few years ago, I had a student in my class with a confirmed diagnosis. Concerns about whether I could handle the situation were considerable. However, after assigning an assistant, everything seemed to be fine. The student was kind and gifted, tried not to be disruptive and paid attention to the lesson. Nevertheless, it turned out that his classmates did not accept him and there were minor conflicts between them.
The student had a confirmed diagnosis, showed inattention and hyperactivity, but was also kind and gifted. The class generally had a friendly atmosphere and was not confrontational.
Diagnosis, Verbal aggression
We observed the situation for a long time, we hoped that time would help the pupil integrate into the team. When this did not happen, the assistant and I decided, after consultation with the pupil's parents, to take steps to improve his position in the classroom. The parents were excited about the idea of having a class session that could help the student integrate better.
Support, Working with the collective, Interview
Instead of two classes, we organized classroom lessons where we discussed the differences between us and how we should behave. After this activity we noticed a positive change. The student began to be more accepted by his classmates, found a best friend and joined the school team. For me, this story is an example of a successful solution to a situation that shows that communication and involvement of everyone can lead to big changes.
6 let, 1. ročník
tvoření, knihy
Mgr. – učitelství pro 1. stupeň ZŠ
Před několika lety jsem měla ve třídě žáka s potvrzenou diagnózou. Obavy z toho, zda situaci zvládnu, byly značné. Nicméně, po přidělení asistentky se vše zdálo být v pořádku. Žák byl milý a nadaný, snažil se nevyrušovat a věnoval pozornost výuce. Přesto se ukázalo, že spolužáci ho nepřijímali a docházelo mezi nimi k drobným konfliktům.
Žák měl potvrzenou diagnózu, projevoval nepozornost a hyperaktivitu, ale byl také milý a nadaný. Třída obecně měla přátelskou atmosféru a nebyla konfliktní.
Celou situaci jsme sledovali delší dobu, říkali jsme si, že to chce třeba jenom čas, aby se začlenil do kolektivu a aby si na sebe všichni zvykli. Jenže se tak bohužel nestalo a
někteří spolužáci se žákovi začali trochu posmívat proto, že je jiný, až to vyvrcholilo k malým konfliktům. S paní asistentkou jsme se tedy rozhodli začít podnikat nějaké kroky,
aby se ve třídě žák lépe cítil a byl v kolektivu více oblíbený. O celé situaci jsme si povykládali také s rodiči, zeptali jsme se jich, jestli si myslí, že by třídě nějaké malé sezení prospělo a více by žáka přijali, nebo jestli sami mají nějaké nápady. Rodiče byli z našeho nápadu nadšení a moc vděční za to, že chceme zkusit situaci takto nenásilně a
nenápadně řešit.
S paní asistentkou jsme udělali místo dvou vyučovacích hodin třídnické hodiny, přinesli jsme žákům ovoce a zeleninu a něco na zub a požádali jsme je, jestli by si mohli sednout
do kruhu na koberec, který máme v zadní části třídy. Každý měl říct, co má rád a co rád nemá a o všem jsme si vykládali. Bavili jsme se o tom, že každý z nás je úplně jiný, každý
z nás má rád jiné věci, každý z nás vypadá jinak, chová se jinak a každému jde něco jiného. Vysvětlili jsme jim, jak se k sobě ve třídě máme chovat a co je správné a co
špatné. Poté jsme s dětmi hráli hry pro utužení kolektivu a hlavně začlenění žáka. 
Následující dny jsme pociťovali obrovskou změnu. Žák si o přestávkách vykládal se spolužáky, o velké přestávce si s dětmi dokázal hrál na koberci a šlo vidět, že ho děti více braly.
Nemůžu říct, že by úplně všichni změnili přístup, ale tím, že ho mezi sebe vzalo plno spolužáků, se to postupně prolomilo i u zbytku třídy a žák jednoduše postupně zapadl do kolektivu. K dnešnímu dni vím, že problémy ve třídě nemá, ve třídě si našel nejlepšího kamaráda, se kterým sedí a celkově do kolektivu hodně zapadl, vím, že se se spolužáky
navštěvuje i mimo školu a dokonce s nimi chodí u nás na škole do kroužku keramiky. Tento příběh je pro mě příkladem úspěšného řešení situace, které ukazuje, že komunikace a zapojení všech může vést k velkým změnám.