The girl came from the first grade of elementary school to the second, she was accepted as a regular student, but from the first day it was clear to everyone that something was wrong. She did not have any PPP or SPC results with her and she had not undergone any similar examination until then. Over time, it became clear that it was probably a child with mental retardation. She was on such a low intellectual level that it was clear to everyone that she did not belong in this school. In the first grade, the differences were still smaller and the student managed to successfully move to the second grade, but they really didn't know how to deal with her there. The girl had an assistant in the second grade, she took care of her. The situation began to worsen with the onset of puberty, when the differences began to become extremely wide. The student was lucky to have a good class with a nice team, the children were good to her. They didn't laugh at her, but she was becoming more and more of a nuisance to them. The situation was becoming more and more unbearable, the classmates had to take care of it themselves.
The student was not interested in visiting the counseling center, and it was not possible to achieve this even after further recommendations and insistence by the teachers of the second grade, especially her class teacher and the school management. The pupil constantly refused counseling, even though the school kept recommending her. She also proposed transferring the pupil to a special (special) school. There, according to the school management, the pupil would have better results and relationships in the team, because there she would have peers at a similar level of thinking and would fit in better among them. The girl was an only child, she had no siblings. The parents were divorced and the mother appeared to be very educated. And she probably could not come to terms with the fact that she has a child who needs special access and care. The confirmed diagnosis is still unknown, but the behavior resembled mental retardation.
Diagnosis
On a school trip, a girl was unable to pay her bill at a restaurant because she didn't know the value of money and couldn't count coins. During a field trip outside of school, she showed signs of disorientation and other classmates had to keep a close eye on her so she wouldn't get lost. Her expression when drawing corresponded to the creation of a 4-year-old child. She couldn't even redraw the template of simple shapes. When drawing figures, she was only able to capture the basic shapes, she drew 'figures'. The girl was not able to keep up with the pace of the other students, and the teachers devised special actions for her. Like reading children's books in an isolated area outside the classroom where she had peace. After that, the mother complained that the girl was being singled out by the teaching staff from the collective - unfortunately she never belonged to it. Their conversation seemed to be in the style of: - 'Hello, how are you?' - 'Okay.' And that was the end of it, she mostly stood alone in the corner because they had nothing to talk about with each other. As she entered puberty, she showed signs of sexual harassment, touching classmates in inappropriate places without being able to understand that it was inappropriate. The situation had to be explained to her like a small child. She learned everything by heart without understanding it. School assignments were written beyond her ability to understand, there was a noticeable influence of her mother.
Working with the collective, Interview
The mother requested a review of the teachers' actions by the inspectorate, as she was still dissatisfied with the school's approach. The inspection checked everything and there was no misconduct on the part of the school. In the end, the mother transferred the girl to another elementary school, where she was supposed to enter the last 9th grade.
12 let, 6. ročník
není uvedeno
Mgr., VV, D, RJ
Dívka přišla z prvního stupně základní školy na druhý, byla převzatá jako běžný žák, ale od prvního dne bylo všem jasné, že je něco špatně. Neměla u sebe žádné výsledky z PPP ani SPC a nebyla do té doby ani na žádném podobném vyšetření. Postupem času se ukázalo, že jde nejspíš o dítě s mentální retardací. Byla na tak nízké intelektuální úrovni, že bylo všem jasné, že do této školy nepatří. Na prvním stupni rozdíly přecejen byly menší a žákyni se povedlo zdárně přejít na druhý stupeň, ale tam si s ní opravdu nevěděli rady. Dívka měla na druhém stupni asistentku, ta se jí věnovala. Situace se začala zhoršovat s příchodem puberty, kdy se rozdíly začaly extrémně prohlubovat. Žačka měla štěstí na dobrou třídu s milým kolektivem, děti na ni byly hodné. Nesmáli se jí, ale začínala jim být více a více na obtíž. Situace byla čím dál více neúnosná, spolužáci ji měli sami na starost.
Žačka neměla zájem navštívit poradnu a nepovedlo se toho dosáhnout ani na další doporučení a naléhaní ze strany vyučujících druhého stupně, zejména její třídní učitelky a vedení školy. Žačka poradnu odmítala neustále, i když ji škola stále dokola doporučovala. Také navrhovala i přestoupení žačky do zvláštní (speciální) školy. Tam by podle vedení školy měla žačka lepší výsledky i vztahy v kolektivu, protože by tam měla vrstevníky na podobné úrovni smýšlení a lépe by mezi ně zapadala. Dívka byla jedináček, neměla sourozence. Rodiče byli rozvedení a matka vystupovala jako velmi vzdělaná. A pravděpodobně se nedokázala smířit se skutečností, že má dítě, které potřebuje speciální přístup a péči. Potvrzená diagnóza dodnes není známá, ale chování připomínalo mentální retardaci.
Na školním výletě dívka nedokázala zaplatit v restauračním zařízení svoji útratu, protože neznala hodnotu peněz a nedokázala spočítat mince. Při exkurzi mimo školu vykazovala známky dezorientace a ostatní spolužáci na ni museli dávat neustále pozor, aby se neztratila. Její projev při kreslení odpovídal výtvoru 4letého dítěte. Nedokázala ani překreslit předlohu jednoduchých tvarů. Při kresbě postav dokázala zachytit jen základní tvary, kreslila 'panáčky'. Dívka nebyla schopná stačit tempu ostatních žáků a učitelé pro ni vymýšleli speciální úkony. Jako třeba čtení dětských knížek v izolovaném prostoru mimo třídu, kde měla klid. Poté si matka stěžovala, že dívku učitelský sbor vyčleňuje z kolektivu – přitom ona do něj bohužel nikdy nepatřila. Jejich konverzace vypadala stylem: - 'Ahoj, jak se máš?' - 'Dobře.' A tím to končilo, většinou stála osamocená v koutě, protože si navzájem neměli o čem povídat. Při přechodu do puberty prokazovala známky sexuálního obtěžování a dotýkala se spolužáků na nepatřičných místech bez toho, aniž by dokázala pochopit, že je to nevhodné. Situace jí musela být vysvětlována jako malému dítěti. Vše se učila na zpaměť, bez toho aniž by to pochopila. Práce do školy byly psané nad její možnosti chápání, byl tam patrný vliv matky.
Matka žádala prověření jednání učitelů inspekcí, protože byla stále nespokojená s přístupem školy. Inspekce vše prověřila a k žádnému pochybení ze strany školy nedošlo. Nakonec matka dívku přehlásila na jinou základní školu, kam měla nastoupit na poslední 9. ročník.