The students in our class love swimming. A picture of the popular water park had been hanging on the calendar for a long time, and the day when we would go there was slowly and surely approaching. All the students knew that they had to behave nicely and correctly, otherwise they would not go anywhere. It was such a great motivation for them that they all really tried. The day before swimming was always the worst. There was only one reason for this - students with ASD, if they are really looking forward to something, usually cannot bear the fact that it will actually happen and then turn their joy into an explosion in the form of problematic behavior. It was the same in our class. Surprisingly, only on the day when we were supposed to go to the water park. One student, otherwise very kind and obedient, who is grateful for every little thing, came to school in the morning already angry. I knew where the problem was, but I didn't say anything. She was kind, welcoming to him. She assured him that everything was perfectly fine and we were going to have a nice day. In the dressing room, he threw his backpack into the locker and instead of changing his clothes, he sat on the floor in front of the closet without saying a word for twenty minutes. Then it was necessary to intervene. So I went to see him in the dressing room to negotiate a compromise - if he changes nicely and goes to work (before we go swimming), he can watch a fairy tale on the computer for a while as a reward, which was a great reward). Accompanied by insults and obscene swearing, he managed to change his clothes and move to the classroom. After a while, he calmed down and left with the other children for an activity at the table - independent work. But here he also did nothing and just cursed profusely. So here he was without a reward and without the possibility to watch the fairy tale on the computer. This triggered a whole host of problems. During the time when the other classmates went to get ready for swimming, this student was still sitting at the table where he had not finished his work. Since raising his voice never worked on him or anything like that, I kept trying to negotiate with him. But it didn't bother him at all. He went into a trance where it was impossible to stop his speed of speech (more precisely swearing at all the teachers and parents). Everything escalated by the fact that he actually said that he would not go anywhere with such teachers and would rather have them all
This pupil is now an 11-year-old boy who is educated at a primary school established in accordance with §16 paragraph 9 of the Education Act. In the past, he attended a special kindergarten, to which he was admitted due to a diagnosis of autism spectrum disorders. This pupil has been a very lively and communicative child since he was a child. He has a very rich vocabulary and also a desire to understand. The problem is the time sequence in communication and forgetting words. Overall, his attention is very fickle and any small stimulus can transfer it to another topic. He likes learning and generally going to school very much. Despite his frequent protests accompanied by profanity. This pupil, thanks to his developed communication skills, is a very sociable child. He really likes the attention of others, likes to get to know each other and generally has no problem with social behavior. So if problem behavior does not occur = use of vulgarisms towards other people. However, gross and fine motor skills are at a very poor level. This student has a problem with walking on uneven surfaces, up and down stairs, and during all physical education activities (running, jumping, exercising, riding a bicycle, scooter...). Fine motor skills are also greatly impaired - poor grip on all writing utensils, art supplies, inability to tie shoelaces, problem with fastening zippers, buttons. A great deal of patience and constant repetition is needed here.
Diagnosis, Emotional outbursts, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal aggression
Correctly solving this student's problem behavior requires a great deal of patience and fortitude. It is very difficult for me to punish him for something that makes him want to achieve something popular and big. I'm always sorry that, despite a lot of effort, he doesn't reach the top - that is, a big reward. When solving the given problem, I now know that I did not act very well and now I would not choose such a solution. It's not fair not to give him a chance to fix the situation. And by letting him put together a puzzle that is beyond his power, I denied him the opportunity to correct his mistake in advance. With this student, it is sometimes really difficult to find a punishment that will be a punishment, but partly also actually a way to correct bad behavior and become aware of the situation. This student does not have a good role model even at home, and he hears the swear words he uses at school in his home environment, but also in the series he can watch. So, primarily, I shouldn't punish him, because such behavior is actually normal for him. Unfortunately, we all have to respect some rules at school, even if they are not entirely fair for some. In case of problematic behavior (affect) in this student, I always try to be the opposite of his behavior. Even in the situation described above, I tried to resolve everything calmly and turn it around
(Disciplinary) Punishments, Agreement, Consequences, Support, Interview
My solution to the situation at first seemed like an appropriate way. This pupil did not go to the water park with the children, he had to sit and work at his desk. In addition, he was given a very difficult task, which was really a punishment for him. After he calmed down and I stopped noticing him, he stopped cursing, the affect passed and we calmly agreed on everything. Actually, maybe he expected us to go see the kids later. But, even though I told him later that there would be no water park, he managed it very well. However, it was not the right step in terms of a long-term solution to the situation. This student gained the experience that he can sulk at the desk, he doesn't have to work, and he actually created the idea in his head that working at the desk is always accompanied by cursing and reminiscing about the given situation. He also continued to associate the puzzle activity with punishment, which he also did not want to do. So, for a long time, we have retroactively adjusted the fact that puzzles are fine and correct and work at the table is fun.
11 let, 5. třída
Lazytown, plavání, lego, zpěváci, zajímavá témaza dospělých
Magisterské vzdělání, obor speciální pedagogika
Žáci v naší třídě milují plavání. Na kalendáři už dlouho visel obrázek oblíbeného aquaparku a den, kdy tam půjdeme se pomalu a jistě blížil. Všichni žáci věděli, že se musí chovat hezky a správně, jinak se nikam nepůjde. Byla to pro ně tak velká motivace, že se všichni opravdu snažili. Den před plaváním býval vždy ten nejhorší. Mělo to jeden jediný důvod- žáci s PAS, pokud se na něco opravdu velmi těší zpravidla nezvládnou unést to, že to opravdu reálně přijde a své těšení pak převrátí do výbuchu v podobě problémového chování. Stejně tak tomu bylo i u nás ve třídě. Překvapivě ale až v den, kdy se mělo jít do aquaparku. Jeden žák, jinak velmi hodný a poslušný, který je vděčný úplně za každou maličkost přišel ráno do školy už naštvaný. Věděla jsem, kde je problém, ale nic jsem neříkala. Chovala se k němu mile, přívětivě. Ujišťovala ho, že je všechno naprosto v pořádku a budeme mít hezký den. V šatně hodil batohem do skříňky a místo převlékání proseděl beze slova dvacet minut na zemi před skříní. Pak už bylo potřeba zasáhnout. Takže jsem za ním do šatny šla domluvit kompromis- když se hezky převlékne a půjde pracovat (než pojedeme plavat), může se za odměnu dívat chvíli na pohádku na počítači což byla velká odměna). V doprovodu urážek a sprostých nadávek se ale zvládnul převléct a přesunout do třídy. Po chvíli se zklidnil a odešel spolu s ostatními dětmi na činnost ke stolečku- samostatná práce. Zde ale taktéž nic nedělal a jen sprostě nadával. Tady už tedy byl bez odměny a bez možnosti dívat se na pohádku na počítači. To spustilo celou řadu problémů. Během doby, kdy se ostatní spolužáci šli nachystat na plavání, tento žák pořád seděl u stolu, kde neměl dodělanou práci. Jelikož na něj nikdy nefungovalo zvyšování hlasu, ani nic podobného, pořád jsem se s ním snažila vyjednávat. Vůbec to s ním ale nehnulo. Dostal se do tranzu, kdy nebylo možné zastavit jeho rychlost mluvy (přesněji nadávek na všechny učitelky a rodiče). Vše vygradovalo tím, že sám vlastně řekl, že s takovýma učitelkama on nikam nepůjde a raději je všechny 
Tento žák je nyní 11ti letý chlapec, který se vzdělává na základní škole zřízené dle §16 odst. 9 šk. zákona. V minulosti navštěvoval mateřskou školu speciální, do které byl zařazen skrz diagnózu- poruchy autistického spektra. Tento žák je od malička velmi čilé a komunikativní dítě. Má velmi bohatou slovní zásobu a také touhu porozumění. Problémem je časový sled v komunikaci a zapomínání slov. Celkově jeho pozornost je velmi nestálá a každý malý podnět ji dokáže přenést k jinému tématu. Učení a celkově chození do školy má velmi rád. I přes své časté protesty, které doprovází vulgární mluva. Tento žák díky své rozvinuté komunikační schopnosti je velmi společenské dítě. Má velmi rád pozornost ostatních, rád se seznamuje a celkově se sociálním chováním nemá problém. Pokud tedy nedojde na spuštění problémového chování = využívání vulgarismů vůči ostatním lidem. Hrubá i jemná motorika je ale na velmi špatné úrovni. Tento žák má problém s chůzí po nerovném povrchu, do schodů, ze schodů, dále při všech tělovýchovných aktivitách (běh, skoky, cvičení, jízda na kole, koloběžce…). Také jemná motorika je velmi ponížena- špatný úchop veškerých psacích potřeb, výtvarných potřeb, neschopnost zavázat tkaničku, problém se zapínáním zipu, knoflíků. Zde je potřeba velká míra trpělivosti a neustálého opakování.
Správně vyřešit problémové chování u tohoto žáka vyžaduje velkou míru trpělivosti a obrnění. Je pro mě velmi těžké ho trestat za něco, co mu způsobí touha dosáhnout něčeho oblíbeného a velkého. Vždy je mi pak líto, že i přes velkou snahu nedosáhne na vrchol- tedy velkou odměnu. Při řešení daného problému teď už vím, že jsem nejednala úplně dobře a teď už bych takové řešení nevolila. Není fér mu nedát možnost napravit situaci. A tím, že jsem mu dala poskládat puzzle, které není v jeho silách jsem mu dopředu odepřela možnost napravit chybu. S tímto žákem je někdy ale opravdu těžké najít trest, který bude trestem, ale částěčně také vlastně cestou k nápravě špatného chování a uvědomění si situace. Tento žák nemá správný vzor ani doma a nadávky, které používá ve škole slyší v domácím prostředí, ale i v seriálech, na které se může dívat. Primárně bych tedy neměla trestat jej, jelikož pro něj je takové jednání vlastně normální. Bohužel, ve škole musíme všichni respektovat nějaké pravidla, i když pro některé nejsou úplně fér. Při problémovém chování (afektu) u tohoto žáka se vždy snažím být opakem jeho chování. I ve výše popsané situaci jsem se snažila vše řešit v klidu a obrátit to do 
Mé řešení situace mi nejprve přišlo jako vhodný způsob. Tento žák nejel do aquaparku s dětmi, musel sedět a pracovat u svého stolečku. Navíc dostal velmi těžký úkol, který pro něj byl opravdu za trest. Poté, co se zklidnil a já si ho přestala všímat přestal nadávat, afekt přešel a my se na všem v klidu domluvili. Vlastně možná očekával, že pojedeme za dětmi později. Ale, i když jsem mu později sdělila, že aquapark nebude, zvládnul to velmi dobře. Z hlediska dlouhodobého řešení situace to ale nebyl správný krok. Tento žák nabyl zkušenosti, že u stolečku může trucovat, nemusí pracovat a vlastě si v hlavě vytvořil představu, že práce u stolečku je vždy doprovázena nadávkami a vzpomínáním na danou situaci. Nadále si také spojil aktivitu skládání puzzle s trestem, což taktéž nechtěl dělat. Dlouhou dobu jsme tedy zpětně nastavovali to, že puzzle jsou fajn a správně a u stolečku je práce zábavou.