taught a class where I happened to be a classmate a few years later. But at the time of the incident, I was only teaching the class in English. The class consisted of around 27 children and there had never been any problems with it in the past. On the whole, at first glance, it was not very visible, especially from the position of us teachers, because in the beginning the difficulty did not manifest itself at all at school. And so the point was that a group of 4 children started bullying one boy, let's call him a pupil. The student was short, bespectacled, smart and normally accepted in the group. However, a group of 4 children - three girls and one boy, who could be described as such a class
The solution procedure was as follows, first we asked the student to tell us his version. Here it was necessary to listen to him without the grandmother, who constantly interfered in the students' conversations and reproached us for not doing anything so far and who knows who will pay for the boy's new backpack. Then, after consultation with the educational care center, we interviewed each student individually, focusing on the main actors of bullying. We took notes to figure out who was behind it all and how widespread the bullying was in the classroom. After the interrogations, the school principal spoke to the class and strongly warned them that she would not tolerate anything like that again, because otherwise it would end worse than just a disciplinary measure in the form of a reprimand from the class teacher for the foursome. At the same time, she pointed out to the children that bullying is a crime, just like hiding someone's shoes or a cap, because we could easily classify it as theft and solve the whole matter with the police. The headmistress inspires natural respect in our pupils, just when she walks down the corridor, so you can probably imagine how she affected the little fifth graders with raised eyebrows and a serious voice... Their class teacher at the time also attended a lecture on bullying with the children the lady from the center, and I, when I took over the class the next school year, tried to prevent bullying in classroom and life education lessons through sociometric tests, playing games to support the collective and after a year again participating in some kind of prevention program.
Bullying
The result was 4 reprimands from the class teacher, namely for the pupil, the pupil, the pupil and the pupil. Personally, I was rather a student in favor of stronger punishment, but the headmistress decided that collective and exemplary punishment of the whole group proportionately would have a better impact. Then a detour to the pupil itself. Žačka was all the time a calm, good girl with average results. She came from a large family, namely 10 siblings. The then "short circuit,
(Disciplinary) Punishments, Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
And the bullying itself did not appear again in this class, and I even remember that when I left school in the ninth grade, it was a class with one of the best collectives. The student's statement about the given case report (++ 1. What is inspiring for me, what would I appreciate? What is inspiring for me is the established cooperation with the center and how honestly the whole situation continued to be monitored preventively after the examination of the entire incident. I liked the conversation the teacher, that she did not favor either of the parties, on the contrary, she had no illusions that the pupil was completely innocent in the whole matter. However, this conclusion mainly stemmed from the fact that she already knew the class very well at that time and knew that the student likes to show off in front of the girls, so for example the aforementioned matter with money occurred primarily in order to draw their attention to himself again, since, as it emerged from the interrogations, the student had donated one hundred kroner to the girls the day before, so the student mainly wanted to match him and very he had a hard time when the girls refused his money. And certainly the student did not share this fact with his grandmother completely. 2. What would I like to avoid? The so-called second omission
11, 5. ročník
Hudba, četba
Anglický jazyk, přírodopis, výchova k občanství, výchova pro život; výchovný poradce
Učila jsem třídu, kde jsem byla shodou okolností i o pár let později třídní. Ale v době incidentu jsem třídu pouze učila z angličtiny. Třída čítala okolo 27 dětí a v minulosti s ní nikdy žádné problémy nebyly. Ono celkově na první pohled to nebylo moc vidět, hlavně teda z postu nás učitelů, protože ve škole se potíž zpočátku vůbec neprojevovala. A šlo tedy o to, že skupinka 4 dětí začala šikanovat jednoho chlapce, říkejme mu žák. Žák byl menšího vzrůstu, brýlatý, chytrý v kolektivu doposud normálně přijímaný. Avšak skupinka 4 dětí - tří děvčat a jednoho chlapce, který by se dal označit za takového toho třídního 
Postup řešení byl následující, nejdříve jsme vyslechli právě žák, aby nám pověděl svou verzi. Tady bylo potřeba ho vyslechnout bez babičky, která neustále do povídání žák zasahovala a vyčítala nám, že jsme dosud nic nedělali a kdo ví, kdo bude klukovi platit novej batoh. Potom po poradě se střediskem výchovné péče jsme vyslechli individuálně každého žáka, se zaměřením na hlavní aktéry šikany. Přitom jsme si vedli poznámky, abychom rozklíčovali, kdo za tím vším stál a jak moc byla šikana už rozlezlá po třídě. Po výsleších ředitelka školy k třídě promluvila a důrazně ji upozornila, že nic podobného už znovu tolerovat nebude, protože to jinak skončí hůř než jen kázeňským opatřením v podobě důtky třídního učitele pro čtveřici. Přitom děti upozornila, že šikana je trestný čin, stejně jako schovávat někomu boty nebo kšiltovku, protože bychom to klidně mohli klasifikovat jako krádež a celou věc řešit s policií. Paní ředitelka budí v našich žácích přirozený respekt, už jen když projde po chodbě, takže si asi dovedeš představit, jak působila se zdviženým obočím a vážným hlasem na ty malé páťáky... Jejich tehdejší třídní učitelka s dětmi ještě absolvovala přednášku na téma šikany s paní ze střediska, a já, když jsem další školní rok třídu přebírala, jsem se v třídnických hodinách a hodinách výchov pro život snažila o prevenci šikany skrze sociometrické testy, hraní her pro podporu kolektivu a po roce opět účastí na nějakém preventivním programu.
Výsledkem toho tedy byly 4 důtky třídního učitele, a to pro žačka, žačka, žačka a žák. Osobně jsem byla spíše pro důraznější potrestání žačka, avšak paní ředitelka rozhodla, že kolektivní a příkladné potrestání cele skupinky souměrně bude mít lepší dopad. Ještě tedy odbočka k žačka samotné. Žačka byla celou dobu klidné, hodné děvče s průměrnými výsledky. Pocházela z velké rodiny, konkrétně 10 sourozenců. Tehdejší „zkrat,
A samotná šikana už se znovu v této třídě neobjevila, a dokonce si i pamatuji, že při odchodu ze školy v deváté třídě to byla třída s jedním z nejlepších kolektivů. Vyjádření studenta k dané kazuistice (++ 1. Co je pro mě inspirativní, co bych ocenil? Inspirativní pro mne je navázaná spolupráce se střediskem i to, jak poctivě se celá situace i nadále preventivně hlídala po vyšetření celého incidentu. Líbilo se mi na povídání paní učitelky, že nestranila ani jedné ze stran, ba naopak si nedělala iluze o tom, že by žák byl v celé záležitosti úplně tak nevinně. Ovšem toto usuzování pramenilo hlavně z toho, že třídu již v té době velmi dobře znala a věděla, že se žák rád předvádí před děvčaty, takže například zmíněná záležitost s penězi nastala především proto, aby opět upoutal jejich pozornost na sebe, jelikož, jako i z výslechů vyplynulo, žák den před tím věnoval děvčatům sto korunu, tudíž žák se mu chtěl hlavně dorovnat a velmi těžce nesl, když jeho peníze holky odmítly. A zajisté, že tuto skutečnost žák babičce úplně tak nesdělil. 2. Čemu bych se chtěl vyhnout? Opomenutí tak zvané druhé 