The situation involved brothers who attended 9th grade together. The siblings' educational problems began to appear gradually during the second grade of primary school. Everything culminated in the 9th grade, when both brothers were permanently late to class. During their absence, they were seen around the school - in the store, near the forest, in the park. At the same time, they carried apology letters signed by legal representatives. Family reasons were cited as the most common reason for absence. High absenteeism was not the only problem. The brothers disrupted the course of lessons with loud comments and inappropriate remarks directed at teachers or classmates. A few times they brought cigarettes to school and tried to smoke in the toilets. Teaching became very demanding for teachers, cooperation with legal representatives did not bring positive results. I invited both brothers to an interview to talk to them about their behavior at school. The older brother seemed very confident and measured. He wanted to give the impression that he had life under control, that the occasional walk behind school or a cigarette was no big deal. He spoke disrespectfully about the teachers, emphasized that the lessons at school are boring and that he does not need most of the knowledge that he learns at school. When he was told that he wouldn't get into high school with bad grades, he got nervous and angrily replied that I had no idea what was going on at their house, that he didn't care, that I could call the police, then got up and slammed the door to the principal's office and left The younger brother was much more nervous and aggressive. He didn't want to communicate with me much, he had a great feeling of being wronged, he saw others behind all the problems.
The brothers were very troubled, with poor academic performance. They didn't care. They were angry at the whole world. They did not have a very good family background.
Violation of classroom/school rules, Attendance problems, Verbal disruption of lessons
In cooperation with the educational advisor, an individual educational plan was drawn up for the brothers. Pupils and pupils' legal representatives were introduced to this plan within the educational committee. The plan described the educational problems of the pupils and the gradual steps to solve them. It was agreed that the pupils would come for regular consultations with two assigned pedagogues whom the brothers had confidence in and whom they had determined together with the guidance counselor. The subject of the consultations was to share how the pupils did during the week, what they had problems with, what they will work on next. A month after getting acquainted with the plan, another meeting of the school management with pupils and legal representatives was to take place. The aim of the meeting was to verify whether the individual steps of the educational plan are being fulfilled.
Agreement, Support, Interview, Cooperation with experts
From the beginning, the brothers came regularly for consultations every week, and communication with them went well. After two months, they gradually started skipping consultations. The legal representatives did not show up for the arranged meeting. As the headmistress of the school, I invited the parents to come to the school for a consultation. Only mom arrived. Communication with her was not easy, she tended to defend all her sons' transgressions. Nevertheless, she admitted that her sons were behind school a few times, but that she excused their absence so that they would not have unnecessary problems at school. She emphasized that it was up to the teachers to handle them. The mother also admitted that she is actually raising herself alone, as the father has no authority at home. I had a phone conversation with the pupils' father, where he explained that he was in a very bad state mentally, that he was on antidepressants. He said that his wife had found another man and wanted to divorce him. He seemed like a very indecisive person. It was clear from the interview that he was unable to manage the upbringing of his sons and the overall situation in the family. Unlike his wife, he admitted that the children grow up in an atmosphere of constant arguments between their parents. He saw the whole situation as his failure, but he didn't know what to do next. He couldn't find a solution. To the suggestion that they, as husband and wife, seek the help of experts, he replied that the wife did not agree. I contacted the social department with the request that they investigate the situation in the boys' family. Even this solution did not bring results. The social department visited the family, gave some recommendations. Although the boys stopped going to school, their behavior did not improve. They left elementary school in a riot.
14 a 15 let, 9 třída, Sourozenci jeden s odkladem
Magistr.  Učitelství pro první stupeň
Situace se týkala bratrů, kteří společně navštěvovali 9. třídu. Výchovné problémy se u sourozenců začaly objevovat postupně v průběhu druhého stupně základní školy. Vše vyvrcholilo v 9. třídě, kdy oba bratři chodili permanentně pozdě do hodin. V době jejich absence byli vídávání v okolí školy - v obchodě, u lesa, v parku. Přitom nosili podepsané omluvenky zákonnými zástupci. Jako nejčastější příčina absence byly uváděny rodinné důvody. Vysoká absence nebyl jediný problém. Bratři narušovali průběh vyučovacích hodin hlasitými komentáři a nevhodnými poznámkami na adresu učitelů, či spolužáků. Párkrát donesli do školy cigarety a pokoušeli se kouřit na toaletách. Výuka se stala pro učitele velmi náročnou, spolupráce se zákonnými zástupci nepřinášela pozitivní výsledky. Oba bratry jsem si pozvala k rozhovoru, abych si s nimi promluvila o jejich chování ve škole. Starší bratr působil velmi sebejistě a odměřeně. Chtěl působit dojmem, že má život pod kontrolou, že občasné chození za školu nebo vykouření cigarety není nic hrozného. O učitelích se vyjadřoval bez úcty, zdůrazňoval, že je ve škole v hodinách nuda, a že nepotřebuje většinu vědomostí, které se ve škole učí. Na poznámku, že se špatnými známkami se nedostane na střední školu, znervózněl a nazlobeně odpověděl, že nemám ponětí, co se děje u nich doma, že je mu to všechno jedno, že si mohu zavolat i policii, pak vstal a třísknul dveřmi od ředitelny a odešel. Mladší bratr byl hodně nervóznější a agresivnější. Nechtěl se mnou moc komunikovat, měl velký pocit ukřivděnosti, za všemi problémy viděl ostatní.
Bratři byli velmi problémoví, se špatným studijním prospěchem. Vše jim bylo jedno. Byli naštvaní na celý svět. Neměli příliš dobré rodinné zázemí.
Ve spolupráci s výchovnou poradkyní byl bratrům vypracován individuální výchovný plán. S tímto plánem byli v rámci výchovné komise seznámeni žáci i zákonní zástupci žáků. V plánu byly popsány výchovné problémy žáků a postupné kroky k jejich řešení. Bylo dohodnuto, že žáci budou docházet na pravidelné konzultace k dvěma přiděleným pedagogům, k nimž bratři měli důvěru a které si spolu s výchovnou poradkyni určili. Předmětem konzultací bylo sdílet se, jak se žákům během týdne dařilo, v čem měli problémy, nad čím budou dál pracovat. Měsíc po seznámení s plánem mělo proběhnout další setkání vedení školy s žáky a zákonnými zástupci. Cílem setkání bylo ověřit, zda se daří naplňovat jednotlivé kroky výchovného plánu.
Ze začátku bratři na konzultace docházeli pravidelně každý týden a komunikace s nimi se dařila. Po dvou měsících začali postupně konzultace vynechávat. Zákonní zástupci se na domluvené setkání nedostavili. Jako ředitelka školy jsem vyzvala rodiče, aby se dostavili na konzultaci do školy. Dorazila pouze maminka. Komunikace s ní nebyla jednoduchá, měla tendenci obhajovat veškeré přestupky svých synů. Přesto připustila, že synové párkrát za školou byli, ale že jim absenci omluvila, aby neměli ve škole zbytečné problémy. Zdůrazňovala, že je na učitelích, aby je zvládli. Maminka také přiznala, že je na výchovu vlastně sama, jelikož otec nemá doma žádnou autoritu. Měla jsem telefonní rozhovor s tátou žáků, kde mi vysvětloval, že je na tom velmi špatně psychicky, že je na antidepresivech. Sdělil, že manželka si našla jiného muže a s ním se chce rozvést. Působil jako velmi nerozhodný člověk. Z rozhovoru bylo zřejmé, že výchovu synů a celkovou situaci v rodině nezvládá. Na rozdíl od manželky přiznal, že děti vyrůstají v atmosféře neustálých hádek rodičů. Celou situaci bral jako své selhání, ale nevěděl co dál. Neuměl najít řešení. Na návrh aby jako manželé a rodina vyhledali pomoc odborníků odpověděl, že manželka nesouhlasí. Navázala jsem kontakt se sociálním odborem s požadavkem, aby situaci v rodině chlapců prošetřili. Ani toto řešení nepřineslo výsledky. Sociální odbor rodinu navštívil, dal nějaká doporučení. Chlapci sice přestali chodit za školu, ale jejich chování se nezlepšilo. Základní školu opustili ve vzpouře.