It all started already in the 6th grade, when I taught English in a class with students from different classes. And there was also a problematic student. I was warned by his former teacher from the first grade even before the school year started. She warned me that the student was unmanageable, insolent and impatient. I lived in the belief that it couldn't be that bad. However, already at the beginning of the school year, he started shouting in class, regularly disturbing his classmates and jumping into my interpretation. The other teachers dealt with this situation with constant remarks. But I didn't want that. When I tried to prepare activities in which he could participate, the situation improved. We managed the first year together, but it was very demanding and there were situations that were crisis. In the seventh grade, the situation worsened after the death of his mother, and the student began to indulge more and more. This time, even various activities did not help and the student sabotaged everything. One day I was dealing with family health problems at home and I couldn't sleep at night, the next day I was completely exhausted at school. That day, while sabotaging a joint activity, the student sat on the sink, which he broke. That time I couldn't hold back and started shouting at him. I remember that the other students were very shocked by my reaction, because I tried to solve everything calmly. The student started laughing at my reaction, so I sent him to the principal's office.
Pupil - a problematic pupil already in the first grade of elementary school. It was hard to motivate him, he didn't really enjoy anything. He didn't even have many friends because he didn't treat them well. He was rather below average in school, he was not interested in grades. He was even in danger of failing math in the sixth grade. But he wasn't stupid, he just didn't want to.
Physical aggression, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
All previous problems were difficult for me, but I tried to solve them in a positive way. I adapted the teaching so that he did not have room to get bored. He was actively involved in teaching, but it was not without problems. There were days when he refused to work an entire hour. It was hard for me to process it mentally and I took it as my professional failure. Over time, I learned not to take it personally and, on the contrary, was happy with every successful class. Unfortunately, one day, when a student broke the sink, I couldn't take it anymore and I exploded. I had hoped that I would never be forced to scream, but it didn't happen and I let myself down that day. When he started laughing at my reaction and did nothing about the broken sink, it turned me on. I lost my temper and shouted asking him if he didn't realize the seriousness of this situation. He replied that he didn't. I saw that I was not able to solve this situation at that moment and I took him to the director's office to see Mr. Director. It wasn't the first time he was there and reprimanded the pupil with the principal's reprimand.
Consequences, Disrespectful communication, Support, Transfer of student 
The situation calmed down immediately after the incident, as the pupil did not continue the lesson with the rest of the class. In the long run, nothing has changed. He still had days when he didn't work. Fortunately, I have to say that he did not cause any further damage. Only my nerves were getting in the way. At the end of seventh grade, he and his father moved away.
13, 7. třída
Online hry
Mgr., AJ, NJ
Celé to začalo už v 6 třídě, kdy jsem učila angličtinu ve třídě, ve které byli žáci z různých tříd. A právě tu byl i problémový žák. Už před začátkem školního roku jsem byla varována jeho bývalou učitelkou z prvního stupně. Varovala mě, že žák je nezvladatelný, drzý a netrpělivý. Žila jsem v přesvědčení, že to nemůže být tak zlé. Ovšem už na začátku školního roku začal v hodinách vykřikovat, pravidelně vyrušoval své spolužáky a skákal mi do výkladu. Ostatní učitelé řešili tuto situaci neústalými poznámkami. To jsem ale nechtěla. Když jsem se snažila připravit si aktivity, do kterých by se mohl zapojit, tak se situace zlepšila. První rok jsme společně zvládli, ale bylo to velmi náročné a byly situace, které byly krizové. V sedmé třídě se situace po úmrtí matky zhoršila a žák si začal dovolovat víc a víc. Tentokrát už nepomáhaly ani nejrůznější aktivity a žák vše sabotoval. Jednoho dne jsem řešila doma rodinné zdravotní problémy a v noci jsem nemohla spát, na druhý den jsem byla ve škole úplně vyřízená. Ten den žák při sabotáži společné aktivity si sedl na umyvadlo, které rozbil. Tenkrát jsem se neudržela a začala na něj křičet. Pamatuji si, že ostatní žáci byli velmi v šoku z mé reakce, jelikož jsem se snažila vše řešit v klidu. Žák se začal mé reakci smát, tak jsem jej poslala do ředitelny.
Žák – problematický žák již na prvním stupni ZŠ. Bylo těžké jej motivovat, nic ho pořádně nebavilo. Neměl ani příliš kamarádů, protože se k nim nechoval hezky. Ve škole byl spíše podprůměrný, známky ho nezajímaly. Dokonce mu v šesté třídě hrozilo propadnutí z matematiky. On ale nebyl hloupý, jen se mu nechtělo.
Veškeré předchozí problémy byly pro mě náročné, ale snažila jsem se je řešit pozitivní cestou. Výuku jsem přizpůsobila, aby neměl prostor se nudit. Do výuky se aktivně zapojoval, ale úplně bez problémů se to neobešlo. Byly dny, kdy odmítal celou hodinu pracovat. Bylo pro mě těžké to psychicky zpracovat a brala jsem to jako svůj profesní neúspěch. Časem jsem se naučila si to nebrat osobně a naopak jsem měla radost z každé zdařilé hodiny. Bohužel jednoho dne, když žák rozbil umyvadlo jsem to už nezvládla a vybouchla jsem. Doufala jsem, že nikdy nebudu nucena křičet, ale nepodařilo se a ten den jsem zklamala sama sebe. Když se mé reakci začal smát a z rozbitého umyvadla si nic nedělal, vytočilo mě to. Ztratila jsem nervy a křikem jsem se ho zeptala, zda si neuvědomuje závažnost této situace. Odpověděl, že ne. Viděla jsem, že nejsem schopna tuto situaci v ten moment vyřešit a odvedla jsem jej do ředitelny za panem ředitelem. Nebyl tam poprvé a žáka pokáral ředitelskou důtkou.
Situace ihned po incidentu se uklidnila, jelikož žák ve vyučovací hodině se zbytkem třídy nepokračoval. Z dlouhodobého hlediska se nic nezměnilo. Stále měl dny, kdy nepracoval. Naštěstí musím říct, že další žádné škody nezpůsobil. Pouze mé nervy dostávaly zabrat. Na konci sedmé třídy se spolu s otcem odstěhoval.