The situation I remember happened in a class in which I would probably least expect it. It was an 8th grade class and I was their third year class teacher at the time. My other colleagues and I had no idea that something like bullying could be going on in that class for a long time. Nobody found out about it at the time, it was found out in the most extreme way, when the bullied pupil came to confide in herself. I was very surprised at first, because what really didn't fit me were the names of the alleged bullies. The student came to confide in me, she was completely knocked out and it was obvious that this was the last thing she could do at the moment. It could be seen that she had resisted the onslaught for too long and was simply on the brink of strength. It felt really terrible and all kinds of scenarios started running through my head on how I would handle such a situation. I have never encountered anything like this before. At that moment, I tried to listen to the student and assured her that I would take care of solving the case. I also confirmed to her that we will deal with the situation outside the classroom, so she does not have to worry about possible further ridicule from her classmates.
The bullied pupil was an 8th grade girl, introverted but hardworking. Although she had average grades and did not excel in her knowledge, she was always trouble-free, reliable, polite and hardworking. She came from a stable family background, her parents always looked after her and took care of her. The bullies were two boys from the same class. Both quieter, unimpressive, both had very good grades and had no problems at all in the school environment until this time.
Bullying
few days later, when I had settled my thoughts and considered it appropriate to get more detailed information from the bullied pupil, I arranged a small meeting with her in my office. I tried to create a pleasant environment for her so that she did not feel that I was putting any pressure on her and picking her up. After I learned that she had not yet confided in her parents about the situation, we agreed together that it would be necessary to inform the parents as well. The pupil also explained to me in more detail what it was all about. On the part of the bullies, there were verbal insults, most often connected with the clothes of the pupils. They coined the nickname 'old fashion' for her. Unfortunately, it didn't just stop with this nickname, but gradually the students looked for more and more little things that they could attack. Allegedly, they should have mocked her for her hairstyles, for her snacks, or even for her handwriting. The strange thing about it was that all three of them enjoyed each other, only sometimes there were moments when they started insulting the student with a lot of insults. We agreed that I would first gradually contact the parents of the bullied student and then I would also call the boy bullies to the office. After I called the pupil's parents to the school, I gradually called the two bullying pupils, one by one. I must say that neither of them denied the bullying and immediately agreed to everything and confessed to everything. Although at first they looked taken aback, they did not refuse to communicate and cooperated with me. I said that in a possible continuation there is also a risk of a class teacher's punishment, or something worse, a worse behavior mark.
Disrespectful communication, Interview
was quite strict with the students and ordered them to stop all this insulting immediately. I explained to them how they would probably feel if someone treated them the same way. I also said that both the parents of the bullied student and the parents of the bullies themselves, whom I later called to the school, are already familiar with the situation. It couldn't be hidden, it had to be dealt with immediately with the parents, otherwise it would never stop. The students claimed that it would never happen again. After that, I also agreed with the bullied pupil that I would continuously ask her whether the behavior of the two pupils had improved and how the whole situation was changing for the better. With this, I considered the problem partially solved and I hoped that the bullied pupil was in good hands, that she would receive the right support and support. Apparently also due to the fact that the pupils were never in trouble, the class teacher's threat with a stick took hold of them, and what I then regularly asked the bullied pupil, the whole problem ended quite quickly. When I heard this from the student, I didn't even solve the problem with the two boys after that.
13 let, 8. ročník
trávení času s kamarády, sledování televize
Šikana
vysokoškolské vzdělání (Mgr.), aprobace AJ a NJ
Situaci, kterou si vybavuju se stala ve třídě, ve které bych to čekala asi nejméně. Byla to třída 8. ročníku a tehdy jsem třetím rokem byla jejich třídní učitelkou. S ostatními kolegy jsme neměli nejměnší tušení, že by se v dané třídě mohlo po delší dobu odehrávat něco jako šikana. Nikdo jsme na to tehdy nepřišli, zjistilo se to až tím nejkrajnějším způsobem, a to tím, že se šikanovaná žačka přišla sama svěřit. Byla jsem nejprve velice zaskočená, protože co mi vážně nesedělo, byla jména údajných šikanátorů. Žákyně se mi přišla svěřit, byla úplně vyklepaná a bylo vidět, že tohle už bylo to poslední, co může v danou chvíli dělat. Bylo vidět, že náporu vzdorovala už příliš dlouho a je zkrátka na pokraji sil. Připadalo mi to vážně hrozné a hlavou mi začaly běhat nejrůznější scénáře, jak budu takovou situaci řešit. Nikdy předtím jsem se s ničím podobným nesetkala. V daný moment jsem se žačku snažila vyslechnout a ujistila ji, že se postarám o vyřešení případu. Také jsem jí ještě potvrdila, že budeme situaci řešit mimo třídu, takže nemusí mít strach o případné další zesměšňování ze strany spolužáků.
Šikanovanou žačkou byla dívka 8. ročníku, introvertní, avšak snaživá. Ikdyž měla průměrný prospěch a nevynikala svými znalostmi, vždy byla bezproblematická, spolehlivá, slušná a snaživá. Byla ze stabilního rodinného zázemí, rodiče na ni vždy dohlíželi a starali se o ni. Šikanátory byli dva kluci ze stejné třídy. Oba tišší, nevýrazní, oba měli velice dobrý prospěch a do této doby neměli ve školním prostředí vůbec žádné problémy.
O pár dnů později, až jsem si urovnala myšlenky a uznala za vhodné, že je potřeba z šikanované žačky dostat další podrobnější informace, domluvila jsem si s ní menší schůzku u sebe v kabinetu. Snažila jsem se pro ni vytvořit příjemné prostředí, aby necítila, že na ni vytvářím nějaký nátlak a vyzdvídám ji. Po té, co jsem se dozvěděla, že se se situací ještě nesvěřila rodičům, uznaly jsme společně za vhodné, že bude potřeba i rodiče obeznámit. Také mi žačka podrobněji popsala, o co vůbec šlo. Ze strany šikanátorů mělo docházek k ústním urážkám, nejčastěji spojených s oblečením žačky. Měli pro ni vymyšlenou přezdívku 'stará móda'. Bohužel to ale nezůstalo jen u téhle přezdívky, ale postupně si žáci hledali další a další maličkosti, na které by mohli útočit. Údajně se jí měli posmívat i za účesy, za svačiny, či dokonce za písmo. Zvláštní na tom bylo to, že se navzájem všichni tři bavili, jen občas nastaly takové chvilky kdy se do žačky pustili se spoustou urážek. Domluvily jsme se, že budu postupně kontaktovat nejprve rodiče šikanované žačky a poté si do kabinetu zavolám i hochy šikanátory. Po té, co jsem volala do školy rodiče žačky, postupně jsem si zavolala oba šikanující žáky, jednoho po druhém. Musím říct, že ani jeden z nich šikanu nepopíral a okamžitě se vším souhlasili a ke všemu se přiznali. Ikdyž se ze začátku tvářili zaraženě, neodmítali komunikovat a spolupracovali se mnou. Řekla jsem, že v případném pokračování hrozí i dutka třídního učitele, či něco horšího, horší známka z chování.
Na žáky jsem byla dost přísná a přikázala jsem jim, ať tohle celé urážení okamžitě přestane. Vysvětlila jsem jim, jak by se asi cítili, kdyby se k nim někdo choval stejným způsobem. Také jsem řekla, že už jsou se situací obeznámeni jak rodiče šikanované žačky, tak i rodiče samotných šikanátorů, které jsem si později také zavolala do školy. Nešlo to tajit, muselo se to hned řešit s rodiči, jinak by to nikdy nepřestalo. Žáci trvdili, že už se to nebude nikdy opakovat. Poté jsem také byla domluvená s šikanovanou žačkou, že se jí budu průběžně ptát, zda se chování dvou žáků zlepšilo, a jak se celá situace mění k lepšímu. Tímhle jsem brala problém za částečně vyřešený a doufala jsem, že je šikanovaná žačka v dobrých rukou, že se jí dostane správné podpory a opory. Zřejmě i kvůli tomu, že žáci nikdy nebyli problémoví, zabrala na ně výhružka s dutkou třídního učitele a co jsem se pak pravidelně ptala šikanované žačky, celý problém docela rychle skončil. Když jsem tohle od žačky uslyšela, už ani s dvěma hochy jsem problém potom neřešila.