The situation arose in the morning in the group while playing a board game that the boy wanted to play together with other children. She was present at the game at this time as a teacher's assistant, now M.Sc., with whom I do my internship. The game was not difficult, but still the boy started to lose after playing for a while. Then, out of nowhere, he refused to continue playing, became irritable, taciturn, and became angry for no reason and left the group of children he was playing with. So the boy failed to be included in the team again. In this situation, the teaching assistant tried to resolve the situation. So she tried to get out of the boy what was happening and what was the cause of his behavior. So he and the boy went into the corridor to calm down and find out what was causing this problem.
The student lives together with both parents and with his brother who is 2 years older. The boy is primarily cared for by his mother or his grandmother, who brings him to and from school. He and his brother go to the same school, but they don't have a good relationship. Mainly because the boy is favored over his brother at home. The boy is more backward and in some situations very independent. He suffers from childhood autism and ADHD. His brother, on the other hand, is very clever, talented, problem-free and tries to distance himself from his brother and avoids him. The mother shows no interest in improving the relationship between the brothers. The boy does not like to lose and any little thing can throw him off. The boy's reaction depends mainly on his mood on the given day, but it also manifests itself completely unexpectedly.
Diagnosis, Emotional outbursts
The boy has a very good relationship with the assistant, so he went out into the corridor with her without any problems or objections. There was a short discussion in the corridor. After a short conversation and a stay in the corridor, which lasted about 30 minutes, the assistant managed to find out that the boy did not really understand the game. So she agreed with the boy that they would practice this game together in the morning in the group, so that he could then play alone with other children. Teaching assistant: 'What's going on?' Boy: 'I don't really understand.' Teaching assistant: 'What don't you understand?' Boy: 'The game.' Teaching assistant: 'You go to school to learn something and now we've come across something you're not good at, so we're going to train you.' Boy: silent…. Teaching assistant: 'What do you think?' Boy: 'Okay, we can.'
Interview
The situation was resolved successfully. After talking with the assistant, the boy calmed down and returned to the children, at least as an observer of the game. This situation did not affect the lessons in any way, and the boy functioned as usual all day. Although the solution to the problem took place gradually, the boy accepted the assistant's suggestion and still occasionally plays this game with the children without any problems or offensive scenes.
7 let, 2. třída
hraní videoher
Mgr. (občanská výchova, výtvarná výchova)
Situace vznikla v ranních hodinách v družině při hraní stolní hry, kterou chtěl chlapec hrát společně s dalšími dětmi. Při hře byla přítomna v této době ještě jako asistent pedagoga dnes už Mgr., u které plním praxi. Hra nebyla složitá, ale i přesto začal chlapec po čase hraní prohrávat. Poté z ničeho nic odmítal pokračovat ve hře, začal být podrážděný, málomluvný a bezdůvodně se naštval a odešel od skupinky dětí, se kterými hrál hru. Chlapce se tedy opět nepodařilo začlenit do kolektivu. V této situaci se asistentka pedagoga snažila situaci vyřešit. Pokusila se tedy dostat z chlapce co se děje a jaká je příčina jeho chování. S chlapcem tedy odešli na chodbu, aby se uklidnil a zjistilo se co je příčinou tohoto problému.
Žák žije s oběma rodiči společně i s jeho o 2 roky starším bratrem. O chlapce se stará především matka nebo jeho babička, která ho přivádí nebo odvádí ze školy. Se svým bratrem chodí do stejné školy, ale nemají spolu dobrý vztah. Především proto, že chlapec je před svým bratrem doma upřednostňován. Chlapec je zaostalejší a v některých situacích velice nesamostatný. Trpí dětským autismem a ADHD. Jeho bratr je naopak velice šikovný, talentovaný, bezproblémový a snaží se od svého bratra distancovat a vyhýbá se mu. Matka nejeví zájem o to aby se mezi bratry zlepšil vztah. Chlapec nerad prohrává a dokáže ho rozhodit i jakákoliv maličkost. Chlapcova reakce záleží především na jeho rozpoložení v daný den, ale projevuje se i zcela nečekaně.
Chlapec má s asistentkou velice dobrý vztah, a tak s ní bez jakýchkoliv problémů a námitek odešel na chodbu. Na chodbě proběhla krátká diskuze. Po krátkém rozhovoru a pobytu na chodbě, který trval zhruba 30 minut se asistentce podařilo zjistit, že chlapec vlastně hře pořádně nerozumí. Domluvila se tedy s chlapcem, že tuto hru budou ráno společně v družině trénovat, aby poté mohl hrát i s dalšími dětmi sám. Asistent pedagoga: 'Co se děje?' Chlapec: 'Já to moc nechápu.' Asistent pedagoga: 'Co nechápeš?' Chlapec: 'Tu hru.' Asistent pedagoga: 'Chodíš do školy, aby ses něco naučil a teď jsme narazili na něco co ti nejde, tak to potrénujeme.' Chlapec: mlčí…. Asistent pedagoga: 'Co na to říkáš?' Chlapec: 'Jo dobře, můžeme.'
Situace se vyřešila úspěšně. Po rozhovoru s asistentkou se chlapec uklidnil a vrátil se k dětem alespoň jako pozorovatel hry. Na vyučování se tato situace nijak neodrazila a chlapec fungoval celý den jako obvykle. Ačkoliv řešení problému probíhalo postupně, chlapec na návrh asistentky přistoupil a s dětmi tuto hru stále občas hráva bez jakýkoliv problémů a urážlivých scén.