The situation is not very current, it happened several years ago. It was a problem with a second-grade student in math class. The student had a fight with her best friend during class and was very unpleasant to me. So I decided to solve this situation right after the lesson, when I wanted the students to write a letter where they reflect on themselves and on their friendship. One of the students cried while handing over the letter and thanked her for doing something like this for the first time and it was very beneficial for her. They were still friends.
It was about a student of the second grade, namely the 8th grade. The student attended math class from the second grade. We could rather classify the student among above-average intelligent students, but without effort. That's probably why she didn't bring homework, notes, or gadgets. However, she had no major diagnosis. In class, she was often inattentive, unfocused and practically not interested in teaching. In short, you could see that he really didn't enjoy school, it was rather boring, even if it was successful. The student came from a complete family with a good social background. She had one brother.
Verbal aggression
The students were not nice to me for the whole hour, but it didn't bother anyone else in the class, so I continued teaching and after the end of the hour I called both of them to the department, there I gave them a task for tomorrow, a letter in which they should think about their behavior. The next day the students brought me letters. One of them cried at the handing over because it gave her a lot. The friends reconciled in front of me and their friendship lasted until the end of elementary school.
(Disciplinary) Punishments, Support
Immediately after the incident, I could see that it benefited both girls greatly. Unfortunately, I can't answer for a long time, because I didn't teach them in the ninth grade anymore and I haven't met them since the end of elementary school.
13 let/ 8.ročník
atletika
Rušení výuky,Nesoustředěnost
Filozofická fakulta Univerzity Karlovy/ Obor Český jazyk a literatura
Situace není příliš aktuální, odehrála se již před několika lety. Jednalo se o problém s žákyní druhého stupně matematické třídy. Žákyně se při hodině pohádala s její nejlepší kamarádkou a byla na mě velmi nepříjemná. Tak jsem se rozhodl, že tuto situaci vyřeším hned po hodině, kdy jsem od žákyň chtěla napsat dopis, kde se zamýšlí nad sebou a nad přátelstvím mezi sebou. Jedna z žákyň při předávání dopisu brečela a děkovala, že něco takového dělala poprvé a bylo to pro ni velmi přínosné. Byly kamarádky i nadále.
Jednalo se o žákyni druhého stupně, a to konkrétně 8. ročníku. Žákyně navštěvovala matematickou třídu, a to již od druhého stupně. Žákyni bychom mohli řadit spíše mezi nadprůměrně inteligentní žáky, ale bez snahy. Pravděpodobně proto nenosila domácí úkoly, nedělala si zápisky nebo nenosila pomůcky. Avšak neměla žádnou zásadní diagnózu. V hodinách byla často nepozorný, nesoustředěný a prakticky se o výuku nezajímala. Zkrátka na něm bylo vidět, že ho škola opravdu nebaví, spíše nudí, i když se jí dařilo. Žákyně pocházela z úplné rodiny, s dobrým sociálním zázemím. Měla jednoho bratra.
Celou hodinu se ke mně žákyně nechovaly hezky, ale nikoho jiného ve třídě to nerušilo, tak jsem pokračovala ve výuce a po konci hodiny jsem si obě zavolala ke katedře, tam jsem jim zadala úkol do zítra, dopis, ve kterém se měly zamyslet nad svým chováním. Druhý den mi žákyně přinesly dopisy. Jedna se u předávání rozbrečela, že jí to hodně dalo. Kamarádky se přede mnou usmířily a jejich přátelství trvalo do konce základní školy.
Hned po incidentu jsem viděla, že to oběma děvčatům velmi prospělo. Dlouhodobě bohužel nemohu odpovědět, jelikož jsem je v deváté třídě už neučila a od konce základní školy jsem je nepotkala.