taught this student for four years. He joined us at the gymnasium and I was assigned to the classroom in his class. At first everything was fine. The ratio of girls and boys was balanced in the class and it seemed that they would be a good team in time. Over time, I began to receive complaints from teachers who taught in this class about one student - the very one I am talking about. There weren't many complaints, but they all sounded pretty similar: He doesn't listen; provokes; he does not do what he should; boycotts. He's just the kind of class rebel you can probably find in every class. However, it disrupts the course of teaching and the atmosphere in the classroom during teaching too much. These and similar statements came from the mouth of a professor of mathematics, a professor of chemistry or geography. To tell the truth, I didn't really understand it. I taught Czech language and civics in their class, and I even had one half in German. It wasn't bad in my classes. Yes, he was rude at times, but nothing I wasn't used to and couldn't handle. I wondered why he was the way the other teachers talked about him in other classes. Once at lunch, I saw one of the professors berating him while waiting in line. They must have been messing with the boys somehow. I know that she is my colleague and I myself do not like uncollegial behavior, but this example made me realize how her approach is different from mine. I treat all students as equals. Straight up. I'm strict, I don't forgive them much, I want activity and performance from them, but I never treat them as if they are something less than me. Never. I'm almost certain that a few teachers' problem with this student is that he felt he was being put down or made a child of him and he didn't like that, so he resisted. It's a fact that I probably didn't solve the whole situation, but I realized a lot of things and I think the boy perceives that I'm just taking him and I'm not playing for anything in front of him.
The student comes from a complete family. He lives in the same town as his school. His dad is even my classmate. She spends a lot of time with him. She helps him at work and has quite a lot of freedom. You could say that he makes his own decisions about his life. Maybe that's why he has a problem with bonding and boundaries at school. The class is nothing special. There are no broken relationships in it, they work well together.
Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal disruption of lessons
So now I don't know if I'm telling you right. No major solution actually took place. I actually only talked to his father about it. About those complaints and he was quite surprised because he doesn't know him like that. I told him that maybe it's because it's a bit unusual for him in school and teaching, where there are a lot of authorities around him. I knew he had a lot of freedom and his parents let him make a lot of decisions. My father explained to me that he doesn't even look at it that way. That they just want him to be able to make decisions for himself and bear the consequences for his behavior and decisions. Which makes him somewhat unaccustomed to the orders and restrictions he encountered at school. I don't even know if he talked to him about it at home. Probably yes. Then he got a new chemistry teacher, where he was probably the biggest problem and so far so good. Who knows, maybe it wasn't necessarily the student's fault. Maybe two personalities just did not meet. But it still means to me that it is important to treat the students as equal partners. He'll give it back to you.
Interview
As I said. It was not resolved in any fundamental way. I didn't want to lash out at his parents, so I just asked how his father saw it. Maybe he talked to him inconspicuously. Now it can be said that the situation is stabilized. The boy is not the nicest, but you can get along with him. This year he entered the freshman year and I ended up as their classmate, but I believe that my successor will also be able to handle it with him. The teacher then told me that, unfortunately/thank goodness, she had not met many problematic students during her practice.
15 let, od září 2021 1. ročník SŠ (víceleté gymnázium)
„chlapské práce“, s otcem  včetně občasných návštěv hospody)
Neposlušnost,Neuznávání pravidel,Neúcta k autoritám
Vysokoškolské, titul Mgr., aprobace: Český jazyk, Německý jazyk, Občanská výchova
Tohoto žáka jsem učila čtyři roky. Nastoupil k nám na gympl a já dostala v jeho třídě třídnictví. Zprvu bylo všechno v pořádku. Poměr holek a kluků byl ve třídě vyrovnaný a zdálo se, že budou časem dobrý kolektiv. Postupem času se ke mně začaly dostávat stížnosti učitelů, kteří v této třídě učili, na jednoho žáka – právě na toho, o němž mluvím. Těch stížnosti nebylo moc, ale všechny zněly dost podobně: Neposlouchá; provokuje; nedělá, co má; bojkotuje. Je to prostě takový třídní rebel, kterého pravděpodobně najdeme v každé třídě. Až příliš ale narušuje chod výuky a atmosféru ve třídě při vyučování. Tyto a podobné výroky zněly z úst profesora matematiky, profesorky chemie či geografie. Abych řekla pravdu, moc jsem tomu nerozuměla. Vyučovala jsem u nich ve třídě český jazyk, občanskou výchovu a jednu půlku jsem měla dokonce i na němčinu. U mě v hodinách to nijak zlé nebylo. Ano, občas byl drzý, ale nic, na co bych nebyla zvyklá a co by se nedalo zvládat. Vrtalo mi hlavou, proč je v jiných hodinách takový, jak o něm ostatní učitelé mluví. Jednou jsem na obědech viděla, jak ho jedna z profesorek umravňuje při čekání ve frontě. Asi se nějak s klukama žduchali. Vím, že je to moje kolegyně a já samotná nemám ráda nekolegiální chování, ale na tomto příkladu jsem si uvědomila, v čem je její přístup jiný než ten můj. Já se všemi žáky jednám jako se sobě rovnými. Na rovinu. Jsem přísná, moc jim toho neodpustím, chci po nich činnost a výkon, ale nikdy se k nim nechovám, jako by byli něco méně než já. Nikdy. Jsem si téměř jistá, že problém pár učitelů s tímto žákem tkví v tom, že ho podle něj shazovali nebo z něj dělali dítě a to se mu nelíbilo, proto se stavěl na odpor. Je fakt, že jsem asi nevyřešila celou situaci, ale uvědomila jsem si spoustu věcí a myslím, že ten kluk vnímá, že ho prostě beru a na nic si před ním nehraju.
Žák pochází z úplné rodiny. Bydlí ve stejném městě jako má školu. Jeho tatínek je dokonce můj spolužák. Spoustu času tráví právě s ním. Pomáhá mu při práci a má poměrně velkou svobodu. Dalo by se říct, že si o svém životě rozhoduje sám. Možná proto má problém se svazováním a hranicemi ve škole. Třída není ničím zvláštní. Nejsou v ní narušené vztahy, fungují spolu dobře.
Tak já teď nevím, jestli ti to říkám dobře. Žádné zásadní řešení se vlastně nekonalo. Vlastně jsem o tom mluvila jen s jeho otcem. O těch stížnostech a on se dost divil, protože ho takového nezná. Říkala jsem mu, že je to možná tím, že je to pro něj ve škole a ve výuce, kde je kolem něj spousta autorit, trochu nezvyklé. Věděla jsem totiž, že má velkou svobodu a rodiče ho nechají hodně rozhodovat. Otec mi vysvětlil, že na to takhle ani nepohlíží. Že jen chtějí, aby se mohl rozhodovat sám za sebe a nést za svoje chování a rozhodnutí pak následky. Což ale trošku způsobuje, že není zvyklý na příkazy a omezení, se kterými se ale ve škole setkal. Ani nevím, jestli s ním o tom doma pak mluvil. Nejspíš ano. Dostal pak novou učitelku na chemii, kde byl asi největší problém a zatím dobrý. Kdo ví, možná to třeba nemusela být nutně vina toho žáka. Možná se jen nepotkaly dvě osobnosti. Mně z toho ale pořád vyplývá, že je důležité brát ty studenty jako rovnocenné parťáky. Vrátí vám to.
Jak jsem řekla. Nijak zásadně se to neřešilo. Nechtěla jsem na něj bonzovat rodičům, tak jsem se jen ptala, jak to vidí jeho otec. Možná s ním nějak nenápadně promluvil. Teď se dá říct, že je situace stabilizovaná. Kluk není z nejhodnějších, ale vyjít se s ním dá. Letos nastoupil do prváku a já jsem skončila jako jejich třídní, ale věřím, že i můj nástupce to s ním zvládne. Paní učitelka mi pak říkala, že se s problémovými žáky za svoji praxi bohužel/bohudík moc nesetkala.