haven't taught the girl since the first grade, but she came to us in the 3rd grade from another school, where she had difficulty fitting into the group. A nice and decent girl of Roma origin, which I didn't mind at all - I had many problematic pupils and they weren't Roma. I wasn't even worried that she wouldn't fit into our team, after all, our class is great, friendly and sticks together, despite minor arguments. I can say with a clear conscience that all these years, until the problem appeared, the girl was popular and no one discriminated against her in any way. The whole incident started happening at the time of the opening of schools after the first wave of Covid. The number of pupils in the class was limited due to the epidemiological regulation. During the lockdown, the girl's mother called me several times that she didn't know how to do the tasks, that she was afraid of the whole situation and in general she sounded very mentally unbalanced. I was always happy to oblige and help. After a few days at school, the girl's mother called me again, but for a completely different reason, which she immediately told me: 'Hello, teacher, my daughter is crying at home because the boys insulted her racially at school.' To that I responded: 'Hello, and when did the boys insult her? I'm in class all day and during breaks and I didn't notice anything and my daughter didn't say anything to me.' I was informed that she did not know when it was, and that she was afraid to tell me, whereupon I assured her that she need have no fear at all, and that she should confide in me as soon as any such situation arose. At the end of the interview, I promised the girl's mother that tomorrow I would talk non-violently about racism with the children. After agreeing with the mother, the daughter stayed at home and I was able to talk to the children about how they perceive racism and what they think about it. According to the children's opinion and how they approached this topic, I was sure that nothing like that happens in the classroom. Unfortunately, after a few days, the girl's mother informed me that this situation continued and that she wanted to resolve the whole situation with the director. I won't lie that she caught me by surprise, because despite my heightened vigilance, I didn't notice anything. But what made us better was that I learned the name of the student who allegedly insulted the girl with these racially oriented insults.
For three years, the girl appeared to be non-confrontational and friendly. My mother told me that she is very empathic and, according to psychologists, precocious. She was not examined at the Pedagogical-Psychological Counseling Center and I don't think there was any reason for that. In my opinion, the girl had a problem in the family, where alcohol also played a role, and the girl tried to attract the attention of her parents or other people in this way. The question then remains about her first transfer from her previous school. However, I really don't think that some of the students in our class would be capable of such behavior, especially when I was present in the class the whole time.
Lying and cheating, Verbal aggression
interviewed both pupils alone in the office during free time. I started with the alleged aggressor. I began rather extensively: 'So what about the breaks, aren't you bored?' – 'No, I'm on my mobile.' 'And the other boys too?' 'We are playing games.' It continued in this style for a while until we got to the subject of the daughter. 'What about the daughter?' 'What would?' 'I only if you don't annoy her or scold her in any way.' 'No, she's with the girls on the other side of the class.' I had nothing to say to that, because he was right about everything. So I also called my daughter. 'So what about the breaks?' 'Good.' 'Mommy told me someone was swearing at you.' 'Noo, boys annoy me.' 'Oh, well, when?' 'I don't know, they call me black and stuff.' 'But, I'm in class all day, why didn't you come to me and tell me?' 'I do not know.' In the end, we agreed that as soon as something happened again, he would come and tell me immediately. After arriving in the classroom, I heard screaming, where boys and some girls were standing on one side, and on the other side was a daughter who was screaming hysterically and shaking. 'What is happening here?' I raised my voice. I learned that the student in question had bragged to his classmates and some felt the need to defend him, which only escalated in this situation. 'Sit and all.' There was silence in the classroom. 'Why did you tell them that?' 'Because she's lying, we don't do anything to her, she's bullshitting.' The daughter couldn't take it anymore, and started shouting again 'I'll tell mom, and she'll show you!' The others didn't like it, I had to act quickly. At first, I tried to calm the situation by having everyone say their opinion on the matter, but in the end I was forced to take my daughter out of the class, she was not very willing to talk to me. I called my mother to come get my daughter and informed her about the situation. With tears in her eyes, the mother took over her daughter and we agreed on a meeting with the director tomorrow. After my daughter went home, I interviewed the whole class, but I found out the exact opposite, that the daughter was a conflicted type who tried to turn the students against each other and also often changed her friends, who she subsequently gossiped about. I realized that the students were right, every now and then she wanted to sit with another girl, and even after asking why she didn't want to sit with that girl anymore, she replied that the girl in question didn't mind that she wanted to sit alone. During the day, I received text messages from my daughter's mother and father saying they wanted my promise that we would solve everything in their favor and that they would contact the school inspectorate. I did not respond to these messages.
Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
During the negotiations with the director, we finally agreed on a compromise that the daughter would not come until the end of the school year and that she would attend another school the following school year. A note was made and given to the mother. I was a little disappointed because my mother said to me at the end: 'My daughter never trusted you, it means you are not a good teacher if you can't build trust in children.' I told my mother that I was sorry, that I loved my daughter and I would never wrong her or discriminate in any way. In addition, I added that the children claim, on the contrary, about the daughter that she is conflicted and tries to subvert the team. The answer was racially oriented, without further arguments. and the following days the pupils had a session with the methodology of prevention on the topic of racism. I also learned from the children that my daughter wrote them some not-so-flattering messages afterwards. I wish my daughter to fit into the new team, hopefully she will get used to it.
11 let, 5. ročník
Učitelství pro 1. stupeň
Dívenku jsem neučila od první třídy, ale přišla k nám ve 3. třídě z jiné školy, kde měla obtíže zapadnout do kolektivu. Sympatická a slušná dívka romského původu, což mi vůbec nevadilo – měla jsem mnoho problémových žáků a nebyli to Romové. Nebála jsem se ani toho, že by k nám do kolektivu nezapadla, přeci jen naše třída je skvělá, kamarádská a drží při sobě, i přes drobné hádky. S čistým svědomím mohu říci, že celé ty roky, až do výskytu problému, byla dívenka oblíbená a nikdo ji žádným způsobem nediskriminoval. Celý incident se začal odehrávat v době otevření škol po první vlně Covidu. Počet žáků ve třídě byl omezen z důvodu epidemiologického nařízení. Během lockdownu mi maminka dívenky několikrát volala, že si neví rady s úkoly, že se bojí celé situace a celkově zněla velmi psychicky nevyrovnaně. Vždy jsem ráda vyhověla a pomohla. Po několika dnech ve škole mi maminka dívenky opět volala, ale z úplně jiného důvodu, který mi ihned sdělila: 'Dobrý den, paní učitelko, moje dcera mi tu doma brečí, že ji kluci rasisticky uráželi ve škole.' Na to jsem reagovala: 'Dobrý den a kdy ji kluci uráželi? Jsem celý den i během přestávek ve třídě a ničeho jsem si nevšimla ani mi dcera nic neříkala.' Bylo mi sděleno, že neví, kdy to bylo a že se bojí mě to říct, načež jsem ji ujistila, že nemusí mít vůbec žádný strach a jakmile nějaká taková situace nastane, ať se mi svěří. Na konci rozhovoru jsem mamince dívenky slíbila, že zítra s dětmi nenásilně promluvím na téma rasismus. Dcera po domluvě s maminkou zůstala doma a já si mohla s dětmi promluvit, jak vnímají rasismus, co si o něm myslí. Dle názoru dětí, a to, jak se k tomuto tématu stavěly, jsem si byla jistá, že k ničemu takovému ve třídě nedochází. Bohužel po pár dnech mi bylo maminkou dívenky oznámeno, že tato situace nadále přetrvává a že chce celou situaci řešit s panem ředitelem. Nebudu lhát, že mě zaskočila, protože i přes zvýšenou ostražitost, jsem si ničeho nevšimla. V čem jsme se ale posunuli bylo to, že jsem se dozvěděla jméno žáka, který údajně dívenku těmito rasově orientovanými nadávkami častuje.
Dívenka se jevila celé tři roky jako nekonfliktní, přátelská. Maminka mi tvrdila, že je velmi empatická a dle psychologů předčasně vyspělá. V Pedagogicko-psychologické poradně nebyla vyšetřena a nemyslím si, že by k tomu byl nějaký důvod. Dle mého názoru byl u dívenky problém v rodině, kde hrál také nějakou roli alkohol a dívka se tímto způsobem snažila na sebe strhnout pozornost rodičů či jiných osob. Otázkou pak zůstává její první přesun z předchozí školy. Opravdu si však nemyslím, že by někteří žáci z naší třídy byli schopni takového chování, navíc v případě, kdy jsem byla po celou dobu přítomna ve třídě.
Oba žáky jsem si ve volné hodině vyzpovídala o samotě v kabinetu. Začala jsem s údajným agresorem. Začala jsem poněkud obšírně: 'Tak co přestávky, nenudíš se?' – 'Ne, jsem na mobilu.' 'No a ostatní kluci taky?' 'Hrajeme hry.' Tímto stylem to chvíli pokračovalo, až jsme se dostali na téma dcery. 'A co dcera?' 'Co by?' 'Já jen, jestli ji nějak neotravujete nebo nenadáváte.' 'Ne, dyť ona je s holkami na druhé straně třídy.' Na to jsem neměla již co říct, protože měl ve všem pravdu. Zavolala jsem si tedy také dceru. 'Tak, co přestávky?' 'Dobrý.' 'Maminka mi říkala, že ti někdo nadává.' 'Noo, kluci mě otravují.' 'Aha, no a kdy?' 'Já nevím, nadávají mi, že jsem černá, a tak.' 'Ale, vždyť jsem celé dny třídě, proč si za mnou nepřišla mi to říct?' 'Já nevím.' Nakonec jsme se domluvili tak, že jakmile se zase něco stane, ihned mi přijde říct. Po příchodu do třídy jsem slyšela křik, kde na jedné straně stáli kluci a nějaká děvčata, a na druhé straně dcera, která hystericky křičela a třepala se. 'Co se tady děje?' Zvýšila jsem hlas. Dozvěděla jsem se, že daný žák se pochlubil spolužákům a někteří cítili potřebu se ho zastat, což vyescalovalo až v tuto situaci. 'Sednout a všichni.' Ve třídě nastalo ticho. 'Proč si jim to říkal?' 'Protože lže, my ji nic neděláme, ona kecá.' Dcera to již nevydržela, a opět začala křičet 'Já to řeknu mamce, a ta vám ukáže!' Ostatní si to nedali líbit, musela jsem rychle jednat. Nejprve jsem se situaci snažila uklidnit tím, že by každý řekl svůj názor na věc, ale nakonec jsem byla nucena dceru odvést ze třídy, nebyla moc ochotna se se mnou bavit. Zavolala jsem mamince, ať si pro dceru přijde a informovala ji o situaci. Maminka si se slzami v očích převzala dceru a domluvili jsme se na zítřejší setkání s panem ředitelem. Po odchodu dcery domů jsem vyzpovídala celou třídu, ale dovídala jsem se pravý opak, že dcera byla konfliktním typem, která se snažila žáky poštvat proti sobě a také často měnila kamarádky, které následně pomlouvala. Uvědomila jsem si, že žáci mají pravdu, každou chvíli chtěla sedět s jinou dívkou, a i přes dotazy, proč již nechce sedět s tou danou, tak mi odvětila, že to té dané dívce nevadí, že chce sedět sama. V průběhu dne mi pak chodily smsky od maminky a také tatínka dcery, že chtějí můj slib, že vše vyřešíme v jejich prospěch a že kontaktují školní inspekci. Na tyto zprávy jsem nereagovala.
Během jednání s panem ředitelem jsme se nakonec domluvili na kompromisu, že dcera již do konce školního roku nepřijde a následující školní rok bude navštěvovat jinou školu. Byl proveden zápis, kterým byl mamince předán. Byla jsem trošku zklamaná, protože mi maminka na závěr řekla: 'Dcera Vám nikdy nevěřila, to o Vás značí, že nejste dobrá učitelka, když si neumíte vybudovat důvěru v děti.' Mamince jsem na to řekla, že mě to mrzí, že jsem měla dceru ráda a nikdy bych ji nekřivdila ani nijak nediskriminovala. Navíc jsem dodala, že děti tvrdí naopak o dceři, že je konfliktní a snaží se rozvrátit kolektiv. Odpověď byla rasově orientovaná, bez dalších argumentů. a následující dny měli žáci sezení s metodikem prevence na téma rasismus. Od dětí jsem se dále dozvěděl, že jim dcera poté psala, ne zrovna lichotivé zprávy. Dceři přeji, ať zapadne do nového kolektivu, snad se již uchytí.