As part of my teaching experience, I met a student from the first grade who had major adaptation problems to the new school environment and her classmates. According to the teachers from the kindergarten, this problem already occurred during attendance at kindergarten. She started up to preschool class. During the school year, she was often absent for health and family reasons. She did not create the necessary bonds and contacts with her peers and teachers. After entering the first grade, I noticed that the girl does not show the usual enthusiasm like other children who are happy with the new situation, tools and environment. The student was very lonely and silent in the school group. She did not seek contact with her classmates, even though she already knew a little of the children from the preschool class. I observed that she often goes to the bathroom even during classes, saying that her stomach hurts or she is sick. The nausea was so severe that I had to call my mother during the day, who took her daughter home. The frequency continued to increase, and the girl began to have even one-day absences from school.
Female student, 6 years old, 1st grade of elementary school. The girl lives only with her mother and younger sibling. She is very fixated on the mother, who is on parental leave and takes full care of her two-year-old son. He manages tasks in class. When working independently, she is meticulous and gets the job done. She doesn't like to draw attention to herself. Even if he knows the answers to the teacher's questions, he still doesn't sign up. Answers only when prompted by the teacher. He answers in a low voice and mostly correctly. She enjoys drawing and coloring pictures. She likes to engage in activities where she is alone. Contact with classmates is not sought unless necessary.
Attendance problems
Certain adaptation problems for pupils entering the first grade can be predicted and are common. However, it usually disappears within a month as the children get used to the new school environment, regime and new teacher. That was not the case with the girl. Each school day begins with a minute in the morning, where all the children briefly share their experiences from the previous day or talk about what is current at the moment. In this way, the children train their expressive skills and get rid of the shyness of expressing their thoughts in front of the team. She was not very involved in activities within the community circle. Through speaking exercises, I wanted to find out how they feel in class and at school. However, she did not like public speaking in front of the class. That's why I chose the method of free drawing in my art class on the topic of my school, my friends and what I like most about school. From the visual expression, I concluded that she is worried about school and doesn't have any friends at school. Afterwards, I conducted a guided interview with the girl outside the classroom. First, I created a friendly atmosphere. With the help of a stuffed animal, I instilled trust and a feeling of safety and security in her. I asked about her feelings, her relationship to school, what kind of friends she has and who she plays with in her free time. Interviews took place repeatedly. I found out that he spends his free time at home only with his mother and younger brother. Based on the interviews with the girl, I arranged a personal meeting with her mother. I informed the mother about the problems that I had observed in the girl since the beginning of the year. The mother is aware that the girl has a more closed nature and does not seek the company of other children. At the same time, I familiarized my mother with the possibilities of solving the current situation. I suggested she visit a pedagogical-psychological counseling center and also a visit to a pediatrician, who would rule out the girl's health problems associated with abdominal pain and nausea. I suggested to my mother that it would be beneficial to stay with her classmates as part of the afternoon school group, where the children are engaged in leisure and extracurricular activities together. I also introduced her to various clubs that are for school children at our school. Due to her hobbies, I recommended to my mother to enroll the girl in an art club and creative creation. During the school day, I entrusted the girl with small tasks (handing out notebooks, erasing the blackboard, decorating the classroom) so that she felt needed in the classroom. During the lessons, I included more work in pairs and group teaching. In my class, I created a Mood Barometer where the children pin a pin with their name on it based on how they feel and how well they did at school. By placing pegs on one of the emoticons, I get instant feedback from each individual child.
Agreement, Support, Working with the collective, Interview
Already after the first interviews, the girl started to communicate more with the teacher, she was able to confide about her fears about the new school environment. The mother accepted the teacher's suggestion and actually signed up for the school club. She started spending more time together with her peers. She gradually got involved in group games and activities. She also started attending the pottery club. Over time, she got used to the class and found her first friends among her classmates. The mother has postponed the proposed visit to the educational and psychological counseling center.
6 let, 1. třída
kreslení, tvoření, zpěv
Učitelství pro 1. stupeň základní školy
V rámci mé učitelské praxe jsem se setkala s žákyní z první třídy, která měla velké adaptační problémy na nové školní prostředí i své spolužáky. Dle slov pedagogů z mateřské školy nastal tento problém již během docházky do školky. Nastoupila až do předškolní třídy. V průběhu školního roku často chyběla ze zdravotních i rodinných důvodů. Nevytvořila si tak potřebné vazby a kontakty na své vrstevníky i učitelky. Po nástupu do první třídy jsem si všimla, že dívka neprojevuje obvyklé nadšení tak, jako ostatní děti, které mají radost z nové situace, pomůcek a prostředí. Žákyně byla ve školní skupině velmi osamělá a zamlklá. Nevyhledávala kontakt se svými spolužáky, i když se s dětmi z předškolní třídy již trochu znala. Pozorovala jsem, že často chodí i v hodinách na záchod s tím, že ji bolí břicho nebo je jí špatně. Nevolnosti byly takového rázu, že jsem musela zavolat v průběhu dne mamince, která si svou dceru odvezla domů. Četnost se stále zvyšovala a dívka začala mít ve škole i jednodenní absence.
Žákyně, 6 let, 1. třída základní školy. Dívka žije pouze s matkou a mladším sourozencem. Je velmi fixovaná na matku, která je na rodičovské dovolené a plně se stará o dvouletého syna. Ve výuce úkoly zvládá. Při samostatné práci je pečlivá a práci dokončí. Nerada na sebe upoutává pozornost. I když odpovědi na položené otázky učitelky ví, přesto se nepřihlásí. Odpovídá až po vyzvání učitelky. Odpovídá tichým hlasem a většinou správně. Baví ji kreslení a vybarvování obrázků. Ráda se věnuje činnostem, u kterých je sama. Kontakt se spolužáky nevyhledává, pokud to není nutné.
Určité adaptační problémy u žáků, kteří nastoupí do první třídy, se dají předvídat a jsou běžné. Obvykle však vymizí během jednoho měsíce s tím, že si děti zvyknou na nové školní prostředí, režim a novou paní učitelku. U dívky tomu tak nebylo. Každý školní den začíná ranní minutkou, kde všechny děti v krátkosti sdělují své zážitky z předešlého dne a nebo mluví o tom, co je právě aktuální. Tím děti trénují své vyjadřovací schopnosti a zbavují se ostychu sdělit svou myšlenku před kolektivem. Do aktivit v rámci komunitního kruhu se moc nezapojovala. Mluvním cvičením jsem chtěla zjistit, jak se ve třídě a ve škole cítí. Nerada však mluvila před třídou veřejně. Proto jsem zvolila v hodině výtvarné výchovy metodu volného kreslení na téma moje škola, moji kamarádi a co se mi ve škole nejvíce líbí. Z výtvarného projevu jsem usoudila, že má obavy ze školy a ve škole nemá žádné kamarády. Posléze jsem s dívkou provedla řízený rozhovor mimo třídu. Nejdříve jsem navodila přátelskou atmosféru. Pomocí plyšáka jsem u ní vzbudila důvěru a pocit bezpečí a jistoty. Ptala jsem se na její pocity, vztah ke škole, jaké má kamarády a s kým si hraje ve volném čase. Rozhovory probíhaly opakovaně. Zjistila jsem, že volný čas tráví doma pouze s matkou a s mladším bratrem. Na základě rozhovorů s dívkou jsem si domluvila osobní schůzku i s její matkou. Matku jsem informovala o daných problémech, které jsem u dívky od začátku roku pozorovala. Matka je si vědoma, že dívka má spíše uzavřenější povahu a nevyhledává společnost ostatních dětí. Zároveň jsem matku obeznámila s možnostmi řešení aktuální situace. Navrhla jsem jí návštěvu pedagogicko-psychologické poradny a také návštěvu dětského lékaře, který by vyloučil zdravotní problémy dívky spojené s bolestmi břicha a nevolností. Matce jsem nabídla, že by prospěl pobyt se spolužáky v rámci odpolední školní družiny, kde se děti společně věnují volnočasovým a mimoškolním aktivitám. Také jsem jí představila různé kroužky, které jsou na naší škole určené pro školní děti. Vzhledem k jejím zálibám jsem matce doporučila přihlásit dívku do výtvarného kroužku a kreativního tvoření. V rámci školního dne jsem dívku pověřovala drobnými úkoly (rozdávání sešitů, mazání tabule, výzdoba třídy) tak, aby se cítila ve třídě potřebná. Během vyučovacích hodin jsem více zařazovala práci ve dvojicích a skupinové vyučování. Ve třídě jsem vytvořila Barometr nálady, kam si děti připínají kolíček se svým jménem podle toho, jak se cítí a jak se jim ve škole dařilo. Umístěním kolíčků na jednoho z emotikonů se mi dostává okamžitá zpětná vazba od každého jednotlivého dítěte.
Už po prvních rozhovorech dívka začala s vyučující více komunikovat, byla schopná svěřit se se svou obavou z nového školního prostředí. Matka přistoupila na návrh učitelky a skutečně přihlásila do školní družiny. Začala trávit více společného času se svými vrstevníky. Postupně se zapojovala do skupinových her a činností. Také začala navštěvovat kroužek keramiky. Postupem času si ve třídě zvykla a našla si mezi spolužáky i své první kamarády. Navrhovanou návštěvu pedagogicko-psychologické poradny matka zatím odložila.