From an early age, the student was a very lively and easily irritable child, he attended our elementary school from the first grade. He always had an answer for everything, the same goes with his own opinion. Over time, these traits began to manifest themselves more and more - in problematic relationships with peers, teachers, and parents. In the second half of the last school year, the pupil and I had to solve educational problems associated with rude behavior, e.g. shouting at the teacher, shouting over the explanation, not respecting the teacher's instructions, if he was quiet, did not work on the assigned tasks, or did not listen to the teacher, only looked into space from windows.
At any cost, he wanted to be the center of attention, spoke very rudely, vulgarly, made inappropriate comments to his classmates about their families from which he came, mocked others for their hobbies (while he himself did not have many), found something in every classmate, for which he mocked them and behaved arrogantly, condescendingly. In addition, the student often bit his hands in class - both the skin on the palms and the skin around the nails - sometimes his hands were bloody and he continued this activity despite warnings. However, the pupil rarely had physical manifestations, rather everything was directed towards spoken expression. Later, problems related to the use of addictive substances began to appear, and the grade for behavior climbed up to a 'three'.
Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
After these events, we had to start several joint meetings where it was suggested to the parents that the student transfer to another school.
Transfer of student, Interview
After the pupil's transfer, the end of the school year passed quite peacefully, both in the class the pupil attended at our primary school and in the pupil's new class. The student comes from a complete (it must be added mobile) family, he has two older siblings, he understands and listens to his older sister (the oldest of three children) the most. The student never belonged to a group of students who had a lot of friends, but he was never alone. It was strange that no one ever spoke out against his verbal insults and often inappropriate remarks with which he often attacked those around him. If someone was having fun with the student, he could not win, whether it was from classmates or teachers. The student had a distorted idea that thanks to financial support from his parents, he can do what he likes. It is important to mention that the pupil's absence was always excused, the parents tried to cooperate and attended informative meetings for parents, but they assigned the blame for the deterioration of school performance and behavior to the teachers. In terms of grades, the student would certainly have achieved honors if he wanted to, but he showed no effort to improve. The student was sorry, but he did not show even an iota of compassion for others, he had no desire to change, he was rude to everyone around him, there was probably no way to help him. The situation was resolved by transferring to another school, which I thought was a bit of an unfortunate decision, but there was probably nothing else to do, it was the last option for him to stop being 'alienated' with us.
13 let, 8. ročník
bmx kolo, skateboard
Lhaní,Vykřikování,Arogance,Agrese,Ničení majetku
výchovný poradce
Od útlého věku byl žák velmi živé a lehce vznětlivé dítě, naši základní školu navštěvoval od první třídy. Měl vždycky odpověď na vše, totéž platí s vlastním názorem. Postupem času se tyto rysy začaly čím dál více projevovat – v problematických vztazích s vrstevníky, učiteli, i rodiči. V druhé polovině minulého školního roku jsme s žákem museli řešit výchovné problémy spojené s drzým vystupováním, např. vykřikování na učitele, překřikování výkladu, nerespektování pokynů učitele, pokud byl zticha, nepracoval na zadaných úkolech, nebo neposlouchal učitele, pouze se díval do prázdna z okna.
Za každou cenu chtěl být středem pozornosti, mluvil hodně sprostě, vulgárně, měl nemístné poznámky na spolužáky o jejich rodinách, ze kterých pochází, posmíval se ostatním za jejich koníčky (přitom jich sám moc neměl), u každého spolužáka si našel nějakou věc, za kterou se jim posmíval a choval se arogantně, povýšenecky. Mimojiné si žák v hodinách často kousal ruce – ať už kůži na dlaních, tak kůži kolem nehtů – občas měl ruce až krvavé a i přes upozornění v této činnosti pokračoval. U žáka se však zřídka vyskytovaly fyzické projevy, spíše vše směřoval na mluvený projev. Později se začaly naskytovat i problémy související s užíváním návykových látek a známka z chování se vyšplhala až ke 'trojce'.
Po těchto událostech jsme museli zahájit několik společných setkání, kdy bylo rodičům navrženo přestoupení žáka na jinou školu.
Po přestupu žáka proběhl konec školního roku celkem v poklidu, ať už v třídě, kterou žák navštěvoval na naší základní škole, tak i v nové třídě žáka. Žák pochází z úplné (nutno dodat movité) rodiny, má dva starší sourozence, nejvíce si rozumí a naslouchá starší sestře (nejstarší ze tří dětí). Žák nikdy nepatřil ke skupině žáků, kteří by měli spousty přátel, ale nikdy nebyl sám. Bylo až zvláštní, že proti jeho slovním urážkám a často nevhodným poznámkám, kterými často napadal své okolí, nikdo nikdy nevystoupil. Pokud se s žákem někdo bavil, nemohl vyhrát, ať už to bylo z řad spolužáků či učitelů. Žák měl zkreslenou představu o tom, že díky finančnímu zajištění ze strany rodičů si může dělat, co se mu zlíbí. Důležité je zmínit, že žák měl vždy absenci omluvenou, rodiče se snažili spolupracovat a dostavovali se na informativní schůzky pro rodiče, ale vinu za zhoršení školního prospěchu a chování přiřazovali učitelům. Co se týče známek, žák by zcela jistě dosáhl i vyznamenání, pokud by chtěl, ale neprojevoval ani snahu ke zlepšení. Žákovi bylo líto, avšak neprojevoval ani špetku soucitu k ostatním, neměl snahu se změnit, byl drzý na všechny v okolí, nebylo mu nejspíš jak pomoci. Situace se vyřešila přestupem na jinou školu, což mi přišlo trochu jako nešťastné řešení, ale nedalo se nejspíš nic jiného dělat, byla to poslední možnost, jak by u nás přestal 'cizopasit'.