The first-year student was probably afraid of the grades when she came from elementary school, where, of course, ninety percent of the students here are honors students. And I really know the difference from my own experience, that all of a sudden chemistry was not the same chemistry as it was in elementary school, with math, with which I fought in elementary school, I had a two, I had to fight for the three, and the student probably had a similar problem and started solve it that way, because she was threatened with about two fours in mathematics, physics or something like that. And she started to solve it by suddenly stopping going to school before the semester, before the semester I probably didn't notice it much, after the semester it was already strange to me, but she still solved it by fraud, because she changed a dot or a dash in her email address and she wrote as if from her mother's email, and in the morning it always came to me: Teacher, I apologize to my daughter for this and that reason. The fact that I was a Czech student and that she was in freshman year, so I didn't recognize that it was written by a fifteen-year-old person, and as time went on, I read it and thought to myself the hedgehog's eyes, her mother is apologizing to her, now I read why, they really weren't there no mistakes, it was written as it should be, as an example, and now in retrospect I thought for example that the parents saw the marks, they should also see the absence and that it wasn't really strange to them. She probably also signed the apology letter herself, maybe they didn't communicate that much in that family either, now I can't explain it in retrospect, that no one notices such a number of absences and so someone probably doesn't look at the bachelor. Well, it continued until the end of October, I think maybe the beginning of May.
Student-1. year of grammar school, quiet, obviously scared of the big change
Attendance problems
I know that I picked up the phone once and called my mom around the end of February, but since she was at work, she probably didn't understand what I was saying to her, she probably didn't notice me somehow. So it went on and then she made up that she let someone die, that there was a funeral, and maybe I even asked for a meeting at that time, and I remember that it culminated in her sending that April that she was going on vacation, and I think I already wrote that I needed to talk to her, she suddenly extended the vacation by another week, and I thought to myself that it was already on social welfare.
Interview
And I went to the management and there that we call straight away and the second time she understood and we already understood each other, she was at school within half an hour. It was like a huge disappointment for her, I don't know at the time, it only occurred to me in retrospect that I didn't ask about the bachelors. She didn't seem to know at all, she kept saying that she had the feeling that they had a friendly relationship and that now what will happen, I think this must have been difficult, yes, they didn't know what and then they solved it and didn't know whether to repeat it year or whether to transfer and in the end they decided to try to manage it, she really pulled it off, she got a report card, and she didn't go to any commission, she probably had two or three fours. Well, the interesting thing is that she was fine from the second year on, she followed the line of humanities subjects, and there is a beautiful point that she graduated in two, and then it was also nice that five years later she wrote to me that she was happy with how we solved it then and that she would like to boast that she graduated from university with a red diploma.
15
Humanitní předměty, četba
Mgr., Čj, D
Studentka prvního ročníku měla pravděpodobně strach ze známek, že když přišla ze základky, kde samozřejmě tady devadesát procent je asi studentů, co měli vyznamenání. A opravdu ten rozdíl to vím i z vlastní zkušenosti, že najednou chemie nebyla taková chemie jaká byla na základce, s matikou, s kterou jsem na základce bojoval měl jsem dvojku, jsem musel bojovat o tu trojku a ta studentka měla asi podobný problém a začala to řešit tak, protože jí hrozili asi nějaký dvě čtyřky právě matika, fyzika nebo něco takovýho. A začala to řešit tak, že před pololetím přestala nárazově chodit do školy, před pololetím jsem si toho asi moc nevšiml, po pololetí už mi to bylo divný, ale ona to ještě vyřešila právě podvodem, protože změnila v emailový adrese nějakou tečku nebo pomlčku a psala jakoby z emailu maminky a ráno mi vždycky přišlo: Pane učiteli, omlouvám dceru z toho a toho důvodu. Na to, že jsem byl češtinář, a že byla v prváku, tak jsem nepoznal, že to píše patnáctiletej člověk a s přibývajícím čase, tak jsem to četl a říkal jsem si ježkovi oči zas jí matka omlouvá, teď jsem přečetl proč, tam fakt nebyly žádný chyby, bylo to napsaný, tak jak to má být, ukázkově a teď zpětně jsem třeba přemejšlel, že rodiče viděli známky, měli by vidět i absenci a že jim to vlastně nebylo divný. Omluvňák si asi taky podepisovala sama, možná v tý rodině taky tolik nekomunikovali, teď si to zpětně nedovedu vysvětlit, že takový počet absence si nikdo nevšim a tak někdo asi nekouká na bakaláře. No ale pokračovalo to až nějak do konce důbna si myslím možná začátek května.
Žákyně-1. ročník gymnázia, potichá, očividně vystrašená z veliké změny
Vím, že jednou jsem zvedl telefon a mamince jsem zavolal asi koncem února, jenže ona jak byla v práci, tak vůbec asi nepochopila, co jí říkám, nějak mě asi nevnímala. Tak to pokračovalo dál a ona si pak i vymýšlela, že nechala někoho i umřít, že je pohřeb a možná jsem tehdy i žádal o nějakou schůzku a pamatuji si, že to vyvrcholilo tím, že v tom dubnu poslala, že odjíždí na dovolenou, a to si myslím, že už jsem psal, že s ní potřebuju mluvit, ona najednou tu dovolenou ještě o týden prodloužila, a to jsem si říkal, že to už je na sociálku.
A šel jsem na vedení a tam, že rovnou voláme a podruhý to pochopila a už jsme si rozuměli, ona během půl hodiny byla ve škole. Pro ní to bylo jako obrovský zklamání, tehdy ja nevim, to mě napadlo až teď zpětně, že jsem se nezeptal na ty bakaláře. Ona vůbec jako nevěděla ona pořád říkala, že měla pocit, že mají kamarádský vztah a že teď co bude, tak asi i tohle si myslim, že muselo být těžký, že jo, nevěděli, co a pak to teda řešili a nevěděli, jestli opakovat ročník nebo jestli přestoupit a nakonec se rozhodli, že to zkusí zvládnout, ona to fakt jako vytáhla, že dostala vysvědčení, a nešla na žádnou komisionálku, asi měla dvě, tři čtyřky. No a zajímavý je, že teda od druháku byla v pohodě, šla si po linii humanitních předmětů a tam je krásná pointa, že maturovala za dva a pak ještě bylo hezký, že za pět let mi napsala, že je ráda jak jsme to tehdy vyřešili a že by se chtěla pochlubit, že ukončila vysokoškolský studium s červeným diplomem.