The student has been attending our school since the 6th grade, before that he was at another school. We knew right from the beginning that he would be a problem pupil, because we received a lot of complaints about him from his colleagues in the first grade. Even when I first entered the classroom, I knew it wouldn't be easy. I had such a bad feeling inside. I can say that the student had all the prerequisites for me to characterize him as a problem student. We already knew from the first grade that he was predisposed to dyslexia. We tried to work with him carefully, always motivate him positively and praise him for small successes, for example in my classes for an invented quatrain or a short style work, then in maths classes for a calculated example. However, his distaste for learning still persisted. In mathematics, there may also have been a personal problem with the teacher, because the student reacted very irritated when the teacher asked him for basic knowledge, for example knowledge of the multiplication table. He also didn't have the tools (drawing supplies or notebooks) in order. He did not master basic vocabulary and grammar in English. His attendance was poor, he had no excuses for many hours and often did not even try to come up with an excuse. The situation escalated to such an extent that his behavior was aggressive, he even cursed teachers and was unmanageable.
The student was an absolutely average student with a tendency to have a very negative attitude towards school. We can characterize him as an unreliable individual who did not fulfill his duties. On the other hand, I have to say that he was very popular in class, maybe because he was the only one who could 'stand up' to the teachers. During breaks, he was always surrounded by classmates, often even children from higher grades. He enjoyed it when he got the teacher in a tight spot, when he 'backed him into a corner', so to speak, and he didn't know what to say or how to behave. The student was calculating and liked to be the center of attention. His behavior was eccentric, it repeatedly happened that the pupil wore inappropriate clothes with obscene inscriptions to school and he really enjoyed it when we pointed out to him that this was a violation of the school rules. Overall, however, the class was uneventful. You could always agree on everything with them, they were active in class, they reported, they also had average grades, but only when the student was absent. When he was in class, the class stagnated and tried to 'keep up' with him. The student grew up with only his mother and grandmother in a small village about 15 kilometers from school, so he commuted by bus. The mother did not show any interest in her son, she hardly went to class meetings and it was really difficult to get along with her. His father disowned him. In my opinion, he lacks a male role model, his grandmother is already older, so she is not enough for him. This fact is also confirmed by the fact that when a student is taught by a teacher, he does not allow himself as much attention to him as to other female teachers.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Failure to attend class, Violation of classroom/school rules, Attendance problems, Verbal aggression
The student was provided with a number of support measures. Despite the change in the organization of teaching, teaching difficulties still persisted and negativism towards learning deepened. Twice a week, as part of an individual education plan, the student attended the Social Pedagogical Care and Pedagogical Intervention course, but the boy perceived this in the style of 'how am I after school?' So it was quite counterproductive. Attendance did not improve, he constantly had to force himself to do something and repeatedly committed unexcused absences. The mother did not respond to the warning in the student book. She did not want to solve the situation and did not cooperate. She paid no attention to her son, did not prepare for lessons with him, did not practice. A student for regular joint preparation, which was contrary to the IEP. The student completely lacked home facilities. His mother forgot to wake him up for school in the morning, so even though the student wanted to go to school, he did not arrive. After failing to fulfill pre-arranged tasks, we were forced to call the social worker. The mother reacted very aggressively, cursing both us and the social worker on the phone. Subsequently, the mother became paranoid, sending threatening text messages to the class teacher - we did not respond to them, because the mother could not tell and seemed almost illiterate to us. The whole situation was discussed for a long time with the school psychologist. With his ongoing dyslexic development, it was impossible to catch up with the subject matter covered in the 2nd grade. The student himself said that school was too hard for him and although he was popular in class, he did not feel comfortable there because his classmates were much ahead. However, according to the PPP examination, the student has a good intellectual disposition and a good level of logical reasoning, but he still misses the connections, he does not understand why he should learn. The cooperation of the pupil's legal representative was also lacking.
Support, Interview, Cooperation with experts, Warning
We didn't get any good results. The student failed and the situation repeated itself. This year is her last at school and I think we will all be relieved when she leaves. I still try to work with the student, but the motivation also decreases on my side, especially when I see that there is zero on his part. I can see that his negativity is slowly but surely being transferred to the classroom, unfortunately.
13 let, 7. třída
počítačové hry
Lhaní,Podvody,Vulgární vyjadřování,Záškoláctví
Masarykova univerzita, Brno (Český jazyk a literatura se zaměřením na vzdělávání, Občanská výchova se zaměřením na vzdělávání)
Žák navštěvuje naši školu od 6. třídy, předtím byl na jiné škole. Hned od začátku jsme věděli, že to bude problémový žák, protože jsme na něj dostali spoustu stížností už od kolegů z prvního stupně. Už když jsem poprvé vešla do třídy, tak jsem tušila, že to nebude jednoduché. Měla jsem v sobě takový vnitřní špatný pocit. Můžu říct, že žák měl všechny předpoklady pro to, abych jej charakterizovala jako problémového žáka. Již z prvního stupně jsme věděli, že má předpoklady k dyslexii. Snažili jsme se s ním pracovat opatrně, vždy jej pozitivně motivovat a chválit za drobné úspěchy, například v mých hodinách za vymyšlené čtyřverší či krátkou slohovou práci, v hodinách matematiky poté za vypočítaný příklad. Jeho nechuť k učení však stále přetrvávala. V matematice byl také možná osobní problém s vyučující, protože žák reagoval velmi podrážděně, když po něm učitelka chtěla základní vědomosti, například znalost násobilky. Neměl také v pořádku pomůcky (rýsovací potřeby či sešity). V angličtině nezvládal základní slovní zásobu a gramatiku. Jeho docházka byla chabá, mnoho hodin neměl omluvených a mnohdy se ani nesnažil si vymyslet nějakou výmluvu. Situace se vyhrotila až do takové míry, že jeho chování bylo agresivní, učitelům dokonce vulgárně nadával a byl nezvladatelný.
Žák byl naprosto průměrný žák se sklonem k velmi negativnímu postoji ke škole. Charakterizovat ho můžeme jako nespolehlivého jedince, který si neplnil své povinnosti. Na druhou stranu musím říct, že byl velmi oblíbený ve třídě, možná z toho důvodu, že se jako jediný dokázal 'postavit' učitelům. O přestávkách byl vždy obklopen spolužáky, mnohdy i dětmi z vyšších ročníků. Vyžíval se v tom, když dostal učitele do úzkých, kdy ho takříkajíc 'zahnal do rohu' a on nevěděl co říct či jak se zachovat. Žák byl vypočítavý a byl rád středem pozornosti. Jeho chování bylo výstřední, opakovaně se stávalo, že žák nosil do školy nevhodné oblečení se sprostými nápisy a vyloženě si užíval to, když jsme jej upozornili, že se jedná o porušení školního řádu. Celkově však třída byla bezproblémová. Vždy se s nimi šlo domluvit na všem, v hodinách byli aktivní, hlásili se, známky měli také průměrné, ovšem pouze tehdy, když žák chyběl. Když byl ve třídě, tak třída stagnovala a snažila se 'držet basu' s ním. Žák vyrůstal pouze s matkou a babičkou v malé vesnici vzdálené asi 15 kilometrů od školy, takže dojížděl autobusem. Matka o syna nejevila žádný zájem, na třídní schůzky skoro nechodila a byla s ní opravdu těžká domluva. Otec se ho zřekl. Podle mě mu chybí mužský vzor, babička už je starší, a tak mu nestačí. Tento fakt potvrzuje i to, že když žáka učí učitel, tak si k němu nedovolí tolik, co k jiným učitelkám.
Žákovi byla poskytnuta řada podpůrných opatření. I přes změnu organizace výuky stále přetrvávaly výukové potíže a negativismus vůči vztahu k učení se prohloubil. Žák dvakrát týdně v rámci individuálního vzdělávacího plánu navštěvoval Předmět sociální pedagogické péče a Pedagogickou intervenci, což ale chlapec vnímal stylem 'to jako jsem po škole?' Takže to bylo celkem kontraproduktivní. Docházka se nezlepšila, musel se neustále k něčemu nutit a opakovaně se dopouštěl neomluvené absence. Matka na upozornění v žákovské knížce nereagovala. Situaci nechtěla řešit a nespolupracovala. Synovi nevěnovala žádnou péči, nepřipravovala se s ním na výuku, neprocvičovala. Žák na pravidelnou společnou přípravu, což bylo v rozporu s IVP. Žákovi naprosto chybělo domácí zázemí. Matka ho ráno zapomínala vzbudit do školy, takže i když žák chtěl jít do školy, tak nedorazil. Po nesplnění předem domluvených úkolů jsme byli nuceni zavolat sociálku. Matka reagovala velmi agresivně, do telefonu nadávala jak nám, tak sociální pracovnici. Následně začala být matka až paranoidní, třídní učitelce zasílala výhružné SMS zprávy – na ty jsme nereagovali, neboť matka si nedala říct a působila na nás až skoro negramotně. Celá situace byla dlouhodobě diskutována se školní psycholožkou. S jeho trvajícím dyslektickým vývojem se učivo probírané na 2. stupni nedalo dohnat. Žák sám říkal, že je škola na něj moc těžká a přestože byl ve třídě oblíbený, tak se tam necítil dobře, protože spolužáci byli mnohem napřed. Nicméně dle vyšetření PPP má žák dobré intelektové dispozice a dobrou úroveň logického usuzování, stále mu však unikají souvislosti, nechápe, proč by se měl učit. Rovněž chyběla spolupráce zákonného zástupce žáka.
Žádného kloudného výsledku jsme se nedočkali. Žák propadl a situace se opakovala. Tento rok je na škole naposledy a myslím, že se nám všem uleví, až odejde. Stále se snažím s žákem pracovat, avšak motivace klesá i na mé straně, obzvlášť když vidím, že z jeho strany je nulová. Vidím, že jeho negativita se pomalu ale jistě přenáší i na třídu, bohužel.