don't even know if this behavior can be described as problematic. At the beginning of my practice, when I started as a classroom teacher, I had a boy in my class who had no friends and didn't even show interest in talking with other students. He himself was an excellent student, a first-grader, but during breaks he always opened a book and read. When classmates tried to talk to him, he would quickly end the conversation or eventually go to the bathroom/hallway. I was afraid that this problem would carry over into adolescence or even adulthood.
The student was a very strong introvert, quiet, he liked to read, his favorite series was one that he read several times in a row. He was not part of any group in the class, he avoided contact with his classmates. He was able to work in a group (he cooperated with other pupils), but if he had a choice, he liked to work alone.
At first, I tried to solve this problem alone with the student, but he told me that he likes to read and doesn't need to talk to anyone. He told me that the other students have other hobbies and that's why he doesn't hang out with them. I tried to talk about this situation individually with his classmates, but they told me that they had tried to talk to this student several times about everything possible, but he himself did not seem very interested in any kind of conversation. Despite that, I tried to motivate them to try to integrate the student into the team, and on the advice of my colleagues at the time, I tried some adaptation games.
Working with the collective, Interview
The student still showed no interest in contact with other classmates, it seemed that he was even more withdrawn and did not want to cooperate with them. The classmates gradually lost interest in his inclusion in the team, and I, since the student did not cause any problems, decided not to prolong this situation any further. He himself did not think that these efforts, both on my part and on the part of his classmates, were doing him any good.
13, 7. třída
čtení
Mgr., polský jazyk, český jazyk
Nevím ani, zda jde toto chování označit za problémové. Na začátku mé praxe, kdy jsem začínala jako třídní učitelka, jsem měla ve třídě chlapce, který neměl žádné kamarády a ani neprojevoval zájem se s ostatními žáky bavit. Sám to byl výborný student, jedničkář, ale o přestávkách si vždycky otevřel knihu a četl si. Když se s ním spolužáci snažili bavit, konverzaci rychle ukončoval nebo případně odešel na záchod/chodbu. Měla jsem strach, že se tento problém přenese do adolescence nebo i dospělosti.
Žák byl velmi silný introvert, zatichlý, rád si četl, jeho oblíbená série byla, kterou četl i několikrát po sobě. Nebyl součástí žádné skupinky ve třídě, kontaktu se spolužáky se vyhýbal. Dokázal pracovat ve skupince (spolupracoval s ostatními žáky), pokud měl ale na výběr, rád pracoval sám.
Nejdříve jsem se snažila s žákem řešit tento problém sama, ten mi však tvrdil, že si čte rád a s nikým se bavit nepotřebuje. Řekl mi, že ostatní žáci mají jiné koníčky, a proto se s nimi nebaví. Zkoušela jsem si o této situaci individuálně promluvit s jeho spolužáky, ti mi ale řekli, že se už několikrát pokoušeli s tímto žákem mluvit o všem možném, ale on sám o jakoukoliv konverzaci nejevil příliš zájem. I přes to jsem se je snažila motivovat k tomu, aby se žáka snažili začlenit do kolektivu a na rady tehdejších kolegyň jsem se pokoušela o nějaké adaptační hry.
Žák stále neprojevoval zájem o kontakt s ostatními spolužáky, zdálo se, že je i více odtažitý a nechce s nimi spolupracovat. Spolužáci postupně ztratili zájem o jeho začlenění do kolektivu a já, jelikož žák nečinil žádné problémy, se rozhodla, že nebudu tuto situaci dál natahovat. On sám mi nepřipadal, že mu tyto snahy jak z mojí strany, tak ze strany spolužáků dělají dobře.