taught elementary school for about ten years and became a 5th grade classroom teacher where there was a student who suffered from a behavior disorder, selective mutism. Until then, I had encountered various student disorders, but I had not encountered exactly this disorder during my teaching practice, and therefore had no experience. The student sat with her assistant at the very back by the window. But once I needed a student to move to another desk, right across the aisle. So I asked the student if she could also sit with her assistant in the next desk. However, the student did not respond to my request at all and was still sitting in her seat. I asked her why she didn't want to sit on the next bench. The student did not react at all and was still sitting in her seat.
The student suffers from a disorder called selective mutism. This disorder manifested itself mainly in her not communicating with anyone. She behaved almost normally at home, but at school she did not communicate with me, the assistant or her classmates. She worked out all assignments or tests only in writing. Another manifestation of her disorder was fixation on certain people or things. Another teacher or assistant she was not used to was not allowed to substitute. In such situations, the student was completely passive. Any change was unacceptable to the student.
Diagnosis, Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Not attending to teaching/Inattention to teaching
Since the student did not react at all, I tried to convince her that it was only a matter of her sitting a little further away. I convinced the student that the assistant would sit next to her again, that she needn't be afraid of anything. I begged her, convinced her, but nothing worked. But then it occurred to me that this disorder is manifested by fixation on things, that she could therefore be fixated on her chair and bench. The assistant and I moved her desk first, then I asked the student to sit on the next chair, that we would move hers to her desk. The student complied with this, and then sat down on her own chair by her desk. The teaching then continued without any problems.
Support
After this experience, I already knew in what exact way I should approach the student, if it is necessary for the student to be willing to comply with a change.
11 let, 5. třída ZŠ
malování
Selektivní mutismus
Učitelství pro 1. stupeň ZŠ, speciální pedagogika, titul Mgr.
Učila jsem asi desátým rokem na základní škole a stala jsem se třídní učitelkou 5. třídy, kde byla žákyně, která trpěla poruchou chování, selektivním mutismem. Do té doby jsem se setkala s různými poruchami žáků, ale přesně s touto poruchou jsem se během své pedagogické praxe nesetkala a neměla jsem tedy žádné zkušenosti. Žákyně seděla se svojí asistentkou úplně vzadu u okna. Jednou jsem ale potřebovala, aby si žákyně přesedla do jiné lavice, hned přes uličku. Žákyni jsem tedy poprosila, zda by si mohla sednout i se svojí asistentkou do vedlejší lavice. Žákyně však na můj požadavek vůbec nereagovala a stále seděla na svém místě. Zeptala jsem se jí, proč si nechce do vedlejší lavice sednout. Žákyně vůbec nereagovala a stále seděla na svém místě.
Žákyně trpí poruchou, která se nazývá selektivní mutismus. Tato porucha se u ní projevovala především tím, že s nikým nekomunikovala. V domácím prostředí se chovala skoro normálně, ale ve škole nekomunikovala ani se mnou, ani s asistentkou a ani se svými spolužáky. Veškeré úkoly nebo zkoušení vypracovávala pouze písemně. Dalším projevem její poruchy byla fixace na určité osoby nebo věci. Nesměl přijít na suplování jiný pedagog nebo asistent, na kterého nebyla zvyklá. Při takových situacích žákyně byla zcela pasivní. Jakákoliv změna byla pro žákyni nepřijatelná.
Vzhledem k tomu, že žákyně vůbec nereagovala, snažila jsem se jí přesvědčit, že jde pouze o to, že si sedne o kousek jinam. Přesvědčovala jsem žákyni, že si vedle ní zase sedne paní asistentka, že se nemusí ničeho bát. Prosila jsem ji, přesvědčovala, ale nic nefungovalo. Pak mě ale napadlo, že se tato porucha projevuje fixací na věci, že by tedy mohla být fixovaná na svoji židličku a lavici. S asistentkou jsme tedy přesunuly nejdříve její lavici, pak jsem žákyni poprosila, aby si sedla na vedlejší židličku, že tu její přesuneme k její lavici. Žákyně mi v tomto vyhověla, a potom si sama sedla na svoji židličku ke své lavici. Vyučování potom pokračovalo dál, již bez jakýkoliv problémů.
Po této zkušenosti jsem již věděla, jakým přesným způsobem mám k žákyni přistupovat, pokud bude potřeba, aby žákyně byla ochotna nějaké změně vyhovět.