would like to mention here a situation that happened last year when I was a class teacher of second year students. During the month of April, the headmistress of our school informed me that a boy from Ukraine would come to our class. Together with the other pupils, we prepared for the arrival of a new classmate, we prepared a desk for him and we stuck names in Czech and Ukrainian on important objects in the class. When the student arrived, we sat in a circle and gradually introduced ourselves to him. Unfortunately, I don't speak Russian, so communication was difficult. The student just kept silent. He did not participate in class activities. I attributed his activity mainly to the fact that he did not understand Czech. It was the same with the other students in the class - they didn't take him among them. At the end of the school year, one Monday morning we were talking about the past weekend and the student hesitated to answer, but then the student said out loud: 'He is ...' in a slightly contemptuous tone. The other students were silent.
The student is among the students with average results, he is a leader, very popular among his classmates, I do not recall any major educational problems with him. He is active and inquisitive in class, and is a member of the local football club. I did not expect such a reaction from him in this regard.
Verbal aggression
When that sentence was heard, in the first moment it occurred to me that I would not respond to it at all. However, this did not seem appropriate to me, because I wanted the student to know that I will not tolerate such behavior in the classroom. I reacted by saying that the student was from Ukraine and we were from the Czech Republic, that we were all born somewhere. I didn't discuss the situation further in class because I didn't want to get bogged down in the next discussion. I then came to the pupil during the break and told him that the pupil is here with us because he cannot be at home, that he had to leave his friends, and that it is certainly not easy for him here. The student then apologized to me and we did not discuss the situation any more.
Working with the collective, Interview
The situation did not repeat itself, the pupil gradually found his way to his classmates through his favorite sport and today he is fully involved in the class, even if he is still among the inactive and silent pupils. His language level also improved significantly over the summer.
8 let, 2. ročník
fotbal, hraní počítačových her
VŠ – titul Mgr., aprobace: učitelství pro 1. stupeň ZŠ
Ráda bych zde uvedla situaci, která se stala v loňském roce, když jsem byla třídní učitelkou žáků druhého ročníku. V průběhu měsíce dubna mi paní ředitelka naší školy oznámila, že k nám do třídy přijde chlapec z Ukrajiny. S ostatními žáky jsme se na příchod nového spolužáka připravovali, nachystali jsme mu lavici a důležité předměty ve třídě jsme polepili názvy v češtině a ukrajinštině. Když žák přišel, sedli jsme si do kolečka a postupně jsme se mu představili. Bohužel nemluvím rusky, tak komunikace byla složitá. Žák jen mlčel. Do aktivit ve třídě se nezapojoval. Tuto jeho aktivitu jsem přikládala zejména tomu, že nerozuměl česky. Stejné to bylo i s ostatními žáky ve třídě – nebrali ho mezi sebe. Koncem školního roku jsem si jednou v pondělí ráno povídali o uplynulém víkendu a žák s odpovědí váhal, do toho ale žák řekl nahlas: 'On je ...' s lehce pohrdavým tónem. Ostatní žáci mlčeli.
Žák patří mezi žáky s průměrným prospěchem, je vůdčí typ, mezi spolužáky velmi oblíbený, nevybavuji si u něj žádný významnější výchovný problém. V hodinách bývá aktivní, zvídavý, je členem místního fotbalového klubu. Takovou reakci jsem od něj v tomto směru nečekala.
Když zazněla ona věta, v prvním momentu mne napadlo, že na ni nebudu vůbec reagovat. Toto mi ale vzápětí nepřišlo jako vhodné, protože jsem chtěla, aby žák věděl, že takové jednání ve třídě tolerovat nebudu. Reagovala jsem tak, že jsem řekla, že žák je z Ukrajiny a my jsme zase z České republiky, že každý jsme se někde narodili. Dál jsem situaci v hodině nerozebírala, protože jsem do další diskuze nechtěla zabřednout. O přestávce jsem pak za žákem přišla a řekla jsem mu, že žák je tu s námi, protože nemůže být doma, že musel opustit své kamarády, a že to proto určitě není pro něj tady jednoduché. Žák se mi pak omluvil a více jsme se o dané situaci nebavili.
Situace se již neopakovala, postupně si žák našel ke spolužákům cestu přes jeho oblíbený sport a dnes je zcela zapojen do třídy, i když nadále patří mezi ty neaktivní a mlčenlivé žáky. Také úroveň jeho jazyka se během léta výrazně zlepšila.