student who comes from a relatively normal, let's say standard functioning family. In class, he behaves relatively calmly most of the time, he can complete the assigned task if someone assists him, he thinks about things, tries, reports. There are occasional problems with it, but never anything that can't be solved. He has an assistant with him who keeps him more focused, pays attention to him, helps him with tasks that he is not good enough for. Due to his ADHD diagnosis, he behaves but unfortunately in a distracted manner, if the exercise is too long, he stops enjoying it and it is difficult to bring him back to focus. Once in English class, he got angry because he couldn't figure out the secret in the crossword puzzle, the assistant was not at school at the moment and the teacher was busy with another classmate. Out of nowhere he took scissors and started to demonstrate cutting his fellow student's hair with them, she turned to him out of nowhere and he cut her lightly in his hand. Of course it became a huge mess because everyone was scared what was going on when they saw a slight scratch and blood and he was scared but didn't really understand what he did wrong.
would say the class is classic, there are smaller groups formed here, but most get along at a class level. He also has his friends here, with whom he spends time even after school.
Diagnosis, Physical aggression, Not attending to teaching/Inattention to teaching
After this happened, all the students started yelling at him and being uncomfortable because of what happened. He got scared and ran to the locker room, where he hid and refused to go back upstairs to the classroom. I went to him and tried to explain to him that what he did was wrong and dangerous, but that it was an accident and luckily nothing serious happened. He refused to go back to class, so I called my mom because I didn't know how to convince him anymore, she came to pick him up and take him home because we agreed that it would be good for him to calm down at home and the next day at the school will take care of it.
Transfer of student, Interview, Cooperation with experts
Everything was resolved the next day, when he came to school, brought a classmate chocolate, apologized to her, and we never went back to it. For the first few days, the children didn't mess around with him that much, but that got over them after a while and everything went back to normal. I was a little sorry that I couldn't solve it without the help of my parents, but then I realized that it was probably the best solution for him at that moment.
8
volný čas s kamarády
Lhaní
Mgr., Učitelství pro první stupeň
Žák, který pochází z relativně normální, řekněme standardně fungující rodiny. Ve třídě se chová většinu času v relativně v klidu, dokáže dokončit zadaný úkol pokud mu někdo asistuje, přemýšlí nad věcmi, snaží se, hlásí se. S ním jsou občasné problémy, ale nikdy nic co by se nedalo vyřešit. Má k sobě asistentku, která ho drží více soustředěného, věnuje se mu, pomáhá mu s úkoly, na které nestačí. Kvůli jeho diagnóze ADHD se chová, ale bohužel roztěkaně, pokud je cvičení moc dlouhé, přestane ho bavit a je těžké ho vrátit zpátky do soustředění. Jednou v hodině angličtiny se rozzlobil, protože mu nevycházela tajenka v křížovce, asistentka zrovna nebyla ve škole a paní učitelka se věnovala jinému spolužákovi. Z ničeho nic vzal nůžky a začal s nimi předvádět stříhání na spolužaččiných vlasech, ta se z ničeho nic na něj otočila a on ji stříhnul lehce do ruky. Samozřejmě se z toho stal obrovský zmatek, protože se všichni lekli co se děje, když viděli lehký škrábanec a krev a on se lekl, ale moc nechápal co udělal špatně.
Třída je řekla bych klasická, jsou zde utvořené menší skupinky, ale většina spolu vychází na určitě třídní úrovni. On zde má také své kamarády, se kterými tráví čas i po škole.
Potom co se tohle odehrálo, všichni žáci na něj začali křičet a být nepříjemní, kvůli tomu co se stalo. On se lekl a utekl do šatny, kde se schoval a odmítal se vrátit nahoru do třídy. Šla jsem za ním a snažila jsem se mu vysvětlit, že co udělal bylo špatné a nebezpečné, ale že se jedná o náhodu a naštěstí se nestalo nic vážného. Odmítal jít zpátky do třídy, tak jsem zavolala mamince, protože už jsem nevěděla jak ho přesvědčit, ta si pro něj přišla a odvedla ho domů, protože jsme se domluvily, že to bude pro něj dobré, aby se uklidnil doma a na druhý den ve škole se to pak vyřeší.
Všechno se vyřešilo na druhý den, kdy on přišel do školy, přinesl spolužačce čokoládu, omluvil se jí a dál už jsme se k tomu nevraceli. Prvních pár dnů se děti okolo něj tolik nemotali, ale to je za chvíli přešlo a všechno se vrátilo do starých kolejí. Malinko mě mrzelo, že jsem to nezvládla vyřešit bez pomoci rodičů, ale pak mi došlo, že to bylo v tu chvíli asi nejlepší řešení pro něj.