Like every morning, I got to class before eight and started preparing for class. At eight o'clock the bell rang and the students were already sitting in their desks, ready for the first lesson. In the first lesson we had language and discussed the listed words letter by letter. Everything was going as it should, the children were working. One student was working with the assistant and when I asked if everything was okay, he said yes. Towards the end of the first lesson, I began to notice that this student was becoming restless and beginning to dislike something. The bell rang and the first class ended. Already during recess, this student began to exhibit problematic behavior when he took classmates' belongings, threw them on the ground, and when asked to return them, began to yell that he had not done anything. The second lesson began, namely the mathematics lesson. Today's topic was a little multiplication table - multiples of three. We started working when this student suddenly dropped his pen and started shouting at the assistant that she was not helping him and that she was stressing him out and getting on his nerves. He got up, turned red and shouted at the whole class that he wasn't going to do it, that he couldn't do it. He kicked the briefcase, the bench and stomped his feet. The other students started laughing at him which made him even more upset and he started crying and getting even more angry. Of course, I told the children not to laugh, that it was not funny. He did not respond to the instructions of the assistant or mine to calm down and sit down, that we will solve it together. He refused to cooperate and continued to rage, yell and throw things around. When the assistant tried to catch him and stroke him to calm him down, he yelled at her don't touch me. The tantrums didn't stop and he didn't respond to verbal instructions, so I grabbed him and took him to the hallway, where we exhaled together, which calmed him down and we started talking about the situation.
The student is diagnosed with ADHD - attention disorder. He went to regular kindergarten, already in the first grade these tantrums occurred. They were not so frequent, but gradually increased. However, the mother did not want to admit that something was wrong, so they did not go to the counseling center until the second semester of the first grade. Therefore, during the first semester in the first grade, the student did not have a teacher's assistant. I think that was the reason why he often got angry, because he didn't know what to do with the assignments, even though I tried to explain them to him individually, it wasn't always possible to keep the whole class from falling behind. By the end of the first grade, he already got a teaching assistant and I have to say that it definitely helped. Unfortunately, there has been a change in the teacher's assistant and it takes time for the student to find their way to each other. I think this is why the student is showing more problem behavior again. It also took us a while to find our way to each other. The student is from a divorced family and they alternate care. I have to say, I don't think it does the boy much good. Parents compete with each other in what to buy, they always come with new toys and brag to the other children about what mom or dad bought them. Several times I witnessed him talking to his mother and that he "gets angry" about anything
Emotional outbursts
took the student to the corridor and told him to try to vent his anger. We started breathing together. The student calmed down and began to slowly stop crying. I sent him to the toilet to rinse off. When he came back from the toilet he looked better and not so red anymore. We both sat down on the ground and started talking about the situation. At first he didn't want to, so I waited and told him that he could say something about it when he wanted to. Finally, he started that he was tired today, that he went to bed late yesterday, and that he didn't like math. We explained together that such behavior is not possible. I explained to him that it's not okay to behave like this in front of the whole class and get angry. Next we talked about how I understand that he is tired. We addressed that everyone is tired sometimes and everyone shows it differently. After a while I could see in him that he didn't want to talk anymore. We ended the conversation by saying that next time he will try not to get angry like this, but that we will try to go out together and resolve the situation calmly and breathe again.
Interview
As a short-term solution, this solution seems fine to me. To go out into the corridor to calm down and vent my anger seemed to me the best in the given situation and it worked. The student was then without any problem that day and felt well. As a long-term solution, this could work, but it doesn't. It is certainly good that the student knows that he has this option and if he does not like something or does not feel well, he can go with the assistant to the corridor and calm down. She and the assistant are working on mutual cooperation, so things could go well without these mood swings in the future. The student also started going to the school psychologist, which helped him a lot. However, it will not work if this solution is not learned at home. However, I have to say that lately these attacks are becoming less and less. So I think it's on the right track and this situation turned out well.
8 let, 2 třída
Žák má rád star wars, pokémony, lego. Nejvíce aktuálně žije filmy Star wars
Magisterské vzdělání, obor Učitelství pro 1. stupeň
Jako každé ráno jsem před osmou došla do třídy a začala se připravovat na vyučování. V osm hodin zazvonilo a žáci již seděli v lavici, připraveni na první vyučovací hodinu. První hodinu jsme měli jazyk a probírali jsme vyjmenovaná slova po písmenu. Vše probíhalo, jak má, děti pracovaly. Jeden žák pracoval s paní asistentkou a na můj dotaz, zda je vše v pořádku odpověděl, že ano. Ke konci první hodiny jsem si začínala všímat, že tento žák začíná být neklidný a začíná se mu něco nelíbit. Zazvonilo a skončila první hodina. Již o přestávce, začal tento žák projevovat problémové chování, když spolužákům bral jejich věci, házel je na zem a při požádání, ať jim je vrátí, začal řvát, že on nic neudělal. Začala druhá vyučovací hodina, a to hodina matematiky. Dnešní téma bylo malá násobilka – násobky tří. Začali jsme pracovat, když tento žák najednou odhodil pero a začal křičet na paní asistentku, že mu nepomáhá a že ho stresuje a leze mu na nervy. Zvedl se, zrudl a křičel na celou třídu, že to nebude dělat, že to nezvládne. Kopal do aktovky, lavice a dupal nohama. Ostatní žáci se mu začali smát, což ho ještě více rozčílilo a začal plakat a vztekal se ještě více. Samozřejmě jsem dětem řekla, ať se nesmějí, že to není k smíchu. Nereagoval na pokyny paní asistentky ani mé ať se uklidní a sedne si, že to vyřešíme společně. Odmítal spolupracovat a dál se vztekal, křičel a házel věcmi kolem sebe. Když se ho paní asistentka snažila chytit a pohladit, aby se uklidnil, křičel na ni nešahejte na mě. Vztekání nepřestávalo a na slovní pokyny nereagoval, tak jsem ho chytla a odvedla na chodbu, kde jsme se společně vydýchali, což ho zklidnilo a začali jsme si o situaci povídat.
Žák má připsané ADHD – poruchu pozornosti. Chodil do běžné MŠ, již v první třídě nastávaly tyto záchvaty vzteku. Nebyly tak časté, ale postupně přibývaly. Maminka si však nechtěla přiznat, že je něco v nepořádku, a tak do poradny šli až v druhém pololetí první třídy. Tudíž první pololetí v první třídě žák neměl asistenta pedagoga. Myslím, že to byl důvod proč se často vztekal, jelikož nevěděl, co s úkoly dělat i když jsem se mu je snažila individuálně vysvětlit, ne vždy to šlo, aby celá třída nebyla pozadu. Ke konci první třídy již dostal asistenta pedagoga a musím říct, že to rozhodně pomohlo. Bohužel došlo ke změně asistenta pedagoga a žákovi trvá, než si k sobě s paní asistentkou najdou cestu. Myslím, že je to důvod, proč žák opět projevuje více problémové chování. Nám taky trvalo než jsme si k sobě našli cestu. Žák je z rozvedené rodiny a mají střídavou péči. Musím říct, že si myslím že to chlapci moc neprospívá. Rodiče se totiž předhání v tom, co mu, kdo koupí, pořád chodí s novými hračkami a ostatním dětem se chlubí co mu mamka nebo taťka koupili. Několikrát jsem byla svědkem, jak mluví s maminkou a že si cokoli „vyvzteká
Žáka jsem odvedla na chodbu a řekla jsem ať zkusí ten vztek rozdýchat. Společně jsme začali dýchat. Žák se zklidnil a začal pomalu přestávat plakat. Poslala jsem ho na toaletu, aby se opláchnul. Když se vrátil z toalety vypadal lépe ani už nebyl tak rudý. Oba jsme se posadili na zem a začali si o situaci povídat. Nejdříve nechtěl, tak jsem počkala a řekla mu, že až bude chtít k tomu něco říct může. Nakonec začal, že je dnes unavený, že šel včera pozdě spát a že ho matematika nebaví. Společně jsme si vysvětlili že takové chování, ale nejde. Vysvětlila jsem mu, že to nejde takto se před celou třídou chovat a vztekat se. Dále jsme se bavili o tom, že rozumím tomu, že je unavený. Řešili jsme, že každý je někdy unavený a každý to projevuje jinak. Po chvíli jsem na něm viděla, že už dál mluvit nechce. Rozhovor jsme ukončili tím, že příště se pokusí takto nevztekat, ale že společně zkusíme zajít ven a zase situaci v klidu vyřešit a rozdýchat.
Jako krátkodobé řešení mi toto řešení přijde v pořádku. Odejít na chodbu do klidu a vztek rozdýchat mi přišlo v dané situaci nejlepší a zabralo to. Žák byl pak ten den již bez jakéhokoliv problému a cítil se dobře. Jako dlouhodobé řešení by toto fungovat mohlo, ale i ne. Určitě je dobře, že žák ví, že má tuto možnost a když se mu něco nelíbí nebo se necítí může odejít s paní asistentkou na chodbu a uklidnit se. S paní asistentkou pracují na vzájemné souhře, takže by to do budoucna mohlo jít i bez těchto výkyvů nálad. Žák také začal chodit ke školní psycholožce, což mu hodně pomohlo. Avšak nebude to fungovat, když se toto řešení v klidu nenaučí i doma. Avšak musím říct, že poslední dobou jsou tyto záchvaty čím dál méně. Tudíž si myslím, že je to na dobré cestě a tato situace dopadla dobře.