This situation is still fresh for me because it happened to me last year and it was in seventh grade. The first problem was that the class didn't know me yet, because I started here last year. Another problem was that I only taught art education here, which only has an hourly subsidy. In one of the parallel seventh grades, there was a boy who had obvious disciplinary problems. Already in the assembly room, it was a tradition that the boy disrupts the entire class and disrupts the lesson. I wasn't too excited about that. I heard from other colleagues that he does not like to cooperate, disturbs and shouts in class. His greatest effort is to provoke an argument with the teacher. When I was here for art education for the first time, the boy tried to be in opposition from the very beginning. I came to the class, introduced myself and explained the assignment to the students, what I would want from them. Pupils had to create paper ornaments for the staircase, because it was necessary to decorate the common areas in the school. It was nothing complicated. Just involve your imagination or be inspired by something around you (interesting ornaments on town houses or look for inspiration on the Internet). After assigning the work, most of the students began to work diligently and cut out. The only one in the class who just sat and watched what the others were doing was a boy. He was not at all enthusiastic about this job. Sitting in the back of the last bench, he refused to start work and began to shout: “I will not do such stupidity!
Personal history: The boy is a very empathetic, gifted and clever boy. If he is properly motivated, he can do many things. He has already failed once, he is not the studious type and shows no interest in any of the subjects taught. In addition to work activities, where he can do manual work or physical education, where he can devote himself to the sports he plays in his spare time. A boy lives with both parents in a small house in the city. Parents have apprenticeships. He has three siblings. All his siblings are also boys. One of the older brothers has completed his apprenticeship, the other has only finished his studies with basic education. The parents work full-time and do not have enough time to spend with their two younger siblings. The boy is not neglected, but it is obvious that he is not guided on any good socio-cultural basis from the first meeting. The only thing he excels at is athletic talent and manual dexterity. He is such a good house guy. He can deal with broken appliances or broken furniture. His academic results are below average. He likes to show off in front of the class (disrupts, argues, shouts or completely refuses to cooperate with teachers). Class anamnesis: The boy fits into the class without any problems. As he joined the new team, he calmed down a bit. The class accepted him as their own. He made new friends in class and gets along well with everyone. Pupils help each other in class and try to involve the boys in mass class events. It is a very disciplined class with hard-working and clever students who try to help each other. When the boy tries to draw attention to himself, most of the class ignores him, but if this disruptive behavior persists, other students start to join him.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal aggression
After the boy and I went to the window, I slowly began to speak into his soul. It was important to go at him slowly and not raise his voice. I say, "Boy, look around you at this beauty.
Support, Warning
After our brief conversation, the boy settled down and began working on drawing and cutting out his ornament. He took his inspiration from one of the ornaments that are on the townhouses opposite the school. You could see that he wasn't doing very well, but when he needed help with something, he came to me for advice and I was happy to help him. You could see that what we talked about, especially how beautiful the things around us are, left something in him. I also think that he didn't get that kind of knowledge at home, which is why he didn't even want to cooperate in the beginning. All he needed was a little push forward. He worked independently and quietly until the end of the lesson. There have been no more incidents between us. He was satisfied with his final product and very happy to hear my praise. After the class he came to me and told me that he really enjoyed the class, which I saw as a great success. In the long run there was a great change in the boy. He was willing to cooperate with me in every lesson, even though it was obvious that he did not enjoy art education very much. He kept his work notes to himself and didn't want to argue at all. He always worked quietly and did not disturb the class at all. I think he needed to open his eyes a little bit to all the beauty around him, because when we were doing other things, he would get inspired by either looking out the window or looking on the internet. He did a solid job and was always very happy when I complimented him. He even started to talk to me about other things than art lessons. He told me, for example, how things are at home or what he actually does in his spare time. I saw this as a great success because the boy had never been friendly or open to any teacher. Whenever we met in the corridor, he was the first to greet me from afar. I even once managed to spill an armful of paper down the hall and who was the first to jump up and start picking it up without being instructed? Oh boy! I think that the other teachers should not break the stick on him just because he does not want to cooperate, rather they should just find some kind of friendly way to understand that the boy is not a bad boy at all.
14 let, 7. ročník
Sport  fotbal, basketbal, volejbal), jemné manuální práce  oprava rozbitého nábytku nebo elektronického zařízení)
Lhaní,Vykřikování,Vulgární vyjadřování,Odmítání spolupráce
Vysokoškolské vzdělání (magisterské), aprobace: Český jazyk, Společenské vědy
Tato situace je stále pro mě čerstvá, protože se mi stala vloni a bylo to v sedmé třídě. Prvním problémem bylo, že mě třída ještě neznala, protože jsem minulý rok sem nastoupila. Další problém byl i v tom, že jsem zde učila pouze výtvarnou výchovu, která má jenom hodinovou dotaci. V jedné z paralelních sedmých tříd byl chlapec, který měl evidentní kázeňské problémy. Již ve sborovně se tradovalo, jak chlapec celou třídu rozvrací a vyrušuje během vyučování. Z toho jsem nebyla moc nadšená. Z doslechu od jiných kolegů jsem se dozvěděla, že velice nerad spolupracuje, vyrušuje a vykřikuje ve třídě. Jeho největší snahou je vyvolat s učitelem hádku. Když jsem zde byla poprvé na výtvarnou výchovu, tak se chlapec snažil být už od samého začátku v opozici. Přišla jsem do třídy, představila jsem se a žákům jsem vysvětlila zadání, co po nich budu chtít. Žáci měli vytvářet papírové ornamenty na schodiště, protože bylo potřeba vyzdobit společné prostory ve škole. Nešlo o nic složitého. Pouze zapojit fantazii nebo se inspirovat něčím kolem sebe (zajímavými ornamenty na městských domech nebo vyhledat inspiraci na internetu). Po zadání práce začala většina žáků pilně pracovat a vystřihovat. Jediný, kdo ve třídě jen seděl a sledoval, co ostatní dělají byl chlapec. Ten nebyl vůbec z této práce nadšený. Seděl vzadu v poslední lavici, odmítal začít pracovat a začal vykřikovat: „Takovou pitomost dělat nebudu!
Osobní anamnéza: Chlapec je velice empatický, nadaný a šikovný chlapec. Pokud je správně motivovaný, tak dokáže udělat mnoho věcí. Již jednou propadl, není to studijní typ a nejeví zájem o žádný z vyučovaných předmětů. Kromě pracovních činností, kde se může manuálně realizovat nebo tělesné výuky, kde se může věnovat sportům, které hraje ve volném čase. Chlapec žije s oběma rodiči v malém domě ve městě. Rodiče mají učňovská vzdělání. Má tři sourozence. Všichni jeho sourozenci jsou též chlapci. Jeden ze starších bratrů má dodělané učňovské vzdělání, druhý zakončil studium pouze se základním vzděláním. Rodiče směnují na plný úvazek a na věnování se dvěma mladším sourozencům jim nezbývá dost času. Chlapec není zanedbaný, ale je patrné, že není vedený na žádném dobrém sociokulturním základu již od prvního setkání. Jediné, v čem vyniká je sportovní nadání a manuální zručnost. Je to takový správný chlap do domácnosti. Umí si poradit s rozbitými spotřebiči nebo s rozbitým nábytkem. Jeho studijní výsledky jsou podprůměrné. Velice rád se před třídou předvádí (vyrušuje, hádá se, pokřikuje nebo zcela odmítá spolupracovat s učiteli). Třídní anamnéza: Do třídy chlapec zapadá bez jakýchkoli problémů. Tím, jak přišel do nového kolektivu, tak se částečně zklidnil. Třída jej přijala za svého. Ve třídě navázal nové známosti a se všemi dobře vychází. Žáci si ve třídě navzájem pomáhají a snaží se chlapce zapojit i do hromadných třídních akcí. Jde o velice ukázněnou třídu s pilnými a šikovnými žáky, kteří se snaží si navzájem pomoci. Když se chlapec na sebe snaží upozornit, tak jej většina třídy ignoruje, ale pokud toto rušivé chování přetrvává, tak se k němu začínají přidávat i ostatní žáci.
Poté, co jsme s chlapcem přešli k oknu, tak jsem mu pomalu začala promlouvat do duše. Důležité bylo jít na něj pomalu a nezvyšovat hlas. Říkám: „Chlapci podívej se kolem sebe na tuhle krásu.
Po našem krátkém rozhovoru se chlapec usadil a začal pracovat na kreslení a vystřihování svého ornamentu. Svoji inspiraci vzal z jednoho z ornamentů, které jsou na městských domech proti škole. Sice bylo vidět, že mu to moc nejde, ale když s něčím potřeboval pomoci, tak se za mnou přišel poradit a já mu ráda pomohla. Bylo vidět, že to, o čem jsme se bavili, především jak jsou věci kolem nás krásné, v něm něco zanechalo. Myslím si také, že se mu takového poznání doma ani moc nedostávalo, proto ze začátku nechtěl ani spolupracovat. Jediné, co potřeboval bylo menší popostrčení kupředu. Do konce hodiny pracoval samostatně a potichu. Již k žádnému incidentu mezi námi nedošlo. Se svým finálním produktem byl spokojený a velice rád slyšel moji pochvalu. Po hodině za mnou přišel a řekl mi, že ho tato hodina docela bavila, což jsem viděla jako veliký úspěch. Z dlouhodobého hlediska nastala v chlapci velká změna. V každé hodině byl ochotný se mnou spolupracovat, i když bylo evidentní, že ho výtvarná výchova moc nebaví. Svoje poznámky k práci si nechával pro sebe a nechtěl se vůbec hádat. Vždy pracoval potichu a třídu vůbec nevyrušoval. Myslím si, že trochu potřeboval otevřít oči vůči všem krásám, které se kolem něj nacházejí, protože když jsme dělali jiné věci, tak se chodil inspirovat buď tím, že se chodil dívat z okna nebo hledal na internetu. Odváděl solidní práci a vždy byl velice rád, když jsem ho pochválila. Dokonce se se mnou začal bavit i o jiných věcech než jen o výtvarné výuce. Řekl mi třeba, jak to u nich doma chodí nebo co vlastně dělá ve volném čase. To jsem viděla jako veliký úspěch, protože chlapec nebyl nikdy k žádnému učiteli přátelský nebo otevřený. Vždy, když jsme se spolu potkali na chodbě, tak byl první, kdo mě už z dálky zdravil. Dokonce se mi i jednou podařilo vysypat plnou náruč papíru po chodbě a kdo první bez poroučení hned přiskočil a začal sbírat? No chlapec přeci! Myslím si, že by nad ním ostatní učitelé neměli lámat hůl jen proto, protože nechce spolupracovat, spíš by si jen k sobě měli najít nějakou tu přátelskou cestu, aby pochopili, že chlapec není vůbec zlý chlapec.