The behavioral situation started when I started teaching at this school. I was given math lessons in the sixth grade and I expected peace. I taught in a standard way, I announced five-minute lessons, assignments and tests. At the end of September, when we were supposed to write a five-minute paper, one student declared that he did not have a notebook and would not write. I suggested writing on paper, but he refused, saying that he didn't want to tear the paper from another notebook. After another call to action, the situation escalated. The student refused any cooperation and after my warning that I would write him absent, he started to raise his voice. I also raised my voice and warned him about absences or bad grades, which made him even angrier.
The class was generally good, hardworking students and no disciplinary problems, except for one. I learned about this student that he had problems at his previous school and was in an educational institution. He lived with his mother and sister, there was no information about his father. His home situation may have influenced his behavior and psyche.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Verbal disruption of lessons
When the student started screaming and refusing to cooperate, I couldn't help myself and shouted back. I sent him out, he responded by throwing chairs and slamming doors. I followed him and confronted him about the inappropriateness of his behavior. When he started yelling at me, I went to the headmistress, who took over the situation and knew the pupil from teaching Czech. The solution involved contacting the student's mother and involving her in the situation.
Disrespectful communication, Transfer of student, Cooperation with experts
The principal and the pupil's mother agreed on the need to resolve the situation. After explaining to the mother, the situation calmed down, the mother called the school regularly. Nevertheless, the student had other problems and was placed in a diagnostic institute.
12 let, 6. třída
Chození ven s kamarády
Odmlouvání,Lhaní,Podvody
Diplomovaný specialista, ukončené bakalářské studium – aprobace – speciální pedagogika
Situace na úrovni chování začala, když jsem začala učit na této škole. Dostala jsem hodiny matematiky v šesté třídě a očekávala jsem klid. Učila jsem standardně, avizovala jsem pětiminutovky, úkoly a testy. Ke konci září, když jsme měli psát pětiminutovku, jeden žák prohlásil, že nemá sešit a psát nebude. Řekla jsem mu, ať píše na papír, který si pak dá do sešitu. Na to mi řekl, že ne, že nechce trhat papír z jiného sešitu. Řekla jsem mu ať nezdržuje veme si papír a píše. On ale nic neudělal. Ještě jednou jsem ho výrazně vyzvala k tomu, aby začal něco dělat. To se mu asi nelíbilo a odpověděl mi, že prostě nic dělat nebude. Řekla jsem mu teda, že mu napíšu absenci a on může jít pryč, na to mi řekl, že ve škole je, takže nemám právo nic takovýho dělat. Odpověděla jsem mu, že když nechce nic dělat v hodině, může jít pryč a bude mít absenci. V ten moment na mě začal zvyšovat hlas, že prostě on nikam nejde. Zvýšila jsem hlas i já, ale jen trochu, že prostě dělat něco bude nebo mu napíšu absenci, případně za pět. To ho naštvalo asi ještě víc. Nechtěl další pětku, protože se nikdy moc dobře neučil.
Třída byla obecně dobrá, snaživí žáci a bez kázeňských problémů, až na jednoho. O tomto žákovi jsem se dozvěděla, že měl problémy i na předchozí škole, měl tam problém s jednou učitelkou a byl ve výchovném zařízení. Bydlel s matkou a sestrou, o otci informace chyběly. Jeho domácí situace mohla mít vliv na jeho chování a psychiku.
V momentě, kdy po mně začal žák křičet, že nechápe, co si o sobě myslím, že mu takhle vlastně vyhrožuju, a že s takovým člověkem určitě nechce dělat nic, nevydržela jsem to ani já. Začala jsem na něj křičet zpět, a to dost nahlas a okamžitě jsem ho poslala ven. On se zvedl, hodil se židlí a šel pryč, s tím, že za sebou bouchnul dveřma. Šla jsem okamžitě za ním a jasně jsem mu řekla, že takto se chovat nebude, že nebude po učitelce křičet, házet s věcma a mlátit s dveřma. Začal na mě křičet zpět, to už jsem ho nevnímala a šla jsem pro ředitelku, celou situaci jsem jí řekla a ona šla žáka zkrotit sama, žáka znala a sama ho učila. Konečné řešení zahrnovalo kontaktování matky žáka a její zapojení do situace.
Ředitelka a matka žáka se dohodly na nutnosti vyřešení situace. Promluvila jsem si s matkou, vše jsem jí vysvětlila a ona mi řekla, že na syna dohlédne. Do školy také pak pravidelně volala a ptala se, jak je na tom její syn. Poté bylo vše klidnější. Ale žák měl i tak následně další problémy, i s jinými kolegy, a nakonec šel do diagnostického ústavu.