The situation arose during gym class. The girls lined up in a double row, but no one wanted to lead the way. It wasn't clear whose turn it was, so I asked two students to let one of them take the lead. One of them looked sour, stood in front of the others and made the entrance. She then looked at me and arrogantly asked, 'Satisfied?'
The student who led the class usually likes to be the center of attention and is the leader of the class who likes her. There are usually no major problems in the classroom.
Verbal aggression
reacted calmly and thanked her for helping me. The following day, I had the opportunity to talk with several classmates about the civic education project. After that, I invited the pupil in question to a private interview. I asked her about the event of the previous day and expressed my regret that I had to think about it. I wanted to know if he had a problem with me and how we could solve it. The student replied that it is not about me, but that she feels nervous when she has to stand in front of others and be the center of attention.
Interview
In the following hours there was no more problem. The student communicated normally, was nice to me and the arrogance did not recur. I realized that I should not pressure her in this regard, and our mutual relations became more comfortable.
12, 7. třída
Mgr. titul – učitelství pro 1. stupeň Mgr. titul – učitelství dějepisu a tělesné výchovy pro základní školy
Situace vznikla během hodiny tělocviku. Holky se seřadily do dvojstupu, ale nikdo nechtěl nástup vést. Nebylo jasné, kdo je na řadě, proto jsem požádala dvě žačky, aby jedna z nich převzala vedení. Jedna z nich se zatvářila kysele, postavila se před ostatní a provedla nástup. Poté se na mě podívala a arogantně se zeptala: 'Spokojená?'
Žačka, která vedla nástup, je obvykle ráda středem pozornosti a je tahounem třídy, která ji má ráda. Ve třídě obvykle nejsou žádné větší problémy.
Reagovala jsem klidně a poděkovala jí, že mi pomohla. Následující den jsem měla příležitost promluvit si s několika spolužáky o projektu do občanské výchovy. Poté jsem vyzvala dotyčnou žačku k soukromému rozhovoru. Zeptala jsem se jí na událost z předchozího dne a vyjádřila lítost, že jsem nad tím musela přemýšlet. Chtěla jsem vědět, zda má se mnou nějaký problém a jak bychom ho mohly řešit. Žačka mi odpověděla, že to není o mně, ale že se cítí nervózně, když musí stát před ostatními a být středem pozornosti.
V následujících hodinách už nebyl žádný problém. Žačka komunikovala normálně, byla vůči mně milá a arogance se neopakovala. Já jsem si uvědomila, že na ni v tomto ohledu nemám tlačit, a naše vzájemné vztahy se staly komfortnějšími.