The student entered our school only in the eighth grade. From the very beginning, he was not very communicative, at lunch and during breaks he always sat alone and did not talk to anyone. Then, sometime during the beginning of the second semester, when I came to class, there were a bunch of boys standing around his desk, which was suddenly very strange, but I didn't pay more attention to why it was like that. I started class as usual, and as soon as I turned to the blackboard, I heard the sly grins of the boys. When I turned around, they seemed to be doing nothing. But the smiling was repeated every time I turned to the blackboard, but it was still not clear to me what they were laughing about, and when I asked them, no one from the class answered me. Towards the end of the lesson, however, one of the classmates spoke up and told the student to leave it alone, that it really bothered her how it shone in her eyes. So I asked her what it was about, and she said that the student has a laser with him, and he's been shining it all day long, everywhere and in everyone's eyes, and that she's not comfortable at all. So I asked the student to hand over the laser to me. This whole situation with the laser was repeated seven more times by the end of the year, and then it continued even at the beginning of the ninth grade, from which the student left after a month, due to moving to another city.
The student lives only with his father and two brothers, one older, the other younger. Their mother died giving birth to their younger brother. He transferred here from another school, and this transfer took place due to a change in his father's workplace. After contacting his previous school, I learned that there were allegedly no problems with him there. The student seemed very introverted and did not seem at all interested in interacting with others in the class. The class he joined was a great team, everyone stuck together, they were popular with the teachers and there was never any disciplinary problem with them.
Nonverbal disruption of lessons, Violation of classroom/school rules
When the laser was first seized, he protested that it was his property and that I had no right to take it from him. I told him that I have no problem returning it to him in the afternoon if his dad comes to pick it up. However, he did not show up. I took this whole situation as a minor offense and did not deal with it any further. But after about 14 days, the student brought the laser again. He used it again in class, after which I warned him that he was not allowed to use it at school and I confiscated it again. He said he didn't care if he got a new one. I had already started to have a nice collection in my drawer, when I confiscated his third, and a colleague from the Czech Republic came with the fourth, I decided to call his father at school. I sat down with him and the student in the office, and I explained the whole situation to dad. His father had no idea that his son was carrying lasers to school, and he didn't even know where he got them. I made him understand that the pupil would be reprimanded by the class teacher, the father agreed with me without any objections, and the pupil responded by saying that he didn't care anyway. His father warned him that he shouldn't talk like that. In June, the situation with the laser was repeated again. I informed my father over the phone, who still maintained that he did not know where the boy got the lasers or where he got the money for them. When the student brought the laser again towards the end of the year, I agreed with the principal that he would be reprimanded by the school principal and we informed the father that the student should start seeing a counselor. When handing over the report card, the student then told me that even if we confiscated a hundred of those lasers, he would still get another one, so we can try as hard as we want. I kind of hoped that he would calm down over the holidays, but I was wrong. The very second week he brought the laser to school again. I confiscated it from him again and repeated to him that he must not wear that thing to school because it is forbidden. His response was a nod of the shoulder. By this time, the laser wasn't even funny to the class anymore, but that didn't deter him from using it either.
Consequences, Interview
The whole situation does not actually have a final solution, because at the beginning of October the pupil left our school and transferred to another school. However, it was not because of disciplinary infractions, but because of his father, who again had to move for work.
15 let, 9 třída
tvorba videí
Disrespekt,Nevhodné chování
Mgr., Anglický jazyk, Německý jazyk
Žák nastoupil do naší školy až v osmé třídě. Již od samého začátku nebyl moc komunikativní, na obědech i o přestávkách sedával stále sám a s nikým se nebavil. Když jsem pak někdy během začátku druhého pololetí přišla do třídy, stála kolem jeho lavice hromada kluků, což bylo najednou velmi zvláštní, ale větší pozornost proč tomu tak je, jsem tomu nevěnovala. Začala jsem hodinu jako obvykle, a hned jakmile jsem se otočila k tabuli, slyšela jsem potutelné usmívání chlapců. Když jsem se otočila, dělali jakoby nic. Usmívání se ale opakovalo pokaždé když jsem se otočila k tabuli, mě ale stále nebylo jasné čemu se smějí, a když jsem se jich zeptala, nikdo ze třídy mi neodpověděl. Ke konci hodiny se ale ozvala jedna ze spolužaček, který žáka oslovila, ať toho laskavé nechá, že jí to pěkně vadí, jak jí tím svítí do očí. Zeptala jsem se jí tedy o co jde, a ona řekla, že má žák u sebe laser, a již celý den s ním svítí všem všude možně a i do očí, a že jí to není vůbec příjemné. Požádala jsem tedy žáka aby mi laser odevzdal. Celá tato situace s laserem se opakovala do konce roku ještě sedmkrát a pak pokračovalo i na začátku deváté třídy, ze které žák po měsíci odešel, kvůli stěhování do jiného města.
Žák žije jen s otcem a dvěma bratry, jeden starší, druhý mladší. Maminka jim zemřela při porodu mladšího bratra. Přestoupil sem k nám z jiné školy, a tento přestup proběhl z důvodu změny místa pracoviště jeho tatínka. Po spojení se s jeho předchozí školou jsem se dozvěděla, že tam s ním údajně žádné problémy nebyly. Žák působil velmi introvertně a nevypadalo to, že by měl vůbec zájem se bavit s ostatními ve třídě. Třída do které nastoupil, byl skvělý kolektiv, všichni drželi pohromadě, byli oblíbeni u učitelů a nebyl s nimi nikdy žádný kázeňský problém.
Při prvním zabavení laseru, protestoval, že je to jeho majetek, a že nemám právo mu jej brát. Řekla jsem mu, že nemám problém mu jej vrátit hned odpoledne, když si pro něj však přijde jeho taťka. Ten se ovšem nedostavil. Celou tuto situaci jsem brala jako drobný přestupek, a nijak víc jsem ji neřešila. Jenže po asi 14 dnech si žák přinesl laser znovu. Opět s ním svítil i v hodinách, načež jsem jej upozornila, že to ve škole používat nesmí a zase jsem mu jej zabavila. Řekl, že je mu to jedno že si sežene nový. To už jsem začala mít v šuplíku pěknou sbírku, když jsem mu zabavila třetí, a se čtvrtým přišla kolegyně z češtiny, rozhodla jsem se zavolat jeho otce do školy. Sedla jsem si spolu s ním a žákem v kabinetu, a tatínka s celou situací obeznámila. Jeho otec neměl ani tušení, že syn s sebou lasery do školy nosí, a ani nevěděl odkud je má. Vyrozuměla jsem jej že žákovi bude uděleno napomenutí třídního učitele, tatínek se mnou bez jakýchkoliv námitek souhlasil, a žák reagoval slovy, že je mu to stejně jedno. Otec jej napomenul, že takhle by mluvit neměl. V červnu se situace s laserem opakovala zase. Telefonicky jsem informovala tatínka, který stále zastával názor, že neví kde chlapec lasery bere, ani kde na ně bere peníze. Když poté ještě ke konci roku přinesl žák laser znovu, dohodla jsem s panem ředitelem, že mu bude udělena důtka ředitele školy a vyrozuměly jsme tatínka, že by žák měl začít navštěvovat nějakého poradce. Při předávání vysvědčení mi pak žák řekl, že i kdyby sme mu těch laserů zabavily sto, stejně si sežene další, takže se můžeme snažit jak chceme. Tak nějak jsem doufala, že se přes prázdniny uklidní, ale byla jsem na omylu. Hned druhý týden si do školy přinesl laser opět. Já mu jej opět zabavila a zopakovala jsem mu, že tu věc do školy nesmí nosit protože je to zakázané. Jeho odpověď byla pokývnutí rameny. V této době již laser nebyl vtipný ani třídě, ale ani to jej neodrazovalo od jeho používání.
Celá situace vlastně nemá konečné řešení, protože na začátku října žák naši školu opustil a přestoupil jinam. Nebylo to však kvůli kázeňským přestupkům, ale kvůli jeho tatínkovi, který se opět musel stěhovat za prací.