kašle na školu. Po jednom krátkém incidentu, kdy žačka chtěla jít po 3x na záchod, mi ujely nervy a řekla jsem ji, že se takhle určitě z hodin vyvlíkat nebude, a že mi ruší svým neustálým dotazováním na záchod celou třídu. Žačka mlčela, a nakonec ve třídě zůstala, ale nereagovala. Po hodině jsem si s ní chtěla promluvit, protože takto to dál nešlo. Z žačky po delší pomlce vypadlo, že se bojí před novými spolužáky mluvit anglicky a je z toho nervózní, a proto se jí chce neustále močit. Zjistila jsem, že žačka byla v hodinách angličtiny ve stresu, protože v ní nevynikala a styděla se. Na WC opravdu potřebovala kvůli nervozitě. Pochopila jsem, že se jedná o psychosomatický problém.
Žačka propadla z anglického jazyka, spíše tichá, ale bezproblémová, prospěch spíše podprůměrný, bydlela s babičkou. Třída – neutrální, lhostejná k žačce.
Mrzí mě, že jsem místo toho, abych se ji v klidu zeptala, zda její neustálé chození na WC nemá nějaký hlubší důvod, tak jsem ji hned označila za flákače. Od té doby jsem se přestala dívat na problémy žáků povrchově a hledala jsem za tím možné příčiny a důvody. Po našem rozhovoru jsem pochopila, že na žačku nemůžu v hodinách angličtiny tlačit a vyvolávat ji nahlas před celou třídou. A volila jsem spíše konverzace ve dvojičkách či samostatné úkoly. Nabídla jsem ji taktéž doučování.
Krátkodobě po incidentu – Já jsem přehodnotila svůj postoj k samotné žačce a taky jsem změnila některé postupy v hodinách. Žačka mi přišla od té doby klidnější, a ačkoliv stále na záchod chodila, už to nebylo tak časté. Dlouhodobě – Žačka začala ke mně chodit na doučování, z dlouhodobého hlediska se zlepšila a její blok z mluvení postupně mizel.