The increase in significant problems began during the transition from lower to higher gymnasium. The student was always so locked into himself, he was never one of the group of communicative students. But during his studies he showed no signs of revolt and disgust towards his studies. He just seemed like a typical introvert. As he grew older, he began to show aversion to school. Although he always arrived at school, his work efficiency was at freezing point. Instead of paying attention, he preferred to read things that interested him. At some moments he seemed to be dreaming. Whenever he could, he tried to use the time to play chess. The biggest difficulties came when the student came of age in the third grade. His results took a sharp turn for the worse. He had to repeat the year. This could seem like a simple inability to study, or the student's problems with studies. But about the normal "interrupted
Teachers compare these problems only to the character of the student. They say he's just lazy, rude and doesn't care about school at all. They noticed changes in his behavior as well as his rapid deterioration in grades. I am not sure whether such an approach should not be enriched with a more professional view and diagnosis. But it is almost impossible to talk to the student, to get any information from him. He always just pauses and shuts himself up. He doesn't want to talk to anyone or anything. Based on my experience in teaching psychology and working as an educational consultant, I was sure that this case was not just due to the student not wanting to learn. Contacting his parents was unsuccessful. In their eyes, the son is perfectly fine, only school is not interesting for him. I believe that one of the reasons for such behavior can be caused by the student's behavior and appearance. His young years at grammar school must have been stressful and his classmates can be very cruel. When I can get some information out of a student (sometimes it can seem like an impossible task), I find out about their high intellect and their way of thinking. In certain cases, he cannot talk about anything other than the game of chess. I almost seem like an autistic person who is gifted with a high intellect. This is just a theory and personal guess. It is not possible to confirm this hypothesis without the student or the student's parents seeking professional help and receiving a diagnosis from a psychologist. Is his behavior caused only by laziness or are the reasons much more complicated.
Not attending to teaching/Inattention to teaching
As for the topic of other teachers. I would like to follow up on this note. Dealing with a problematic student who refuses any help or attempts to talk is very exhausting and after a certain time discourages everyone. I came to teach at this school when the student was in the third grade. I was told all about his problems and also the inability of his parents to act in any way. After many unsuccessful attempts to solve the problem, the teachers decided not to solve it and just follow the rules. Teach the whole class normally and if the student's results are failing, let him fail and repeat the grade. In this case, the solution is probably up to the student himself. One can try to communicate with him in any way, for example, to situate the conversation on the topic of his greatest passion: chess. The student is already of legal age, theoretically it could be said that he decides on his own future. It is necessary to find out what his goal is, what he is basing himself on, and to explain to him that finishing high school would not be thrown away. He could contact the school psychologist or any pedagogue himself. If he is in a situation where he is somehow restricted in his home, it would not be a problem to cooperate with the teacher and professional worker. Of course, this is an idealized case. If an individual refuses any help and any contact with the outside world, I cannot intervene aggressively as a teacher. I'm teaching this student civics, I'm constantly trying to engage him in conversation or coax some silly ideas out of him. I think that over time I will be able to learn more about his problems and act accordingly. When we talked about interests and hobbies in class, I was able to find out his incredible interest in computer games and playing chess. The student is very clever and, according to him, participates in many competitions. But if it comes to a topic that doesn't concern him or doesn't interest him, I'm not able to move anywhere.
Interview
So far, this situation has been solved by the teachers' attitude, which showed a neutral approach. They didn't force the student to do anything extra, but they also didn't punish him in any particular way, they approached it in a way that essentially didn't solve anything. There was no other option. Teachers need to attend to the whole class and concentrate on their duties. Anyway, there are several of us on the staff trying to resolve this situation. Our first goal would be for the student to at least finish high school and graduate. If he decides to address the issue during his studies or after graduation, we will be willing to support him. We also try to explain to his parents that their son has serious problems at school and that they too should pay more attention to him. Progress is slow and tedious. However, I dare to assume that with the help of consultations with the parents and the student, we will eventually come up with a pleasant solution that will suit both parties.
Septima, 18 let
šachy
Nepracovitost
Magisterské studium (1.-2- stupeň základní školy + střední školy a gymnázia)
Přibývání výrazných problémů začalo při přechodu z nižšího na vyšší gymnázium. Žák byl vždy takový zamčený do sebe, nikdy nebyl zrovna ze skupiny komunikativních žáků. Během studia ale nevykazoval žádné známky revolty a znechucení vůči studiu. Působil pouze jako typický introvert. S přibývajícím věkem začal vykazovat odmítavost vůči škole. Do školy sice vždy dorazil, ale jeho efektivita práce byla na bodu mrazu. Místo dávání pozor, raději si četl věci, které zajímali jeho. V některých momentech působil, že sní. Kdykoliv mohl, snažil se využít čas ke hře šachu. Největší potíže přišly, kdy žák dosáhl plnoletosti ve třetím ročníků. Jeho výsledky se nezávratným skokem změnili k horšímu. Musel opakovat ročník. Toto by se mohlo zdát jako pouhé nezvládnutí studia, či problémy žáka se studiem. Ovšem o normálním „přerušeném
Učitelé tyto problémy přirovnávají pouze k povaze žáka. Říkají, že je pouze líný, drzý a vůbec se o školu nezajímá. Všímali si změn v jeho chování i jeho rapidní známkové zhoršení. Nejsem si jistá zdali takový přístup by neměl být obohacen o odbornější pohled a diagnostiku. S žákem je ale téměř nemožné hovořit, získat od něj nějaké informace. Vždy se pouze odmlčí a zamkne do sebe. Nechce hovořit s nikým a o ničem. Na základě mých zkušeností z výuky psychologie a práce jako výchovný poradce jsem si byla jistá, že tento případ nebude způsoben pouze tím, že se žák nechce učit. Při kontaktování jeho rodičů nebylo možné docílit se žádného úspěchu. V jejich očích je syn v naprostém pořádku, pouze škola pro něj není zajímavá. Domnívám se, že jedním z důvodů takového chování může být šikana zapříčiněna žákovým chováním a vzhledem. Jeho mladé roky na gymnáziu musely být stresující a spolužáci dokáží být velmi krutí. Když dokáži z žáka získat nějaké informace (někdy se to může zdát nedosažitelným úkolem), zjišťuji o jeho vysokém intelektu a o způsobu jeho přemýšlení. V určitých případech nedokáže hovořit o ničem jiném než je hra šachů. Působím skoro jako osoba trpící s autismem, která je obdařeny vysokým intelektem. Toto je pouze teorie a osobní domněnka. Není možné tuto hypotézu potvrdit, aniž by žák nebo rodiče žáka vyhledali odbornou pomoc a dozvěděli se diagnózu od psychologa. Zdali je jeho chování zapříčiněno pouze leností nebo jsou důvody mnohem komplikovanější.
Co se tématu ostatních učitelů týče. Na tuto notu bych ráda navázala. Jednání s problematickým žákem, který odmítá jakoukoliv pomoc, či snahu o rozhovor, je velice vyčerpávající a po určité době odradí každého. Přišla jsem učit na tuto školu už když byl žák ve třetím ročníku. Bylo mi řečeno vše o jeho problémech a také o neschopnosti jeho rodičů jakkoliv jednat. Učitelé se po mnoha nezdařených pokusech o řešení problému rozhodli neřešit a pouze postupovat dle pravidel. Učit celu třídu normálně a pokud žákovy výsledky jsou na propadnutí, nechat jej propadnout a opakovat ročník. V tomto případě je řešení nejspíše na žákovi samotném. Lze se snažit s ním jakýmkoliv způsobem komunikovat, třeba situovat konverzaci na téma jeho největší vášně: šachu. Žák už je plnoletý, teoreticky by se dalo říci, že o své budoucnosti rozhoduje sám. Je potřeba zjistit, co je jeho cílem, na čem si zakládá a vysvětlit mu, že dokončení střední školy by nebylo k zahození. Sám by mohl kontaktovat školního psychologa nebo jakéhokoliv pedagoga. Pokud se nachází v situaci, že je ve své domácnosti nějak omezován, nebyl by problém spolupracovat s učitelem a odborným pracovníkem. Samozřejmě toto je idealizovaný případ. Pokud totiž jedinec odmítá jakoukoliv pomoc a jakýkoliv kontakt s okolním světem, nemůžu jako pedagogický pracovník zasahovat v agresivní míře. Učím tohoto žáka občanskou výchovu, neustále se snažím jej zapojit do konverzace nebo z něj vyloudit nějaké kloudné myšlenky. Myslím si, že postupem času budu schopna dozvědět se více o jeho problémech a patřičně jednat. Když jsme v hodině hovořili o zájmech a koníčcích, dokázala jsem zjistit jeho neskutečný zájem o počítačové hry a hraní šachů. Žák je velice šikovný a podle jeho slov se účastní mnoha soutěží. Pokud ale dojde na téma, které se jej netýká nebo ho nezajímá, nejsem schopna se nikam posunout.
Tato situace byla zatím řešena postojem učitelů, který vykazoval neutrální přístup. Nenutili žáka k ničemu extra, ale také ho nijak zvláštně netrestali, přistupovali způsobem, který ve své podstatě neřešil nic. Nebyla jiná možnost. Učitelé mají potřebu věnovat se celé třídě a soustředit se na své povinnosti. Každopádně je několik z nás v řadách zaměstnanců, kteří se snaží vyřešit tuto situaci. Prvním naším cílem by bylo, aby žák aspoň dokončil gymnázium a odmaturoval. Pokud se během studia nebo po ukončení rozhodne problém řešit, budeme jej ochotni podpořit. Dále se snažíme vysvětlit jeho rodičům, že jejich syn má vážné problémy ve škole a i oni by se mu měli mnohem více věnovat. Progres je pomalá a zdlouhavý. Dovolím si ale předpokládat, že pomocí konzultací s rodiči a žákem nakonec společně přijdeme na příjemné řešení, které bude vyhovovat oběma stranám.