The boy reacts with verbal and physical aggression, vulgarity, breaks things for himself and others. He physically attacks children and adults. These manifestations occur unexpectedly, unprovoked. It requires a great deal of pedagogical skill. The teacher must focus on the boy to prevent these situations, but sometimes this cannot be predicted.
The boy has a serious family history. He is deprived early, he was in an infant institution until he was two years old. The mother used strong medication during pregnancy (tramal, lexaurin, neurol). He is under the care of a neurologist. Diagnosed behavioral and emotional disorder with early developmental traumatization. He is also under the care of a psychiatrist. He has good intellectual abilities. Increased restlessness, emotional instability, inability to self-control do not change. He is also very indiscriminate towards his father. Children are afraid of him even during leisure activities, because he acts egocentrically, which results from social isolation. He has a damaged relationship with women. He does not have natural patterns of behavior due to the absence of an extended family and the absence of contact with his peers in leisure activities.
Diagnosis, Emotional outbursts
He grows up only with his father, who was informed in great detail about his son's prognosis (the psychiatrist outlined the likelihood of institutional education). Prognosis of DDŠ with therapeutic and educational group.
Cooperation with experts
The father is aware of the prognosis, but downplays the problems, it is related to the absence of an extended family (only father and son). The boy does not have the opportunity to acquire social skills. The father refuses boarding school.
10 let, 3. ročník
Speciální pedagog - etoped
Chlapec reaguje slovní a fyzickou agresivitou, vulgaritami, rozbíjí věci sobě i ostatním. Fyzicky napadá děti i dospělé. K těmto projevům dochází nečekaně, nevyprovokovaně. Vyžaduje to velkou dávku pedagogického umění. Pedagog se musí soustředit na chlapce, aby mohl zabránit těmto situacím, ale někdy to nelze předvídat.
Chlapec má závažnou rodinnou anamnézu. Je raně deprivovaný, do svých dvou let byl v kojeneckém ústavu. Matka v těhotenství uživala silnou medikaci (tramal, lexaurin, neurol). Je v péči neurologa. Diagnostikovaná porucha chování a emocí s časnou vývojovou traumatizací. Dále je v péči psychiatričky. Má dobré intelektové schopnosti. Nemění se zvýšený neklid, emoční nestabilita, neschopnost sebeovládání. Velmi nevybíravě se chová i ke svému otci. Děti se ho bojí i při volnočasových aktivitách, protože vystupuje egocentricky, což vyplývá ze sociální izolace. Má poškozený vztah k ženám. Nemá přirozené vzory chování v důsledku absence širší rodiny a absence kontaktů se svými vrstevníky ve volnočasových aktivitách.
Vyrůstá pouze se svým otcem, který byl velmi podrobně seznámený s prognózou svého syna (psychiatrička nastínila pravděpodobnost ústavní výchovy). Prognóza DDŠ s léčebně výchovnou skupinou.
Otec si je vědom prognózy, ale problémy bagatelizuje, souvisí to s absencí rozšířené rodiny (pouze otec a syn). Chlapec nemá možnost získat sociální dovednosti. Internátní pobyt otec odmítá.