group of six girls has been sitting with a boy from a socially disadvantaged family who shows autistic traits since kindergarten. Due to his difficulties, the boy stayed away from the team. He didn't play much with the children during breaks, he couldn't fit in overall. He didn't cooperate much in groups when he played, so mostly alone. I didn't notice the whole incident until February 2022. After class, I noticed a group of girls from the hallway window who were hurting this boy. The girls and the boy ran up to the railing, pushed him, tried to steal his key ring. I recognized the boys right away, but I only identified the girls based on their clothes. I was really shocked by the brutality of the whole incident, even considering that they were freshmen. These girls simply acted like a pack. The next day I talked to the boy. He confided in me that this behavior has been repeated for several months. He added that the girls mocked him, insulted him, cursed him. They even stole his snack or school supplies, such as glue, crayons, and more, several times. Most often it took place at the bus stop in front of the school.
Overall, this class was very challenging. I had three pupils with SEN and in the second half of the year pupils from Ukraine joined. There were 22 children in the class, so it was very difficult to attend to each of them individually. These girls were all average students, all gifted in every way. They were most interested in physical education and I thought they were the leaders of the class. They were often involved in activities, they reported a lot in classes I for voluntary activities. All the girls came from complete and well-off families. The boy, on the other hand, was slower, stayed away from others and mostly played alone. He comes from a socially weaker family. Currently, the diagnosis has not yet been established, the investigation is still ongoing
Bullying
On the recommendation of a colleague, I solved the situation with the help of a story. The story took place in a fictitious school with fictitious children, but the situation was similar to the one addressed. Here it was a group of three boys who physically and mentally hurt a weaker boy. I sat in a circle with the children and read the story to them. Subsequently, we stopped at three moments in this story with the children. The first moment was the bullying of the boy, then finding out the teacher and then informing the parents of the aggressors. I then asked the children what feelings the individual characters had. Above all, we focused on how the boy felt, how the teacher felt, and how the parents felt. I also asked what was wrong with the boy, what was wrong and how we should help him properly. These girls were involved in the activity. They were able to empathize with the feelings of everyone involved and correctly name the given phenomena. They were even able to recognize that it was bullying, but they could no longer connect the whole situation to their actions.
Interview
After an hour, I called the girls and confronted them about the situation. They all started denying and covering for each other, they only confessed when I invited my parents to school. However, the last girl continued to lie and deny. She confessed only under the pressure of her parents. Subsequently, the girls were sorry for the whole situation and now I think that the situation has not happened again. The boy is now more involved in the team and seems happier to me.
1.      Ročník, 7-8 let
Pohybové hry, kreslení, vyrábění
Lhaní,Krádeže
Mgr. Učitelství pro první stupeň
Skupina šesti dívek si již od školky zasedla na chlapce ze sociálně slabší rodiny, který vykazuje autistické rysy. Chlapec se, vzhledem ke svým potížím, kolektivu stranil. O přestávkách si s dětmi moc nehrál, nedokázal se celkově začlenit. Ve skupinkách moc nespolupracoval, když si hrál, tak většinou sám, Celého incidentu jsem si všimla až v únoru roku 2022. Po vyučování jsem si z okna chodby všimla skupiny dívek, které ubližovaly tomuto chlapci. Dívky s chlapcem nabíhaly na zábradlí, strkaly ho, snažily se mu ukrást klíčenku. Chlapce jsem poznala hned, ale dívky jsem identifikovala až na základě oblečení jsem dokázala tyto dívky rozpoznat. Popravdě mě velice zarazila brutalita celého incidentu, I vzhledem k tomu, že se jednalo o prvňáky. Tato děvčata se jednoduše chovala jako smečka. Další den jsem promluvila s chlapcem. Ten se mi svěřil, že se toto chování opakuje již několik měsíců. Doplnil, že se mu dívky posmívají, uráží jej, nadávají mu. Dokonce mu několikrát ukradly svačinu nebo školní pomůcky, jako například lepidla, pastelky a další. Nejčastěji se to odehrávalo na autobusové zastávce před školou.
Celkově byla tato třída velice náročná. Měla jsem zde tři žáky s IVP a ve druhé polovině roku nastoupili žáci z Ukrajiny. Ve třídě bylo 22 dětí, takže bylo velmi těžké věnovat se každému z nich individuálně. Tyto dívky byly všechny průměrné žákyně, všechny byly všestraně nadané. Nejvíce je zajímal tělocvik a přišlo mi, že byly takové vůdčí osobnosti třídy. Často se zapojovaly do aktivit, hojně se hlásily v hodinách I na dobrovolné činnosti. Všechny dívky pocházely z úplné a dobře zajištěné rodiny. Chlapec byl naopak pomalejší, stranil se ostatních a hrál si převážně sám. Pochází ze sociálně slabší rodiny. V současnosti diagnóza není dosud stanovena, šetření stále probíhá
Situaci jsem, na doporučení kolegyně, řešila pomocí příběhu. Příběh se odehrával ve fiktivní škole s fiktivními dětmi, ale situace byla podobná té řešené. Zde se jednalo o skupinu tří chlapců, kteří fyzicky I psychicky ubližovali slabšímu chlapci. Posadila jsem se s dětmi do kroužku a příběh jim předčítala. Následně jsme se v tomto příběhu s dětmi zastavili u tří momentů. Prvním momentem bylo šikanování chlapce, poté zjištění paní učitelky a následně informování rodičů agresorů. Dětí jsem se následně ptala, jaké pocity měly jednotlivé postavy. Především jsme se zaměřili, jak se cítil chlapec, jak se cítila paní učitelka a jak se cítili rodiče. Také jsem se ptala, co se chlapci dělo, co je špatně a jak bychom mu měli správně pomoci. Tyto dívky se do aktivity zapojovaly. Dokázaly se vcítit do pocitů všech zúčastněných I správně pojmenovat dané jevy. Dokonce dokázaly poznat, že se jedná o šikanu, ale již si celou situaci nedokázy spojit se svými činy.
Po hodině jsem si dívky zavolala a se situací je konfrontovala. Všechny začaly zapírat a navzájem se kryly, přiznaly se až ve chvíli, kdy jsem si do školy pozvala rodiče. Poslední dívka ovšem lhala a zapírala I nadále. Přiznala se až na nátlak rodičů. Následně byla dívkám celá situace líto a nyní si myslím, že se situace již neopakovala. Chlapec se nyní více zapojuje do kolektivu a zdá se mi šťastnější.