Two years ago, I took over a class from a colleague to teach English as their third teacher of the already mentioned subject. Unknowingly, there was a very self-confident girl in my new class who was almost on par with my previous colleague and was very close to her based on acquaintances from her personal life. The girl expected the same approach from me, when she didn't get this approach, over time she rebelled during lessons, disturbing both the lesson and her classmates. I myself treat all students the same and try to maintain professionalism.
The girl was in an ability-heterogeneous collective of the third class of the English grammar school, majoring in living languages. The class she was a part of was never notorious for discipline, most of the pupils were honest, hardworking students who had above average grades not only in English. The girl was no exception in terms of grades, so I was surprised that she was on such a different note disciplinary-wise than her classmates. The situation was so heated that her closest friends themselves created an initiative and went to their class teacher with a request for help with the situation. The girl herself answered sarcastically during English lessons, took notes on the course and content of the lesson, shouted and shouted from the desk, refused to do work both during the lesson and as part of homework, laughed out loud from the desk, was on the phone and did not pay attention. On the part of the parents, it was a free flow of the situation, they refused to help us constructively with the problem.
Not attending to teaching/Inattention to teaching, Violation of classroom/school rules, Verbal disruption of lessons
Since only her classmates were interested in my situation and hers, and her behavior negatively affected the lessons, I decided to let the situation go its own way. As a decisive moment, I consider my conversation with the girl at the end of the semester, where I invited her to my office for a short conversation. In the interview, I tried to explain to the girl the purpose of my lessons and how she could participate in them differently than within the current limits of her behavior. I would popularly describe the type of conversation as "from the heart."
Interview
After our conversation, in the following semester I noticed an almost complete change in both her behavior and her attitude towards me and towards studies as such. For me, it was crucial that she saw the meaning of our work here, and later I learned at her graduation party that this was a general change in the other classes as well, which I consider my success. The girl's results improved, disciplinary problems almost completely disappeared, she successfully graduated, went on to university abroad, and we are still in occasional friendly contact through social networks.
Třetí, 17 let
-
Rušení výuky,Nespolupráce
Magisterské
Před dvěma lety jsem přebírala třídu od kolegyně na výuku angličtiny jako jejich třetí učitelka již zmíněného předmětu. Ve nové třídě se ale mnou nevědomky nacházela jedna velice sebevědomá dívka, která si s mou předchozí kolegyní téměř tykala a byla si s ní velice blízko na základě známosti z osobního života. Dívka očekávala stejný přístup i ode mě, když se jí tento přístup nedostal tak se postupem času při hodinách bouřila, vyrušovala jak hodinu, tak své spolužáky. Sama se totiž chovám ke všem studentům stejně a snažím si zachovat profesionalitu.
Dívka se nacházela v schopnostně heterogenním kolektivu třetí třídy Anglického gymnázia, obor živé jazyky. Třída, jichž byla součástí nebyla nikdy kázeňsky negativně proslulá, většina z žáků byli poctiví, snaživí studenti, kteří měli nadprůměrné známky nejen v angličtině. Dívka nebyla co se prospěchu týče výjimkou, tudíž mě překvapilo, že byla na tak jiné notě kázeňsky, než její spolužáci. Situace byla tak vyhrocená, že sami její nejbližší kamarádi vytvořili iniciativu a zašli s prosbou o pomoc se situací za jejich třídním učitelem. Samotná dívka při hodinách angličtiny sarkasticky odpovídala, měla poznámky na průběh a obsah hodiny, vykřikovala a pokřikovala z lavice, odmítala dělat práci jak během hodiny, tak v rámci domácí přípravy, nahlas se smála z lavice, byla na telefonu a nedávala pozor. Ze strany rodičů se jednalo o volný průběh situace, odmítali nám s problémem konstruktivně pomáhat.
Jelikož o mou a její situaci jevili zájem jen její spolužáci, které její chování negativně ovlivňovalo hodiny, rozhodla jsem se situaci dát volný průběh. Jako rozhodující okamžik beru mou konverzaci s dívkou na pomezí pololetí, kde jsem si ji pozvala do kabinetu na krátký rozhovor. V rozhovoru jsem se snažila vysvětlit dívce cíl mých hodin a jak by se do nich mohla zapojovat jinak, než v současných mezích jejího chování. Typ rozhovoru bych lidově popsala jako „od srdce
Po našem rozhovoru jsem v následujícím semestru zaznamenala téměř kompletní změnu v jak jejím chování, tak přístupu ke mně a ke studiu jako takovému. Pro mě bylo klíčové, že uviděla smysl našeho působení tady a později jsem se dozvěděla na jejím maturitním večírku, že se jednalo o obecnou změnu i v ostatních hodinách, což beru jako svůj úspěch. Dívce se zlepšily výsledky, kázeňské problémy takřka úplně vymizely, úspěšně odmaturovala, pokračovala na vysokou školu do zahraničí a dodnes jsme v občasném přátelském kontaktu přes sociální sítě.