The situation occurred at the beginning of my practice, I was scared and I remember it to this day. It was my first class, I didn't know what and how yet. There were about 30 children in the class, which was enough for a beginning teacher. There were good children and children who were a little naughty in the class. A student from another city transferred to us in the fifth grade. He was a bit more naughty than the others, but it wasn't too bad. He was disruptive once, I don't remember what he was doing. I warned him several times, but no change. When I got angry, I sent him out the door to 'calm down'. When I went back to get him, he wasn't in the hallway. I was scared what happened. Luckily he 'just' went to the bathroom. I gave him a sermon, but I was mad at myself for leaving him alone. Since then, I have never sent a child out the door in my practice.
The student was from a complete family, his parents had prestigious jobs. He transferred to our class after moving from another city. He was communicative, sometimes he did not concentrate on work, but this did not affect his above average performance. He was occasionally disruptive and rude, but irregularly. Parents knew about his behavior from class meetings.
Verbal disruption of lessons
I warned the student several times to be quiet and pay attention. When he disobeyed and disrupted class, I sent him to the hallway to 'calm down'. When I returned and the student was not in the corridor, I panicked. He appeared, went to the toilet. I scolded him that he shouldn't go anywhere without permission, but I knew it was my fault and I should have handled the situation differently.
Disrespectful communication, Transfer of student 
After the lesson, I tried to explain to the student what was behind my actions. I apologized to him because I was out of the situation. I would handle the situation differently today. I have never sent a student out the door since the incident.
10 let, 5. třída
?
Mgr. (učitel na 1. stupni)
Situace nastala na začátku mé praxe, byla jsem vyděšená a pamatuji si ji do dneška. Byla to moje první třída, ještě jsem nevěděla co a jak. Ve třídě bylo kolem 30 dětí, což bylo pro začínajícího učitele dost. Ve třídě byly hodné děti i děti, které trošku zlobili. Do páté třídy k nám přestoupil žák z jiného města. Byl trošku víc zlobivý než ostatní, ale nebylo to nic strašného. Jednou vyrušoval, nepamatuji si co dělal. Napomenula jsem ho několikrát, ale bez změny.
Žák byl z úplné rodiny, rodiče měli prestižní práci. Přestoupil do naší třídy po přestěhování z jiného města. Byl komunikativní, občas se nesoustředil na práci, ale to neovlivňovalo jeho nadprůměrný prospěch. Občas vyrušoval a byl drzý. Toto chování ale nebylo pravidelné. Rodiče o jeho chování věděli z třídních schůzek.
Když už jsem byla dost naštvaná, poslala jsem ho za dveře, aby se 'uklidnil'. Když jsem se pro něj vrátila, na chodbě nebyl. Byla jsem vystrašená, co se stalo. Naštěstí šel 'jen' na záchod. Dala jsem mu kázání, že bez dovolení nemá nikam chodit. Byla jsem naštvaná sama na sebe, že jsem ho nechala samotného. Věděla jsem, že to byla moje chyba a měla jsem situaci řešit jinak.
Po hodině jsem se žákovi snažila vysvětlit, co stálo za mým jednáním. Omluvila jsem se mu, protože jsem z celé situace byla mimo. Dnes bych situaci řešila jinak. Od incidentu jsem nikdy žádného žáka za dveře neposlala.