The class began like many previous ones. Together with the class, we summarized the material from the previous lesson, made sure that we all understood the project that was assigned and slowly made our way to the topic of today's lesson. The student sat in the desk without any effort to participate in the lesson. It was also obvious from his absent-minded look that he was still completely oblivious to the hour. Even the guiding questions of the AP assistant did not help. However, since it was a topic that was important and from which other units are gradually derived, I needed the student to be at least partially concentrated and present in the lesson. I knew that he could no longer learn anything by self-study, and tutoring after school was also not possible due to his and his parents' reluctance. At the same time, I did not want to intervene in the situation unnecessarily radically, as I knew that this procedure would not fulfill what I needed - to get the student's long-term attention. Suddenly, I noticed that the student seemed to be "stepping on his feet
The student has long-term problems. Already when he entered junior high school, it was obvious that he would be diagnosed with one of the learning disorders or behavioral disorders. However, the biggest problem arose with the fact that his mother was not willing to allow the student's PPP examination. The whole process did not improve, but actually worsened, due to inaccurate knowledge of the student's condition. Phone calls with my mother and later any other communication (whether written or direct at school) did not help. The mother was convinced that her son did not suffer from any of the disorders. It was obvious that he was afraid of enrolling his son in a special school or enrolling his son in the group of "disabled students."
Not attending to teaching/Inattention to teaching
Since I discovered the cause of his inattention, I decided to intervene with a solution that he could use in the future (ie I did not use typical threats as a note, working out an extra task, etc.). So I invited the students to tell me what songs they like to listen to at the moment. The only rule was that it had to be a Czech song. One by one, the pupils began to name different genres and composers. However, the student did not join the discussion, so I challenged him myself. "And you, what are you listening to?
Interview
The short-term result was mainly that the student started to concentrate and was able to at least partially discuss in the class (compared to other classes, however, the discussion was above average). At the same time, thanks to the fact that the topic was close to him, he was also able to understand things that he would not have noticed at all. I don't know if we can talk about the long-term point of view, the pupil is very specific, and his behavior often changes (for no apparent reason). In my opinion, however, he realized that his interest can also be used in a regular lesson.
15 let, 1. ročník SŠ
Sport  ne profesionálně), PC hry
Podvody,Lhaní,Záškoláctví
VŠ (český jazyk a literatura, hudební výchova pro SŠ)
Hodina začala jako mnohé předchozí. Spolu se třídou jsme si shrnuli učivo z minulé hodiny, ujistili se, že všichni chápeme projekt, který byl zadán a pomalými krůčky se dostávali k tématu dnešní hodiny. Žák seděl v lavici bez jakékoli snahy se zapojit do vyučování. Z jeho nepřítomného pohledu bylo také zřejmé, že hodinu stále vůbec nevnímá. Nepomáhaly ani návodné otázky přísedící AP. Jelikož se však jednalo o téma, které bylo důležité a od něhož se postupně odvozují další celky, potřebovala jsem, aby žák byl aspoň částečně koncentrovaný a přítomný v hodině. Věděla jsem, že samostudiem se již nic nedokáže naučit a doučování po škole z důvodu neochoty jeho i rodičů také nebylo možné. Zároveň jsem nechtěla zasahovat do situace zbytečně radikálně, jelikož jsem věděla, že by tento postup, nesplnil to, co jsem potřebovala – získat žákovu dlouhodobou pozornost. Najednou jsem si všimla, že si žák jakoby „podupává
Žák má problémy dlouhodobě. Již, když nastoupil na nižší gymnázium, bylo zřejmé, že mu bude diagnostikována některá z poruch učení či poruch chování. Největší problém však nastal s tím, že jeho matka nebyla ochotna žákovo vyšetření PPP dovolit. Celý proces se tedy díky nepřesné znalosti žákova stavu nezlepšoval, ba přímo zhoršoval. Nepomáhaly telefonáty s matkou a později ani jakákoli jiná komunikace (ať již písemná, či přímá na škole). Matka byla přesvědčená, že její syn žádnou z poruch netrpí. Bylo zřejmé, že se bojí zařazení syna do speciální školy či zařazení syna do skupiny „nenadaných žáků
Jelikož jsem odhalila příčinu jeho nepozornosti, rozhodla jsem se zakročit řešením, které by mohl v budoucnu využít (tzn. nepoužila jsem typických výhružek jako poznámka, vypracování úkolu navíc apod.) Téma hodiny bylo spojeno s literaturou, a to přesněji řečeno s básní. Vyzvala jsem tedy žáky k tomu, aby mi řekli, jaké písně momentálně rádi poslouchají. Jediné pravidlo bylo, že se musí jednat o českou píseň. Žáci postupně jeden po druhém začali vyjmenovávat různé žánry a skladatele. Žák se však do diskuse nezapojil, a tak jsem jej vyzvala sama. „A ty, co posloucháš?
Krátkodobý výsledek byl především ten, že se žák začal soustředit a byl schopen aspoň částečné diskuse v rámci třídy (v porovnání s ostatními hodinami však diskuse byla nadprůměrná). Zároveň díky tomu, že mu téma bylo blízké, dokázal pochopit také věci, které by mnohdy vůbec nevnímal. Nevím, zda se o dlouhodobém hledisku dá hovořit, žák je velmi specifický, a často se jeho chování mění (bez zřetelného důvodu). Dle mého názoru si však uvědomil, že jeho zájem, může být využit i v běžné vyučovací hodině.