Teacher: This lady joined us in the middle of the 7th grade. At first she was very quiet and withdrawn, but that seemed normal to me because I told myself that she started a while ago and so it will take her some time to integrate into the class. Most children have a problem with the fact that they are shy to communicate with other classmates during the first few days at a new school. But this lady was quite an exception for me. I didn't deal with the fact that she was shy, but the problem arose during classes. When I called her to check her knowledge, she didn't answer me at all. She just looked at me. When I asked her, 'Can you please answer a question for me?', she kept staring at me until it was scary. After a while her behavior changed a bit, but I don't know if for better or for worse. When I asked her a question, she started laughing. She started laughing like a little child, and I still had no answer. It started to disrupt my classes quite a bit, because even though I tried to call her, I already knew in advance that it probably didn't even make sense. I didn't know if she was still shy or if she was doing it on purpose.
Teacher: The student does not live with her parents, but with her grandmother. Her parents drank a lot and I think there were physical attacks a few times as well. They didn't want to let her out much to play with the other kids. As a child, she was taken away by the social worker so that she could go live with her grandmother. Žačka lives here in the city. The social worker probably thought that a change of environment would benefit her, but Grandma didn't care much for her. She found a much younger boyfriend, with whom, according to the student, he is always away somewhere. I feel sorry for her, because Kor needs some 'adult' role model now in puberty. The fact that she didn't experience any childhood is, in my opinion, the reason why she has a slightly delayed development. He is in class with only girls, but he doesn't talk to them. When he goes to school, he only plays with much younger children. Even though she is 14 years old, she has no problem playing in the sand.
Diagnosis, Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Failure to attend class
Teacher: I was the first to talk to the student alone in the office. I told her if she had any problem that was bothering her. There was silence for a while, so I continued: 'Look, if you don't confide in me, it won't solve anything. Try to talk to me, because I think you are a very clever girl. If you tried to integrate more into the collective, I think you would be very happy.' But she still didn't answer me. To help her, I tried to do group work as much as possible to force her to interact with others a little, but I didn't succeed. I sent her to an educational counselor, who talked her down a bit, but we still didn't know why she was so quiet and, above all, why she had delayed development. She did not respond to our contact at all, so it was not even possible to talk to her. So we immediately sent the pupil to a psychologist, with whom we were in constant contact. He told us that the pupil is really mentally retarded. He told us it's because of her childhood of not seeing her peers grow up. Bad upbringing was also to blame. The girl went to the psychologist once a week for about two months, and according to his opinion, there was a big shift. During the sessions, he let her play with the toys he had prepared for her and talked with her like a small child, when after a while he began to explain to her that she can play with younger children, but that she should try to make friends with older children as well.
Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
Teacher: After the student stopped seeing the psychologist and returned to school, I and the others saw a big shift. Although she was still having fun with others and playing on the sand, she was also having fun with other classmates in her class. She was more involved in group work, and you could see that her classmates were happy. Although she still sometimes has trouble answering questions, you can see that she is at least trying. To be honest, I was very afraid of online learning, but she got involved in it just like the other kids. So even though she is mentally retarded, I think she has made progress.
14 let, 8.ročník
Hraní na písku s výrazně mladšími dětmi
Bariéry v komunikaci
Mgr., Anglický jazyk
Učitelka: Tato slečna k nám nastoupila v půlce 7.ročníku. Zezačátku byla hodně tichá a uzavřená, ale to se mi zdálo normální protože jsem si řekla, že nastoupila před chvilkou a tak jí bude trvat, než se začlení do třídy. Většina dětí má problém s tím, že se prvních pár dní na nové škole stydí komunikovat s ostatními spolužáky. Ovšem tato slečna byla pro mě docela vyjímkou. To že se styděla jsem neřešila, ovšem problém nastal při vyučování. Když jsem ji vyvolala abych si ověřila její znalosti, vůbec mi neodpovídala. Jenom se na mě dívala. Když jsem se jí zeptala: 'Můžeš mi prosím odpovědět na otázku?', upřeně se na mě dívala dál, až to bylo děsivé. Po chvilce se její chování trochu změnilo, ale nevím, jestli k lepšímu nebo k horšímu. Když jsem ji položila otázku, začala se smát. Začala se smát jako malé dítě, a já jsem byla furt bez odpovědi. Začalo mi to docela narušovat moje hodiny, protože i když jsem se ji snažila vyvolat, věděla jsem už dopředu že to asi ani nemá smysl. Nevěděla jsem, jestli se furt stydí, nebo jestli to dělá schválně.
Učitelka: Žačka nežije s rodiči, ale se svou babičkou. Její rodiče hodně pili a myslím že několikrát také došlo k fyzickému napadení. Nechtěli ji moc pouštět ven, aby si hrála s ostatními dětmi. Jako malá byla sociálkou odebrána aby mohla jít žít k babičce. Žačka žije tady ve městě. Sociálka si asi myslela, že změna prostředí jí prospěje, ale babička se o ni moc nestarala. Našla si totiž o dost mladšího přítele, se kterým je podle žačky pořád někde pryč. Je mi jí líto, protože kor teď v pubertě potřebuje nějaký 'dospělácký' vzor. To, že nezažila žádné dětství je podle mě ten důvod, proč má trošku opožděný vývoj. Ve třídě je se samýma holkama, ale s nima se nebaví. Když jde do školní družiny, hraje si jen a pouze s výrazně mladšími dětmi. I když má 14 let, nedělá jí problém hrát si na písku.
Učitelka: Jako první jsem si s žačkou promluvila sama v kabinetu. Řekla jsem jí, jestli má nějaký problém, který ji trápí. Chvíli bylo ticho, a tak jsem pokračovala: 'Podívej, jestli se mi nesvěříš, nic se tím nevyřeší. Zkus si se mnou promluvit, myslím si totiž, že si moc šikovná holka. Kdyby ses snažila víc začlenit do kolektivu, myslím že bys byla moc šťastná.' Ale ona mi pořád neodpověděla. Abych jí pomohla, snažila jsem se co nejvíc dělat práce ve skupině, abych ji trochu donutila komunikovat s ostatními, ale neuspěla jsem. Poslala jsem ji k výchovné poradkyni, která ji sice trochu rozmluvila, ale pořád jsme nevěděli, proč je tak tichá a hlavně, proč má opožděný vývoj. Na náš kontakt vůbec nereagovala, takže si s ní nebylo možné ani promluvit. Rovnou jsme tedy žačku poslali k psychologovi, se kterým jsme byli v neustálém kontaktu. Ten nám sdělil, že žačka je skutečně mentálně zaostalá. Řekl nám, že je to díky jejímu dětství, kdy neviděla vyrůstat své vrstevníky. Na vině také byla špatná výchova. Děvče k psychologovi docházelo jednou týdně po dobu zhruba dvou měsíců, a dle jeho posudku došlo k velkému posunu. Při sezeních si ji nechal hrát s hračkami, které měl pro ni nachystané, a bavil se s ní jak s malým dítětem, kdy po chvilce jí začal vysvětlovat, že se může bavit s dětmi mladšími, ale ať se zkusí skamarádit také s dětmi staršími.
Učitelka: Po tom, co žačka přestala k psychologovi docházet a vrátila se do školy, já i ostatni jsme viděli velký posun. Sice se stále bavila s ostatními a hrála si na písku, ale zároveň se bavila s ostatními spolužáky ve své třídě. Při skupinových pracích se více zapojovala, a šlo vidět že její spolužačky měly radost. I když má pořád občas problém odpovídat na dotazy, jde na ní vidět, že se aspoň snaží. Upřímně jsem se hodně bála on-line výuky, ale do té se zapojovala stejně, jako ostatní děti. I když je teda mentálně opožděná, myslím si, že udělala pokrok.