Every year, our school organizes different competitions for pupils to motivate them to sort waste, love nature, recycle, etc. This time it was paper collection. The children brought various old notebooks or newspapers to school and each class wanted to bring as many as possible to win, because the winning class was promised a night at school and a rich program of games, a trail of courage, ... I was the class teacher of the last study class at our elementary school . The children were very clever, hardworking, but sometimes just too much and they didn't know the limits when their behavior and efforts go too far. In paper collecting, they were separated from first place and the last 5 kilograms and they really wanted to win. On the last day before the announcement of the winners, they gained 10 kilograms on their imaginary account and won the entire competition. I was very proud of them and looked forward to being with them, but I didn't know what problems would arise. The next day, the director came to see me and it was definitely not a pleasant conversation. She was upset, stressed and very angry. It was discovered that a large number of old textbooks, which were in the basement of our elementary school, had arrived at the collection yard and were supposed to be taken to the agreed place and received a relatively large sum of money for it. It was also known that this batch of paper came from my winning class. Honestly, I was completely sick. The headmistress shouted at me, I didn't know what to say myself, and there was a full class of children waiting for me, who really disappointed me. I calmed down and came to class. I told them what I had just learned and asked who did it. Silence followed. I asked random children and then specific ones that I knew were them. The girls were in denial, they lied, they made it up, that the management just didn't like them and didn't want them to win the night at school. I didn't shout, I didn't point at the culprits, but I just said: "Until the person in question confesses and apologizes to both me and the headmistress, you will not participate in any events, we will not go on any class trip, and last but not least, the whole class will pay the amount , which our school should have received for the sale of textbooks.
The class always had great results and participated in many competitions and trips and so on. So I expected them to try very hard to win this challenge as well, but I didn't think it would go that far. On the other hand, I have to appreciate the fact that none of the children revealed the three girls that they stood together as a whole. For better or for worse. I think I could have behaved more cruelly, but then again, in my opinion, it is better if the girls thought about themselves like this and came to apologize.
Violation of classroom/school rules
The girls loved being the center of attention, so when they brought in the amount that won them the victory, they really enjoyed that glory. They were at an age where they didn't realize that it could have any consequences or that it was wrong. Personally, I was quite disappointed by the lying. I thought they were decent and nice girls, and then they turned out to be such frauds. Yes, they admitted their guilt and came to apologize, it's hard to overcome the shame in yourself like that, and I think it affected their behavior a little afterwards. Only then is there a question of how many things have they lied or not acted fairly like this before. One should not have prejudices, but it is true that I was more careful about them then.
Disrespectful communication, Interview
The situation was resolved, and even the children accepted that the win was not fair. The girls especially regretted it, because the rest of the classes then said about my class that my children were frauds, but then it went away. Fortunately, my students stood by each other and over time it was forgotten. The girls learned a lesson in life that the truth always comes out and it's better to be fair than to cheat.
12 let, 7. ročník
Trávení času se spolužáky, sporty
Lhaní,Podvody
Magisterský titul, aprobace: Český jazyk a Občanská výchova
Naše škola každý rok pořádá různé soutěže pro žáky, které je mají motivovat k třídění odpadu, lásce k přírodě, recyklaci atd. Tentokrát šlo o sběr papíru. Děti nosily do školy různé staré sešity či noviny a každá třída chtěla donést co nejvíce, aby vyhrála, protože vítězné třídě byla přislíbená noc ve škole a bohatým programem na hry, stezka odvahy, … Byla jsem třídní učitelkou poslední studijní třídy u nás na základní škole. Děti byly moc šikovné, snaživé, ale někdy právě až moc a neznali hranice, kdy už jejich chování a snažení zachází až moc daleko. Ve sběru papíru je dělilo od prvního místa a výhry posledních 5 kilogramů a velmi chtěli vyhrát. Poslední den do vyhlášení vítězů jim na pomyslném účtu přibylo 10 kilogramů a celou soutěž vyhráli. Byla jsem na ně velmi hrdá a těšila se s nimi, to jsem však nevěděla, jaké problémy teprve nastanou. Na druhý den za mnou přišla paní ředitelka a rozhodně to nebyl příjemný rozhovor. Byla rozrušená, vystresovaná a velmi naštvaná. Zjistilo se, že do sběrného dvoru dorazilo velké množství starých učebnic, které se nacházely ve sklepě naší ZŠ a měly se odvážet na domluvené místo a za to obdržet poměrně velkou peněžní částku. Taky se vědělo, že tato várka papíru pocházela právě od mé vítězné třídy. Upřímně, zůstalo mi úplně špatně. Křičela po mně ředitelka, já sama nevěděla, co říct, a to na mě ještě čekala plná třída dětí, které mě neskutečně zklamaly. Uklidnila jsem se a přišla do třídy. Oznámila jsem jim, co jsem se právě dozvěděla a položila otázku, kdo to udělal. Následovalo ticho. Zeptala jsem se náhodně dětí a pak konkrétních, u kterých jsem věděla, že to byly právě ony. Dívky zapíraly, lhaly, vymýšlely si, že je to podstrčené, že je jen nemá vedení rádo a nechce, aby právě oni vyhráli noc ve škole. Nekřičela jsem, neukázala na viníky, ale jen jsem řekla: „Dokud se dotyčný nepřizná a nepůjde se omluvit jak mně, tak paní ředitelce, nebudete se účastnit žádných akcí, nepojedeme na žádný třídní výlet a v neposlední řadě, celá třída se poskládá na částku, kterou měla naše škola obdržet za prodej učebnic.
Třída měla vždy skvělé výsledky a účastnili se i mnoho soutěží či zájezdů a tak. Tudíž jsem očekávala, že se budou velmi snažit vyhrát i tuto výzvu, ale nenapadlo by mě, že to zajde až tak daleko. Na druhou stranu musím ocenit to, že nikdo z dětí právě ty tři holky neprozradil, že stáli při sobě jako celek. V dobrém i ve zlém. Myslím, že jsem se mohla zachovat víc krutě, ale zase dle mého názoru, je lepší, když se nad sebou takhle dívky samy zamyslely a přišly se omluvit.
Dívky byly rády středem pozornosti, tudíž, když přinesly takové množství, které jim získalo vítězství, moc si právě tuto slávu užívaly. Byly v takovém věku, kdy si neuvědomily, že to může mít nějaké následky, nebo že je to špatné. Mě osobně spíš celkem zklamalo to lhaní. Měla jsem je za slušné a milé holky a pak se z nich vyklubaly takové podvodnice. Ano, uznaly vinu a přišly se omluvit, je to těžké takhle v sobě překonat ten stud a myslím, že jim to následně trochu ovlivnilo i chování. Jen pak je tady otázka, v kolika věcech už takhle lhaly či nejednaly spravedlivě předtím. Člověk by neměl mít předsudky, ale je pravda, že jsem si na ně pak dávala větší pozor.
Situace se vyřešila, a i děti přijaly to, že výhra nebyla spravedlivá. Mrzelo to především ale právě dívky, protože zbylé třídy pak právě o té mojí říkali, že jsou mé děti podvodníci, ale následně to přešlo. Naštěstí mé žáci stáli při sobě a časem se na to zapomnělo. Dívky si do života odnesly ponaučení, že se vždycky pravda dostane na povrch a je lepší jednat férově než podvádět.