student came to my class from another school. I couldn't figure out the reason why this happened, but it didn't seem like anything serious, so I didn't bother with it any further. After approximately two months, however, colleagues began to come to me that the student was often late for class. So I began to notice his behavior more and it occurred to me that he behaves differently with his classmates and that he even despises or mocks them. I decided to confront the student once during a long break. When talking to him, you could see that he was not interested in anything, and when I asked him why he was repeatedly late for classes, he could not answer and just shrugged his shoulders. Even after the interview, this behavior continued.
The classmates tried to recruit the student among them, but he was obviously not interested in that. He sat as far away from his classmates as possible, he didn't talk to anyone at lunch. However, a group of friends always waited for him in front of the school after school, with whom he left and acted completely differently than in the collective of his classmates. From my point of view, I felt that he really didn't want to be here with us and he was making it clear to us.
Violation of classroom/school rules, Verbal aggression
saw a session with the parents as the only solution. So I informed the student that I planned to contact the parents, as his behavior had not changed despite our conversation. Again, I felt his contempt for me, so I called my parents that very day. I made an appointment at the end of the week. On the day of the session, the pupil did not come to school and I was not even contacted by the parents that he should be sick. After school, however, he also came with his parents to the arranged meeting. I tried to explain to the parents how it goes at school and that the student did not even respond to my call that he must not repeat that he was late. When I asked why the student was not in school today, it was obvious from the parents that they did not know about it. So I continued to describe other situations at school and I felt that the parents were not aware of any problems. So I offered to put them in touch with our school's guidance counselor and scheduled a session with them for the next month to see some progress. Next, after my parents left, I looked on the Internet for possible interesting institutions in the vicinity, where we could go and the children in the class could get to know each other better. I chose the ropes course where we also planned a trip that would take place when the entire class had less than three late arrivals per month.
Working with the collective, Interview, Warning
Immediately after the meeting with the parents, the student was withdrawn, but I felt that he was more present in spirit. He started chatting with a classmate who was sitting in the bench next to him and didn't seem so cold. I got the impression from the whole situation that these were problems at home that he had to talk to his parents about. During the next session, I saw clear progress and was happy about it. In the following months, the student was not the most communicative child in the class, but he was a calm one who got along with the class.
12 let (7.ročník ZŠ)
videohry World of Tanks a Shakes of Fidget
Lhaní
Bakalářský titul Hradec Králové
Žák přišel do mé třídy z jiné školy. Důvod toho, proč se tak stalo, jsem nezjistil, ale nevypadalo to, že by to mělo být něco vážného, tudíž jsem se v tom dále nemotal. Přibližně po dvou měsících, ale za mnou začali přicházet kolegové, že žák často dochází pozdě do hodin. Začal jsem si tedy více všímat jeho chování a přišlo mi, že se svými spolužáky jedná jinak a že nimi dokonce i opovrhuje a nebo se jim vysmívá. Rozhodl jsem se žáka konfrontovat jednou o velké přestávce. Při rozhovoru s ním bylo vidět, že nemá o nic zájem, a když jsem se ho zeptal, proč opakovaně dochází do hodin pozdě, tak nedokázal odpovědět a jen pokrčil rameny. I po rozhovoru se toto chování opakovalo dále.
Spolužáci se snažili přibrat žáka mezi sebe, nicméně on o to očividně neměl zájem. Sedal si co nejdál od spolužáků, na obědě se s nikým nebavil. Vždy po škole na něj ale čekala parta kamarádů před školou, se kterou odešel a působil úplně jinak než v kolektivu svých spolužáků. Z mého pohledu jsem pociťoval, že tu s námi opravdu nechce být a dává nám to jasně najevo.
Jako jediné řešení jsem viděl sezení s rodiči. Upozornil jsem tedy žáka, že mám v plánu kontaktovat rodiče, jelikož se jeho chování nezměnilo i přes náš rozhovor. Opět jsem cítil, jak se mnou opovrhuje, tudíž jsem ještě ten den zavolal rodičům. Domluvili jsem si schůzku na konci týdne. V den sezení nepřišel žák do školy a ani mě nekontaktovali rodiče, že by měl být nemocný. Po vyučování nicméně přišel i se svými rodiči na domluvenou schůzku. Snažil jsem se rodičům vysvětlit, jak to ve škole probíhá a že žák nereagoval ani na mou výzvu, že se nesmí opakovat, aby přicházel pozdě. Když jsem se zeptal, proč nebyl žák dnes ve škole, tak bylo na rodičích vidět, že o tom nevěděli. Pokračoval jsem tedy v líčení dalších situací ve škole a pociťoval jsem, že rodiče o žádných problémech nevěděli. Nabídl jsem jim tedy kontakt na výchovnou poradkyni naší školy a naplánoval s nimi sezení na další měsíc, abychom viděli nějaký posun. Jako další jsem po odchodu rodičů hledal na internetu možné zajímavé instituce v okolí, kam bychom mohli zajít a děti ve třídě se mohly lépe poznat. Vybral jsem lanové centrum, kde jsme také naplánovali výlet, který se uskuteční, když celá třída bude mít méně jak tři pozdní příchody za měsíc.
Hned po schůzce s rodiči byl žák uzavřený, ale přišlo mi, že je více duchem přítomen. Začal se bavit se spolužákem, který seděl v lavici vedle něj a nepůsobil tak chladně. Z celé situace jsem měl dojem, že se jedná o problémy doma, o kterých si musel s rodiči promluvit. Při dalším sezení jsem se viděl jasný pokrok a měl jsem z toho radost. V následujících měsících žák sice nebyl nejkomunikativnějším dítětem ve třídě, ale byl to kliďas, který se třídou vycházel.