During one of the Czech language classes, when I gave the 4th grade students the task of filling in the spelling of the endings of neuter, feminine and masculine nouns, after a while the student stood up abruptly, walked over to the wall, started banging his head against the wall and shouting 'I am moron/idiot/moron!' and other similar expressions. Recently, in all classes except mathematics, although his motivation has decreased somewhat, this student has become distracted, has difficulty concentrating, maintains attention and often complains that he cannot do it, and has started to show angry and explosive behavior. It got to the stage where he started banging his head against the wall.
The 4th grader is more of an introvert, lately his performance, attention, motivation, outbursts of anger, increased distraction, and he has started humiliating and putting himself down. When I talk to him alone he is very friendly and smart, he knows a lot about natural sciences, volcanoes and space. He is also very skilled with his hands and enjoys creative activities. He writes slowly and the Pedagogically Psychological Counseling Center diagnosed him with a developmental learning disorder. Later, he also went to a psychologist outside the school, but no information from there came back to the school.
Emotional outbursts
told him that no one thinks that about him, asked him why he was saying such things about himself and asked him to stop it quickly. When he stopped for a moment, I slowly approached him to possibly put something soft between his head and the wall if he started again so he wouldn't hurt himself. He told me he was saying that because it was true and started again. I told him that what he claims about himself is not true, let him stop for a moment and we can talk about it. In the end it worked and I took him aside to the game room, where we talked for a while. I asked him why he was banging his head against the wall and saying such ugly things about himself that are not true, he confided in me that he is not keeping up, he writes slowly and that he can't do it, and that's why he says that about himself. I explained to him that it doesn't matter, that he should do what he can manage and not worry about it, that we will adapt it together and adjust it so that it is okay for him. And when I asked him if he needed a moment to calm down alone and he said yes, I left him in the playroom saying that when he calmed down, he should go back to class and we would continue. After a few minutes he returned and the lesson continued.
Support, Interview, Cooperation with experts
During the following days, I spoke with his parents, who were very accommodating, and with the guidance counselor. Pedagogically - psychological counseling came up with a diagnosis of a developmental learning disorder, advised me to allow him a slower pace and to praise him a lot. She gave the pupil relief by saying that he should try and do what he can, she praised him much more for the activities he did and worked on, and I also talked to the rest of the class, which is a very good team. I explained the situation to the students, to respect the concessions in the slower pace of their classmate, and to help him. Which is what happened. The whole class was very helpful. And when one time later it happened that the student wanted to jump out of the window, the others immediately pulled him back and called the teacher who was in charge on the floor, but was currently dealing with something in another class and me. We immediately resolved the situation and called his parents, who arranged for him to see a psychologist. Gradually, we set a slower pace with the student for the subjects where more writing was done and agreed that if he had a seizure, he could go to the playroom to calm down. Whenever this happened, he would return a few minutes after calming down and continue the lesson.
9 let, 4. třída, ZŠ
příroda, sopky, vesmír, výtvarné činnosti
Emoční labilita
Magisterské vzdělání (Mgr.) v oboru pedagog na 1. stupni ZŠ
Při jedné z hodin Českého jazyka, kdy jsem žákům 4. třídy dala za úkol vyplňovat pravopis koncovek podstatných jmen rodu středního, ženského i mužského, se po nějaké chvíli žák prudce postavil, přešel ke zdi, začal bouchat hlavou o zeď a vykřikovat 'Já jsem debil/idiot/kretén!' a další podobné výrazy. Tento žák v poslední době na všech hodinách, kromě matematiky, i když i tam poněkud jeho motivace klesla, začal být roztěkaný, mít problém se soustředit, udržet pozornost a často si stěžoval, že mu to nejde a začaly se projevovat vzteklé a výbušné chování. Dospělo to až do fáze, kdy začal hlavou bít o stěnu.
Žák 4. třídy je spíše introvert, poslední dobou zhoršený prospěch, pozornost, motivace, výbuchy vzteku, zvýšená roztěkanost, a spustilo se u něj ponižování a shazování sám sebe. Když s ním mluvím o samotě je velmi přátelský a chytrý, ví toho mnoho o přírodních vědách, o sopkách a vesmíru. Je také velmi manuálně zručný, a jdou mu výtvarné činnosti. Pomalu píše a Pedagogicko psychologická poradna mu diagnostikovala vývojovou poruchu učení. Později docházel taktéž k psychologovi mimo školu, avšak žádné informace odtud zpět do školy nedorazily.
Oslovila jsem ho s tím, že tohle si o něm nikdo nemyslí, zeptala se ho, proč o sobě říká takové věci a požádala ho, aby s tím rychle přestal. Když na chvíli zastavil, pomalu jsem se k němu přiblížila, abych případně mezi jeho hlavu a zeď dala něco měkkého, kdyby začal znovu, aby si neublížil. Pověděl mi, že to říká, protože je to pravda a začal znovu. Řekla jsem mu, že to, co o sobě tvrdí, není pravda, ať na chvilku přestane, že si o tom promluvíme. Nakonec se povedlo a vzala jsem si ho stranou do herny, tam jsme si chvilku povídali. Ptala jsem se ho, proč se bil hlavou o stěnu a říkal o sobě tak ošklivé věci, které nejsou pravda, svěřil se mi, že nestíhá, pomalu píše a že to nezvládá, a proto to o sobě říká. Vysvětlila jsem mu, že to nevadí, že ať udělá to, co stihne a zvládne a netrápí se tím, že to spolu přizpůsobíme a upravíme tak, aby to pro něj bylo v pořádku. A když jsem se ho zeptala, jestli potřebuje chvilku na uklidnění o samotě a on řekl ano, nechala jsem ho v herně s tím, že až se uklidní, ať v klidu vrátí do třídy a budeme pokračovat. Po pár minutách se vrátil a pokračovalo se ve výuce.
V průběhu následujících dnů jsem si promluvila s jeho rodiči, kteří mi vyšli velmi vstříc, a s výchovnou poradkyní. Pedagogicko - psychologická poradna přišla s diagnostikou vývojové poruchy učení, doporučila mi povolit mu pomalejší tempo a hodně chválit. Nastavila žákovi úlevy s tím, že ať se snaží a udělá to, co stihne, mnohem více ho chválila za aktivity, které dělal a na kterých pracoval a promluvila jsem si i se zbytkem třídy, která je moc dobrým kolektivem. Vysvětlila jsem žákům situaci, aby respektovali úlevy v pomalejším tempu jejich spolužáka, a pomáhali mu. Což se tak i dělo. Celá třída byla velice nápomocná. A když se jednou později stalo, že žák chtěl skočit z okna, ostatní ho hned stáhli zpátky a volali učitelku, která měla dozor na patře, ale právě řešila něco v jiné třídě a mě. Ihned jsme situaci řešili a volali rodičům, kteří mu domluvili docházky k psychologovi. Postupně jsme si nastavili s žákem pomalejší tempo u předmětů, kde se více psalo a domluvili si, že když ho chytne záchvat, může se jít uklidnit do herny. Vždycky, když se tak stalo, se pár minut po uklidnění vrátil a pokračoval v hodině dál.