The situation, which I began to observe from the moment the pupil entered preschool education, was disturbing. I noticed that the pupil was starting to attack the children and generally behaved very aggressively. His attacks were directed both at other children and at the school staff. He almost never listened to any of the adults, that's why we repeatedly asked the mother to pick up the son because of his unmanageable behavior, finally he stopped going to kindergarten altogether. The situation worsened when the pupil started attending the first grade of elementary school, the aggression gradually escalated, he began to attack other children for no reason (mostly it was completely banal stimuli - for example, someone disagreed with his proposal, laughed, had a different opinion, made a joke that the pupil referred to himself). I was often present and I always separated the student from the other children as quickly as possible.
The student is now a fifteen-year-old boy who suffers from a behavioral disorder, he has been examined several times in a pedagogical-psychological counseling center, at a psychiatrist and by a pediatrician. He suffered some health complications in his early childhood, and according to his mother, there have been problems ever since. However, this claim has not been confirmed by any doctor, it is only the mother's assumptions. Already as a toddler, he could not be with other children for long because of his aggressive and unpredictable behavior. The mother isolated the student from the other children, but did not discuss the problem with anyone.
Diagnosis, Physical aggression, Verbal aggression
often asked the student why he did this when the child did nothing to him, but in vain, did not notice or deliberately did not answer me. I tried to communicate with him, but he never seemed interested. Even though I clearly instructed the student not to repeat this behavior, it happened anyway. The student was simply unmanageable. A few times he even attacked me or school staff. I then tried to hold the pupil until he calmed down enough. I knew that I wouldn't be able to do this on my own, or that it was beyond my or our abilities in general, so we consulted with the school about what to do next. A child psychiatrist was called, who decided to place the pupil in a psychiatric hospital.
Disrespectful communication, Transfer of student, Interview, Cooperation with experts
The student is now a 15-year-old boy and attends a regular class, is active in class, participates in the lesson and responds to the teacher's questions.
15
*učitel neví*
Agrese
Ing
Situace, kterou jsem začala pozorovat už od nástupu žáka do předškolního vzdělávání, byla znepokojivá. Všimla jsem si, že žák začínal napadat děti a obecně se choval velmi agresivně. Jeho útoky byly směřovány jak na ostatní děti, tak i na personál školy. Téměř nikdy neposlouchal nikoho z dospělých, proto jsme matku opakovaně žádali, aby si syna pro jeho nezvladatelné chování vyzvedla, nakonec přestal do mateřské školy docházet úplně. Situace se zhoršila, když žák začal chodit na první stupeň ZŠ, agrese se postupně stupňovala, začal bezdůvodně napadat jiné děti (většinou šlo o zcela banální podněty – například někdo nesouhlasil s jeho návrhem, zasmál se, měl jiný názor, prohodil vtip, který si žák vztáhnul na sebe). Často jsem tomu byla přítomna a žáka jsem vždy co nejrychleji od ostatních dětí oddělila.
Žák je nyní patnáctiletý chlapec, který trpí poruchou chování, byl několikrát vyšetřen v pedagogicko-psychologické poradně, na psychiatrii a dětským lékařem. V raném dětství prodělal určité zdravotní komplikace a podle matky od té doby nastaly problémy. Toto tvrzení však nebylo potvrzeno žádným lékařem, jedná se pouze o matčiny domněnky. Již jako batole nemohl být dlouho společně s ostatním dětmi pro svoje agresivní a nepředvídatelné chování. Matka žáka od ostatních dětí izolovala, problém však s nikým neřešila.
Často jsem se žáka ptala, proč to dělá, když mu dítě nic neudělalo, ale marně, nevnímal nebo mi záměrně neodpovídal. Snažila jsem se s ním komunikovat, ale nikdy o to zjevně nejevil zájem. I když jsem žákovi jasně nakázala, aby se toto chování již neopakovalo, stejně se tak stalo. Žák byl zkrátka nezvladatelný. Několikrát se dokonce stalo, že zaútočil na mě nebo personál školy. Žáka jsem se pak snažila držet, dokud se dostatečně nezklidnil. Věděla jsem, že na tohle sama stačit nebudu, respektive, že je to nad rámec mých nebo obecně našich schopností, a tak jsme se školou konzultovali, co dál. Byl povolán dětský psychiatr, který rozhodl o umístění žáka do psychiatrické léčebny.
Žák už je nyní 15 letý chlapec a dochází do běžné třídy, v hodinách je aktivní, zapojuje se do výuky a reaguje na dotazy vyučujícího.