The student was restless all day. He was inattentive during class, throwing his things around and trying to interact with other students. He shouted at the others and ran out into the corridor after the bell rang. I always tried to stop him and talk him out of it, but I'd say it didn't help much. Such a day when a student behaves like this is no exception. I thought it was going to be another one of those more demanding days. But I still didn't know what would happen during lunch. The student sometimes bangs the cutlery on the table during lunch, is noisy, if someone drops the cutlery he starts laughing loudly and is inconsiderate towards his classmates.
From the age of two, he attended a children's group for a few months, after which he attended a kindergarten in the regional capital for less than a year. After moving, he joined the smaller kindergarten of our elementary school in our town. He attended kindergarten with a delay of 3 years. Due to his problematic behavior, he underwent a series of examinations at the age of 4, on the basis of which he was diagnosed with ADHD. On the recommendation of the pedagogical-psychological consultancy, the pupil from the age of 4 was assigned a teacher's assistant for eight hours a day. From September 1, 2020, the student entered the 1st grade of our elementary school. Attendance is regular, with minimal sickness. The student stays at school from 6:45 a.m. to 3:00 p.m. In the afternoon, he spends time in the group. The boy lives together with his two siblings with his mother in the family home of his grandparents. The mother cooperates with the elementary school, she is interested in the boy. She regularly consults everything with the teachers and monitors the boy's condition in written reports - diaries, in which the boy is evaluated by the teachers for individual parts of the day with smileys. The motivational system proves itself, the mother awards rewards for the highest daily number of smileys. So far, the boy's father has not visited the elementary school, nor has he expressed an interest in information regarding his son's behavior and education by phone. The student is usually very well and carefully prepared for the lesson in terms of material. Grandparents and mother's parents are also interested in the boy. The process of adapting to the rules was already very problematic in our kindergarten. Although, thanks to his quickness, he orientated himself in the new environment quickly and without difficulty, he was not willing to influence his inappropriate behavior for a long time. It took several months before he was able to accept the set rules of behavior at all. For a long time, he tried to see if his bad behavior in the system would result in some bug, which he could use immediately thanks to his cleverness and alertness. He actually tries it all the time, but it must be said that he now has a firm grasp of what is expected of him, how and why he should behave correctly. At first, the student absolutely did not respect the fixed rules that the kindergarten has clearly laid out and according to which the other children follow. He did not recognize any authority and responded to orders with oppositional defiance. In some situations, his behavior was markedly antisocial. With the help of a motivational reward system, due to the maximum consistency and great commitment of the assistant and pedagogues and fixed boundaries in behavior, it was possible to compensate the pupil's behavior. Now the student knows the rules of behavior well, he is able to follow them. However, he is well aware of the fact that he is under constant surveillance. If this supervision stopped, the student would quickly take advantage of the situation. After a hiatus from the coronavirus, during which he was out of education for an extended period, he entered primary school relatively unimpaired, in good shape and able to continue what we set up and where we left off. Whether and to what extent home education undoubtedly had an influence on this fact is for others to judge. The student is a smiling, well-adjusted, very lively, sensitive boy with a short attention span. He is rather solitary, but accepts children. He never knowingly harms children. If it did, it was the result of rash and reckless behavior that he later regretted. He always tenderly apologized to the children. He likes physical contact (stroking hands) for which he is grateful. At the same time, he can show strong displeasure. Especially in situations where they have to curb their inappropriate behavior. He can be angry, cunning, he can lie and cheat and violate established rules of behavior. But now he is able to correct his behavior more and think more about the consequences of his transgressions. Although he respects authority much more than he did in his earlier years in kindergarten, he is still able to constantly cross the lines of behavior on a daily basis.
Diagnosis, Emotional outbursts
During lunch the pupil was unruly. During lunch, he banged his spoon on the table, and since he had a soup spoon, the drops landed on the other classmates. You came to complain and I went to talk to him. When he saw that I was approaching, he did not change his behavior and continued his activities. I emphatically explained to him that he must not do that and he just laughed in my face. After a long negotiation, he stopped doing it, I went to my place and it was quiet for a while. After a few minutes, she heard the student laughing loudly. I took my lunch and went to sit next to him at the table. Sometimes I do that and he calms down in my presence. When I sat down, the student started saying that my food is
Interview
During the scolding from the teacher, the pupil behaved more calmly at the table. You could see that the scolding touched him. However, we reported the incident to his mother and since then we have not seen him spit in anyone's food. Unfortunately, after some time, the student still shouts during lunch, bangs on the table and sputters during the meal. I'm not very happy about this scolding, but sometimes you get on your nerves. I don't consider scolding to be a revolutionary solution to the situation, but sometimes it helps, at least for a little while. Unfortunately, we still haven't figured out how he explained to the student that he must behave in an appropriate manner at the table.
9 let, 2. třída
Pohybová aktivita
Nepozornost,Nerespektování autority,Neuznávání pravidel,Rušení výuky,Vykřikování
vysokoškolské, speciální pedagogika
Žák byl celý den neklidný. Během výuky byl nepozorný, rozhazoval své věci a snažil se o interakci s ostatními žáky. Pokřikoval po ostatních a po zvonění vybíhal na chodbu. Vždy jsem se ho snažila zastavit a domluvit mu, ale řekla bych, že to moc nepomohlo. Takový den, kdy se žák takto chová není žádnou výjimkou. Pomyslela jsem si, že to bude zase jeden z těch náročnějších dní. To jsem ale ještě nevěděla, co se stane během obědu. Žák občas při obědu mlátí příborem do stolu, je hlučný, pokud někomu spadne příbor začíná se hlasitě smát a je neohleduplný vůči svým spolužákům.
Od dvou let navštěvoval několik měsíců dětskou skupinu, poté necelý jeden rok docházel do mateřské školy v krajském městě. Po přestěhování nastoupil do menší mateřské školy naší základní školy v našem městě. Do mateřské školy docházel i s odkladem 3 roky. Kvůli jeho problematickému chování absolvoval ve 4 letech sérii vyšetření, na základě kterých mu byla stanovena diagnóza ADHD. Na doporučení pedagogicko-psychologické poradny byl žákovi od 4 let přidělen asistent pedagoga na osm hodin denně. Od 1. 9. 2020 nastoupil žák do 1. třídy naší základní školy. Docházka je pravidelná, s minimální nemocností. Žák pobývá ve škole od 6:45 do 15:00. Odpoledne tráví čas v družině. Chlapec žije spolu s dvěma sourozenci s matkou v rodinném domě svých prarodičů. Matka se základní školou spolupracuje, o hocha se zajímá. Vše pravidelně konzultuje s učitelkami a stav hocha sleduje i z písemných zpráv - deníků, ve kterých je hoch učitelkami ohodnocen za jednotlivé části dne smajlíky. Motivační systém se osvědčuje, za nejvyšší denní počet smajlíků uděluje odměny matka. Otec hocha doposud základní školu nenavštívil, ani telefonicky neprojevil zájem o informace, které by se týkaly chování a vzdělávání syna. Žák bývá na výuku po materiální stránce velice dobře a pečlivě připraven. O hocha se zajímají i prarodiče, rodiče matky. Proces adaptace na pravidla již v naší mateřské škole byl velmi problematický. Ačkoliv se díky své bystrosti v novém prostředí zorientoval rychle a bez potíží, nebyl ochotný ovlivnit své nepatřičné chování ještě dlouhou dobu. Trvalo několik měsíců, než byl schopen nastavená pravidla chování vůbec akceptovat. Dlouhou dobu zkoušel, jestli v systému jeho špatné chování – důsledek nebude nějaká chybička, které by díky své vychytralosti a pohotovosti ihned mohl využít. Zkouší to vlastně neustále, ale je nutno říci, že nyní má již pevné ukotveno, co se od něj očekává, jak a proč se má správně chovat. Zpočátku žák absolutně nerespektoval pevně stanovená pravidla, která má mateřská škola jasně vytyčená a podle kterých se ostatní děti řídí. Neuznával jakoukoliv autoritu a na příkazy reagoval opozičním vzdorem. V některých situacích bylo jeho chování výrazně asociální. S pomocí motivačního systému odměn, díky maximální důslednosti a velkému nasazení asistenta a pedagogů a pevně stanovených hranic v chování se podařilo žákovo chování zkompenzovat. Nyní žák pravidla chování dobře zná, je schopen se podle nich řídit. Je si však dobře vědom skutečnosti, že je pod neustálým dohledem. Pokud by tento dohled ustal, žák by situace rychle využil. Po koronavirové pomlce, během které ze vzdělávání vypadl na delší dobu, nastoupil do základní školy relativně nezhoršený, v dobré formě a byl schopen pokračovat v tom, co jsme nastavili a tam, kde jsme přestali. Zda a do jaké míry na tomto faktu měla bezpochyby vliv domácí výchova, je na posouzení jiných. Žák je usměvavý, dobře naladěný, velice živý, citlivý hoch s krátkodobou pozorností. Je spíše samotářský, ale děti přijímá. Dětem vědomě nikdy neubližuje. Pokud se tak stalo, bylo to následkem zbrklého a neuváženého chování, kterého následně litoval. Dětem se vždy soucitně omluvil. Má rád fyzický kontakt (pohlazení po rukou), za který je vděčný. Současně dokáže dát najevo i výraznou nelibost. Zvláště v situacích, kdy musí omezit své nevhodné chování. Umí být naštvaný, vychytralý, umí lhát a podvádět a porušovat stanovená pravidla chování. Nyní je již ale schopen své chování více korigovat a více promýšlet vzhledem k důsledkům svých prohřešků. Ačkoliv respektuje autoritu daleko více než v dřívějších letech v mateřské škole, je stále ještě schopen hranice chování neustále denně překračovat.
Během obědu byl žák neukázněný. Během obědu tloukl lžící do stolu a vzhledem k tomu, že měl lžíci od polévky, tak kapky dolétávaly na ostatní spolužáky. Ti si přišli stěžovat a já jsem mu šla domluvit. Když viděl, že se blížím, tak nijak své chování neměnil a dále pokračoval ve své činnosti. Důrazně jsem mu vysvětlila, že to nesmí dělat a on se mi jen vysmíval do obličeje. Po dlouhém domlouvání to přestal dělat, já si šla na své místo a chvíli byl klid. Po pár minutách slyšela žáka, jak se hlasitě směje. Vzala jsem si svůj oběd a šla si sednout k němu ke stolu. Občas to tak dělávám a on se v mé přítomnosti zklidní. Když jsem si sedla, tak žák začal říkat, že moje jídlo je 
Během vynadání od paní učitelky se žák u stolu choval klidněji. Bylo vidět, že se ho vynadání dotklo. Nicméně jsme incident sdělili jeho matce a od té doby jsme nezaznamenali, že by někomu do jídla plival. Bohužel za nějaký čas žák stále při obědě vykřikuje, tluče do stolu a během jídla prská. Za toto vynadání moc šťastná nejsem, ale člověku občas ty nervy ujedou. Vynadání nepovažuju za nějaké převratné řešení situace, ale občas to aspoň na malou chvíli pomůže. Bohužel jsme ale stále nepřišli na to, jak žákovi vysvětlil, že se u stolu musí chovat patřičným způsobem.