The 7th grade student has a very free upbringing, there are no set rules and tasks, there is almost no education, he can basically do what he wants.
He is the second child, he has a sister who is 4 years older, also with learning disabilities. The parents are divorced, the mother and the children live with her parents. This is a normally gifted, more sensitive boy with signs of reduced frustration tolerance, insecurity in stressful situations, with impulsive reactions when he gets the attention of others even at the cost of inappropriate behavior, with signs of ADHD. Oscillation of attention, motivation and mental capacity to work is primarily characterized by mental stress, when there is a disparity between the requirements for information processing, decision-making, work pace, but also attention, memory and imagination. In the field of special pedagogical examination, he is a boy with developmental learning disabilities - dyslexia and dysorthography. The birth was allegedly without complications and the psychomotor development as well. There is no information about attendance at kindergarten, as it did not even take place in our region. He joined our elementary school only in the middle of the second year. He did not have a postponement of school attendance. He came from a Waldorf school (after the divorce, the mother moved back in with her parents). In the second grade, he couldn't read or write, we only tutored him in our school. At that time, he was very peculiar in his expressions, for example, during games on the children's playground in the group, he would dig his head and face in the sand and pebbles and dig a path with it. The mother almost did not believe that the child could have ADHD syndrome or behavioral disorders and would need a special approach. Communication with her was always complicated, she defended the child, she did not pay much attention to him. His grandparents did not manage to raise him either. There was a significant lack of a male role model and his role in the family. The student did not react much to communication with female teachers and did not take them seriously.
Diagnosis, Verbal aggression
Everything improved by setting up more supervision in the classroom, more frequent communication and conducting classroom lessons, and especially by changing the classroom teacher, who was not a woman, but a man. The situation in the collective of the class was also changed by the arrival of new pupils who joined the class in the sixth year from a nearby small school. The most serious incident happened two years ago in the fifth grade, when the student strangled his classmate, who provoked him verbally (he verbally insulted the student's friend). After the second lesson, during a longer twenty-minute break, in the regular class of the fifth grade, a classmate began to verbally provoke and laugh at the student's friend. This situation escalated and the student began to "defend" his classmate
Working with the collective, Interview
Currently, the student's behavior is completely fine, he has calmed down significantly, he accepts the given norms, respects the rules of behavior and is a popular student in the group.
12 let, ročník sedmý
Sport - fotbal
Agrese,Verbální agresivita
Učitel 1. stupně Speciální pedagog
Žák 7. ročníku má velmi volnou výchovu, nemá nastavena žádná pravidla a úkoly, výchova téměř neprobíhá, může si v podstatě dělat, co chce.
Je druhé dítě, má o 4 roky starší sestru také s poruchami učení. Rodiče jsou rozvedeni, matka s dětmi bydlí u svých rodičů. Jedná se o normálně nadaného, citlivějšího chlapce s projevy snížené frustrační tolerance, nejistoty v zátěžových situacích, s impulzivními reakcemi, kdy získává pozornost druhých i za cenu nevhodného chování, s projevy ADHD. Oscilace pozornosti, motivace i psychické práceschopnosti má primárně charakter duševní zátěže, kdy u něj dochází k nepoměru mezi požadavky na zpracování informací, rozhodování, tempa práce, ale i pozornosti, paměti a představivosti. V oblasti speciálně-pedagogického vyšetření je to chlapec s vývojovými poruchami učení – dyslexie a dysortografie. Porod byl údajně bez komplikací a psychomotorický vývoj taktéž. O docházce do mateřské školy nejsou žádné informace, neboť neprobíhala ani v našem kraji. Do naší základní školy nastoupil až v polovině druhého ročníku. Odklad školní docházky neměl. Přišel z waldorfské školy (po rozvodu se matka vrátila zpět k rodičům). Ve druhé třídě neuměl číst ani psát, vše jsme ho doučovali až v naší škole. Tehdy byl v projevech velmi svérázný, například při hrách na dětském hřišti v družině hlavou a obličejem rejdil v písku a kamíncích a vyrýval tím cestičku. Matka si téměř nepřipouštěla, že by dítě mohlo mít syndrom ADHD nebo poruchy chování a potřebovalo by speciální přístup. Komunikace s ní byla vždy komplikovaná, dítě obhajovala, příliš se mu nevěnovala. Prarodiče, jeho výchovu také nezvládali. V rodině výrazně chyběl mužský vzor a jeho role. Na komunikaci s pedagogy ženami, žák příliš nereagoval a nebral je vážně.
Vše se zlepšilo nastavením většího dohledu ve třídě, častější komunikací a vedením třídnických hodin a hlavně změnou třídního učitele, kterým nebyla žena, ale muž. Situaci v kolektivu třídy také změnil příchod nových žáků, kteří do třídy nastoupili v šestém ročníku z nedaleké malotřídní školy. Nejvážnější incident se stal před dvěma lety v páté třídě, kdy žák škrtil svého spolužáka, který ho provokoval slovně (slovně urážel žákova kamarádku). Po druhé hodině, během delší dvacetiminutové přestávky, v kmenové třídě pátého ročníku začal spolužák slovně provokovat a smát se žákova kamarádka. Tato situace eskalovala a žák začal svoji spolužačku „bránit
V současné době je chování žáka zcela v pořádku, výrazně se zklidnil, přijímá dané normy, respektuje pravidla chování a v kolektivu je oblíbeným žákem.