The student had severe attention deficit disorders. He couldn't keep up and kept doing something other than he was supposed to. But he was very nice, he greeted me loudly several meters away. I think he quite liked me. It was a daily situation that the pupil came to school, sat in the classroom, then returned to the corridor three times, where he needed to run away. After returning to the classroom, he sat down and did nothing because he didn't know what to do.
The student has a concentration disorder, dysgraphia, dysortography, and especially ADHD, which is manifested by shaking, tapping, the need for constant movement, fits of laughter, loud speeches, constant grimacing, etc.
Diagnosis, Not attending to teaching/Inattention to teaching
The student did not know what to do, so I repeated the instructions given by the teacher. Like open your notebook, turn to this page, etc. He always needed to explain everything, he didn't have time, so I helped him, constantly repeating the assignment, reminding him what to do. His attention was often diverted from the activity he was supposed to be doing. For example, one practice text once contained the name Kristýna. That's my name, and the student kept looking at me and saying "Teacher, that's you."
Support
Today I am no longer with him, because I work here at Gajdoška, but since I had news, he is still the same. The student has improved his attention, but he still needs to "shake" himself sometimes
12 let, 7. ročník
počítačové hry  Roblox)
Vyšší odborné, bez aprobace
Žák měl velké poruchy pozornosti. Nestíhal a pořád dělal něco jiného, než měl. Byl ale moc hodný, zdravil mě hlasitě několik metrů daleko. Myslím si, že mě měl celkem rád. Každodenní situací bylo, že žák přišel do školy, sedl si do třídy, pak se vrátil třeba i třikrát na chodbu, kam si potřeboval odběhnout. Po návratu do třídy si sedl a nic nedělal, protože nevěděl, co má dělat.
Žák má poruchu soustředění, dysgrafii, dysortografii a hlavně ADHD, které se u něj projevuje třepáním, klepáním, nutností neustálého pohybu, záchvaty smíchu, hlasitými projevy, neustálým děláním grimas, atd.
Žák nevěděl co má dělat, tak jsem mu opakovala pokyny, které dávala paní učitelka. Jako otevři si sešit, nalistuj tuto stranu atd. Vždycky potřeboval všechno vysvětlit, nestíhal, tak jsem mu v tom pomáhala, neustále opakovala zadání, připomínala mu, co má dělat. Jeho pozornost se totiž často odkláněla od činnosti, kterou měl dělat. Například jednou bylo v jednom cvičném textu jméno Kristýna. Takto se já jmenuji a žák furt na mě koukal a říkal „Paní učitelko, to jste vy
Dnes už u něj nejsem, protože dělám tady na Gajdošce, ale co jsem měla zprávy, tak je pořád stejný. Žák svoji pozornost ale zlepšil, nadále ale potřebuje sebou někdy „protřepat