In one class, we lost a child's toy (a Hot Wheels car) during the lunch break. The class was busy, the children were scattered around the corridor and no one noticed anything.
really liked the collective of this class. No one was specifically singled out and the students mostly worked in larger groups, there really wasn't anyone who was an outsider in the class. The boy had his own group of friends, but he also had fun with others. He mostly cooperated in class, sometimes he had a short circuit when he got stuck and refused to work. We mostly dealt with it by chilling in the hallway for a minute. His grades were good and when he tried, he was given extra work by finishing work before others.
Violation of classroom/school rules
When dealing with the stolen toy car, I spoke in front of the whole class that this is not appropriate behavior, we again reminded ourselves of the school rules and possible consequences, and that I would be happy if the student in question brought the toy to my office. A deadline was given for this until the end of the school day. I did not expect that anyone would listen to this request and I was ready to solve this problem in the director's office. Fortunately, the boy stayed after the last hour and actually brought the toy car crying and apologizing. That he really liked it and that his friend didn't want to lend it to him. We explained why it was wrong, but he didn't get any punishment from me, I think he solved it himself maturely and intelligently and there was no point in punishing him.
Working with the collective, Interview
I did not notice that a similar situation would arise again.
4. třída, 9 let
Auta, sport
Učitelství pro základní školy – ukončené magisterské navazující studium
V jedné třídě se nám při polední přestávce ztratila hračka dítěte (autíčko Hot Wheels). Ve třídě byl ruch, děti byly roztroušené po chodbě a nikdo si ničeho nevšiml.
Kolektiv této třídy jsem měla moc ráda. Nikdo nebyl vyloženě vyčleněný a žáci fungovali většinou po větších skupinkách, doopravdy nebyl nikdo, kdo by byl outsiderem třídy. Chlapec měl svoji skupinku kamarádů, ale bavil se i s ostatními. V hodinách většinou spolupracoval, občas měl zkrat, kdy se zasekl a odmítal pracovat. Většinou jsme to řešili vychladnutím na minutu na chodbě. Známky měl dobré a když se snažil, dostával i úkoly navíc, když dokončil práci dřív než ostatní.
Při řešení ukradeného autíčka jsem promluvila před celou třídou, že to není vhodné chování, znovu jsme si připomenuli školní řád a případné následky a že bych byla ráda, kdyby daný žák hračku donesl mně do kabinetu. Byl na to dán termín do konce školního dne. Nečekala jsem, že tuto prosbu někdo vyslyší a byla jsem připravena řešit tento problém v ředitelně. Naštěstí, chlapec se po poslední hodině zdržel a autíčko skutečně přinesl s pláčem a omluvou. Že se mu hrozně líbilo a že mu ho kamarád nechtěl půjčit. Vysvětlili jsme si, proč to bylo špatně, ale žádný trest ode mě nedostal, myslím, že to sám vyřešil dospěle a inteligentně a nemělo smysl ho trestat.
Nevšimla jsem si, že by nějaká podobná situace znovu nastala.