am currently a class teacher in 3rd grade, but I only really got to know my class for the first time at the beginning of the second year due to the annual quarantine due to the coronavirus. I have a student in my class who is late to every class meeting and usually to the first lessons. I don't know if it's because of the quarantine, when online classes were taking place and students didn't have to commute, but practically from the first day he was almost never on time. It's not that he lives far from school and has to commute for a long time, but I think it's more due to the inability to organize his time.
The student is seventeen years old and attends the third year of a four-year high school. The student lives with both parents, is an active athlete, plays computer games and has average to above average academic performance. The student regularly goes 5-8 minutes later to the beginning of class meetings and to class hours.
Attendance problems
As this is an older student, I resolved this problematic behavior by agreement and did not resort to any disciplinary measures. When we agreed to meet together outside the classroom (trip, etc.), I told everyone where and when the meeting place would be, and after the experience that the student was late, I repeated this information to him once more. And then I addressed him once more and told him again 'Jirka, don't forget, the meeting is at eight o'clock', emphasizing the time. At the beginning, this tactic was not completely successful, but after some time, the student's classmates also started to join my appeals, and they themselves repeated to him exactly when he should come. When I discussed these late arrivals with the student's mother, she simply told me that 'Well, it's all him.'
Support, Interview, Warning
think that after a while the student himself realized that his behavior annoys his classmates too, when he has to be kept waiting for him, or when he disrupts the class with his late arrivals. In the second semester, the student's behavior improved a little after all. I believe that the change in behavior could have come about both because of an individual agreement and also because the student has matured a little mentally.
17 let, třetí ročník gymnázia
Sportovec, počítačové hry
Mgr., anglický jazyk
Aktuálně jsem třídní učitelkou ve 3.C, ale svoji třídu jsem poprvé pořádně poznala až na začátku druhého ročníku z důvodu roční karantény kvůli koronaviru. Ve třídě mám studenta, který na každý třídní sraz a i většinou do prvních hodin chodí pozdě. Nevím, jestli je to z důvodu karantény, kdy probíhala online výuka a studenti nemuseli nikam dojíždět, ale prakticky od prvního dne skoro nikdy nepřišel včas. Není to tím, že by bydlel daleko od školy a musel by nějak dlouho dojíždět, ale myslím, že je to spíše kvůli neschopnosti zorganizovat si čas.
Studentovi je sedmnáct let a navštěvuje třetí ročník čtyřletého gymnázia. Žák žije s oběma rodiči, je aktivní sportovec, hraje počítačové hry a má průměrný až nadprůměrný studijní prospěch. Žák pravidelně chodí o 5-8 minut později na začátek třídních srazů i do třídnických hodin.
Jelikož se jedná o již staršího studenta, řešila jsem toto problémové chování domluvou a neuchylovala jsem se k žádným kázeňským postihům. Když jsme se společně domlouvali na sraz mimo třídu (výlet apod.), všem jsem řekla kde a kdy bude místo setkání, a po zkušenosti, že je žák opozdilec, jsem mu tyto informace zopakovala ještě jednou. A potom jsem ho oslovila ještě jednou a znovu jsem mu řekla 'Jirko, nezapomeň, sraz je osm hodin' s důrazem na čas. Ze začátku tato taktika nebyla úplně úspěšná, ale po nějaké době se k mým apelům začali přidávat i žákovi spolužáci, a sami mu opakovali kdy přesně má přijít. Když jsem tyto pozdní příchody probírala s žákovou maminkou, tak mi pouze sdělila, že 'No, to je celej on.'
Myslím, že po čase žák sám vycítil, že svým chováním otravuje i své spolužáky, když se na něho musí pořád čekat, popřípadě když svými pozdními příchody narušuje hodinu. V druhém pololetí se žákovo chování přece jenom o trochu zlepšilo. Domnívám se, že ke změně chování mohlo dospět jak z důvodu individuální domluvy, tak i tím, že žák o trochu mentálně vyspěl.