little after half a year, I started to notice that the student is more and more inattentive, grumpy and does not fulfill his duties - he does not do his homework, does not do the assigned work in class, tries to deliberately give wrong answers when called upon. From a problem-free child, he suddenly became a problem within a few weeks, not only for me, but also for the rest of the class team. Within a few weeks, the class began to generate a different climate than before. I just watched the student for a few days. I gradually tried to guide him in a certain way, I wanted to get him back to his normal self. Unfortunately, I didn't succeed, so I decided to call his mom and try to talk to her. Mom gave me permission to guide the student and if he didn't listen to me, to use raising my voice, to control him more and more consistently. As it turned out during the interview, there were also problems with him at home and his parents were at a loss. Because of this, I sent the pupil to the Pedagogical-Psychological Counseling Center in our district for examination. The result of the examination was that the student was found to be healthy, with only signs of ADHD, which could manifest as indiscipline. I thought that, just to be sure, I would have the student examined at another Pedagogical-Psychological Counseling Center in the neighboring district. His behavior continued to deteriorate and it became more and more difficult to do anything and solve problems in the classroom. A few weeks later, during a math lesson, the student was very rude to me - swearing and swearing. I was so upset by his behavior that I had his parents call the school through the principal.
The student, then a nine-year-old boy, attending the 3rd grade of primary school. Average behavior (until that spring), with high self-confidence and self-confidence, very stubborn and uninfluenceable. More restless and distracted than his peers since entering the first grade of primary school, which resulted/results in poor performance. The mother looks very caring, during the interview you can tell that she likes to draw things. Choleric father, with very high self-esteem. It's hard to have a conversation with him, especially when he's not in a very good mood.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal aggression
called my parents at school. When I arrived, my mother seemed scared and my father really pissed off, so I gave them some time to catch their breath in the school library. Then we proceeded to talk about the pupil. At the very beginning of the conversation, my father began to threaten me with a lawsuit - not only against me, but also against the entire school. Thanks to the training given by the doctor, I knew how to behave and what to do in this situation. After the initial phase, I tried to reason sensibly and above all calmly, I explained the whole situation to my parents. We also talked about the fact that the pupil has deteriorated in recent months and that it is very difficult to get along with him - both with the pupil and in the collective. Both parents were partly reassured by my factual and unmistakable arguments. At the end of the meeting, my father apologized for my previous behavior while shaking my hand and ended the meeting with the words "We will forget the whole conversation
Transfer of student, Interview, Cooperation with experts, Warning
The result of the whole incident, which lasted for several weeks, was the reassignment of the pupil to another class based on the initiative of the parents. After the conversation, I had the feeling that they would sort it out with him somehow and everything would be fine again, but the parents decided, as they decided. On the one hand, this situation was very unpleasant for me, on the other hand, it was a great relief for the whole class as a collective. The student, albeit unconsciously, was breaking up the togetherness of the class. After several years, when the student was already in the second grade of elementary school, I met his mother. My mom started apologizing to me for all the unpleasant moments I had to go through because of his behavior. She also confided in me that things weren't exactly good at home at that time - she and her husband had become estranged and were preparing for a divorce. She then started talking about the pupil, his behavior has not improved since then, on the contrary, it has worsened. In the seventh grade, things were so bad with him that he was in re-education for several months.
9 let, 3. třída
počítačové hry
Lhaní
Mgr. (učitelka na prvním stupni ZŠ)
Něco málo po pololetí, jsem si začala všímat, že žák je čím dál tím více nepozorný, uzlobený a neplní si své povinnosti – nenosí domácí úkoly, zadanou práci v hodině nedělá, při vyvolání se snaží schválně odpovídat špatně. Z bezproblémového dítěte se najednou během pár týdnů stal problémovým, a to nejen pro mě, ale i pro zbytek třídního kolektivu. Třída během pár týdnů začala generovat jiné klima než doposud. Několik dní jsem žáka jen pozorovala. Postupně jsem se snažila o jeho určité vedení, chtěla jsem tím docílit, aby se dostal do svého normálu. Bohužel se mi to nedařilo, tak jsem se rozhodla, že zavolám jeho mamince a zkusím si s ní promluvit. Maminka mi dala souhlas k tomu, abych žáka vedla a kdyby mě neposlouchal abych použila i zvednutí hlasu, více a důsledněji ho kontrolovala. Jak se při rozhovoru ukázalo, tak i doma byly s ním problémy a rodiče byli bezradní. Kvůli tomu jsem poslala žáka do Pedagogicko-psychologické poradny v našem okrese na vyšetření. Výsledek vyšetření byl, že žák je bez nálezu – zdravý, pouze s náznaky ADHD, které se mohly projevovat jako neukázněnost. Říkala jsem si, že pro jistotu nechám žáka vyšetřit ještě v jiné Pedagogicko-psychologické poradně v sousedním okrese. Jeho chování se stále zhoršovalo a ve třídě bylo čím dál tím těžší cokoliv dělat a řešit. O několik týdnů později, při hodině matematiky, byl ke mně žák velice vulgární – padaly různé nadávky a sprostá slova. Byla jsem z jeho chování tak špatná, že jsem si nechala přes pana ředitele zavolat do školy jeho rodiče.
Žák, tehdy devítiletý kluk, navštěvující 3. třídu základní školy. Chováním průměrný (do onoho jara), s vysokým sebevědomím a sebedůvěrou, velice tvrdohlavý a neovlivnitelný. Již od nástupu do první třídy základní školy více neklidný a roztěkanější než jeho vrstevníci, což mělo/má za následek zhoršený prospěch. Maminka od pohledu velice starostlivá, při rozhovoru je poznat, že si velice ráda věci přikresluje. Tatínek cholerik, s velice vysokým sebevědomím. Je těžké s ním vést konverzaci, zvláště když není v úplně dobrém rozpoložení.
Do školy jsem si zavolala rodiče. Maminka se mi po příchodu zdála vystrašená a tatínek řádně nasupený, nechala jsem jim proto nějaký čas na vydýchání ve školní knihovně. Poté jsme přistoupili k rozhovoru o žákovi. Hned na začátku konverzace mi začal tatínek vyhrožovat žalobou – nejen na mou osobu, ale i na celou školu. Díky tomu, že jsem absolvovala školení, které vedl pan doktor, věděla jsem, jak se mám v této situaci zachovat a co dělat. Po úvodní fázi jsem se snažila rozumně a především v klidu argumentovat, vysvětlila jsem rodičům celou situaci. Taktéž jsme se bavili o tom, že se žák v posledních měsících zhoršil a že je s ním velice těžké vycházet – jako s žákem i v kolektivně. Mé věcné a nepřehlédnutelné argumenty oba rodiče částečně uklidnili. Na konci schůzky se mi tatínek při podávání ruky ještě omluvil za předchozí chování a schůzku zakončil slovy „Zapomeneme na celý rozhovor
Výsledkem celého incidentu, který se táhl několik týdnů bylo přeřazení žáka do jiné třídy na základě podnětu od rodičů. Po rozhovoru jsem měla pocit, že si to s ním nějak vyříkají a vše zas bude v pořádku, ale rodiče se rozhodli, tak jak se rozhodli. Na jedné straně byla tato situace pro mě velice nepříjemné, na stranu druhou to byla veliká úleva pro celou třídu jako kolektiv. Žák, byť nevědomě, rozbíjel pospolitost třídy. Po několika letech, když už byl žák na druhém stupni základní školy, jsem potkala jeho maminku. Maminka se mi začala omlouvat za všechny nepříjemné chvíle, které jsem musela absolvovat kvůli jeho chování. Taktéž se mi svěřila s tím, že tenkrát to u nich doma nebylo zrovna dobré – s manželem se odcizili a chystali rozvod. Poté začala mluvit o žákovi, jeho chování se od té doby nezlepšilo, ba naopak zhoršilo. V sedmé třídě to bylo s ním nakolik špatné, že byl několik měsíců na převýchovném pobytu.