The assistant did not have a fixed class or pupil to attend to, and 'traveled' around the classes. She was in the class where the described situation occurred because a new student from another school transferred to them, who allegedly had learning difficulties, and therefore the school management assigned her to the student for a few days. The class teacher was experienced, with many years of experience. She returned to the school from retirement, as the school was short of teachers at the time. One morning, the student was brought to school by her grandmother and wanted to talk to the class teacher. She asked for an interview, the teacher agreed. The grandmother told the teacher that she was worried about bullying in the classroom. The teacher tried to calm the grandmother down and convinced her that it was not true. But the grandmother continued and described that the student goes home sad, often cries, does not want to go to school, is sick in the morning, does not want to eat and sometimes even vomits. The day before, she came home from school crying and, at her grandmother's insistence, confided in her that a classmate was tormenting her. The teacher assured the grandmother that there was no bullying in her class, at most the usual 'frog wars' and nudging, but if the grandmother insisted, she would look into the situation and resolve it. At the beginning of the first lesson, the teacher stood in front of the class and announced to the students that the grandmother of one of the classmates was at school and complained that this student was worried at home, crying, and didn't want to go to school because he didn't like the behavior of his classmates. The pupils did not react, so the teacher repeatedly asked whether the pupils had noticed anything or if they knew of something unsightly and incorrect. A classmate broke the silence by remarking that the student 'sued grandma'. So the teacher invited the student to the blackboard and repeated again that she had talked to her grandmother in the morning and she had confided in her about these concerns. She asked her if and who was doing what to her. The student replied that nothing was happening and no one was doing anything to her. The teacher sent her to sit down and started the lesson. The assistant said that she had recently met the student, perhaps that is why she remembered the situation. When the subject of elementary school came up during the interview, the student became sad. Today, he is already at university, but he says that he still bears the consequences. After the described situation, she refused to confide in anyone, as there was no hope for a solution. The whole situation got worse. She thought about suicide. Her parents took her to the Pedagogical-Psychological Counseling Center, where they interviewed her, but the family did not receive a recommendation. After another attempt by the parents to find a solution with another class teacher, there was no improvement either. She had a mental breakdown several times. It lasted all through elementary school, and to this day the families do not have a good relationship with each other.
The student comes from a complete family. He lives in the family house in the village with his parents, grandparents and two years younger brother. The mother is university-educated and works in a leading position as a clerk, the father is an IT technician. The age of both parents is under 35 years. The student herself confided to the assistant that her parents do not have much time for her. She also complained that she has a complicated relationship with her mother, they don't always understand each other and often argue. The student was also troubled by the fact that many disputes are caused by the involvement of grandparents in their family life. Parents pay attention to their children and help them learn. They play ball games. Both siblings always have their school supplies in order, wear decent clothes, bring snacks from home and go to lunch. The student has a strong relationship with her brother. They help each other, they talk together. The sister takes care of the brother, helps him in his studies, takes care and supervises him and defends him from others. The girl is submissive, she doesn't trust herself too much, but she likes to discuss and she expresses her opinion and thoughts during discussions at school. During work in groups, he takes the initiative, when proposing another group member, but often backs down. He appears sad and serious. She doesn't have much fun with children, she can handle herself. She has three friends in her class, but she doesn't always join in the conversation they have during recess. On the recommendation of the Pedagogical-Psychological Advisory Board, the student had a postponement of school attendance. She is intelligent and thoughtful. His school results are above average. She completes assigned work faster than others and often gets bored in class, despite this she does not interrupt and finds work on her own. He has no disciplinary problems. He is also involved in extracurricular activities of the school.
Bullying
The solution to the situation took place in front of the whole class, when the class was confronted with the suspicion of inappropriate behavior of pupils towards a classmate. The teacher gave them a few minutes to express themselves, but this did not happen. After revealing the identity of the classmate, the teacher confronted her directly with the question of whether someone was behaving inappropriately towards her. After the student refuted this claim and replied that nothing was happening, the teacher sent her back to her place. She started teaching and did not open the topic again.
Interview
The assistant recalls that no one noticed the bullying, neither before nor after the described situation. There was no result from the perspective of an outside observer. Today, he already knows from the student that this situation had a result. The situation worsened, humiliation and ridicule became more frequent. The children used this situation against their classmate. She became a 'plaintiff' and a 'weak'. As the years progressed, the aggressor became more sophisticated and provoked her classmates against her, thereby absolving herself of guilt. Subsequently, another classmate became the aggressor. The student tried to help both of them with their studies when they were sick, copying their notebooks and sending them assignments. She told the assistant she felt sorry for them. She wanted to show that she didn't hold a grudge against them, she didn't want to be like them and she believed that their behavior had its origins in some problem they were experiencing. As a result of repeatedly not solving the situation, the student had a mental breakdown several times. She thought about suicide, she didn't want to go to school. She was seeing a psychologist. Based on a recent interview, he still carries the consequences to this day. He suffers from depression, anxiety and panic attacks. He also has problems in creating social bonds, trusting others and self-confidence.
8 let; 2. ročník
klavír, ruční práce  šití, pletení, háčkování, korálky,...)
Bc. ze speciální pedagogiky
Asistentka neměla pevně danou třídu nebo žáka, kterému by se měla věnovat, a 'cestovala' po třídách. Ve třídě, kde došlo k popisované situaci, byla, protože k nim přestoupil nový žák z jiné školy, který měl údajně potíže s učením, a proto ji vedení školy k žákovi na pár dní přidělilo. Třídní učitelka byla zkušená, s dlouholetou praxí. Do školy se vrátila z důchodu, jelikož škola měla v té době nedostatek učitelů. Jednoho dne ráno žákyni přivedla do školy babička a chtěla hovořit s třídní učitelkou. Požádala o rozhovor, paní učitelka souhlasila. Babička učitelce sdělila své obavy, že ve třídě dochází k šikaně. Učitelka se snažila babičku uklidnit a přesvědčovala ji, že to není pravda. Babička ale pokračovala a popsala, že žákyně domů chodí smutná, často pláče, do školy nechce chodit, ráno jí bývá špatně, nechce jíst a někdy i zvrací. Den před tím přišla ze školy s pláčem a po naléhání babičky se jí svěřila, že ji trýzní jedna spolužačka. Učitelka babičku ujistila, že v její třídě šikana není, maximálně nějaké běžné 'žabomyší války' a pošťuchování, ale když na tom babička trvá, na situaci se podívá a vyřeší ji. Na začátku první hodiny se učitelka postavila před třídu a žákům oznámila, že ve škole byla babička jednoho ze spolužáků a stěžovala si, že tento žák se doma trápí, pláče, nechce chodit do školy, jelikož se mu nelíbí chování jeho spolužáků. Žáci nereagovali, učitelka se tedy opakovaně ptala, zda si žáci něčeho všimli nebo vědí o něčem nehezkém a nesprávném. Ticho prolomil spolužák s poznámkou, že žákyně 'žalovala babce'. Učitelka si tedy žákyni pozvala k tabuli a znovu zopakovala, že ráno hovořila s její babičkou, a ta se jí svěřila s těmito obavami. Položila jí otázku, zda a kdo jí tedy co dělá. Žákyně odpověděla, že se nic neděje a nikdo jí nic nedělá. Učitelka ji poslala sednout a zahájila výuku. Asistentka říkala, že s žákyní se nedávno potkala, možná i proto si na situaci vzpomněla. Když během rozhovoru přišla řeč na základní školu, žákyně posmutněla. Dnes je již na vysoké škole, ale následky si prý nese stále. Po popsané situaci se odmítala komukoliv svěřit, jelikož naděje v řešení neexistovala. Celá situace se ještě zhoršila. Myslela na sebevraždu. Rodiče ji vzali do Pedagogicko-psychologické poradny, tam ji sice vyposlechli, ale doporučení rodina nedostala. Po dalším pokusu rodičů o řešení s další třídní učitelkou ke zlepšení také nedošlo. Několikrát se psychicky zhroutila. Trvala celou základní školu a dodnes rodiny mezi sebou nemají hezký vztah.
Žákyně pochází z úplné rodiny. V rodinném domku na vesnici žije se svými rodiči, prarodiči a o dva roky mladším bratrem. Matka je vysokoškolsky vzdělaná a působí na vedoucí pozici jako úřednice, otec je IT technik. Věk obou rodičů je do 35 let. Sama žákyně asistentce svěřila, že na ni rodiče nemají mnoho času. Stejně tak si postěžovala, že má komplikovaný vztah s matkou, ne vždy si rozumějí a často se hádají. Žákyni také trápilo, že k mnoha sporům dochází zapojováním prarodičů do jejich rodinného života. Rodiče se dětem věnují, pomáhají v učení. Hrají míčové hry. Oba sourozenci mají vždy v pořádku školní pomůcky, chodí slušně odění, nosí si svačiny z domova a chodí na obědy. Žákyně má pevný vztah s bratrem. Pomáhají si, hovoří spolu. Sestra se o bratra stará, pomáhá mu v učení, stará se a dohlíží na něho a brání ho před ostatními. Dívka je submisivní, příliš si nevěří, ráda ale diskutuje a ve škole během diskusí projevuje svůj názor a úvahy. Během práce ve skupinách přebírá iniciativu, při návrhu dalšího člena skupiny, ale často ustupuje. Jeví se smutně a vážně. S dětmi se příliš nebaví, vystačí si sama. Ve třídě má tři kamarádky, ale ne vždy se o přestávce zapojuje do rozhovoru, který vedou. Na doporučení Pedagogicko-psychologické poradny měla žákyně odklad školní docházky. Je inteligentní a přemýšlivá. Školní výsledky má nadprůměrné. Zadanou práci stíhá rychleji než ostatní a často se tak v hodině nudí, navzdory tomu nevyrušuje a sama si najde práci. Nemá žádné kázeňské problémy. Zapojuje se i do mimoškolních aktivit školy.
Řešení situace proběhlo před celou třídou, kdy třída byla konfrontována s podezřením na nevhodné chování žáků vůči spolužačce. Učitelka jim dala prostor několik minut na vyjádření, k tomu nedošlo. Po prozrazení identity dané spolužačky konfrontovala učitelka přímo ji s otázkou, zda se k ní někdo chová nevhodně. Potom, co žákyně toto tvrzení vyvrátila a odpověděla, že se nic neděje, učitelka ji poslala zpět na její místo. Zahájila výuku a toto téma již neotevřela.
Asistentka vzpomíná, že šikany si nikdo nevšiml, a to ani před popsanou situací, ani po ní. K žádnému výsledku z pohledu vnějšího pozorovatele nedošlo. Dnes již od žákyně ví, že tato situace výsledek měla. Situace se zhoršila, ponižování a posměšky byly častější. Děti vůči spolužačce tuto situaci používaly. Stala se 'žalovníčkem' a 'slabochem'. S postupem let agresorka byla rafinovanější a štvala spolužáky proti ní, sama se tak zbavovala viny. Následně se agresorem stal jiný spolužák. Žákyně se snažila oběma pomáhat s učením, když byli nemocní, kopírovala jim sešity a posílala zadanou práci. Asistentce řekla, že jí jich bylo líto. Chtěla ukázat, že na ně nezanevřela, nechtěla být jako oni a věřila, že jejich chování má původ třeba v nějakém problému, který prožívají. V důsledku opakovaného neřešení situace se žákyně několikrát psychicky zhroutila. Pomýšlela na sebevraždu, nechtěla chodit do školy. Navštěvovala psychologa. Následky si na základě nedávného rozhovoru nese dodnes. Trpí depresemi, úzkostmi a panickou atakou. Problémy má také v tvoření sociálních vazeb, důvěřování ostatním i sebedůvěře.