The situation arose in the first lesson of history after the summer vacation. The class started with a short introduction to the new class. After the introduction, I proceeded to repeat the material from last year. So the topic of the lesson was World War 2. I knew from experience that this is a topic that pupils, especially boys, are always interested in. However, it was clear from the beginning that the lesson would not be without problems. A student sitting in the back bench began to interrupt the topic in various ways. However, it was not the classical forms of indiscipline which, according to reports from older and more experienced colleagues, were common before. This time it was about various inappropriate remarks, gestures and sneers during the interpretation of the very sensitive topic of Nazism and the Holocaust. There were no explicit manifestations on the part of the pupil that would have to be discussed with higher educational authorities or the school management, but even so, it was behavior that clearly exceeded the boundaries of classical disruption and disrupting the lesson.
The student is a child from a family where both parents participate in the upbringing. He has one older sister who is studying at the gymnasium. The family is sufficiently financially secure and comes from a normal middle-class socio-cultural background. The pupil himself is a pupil with average results. His behavior is more problematic than the benefit, for which he was disciplined already in the 8th grade with a reprimand from the class teacher for disrupting discipline in class. However, his expressions do not deviate from common practice. He is quite popular in the class he attends and, together with two other classmates with similar behavior, he is one of the prominent characters of the class collective.
Nonverbal disruption of lessons, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
During the lesson itself, when the student's problematic behavior occurred, I resolved the situation with a strong admonition, which, however, only worked after several repetitions. Subsequently, the situation was resolved by the ringing of the bell, which ended the class. Before the students left, I gave the whole class the task of thinking about the inappropriateness of their classmate's behavior and ended the lesson. For the next lesson, I prepared a more complex solution to the problem. I knew from the experience of my colleagues that the usual procedures in the form of reprimands and punishments do not apply to similar inappropriate behavior on the part of the student. That is why, following the events of the last lesson, I prepared a documentary for the students that contained the statements of Holocaust survivors as well as some footage that I chose to be shocking enough, but still suitable for the age group that was being presented. After the class started, I recalled the reflection question from the end of the last meeting and without further explanation turned on the edited video. Already during the screening, I could see the expressions of the otherwise self-possessed boys from the back benches change. At the end of the roughly 15-minute video, I asked a simple question: What do you think about it and how does it all affect you? After the initial moment of silence, the first opinions began to be heard, which agreed on the horror of the entire video and, above all, the issue. After a short discussion on this topic, I turned directly to the student and asked him if he was already aware of the inappropriateness of his behavior from the previous lesson. At first he was reluctant to answer, but eventually he did. He replied that he was aware of the inappropriateness of his reactions and that it really wasn't appropriate to express himself in this way when dealing with such a sensitive topic.
Support, Working with the collective, Interview, Warning
By the end of the lesson, in which I confronted the student, he was no longer showing himself. It was obvious that he was really aware of the inappropriateness of his behavior and the video left a mark on him. The rest of the class worked well in class. In the following lessons, the pupil became agitated and his tendency to be disruptive began to show again. However, one admonition was always enough and the situation calmed down. I was very pleased that the student did not resent the history lessons and expressed himself within the teaching even when he was called upon to do so. I am glad that this problem was caught in the bud and the teaching relationship with this new class for me developed in a good direction.
14 let, 9. ročník ZŠ
Učitel neměl možnost žáka v tomtu ohledu více poznat. Podle vystupování a informací od ostatních učitelů to však byly především sport a počítačové hry
Rozptýlení pozornosti,Provokace,Rušení výuky
Magisterské, aprobace dějepis a ruský jazyk
Situace vznikla v první hodině dějepisu po letních prázdninách. Hodina začala krátkým seznámením se s novou třídou. Po úvodu jsem přistoupil k opakování látky z minulého roku. Tématem hodiny tedy byla 2. světová válka. Ze zkušenosti jsem věděl, že se jedná o téma, které žáky, především chlapce, vždy zajímá. Již od začátku však bylo jasné, že se hodina neobejde bez problémů. Žák sedící v zadní lavici začal při probírání tématu různě vyrušovat. Nejednalo se však o klasické formy nekázně, které u něj byly, dle zpráv od starších a zkušenějších kolegů, dříve běžné. Tentokrát šlo o různé nemístné poznámky, posunky a úšklebky při výkladu velice citlivého tématu nacismu a holokaustu. Ze strany žáka nedošlo k žádným explicitním projevům, které by bylo nutné projednávat s vyššími výchovnými instancemi nebo vedením školy, i přesto však šlo o chování, které očividně přesahovalo hranice klasického vyrušování a narušování hodiny.
Žák je dítětem z rodiny, kde se na výchově podílejí oba rodičové. Má jednu starší sestru, která studuje na gymnáziu. Rodina je dostatečně ekonomicky zajištěna a pochází z běžného sociokulturního prostředí střední třídy. Sám žák je žákem s průměrným prospěchem. Více než prospěch je problémové jeho chování, kvůli kterému byl již v 8. třídě kázeňsky napomínán důtkou třídního učitele za narušování kázně ve vyučování. Jeho projevy se však nevymykají běžné praxi. Ve třídě, kterou navštěvuje, je poměrně oblíben a spolu s dalšími dvěma spolužáky s podobnými projevy chování patří mezi výrazné postavy třídního kolektivu.
V rámci samotné hodiny, kdy k problémovému chování žáka došlo, jsem situaci řešil důrazným napomenutím, které však zafungovalo až po několikátém zopakování. Následně situaci vyřešilo zvonění, které hodinu ukončilo. Ještě před odchodem žáků jsem dal celé třídě za úkol zamyslet se nad nevhodností chování jejich spolužáka a hodinu jsem ukončil. Na další hodinu jsem si připravil komplexnější řešení problému. Ze zkušeností kolegů jsem věděl, že na obdobné nevhodné chování ze strany žáka neplatí běžné postupy v podobě napomínání a trestů. Proto jsem si, v návaznosti na události minulé hodiny, připravil pro žáky dokument, který obsahoval výpovědi přeživších holokaustu a také některé záběry, které jsem vybral tak, aby byly dostatečně šokující, avšak stále vhodné pro věkovou skupinu, které byly předkládány. Po zahájení hodiny jsem připomněl otázku na zamyšlení z konce minulého setkání a bez většího vysvětlování zapnul sestříhané video. Již během projekce jsem viděl, jak se výrazy jinak suverénních chlapců ze zadních lavic mění. Po konci zhruba 15 minutového videa jsem položil prostou otázku: Co si o tom myslíte a jak to na vás celé působí? Po prvotním momentu ticha se začaly ozývat první názory, které se shodovaly na hrůznosti celého videa a především problematiky. Po krátké diskuzi na toto téma jsem se obrátil přímo na žáka a zeptal se ho, zda si tedy již nyní uvědomuje nevhodnost svého chování z minulé hodiny. Nejdříve se zdráhal odpovědět, ale nakonec přeci jen zareagoval. Odpověděl ve smyslu toho, že si uvědomuje nepatřičnost svých reakcí a že opravdu nebylo vhodné projevovat se tímto způsobem při řešení takto citlivé tématiky.
Do konce hodiny, ve které jsem žáka konfrontoval, se již neprojevoval. Bylo na něm patrné, že si opravdu nevhodnost svého chování uvědomoval a video v něm zanechalo stopu. Zbytek třídního kolektivu v hodině pracoval dobře. V následujících hodinách žák pookřál a opět se začala projevovat jeho tendence k vyrušování. Avšak vždy stačilo jedno napomenutí a situace se uklidnila. Velice mě potěšilo, že žák na hodiny dějepisu nezanevřel a projevoval se v rámci výuky i tehdy, byl-li k tomu vyzván. Jsem rád, že se tento problém podařilo zachytit hned v zárodku a vztah v rámci výuky s touto pro mě novou třídou se odvíjel dobrým směrem.