The children, as the pupil is different, sometimes do not accept her among them. Žačka has different opinions, she dresses differently, and the other girls don't accept her. Once, when we had a community circle, the children talked about what books they were reading and what they liked there. Some said they were reading about horses, some about love, some about animals, and one was reading about a little girl in a pink dress, and the student said she would never read such a book, that it was bullshit. The children didn't say anything, but she won't make friends, she's just used to it from home. Those girls just didn't want to accept her among them. Last year, the assistant and I thought that the pupil was sad, she behaved differently and was so withdrawn, the girls did not want to take her to the group. Even at lunch she sat alone. And so finally the assistant confided to the assistant, when we were out of school, that she was worried that the girls in her class were not taking to her and that they were refusing to sit with her in the cafeteria.
The student grows up in an alternative family - a different way of life, focusing on nature, the family minimally uses electronics (no television, computer), conservative clothing
Selfdestructive behaviour, Bullying
So I let it go for a while and then with the children at school, when the assistant told me about it, we made a community circle. There we talked about friendship, about how we should treat each other, how we should respect each other, that each of us is a personality, that each of us is different, each has a different family and different customs, different traditions, but that doesn't mean it's bad. And that we should learn to live together with other people with different characteristics. We talked about it for quite a long time, then the children went to their desks and I wanted to get to the specifics of what happened in that class and how the girls would react to it. One of the girls, the queen probably planned it and who seemed to lead the group, came forward and said that they had already taken care of it, that they had apologized to the student and that everything was fine. So I was very happy, because these children have been together since kindergarten, and I would have felt sorry if they had already started forming groups in the 4th grade.
Working with the collective
So it's been fine since then, the girls are getting along, so I'm happy.
9 let, 4. ročník
příroda, hudba, sport
Pedagogická fakulta České Budějovice, II. stupeň (RJ a VV) + I. stupeň
Děti, jak je žačka jiná, tak jí občas nevezmou mezi sebe. Žačka má jiné názory, jinak se obléká, a ostatní holky jí nevezmou mezi sebe. Jednou, když jsme měli komunitní kroužek, tak se děti bavily o tom, jaké knížky čtou a co se jim tam líbí. Některé říkaly, že čtou o koních, některé zase o lásce, některé o zvířátkách, a jedna četla o nějaké holčičce s růžovými šaty a žačka řekla, že by nikdy takovou knížku nečetla, že jsou to kraviny. Děti nic neřekly, ale ona si tím ty kamarádky neudělá, ona je takhle prostě zvyklá z domova. Ty holky jí prostě mezi sebe nechtěly přijmout. Loni se nám s paní asistentkou zdálo, že je žačka smutná, chová se jinak a je taková odtažitá, děvčata jí nechtěla vzít k sobě do skupiny. I na obědě sedávala sama. A tak se nakonec paní asistentce svěřila, když jsme byli mimo školu, že má starosti, že jí ve třídě ty holky neberou k sobě a že s ní odmítají sedět v jídelně.
Žačka vyrůstá v alternativní rodině – odlišný způsob života, zaměření na přírodu, rodina minimálně používá elektroniku (nemají televizi, počítač), konzervativní oblékání
Takže já jsem to nechala chviličku být a potom s dětmi ve škole, když mi to paní asistentka sdělila, jsme si udělali komunitní kroužek. Tam jsme si povídali o kamarádství, o tom, jak bychom se měli k sobě chovat, jak bychom se měli respektovat, že každý z nás je osobnost, že každý z nás je jiný, každý má jinou rodinu a jiné zvyky, jiné tradice, ale to neznamená, že je špatný. A že bychom se měli naučit žít dohromady i s jinými lidmi s odlišnými vlastnostmi. Mluvili jsme o tom docela dlouho, pak si děti šly do lavic a já jsem chtěla právě už konkrétně se k tomu dostat, co se v té třídě stalo a jak se k tomu děvčata vyjádří. Jedna z těch dívek, krá to tedy asi zřejmě naplánovala a která tu skupinu jakoby vedla, tak se přihlásila a řekla, že už to mají vyřízené, že se žačka omluvily a že už je všechno v pořádku. Tak jsem měla velkou radost, protože tyhle děti spolu chodí od školky a bylo mi to samotné líto, kdyby začaly už ve 4. třídě si dělat ty skupinky.
Od té doby je to tedy v pořádku, děvčata spolu vychází, takže mám radost.