got to know the student's behavior when he was in the fifth grade. At that time, I represented their teacher in his class. It's not easy with him. Other educators also have a problem with him. The student cannot admit his own mistake. According to him, others are to blame for everything. He is always innocent in it. He also has a problem with communication with his classmates. He is easily offended. He also blames his classmates for his problems, of course they don't like it and there is conflict in the world.
The student is in alternate care. Parents are divorced. He has half-siblings, both on his father's and mother's side. He has an older half-brother (from his father's side) with whom he no longer lives. I saw him leading a younger sibling (from his mother's side) to school. I was surprised that he could be a responsible brother because it's not that much at school. He had a very good relationship with his grandmother, going to her on weekends. But I guess she already died.
Emotional outbursts, Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Verbal aggression
The student refused to complete the assigned task in class. He did not manage to fulfill it as he would have imagined. He started to get angry that he wouldn't do it, that it was stupid. So I reminded him that he had to complete his tasks. This did not add much to the situation, the student started to get angry. To calm him down, I had to take him into the hallway. Of course, this was preceded by a longer argument before he understood that he had to go to that corridor.
Transfer of student 
The student calmed down in the corridor. I should have taken him there now and not let it go that far. Going to the corridor is perhaps the only thing that applies to him. He responds to any admonition by saying: "It's not my fault!
12 let, 7. ročník
vesmír, VIDA centrum, …
Bariéry v komunikaci,Problém se sebeovládáním
Učitelství matematiky a fyziky pro střední školy
Seznámila jsem se s chováním žáka, když chodil do páté třídy. Tehdy jsem v jeho třídě zastupovala jejich paní učitelku. Není to s ním úplně snadné. Problém s ním mají i ostatní pedagogové. Žák si totiž nedokáže přiznat vlastní chybu. Podle něj za všechno můžou ostatní. On je v tom vždycky nevinně. Má problém i s komunikací se spolužáky. Snadno se urazí. Ze svých problémů viní i spolužáky, ti si to samozřejmě nenechají líbit a konflikt je na světě.
Žák je ve střídavé péči. Rodiče jsou rozvedení. Má nevlastní sourozence, jak ze strany otce, tak matky. Má staršího nevlastního bratra (z otcovy strany), se kterým již nebydlí. Viděla jsem, jak vede do školy mladšího sourozence (z matčiny strany). Byla jsem překvapená, že dokáže být zodpovědný bratr, protože ve škole to tak moc není. Měl velmi dobrý vztah se svou babičkou, jezdil k ní na víkendy. Ale tuším, že již zemřela.
Žák odmítl splnit zadaný úkol v hodině. Nedařilo se mu totiž ho splnit, tak jak by si představoval. Začal se zlobit, že to dělat nebude, že je to blbost. Napomenula jsem ho tedy, že si úkoly musí plnit. To situaci moc nepřidalo, žák se začal vztekat. Aby se uklidnil, musela jsem ho vzít na chodbu. Tomu samozřejmě předcházelo delší dohadování, než pochopil, že na tu chodbu jít musí.
Žák se na chodbě uklidnil. Měla jsem ho tam vzít hned a nenechat to zajít tak daleko. Jít na chodbu je snad to jediné, co na něj platí. Na jakékoliv napomenutí reaguje slovy: „Já za to nemůžu!