We had a civics lesson and the students had to work together in groups on a project where they were tasked with creating a poster on the topic of international relations. The students chose the groups themselves and started working. The class was busy, as it usually is with group work, but one group was noisier than the others, and that's why I focused on it. When I observed them for a long time, I noticed that the student constantly, for example, takes someone's stationery, deliberately drops some things on the ground, goes to look at other groups, and so on. At the same time, he tried to help both his own and other groups, he was able to advise with ideas on how to create a poster and how it could be improved. During the course of the lesson, I reminded him several times to return to his place and to try to cooperate as much as possible with his group.
At the time, the student was in the 2nd year of secondary school and I had known him for less than two months. This boy was nice, popular among his classmates, I would say he was an extrovert. I have noticed for a long time that he is more energetic and more alive than the others, that he often changes the position of how he sits, often even during any hour he got up and went to the sink or to throw something in the trash. This behavior of his was sometimes disruptive in class, so I focused more on him. Gradually, I also began to notice that it is difficult for the student to concentrate on one thing or activity for a long time. He liked it when the type of activities changed during the lesson and when the program was more varied than just a simple explanation or, for example, showing a video. Another phenomenon I began to notice was that when I assigned a task to the class, he often had a very good and creative idea to solve it, but was almost never able to bring his ideas and thoughts to any kind of completeness. Considering all these circumstances, his grade point average was still acceptable and he was still in the better half of his class in terms of grades. But when I put all these things together, I confirmed that the student could have a problem with maintaining attention and with excessive activity, so everything indicated that he could have ADHD.
Diagnosis, Physical aggression, Nonverbal disruption of lessons, Verbal disruption of lessons
As I already said, I noticed the individual circumstances for a long time, so I called the student that day after class to see if I could talk to him for a while. He had no problem with that and came to see me in the office. I told him that I just wanted to chat with him for a while and ask him a few questions. First, I wanted to create a more relaxed atmosphere, so I asked him what he likes to do in his free time and where he gets inspiration for his ideas, because, as I already mentioned, he was very creative. He told me that somehow everywhere around him, that he tries to find something interesting in everything. Then we somehow smoothly moved on to the question of whether there are actually too many stimuli that he perceives and thus he cannot properly concentrate on even just one of them. To that he replied that it's a bit like that, that sometimes he catches himself concentrating on something, but after a while his thoughts drift somewhere else completely and he might even forget about the first thing. He himself told me at the time that he was often distracted. That's why I then also asked him if he needed something, some activity, where he felt calm and where he could release some of his excess energy. He replied that it is mainly sports, such as his favorite football, where he can always move, but at the same time he also has to concentrate on the game and his teammates. Overall, I had a good feeling about our conversation, because I think that it helped both me and the student himself to realize that he might be dealing with a bigger problem than just not being able to concentrate in class.
Interview, Cooperation with experts, Warning
In the following days, I consulted with his class teacher about this pupil, together we discussed his behavior and together came to the conclusion that it might be a good idea to send him to the school psychologist, who could suggest the next course of action. Then we discussed this proposal with the student himself and with his parents, and all parties agreed. Sessions with the school psychologist proved to be very useful after a few weeks, and the pupil's behavioral disorder in the form of ADHD was indeed confirmed. I had a good feeling that we and several people, including the student himself, agreed on such important things that needed to be definitely resolved and we succeeded.
18, 2. ročník SŠ
Fotbal, počítačové hry
Rušení výuky,Nepracovitost
Magisterský titul, aprobace: český jazyk, občanská výchova
Měli jsme hodinu občanské výchovy a studenti měli společně ve skupinkách pracovat na projektu, kdy měli za úkol vytvořit plakát na téma mezinárodní vztahy. Žáci si skupinky vybrali sami a začali pracovat. Ve třídě bylo rušno, jak už to tak u skupinových prací bývá, ale jedna skupinka byla hlučnější než ostatní, a proto jsem se na ni zaměřila. Když jsem je pozorovala delší dobu, všimla jsem si, že žák neustále například bere někomu psací potřeby, schválně shazuje nějaké věci na zem, chodí se dívat k jiným skupinkám a podobně. Zároveň se ale snažil jak své, tak i ostatním skupinkám pomáhat, dokázal poradit s nápady, jak plakát vytvořit a čím by se dal vylepšit. V průběhu hodiny jsem ho několikrát napomenula, aby se vrátil na místo a aby se snažil spolupracovat co nejvíce se svojí skupinkou.
Žák byl tehdy žákem 2. ročníku SŠ a znala jsem ho necelé dva měsíce. Tento chlapec byl milý, ve třídě mezi spolužáky oblíbený, řekla bych, že to byl extrovert. Už delší dobu jsem si všímala, že je více energický a živější než ostatní, že často mění polohu toho, jak sedí, častokrát se i během jakékoliv hodiny zvedl a šel třeba k umyvadlu, či něco vyhodit do koše. Toto jeho chování bylo ve třídě občas rušivé, a tak jsem se na něj více zaměřila. Postupně jsem si začala všímat také toho, že je pro žáka obtížné se delší dobu soustředit na jednu věc nebo aktivitu. Vyhovovalo mu, když se typ aktivit během hodiny měnil a když byl program pestřejší než jen prostý výklad nebo například promítání nějakého videa. Dalším jevem, kterého jsem si začala všímat, bylo to, že když jsem třídě zadala nějaký úkol, měl častokrát velmi dobrý a kreativní nápad k jeho řešení, ale téměř nikdy nebyl schopen své nápady a myšlenky dotáhnout k nějaké úplnosti. Vzhledem ke všem těmto okolnostem byl jeho průměr známek pořád přijatelný a stále patřil k lepší polovině třídy, co se týkalo prospěchu. Když jsem si všechny tyto věci ale pospojovala, utvrdila jsem se v tom, že by žák mohl mít problém s udržením pozornosti a s nadměrnou aktivitou, tedy vše nasvědčovalo tomu, že by mohl mít ADHD.
Jak už jsem říkala, všímala jsem si jednotlivých okolností delší dobu, a tak jsem si žáka ještě ten den po hodině zavolala, jestli bych si s ním mohla chvilku promluvit. Neměl s tím problém a přišel za mnou do kabinetu. Řekla jsem mu, že bych si s ním chtěla chvilku jenom popovídat a zeptat se ho na pár otázek. První jsem chtěla navodit uvolněnější atmosféru, a tak jsem se ho ptala na to, co rád dělá ve volném čase a kde třeba bere inspiraci ke svým nápadům, protože jak už jsem zmínila, byl hodně kreativní. Řekl mi, že tak nějak všude kolem něj, že se na všem snaží najít něco zajímavého. Potom jsme nějakým způsobem plynule přešli k tomu, jestli vlastně těch podnětů, které vnímá, není až příliš a tím pádem se nemůže pořádně soustředit třeba jen na jeden z nich. Na to mi odvětil, že to tak trochu je, že se občas sám přistihne, že se na něco soustředí, ale po chvilce se myšlenkami přenese někde úplně jinde a na první věc třeba už i zapomene. Sám o sobě mi tehdy řekl, že je často roztěkaný. Proto jsem se ho potom také ptala, jestli je třeba něco, nějaká aktivita, u které se cítí klidný a kde si může vybít nějakou svou přebytečnou energii. Odpověděl, že to jsou především sporty, jako je třeba jeho oblíbený fotbal, kde se pořád může hýbat, zároveň se ale také musí soustředit na hru a na spoluhráče. Celkově jsem z tohoto našeho rozhovoru měla dobrý pocit, protože si myslím, že jak mně, tak i žáku samotnému pomohl uvědomit si, že se možná může potýkat i s nějakým větším problémem než jen to, že se neodkáže soustředit při vyučování.
Následující dny jsem se ohledně tohoto žáka byla poradit i s jeho třídním učitelem, společně jsme jeho chování prodiskutovali a společně došli k závěru, že by možná bylo dobré ho poslat ke školní psycholožce, která by mohla navrhnout další postup. Potom jsme tento návrh prodiskutovali se žákem samotným a i s jeho rodiči a všechny strany souhlasily. Sezení se školní psycholožkou se po pár týdnech ukázaly jako velmi užitečné a u žáka se opravdu potvrdila porucha chování ve formě ADHD. Měla jsem dobrý pocit z toho, že jsme se s vícero lidmi, včetně samotného studenta, shodli na takové důležité věci, která byla potřeba rozhodně vyřešit a nám se to povedlo.