In the lesson, it often happened that the student sitting in the middle of the class often interrupted the lesson by shouting (he talked loudly to himself, left the table out of nowhere and came back again). All this behavior was able to drive me crazy, so I tried to moderate it somehow. If he entered the interpretation, eye contact, an admonition, or walking up to him and placing a hand on his shoulder was often enough. At such a moment, the result came immediately and I could continue the lesson. The problem arose when the student had to calculate the worksheet by himself or do some other independent work. His calculations used to be all correct and at the same time fairly quickly calculated, so I gave him more examples. But then there was a turning point when he did not concentrate and disturbed the class, drew attention to himself, made noise, left the table and clapped his hands. During this, a mere admonition or eye contact was no longer enough. part of the class began to associate with this behavior by laughing or imitating it.
Student - 7th grade student, extrovert (has many friends), above average, enjoys mathematics, physics, interested in astronomy. He is also involved in sports (volleyball, netball)
Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal disruption of lessons
decided to deal with this behavior in a more forceful way. During the break, there was a meeting with his class teacher, from whom I got all the information about PPP, I also received some advice from him (sit him in the front, try to separate him slightly from the class, define a space at the back for him, where he can go and sit on carpet and count examples there. If he has a lot of energy - let him do twenty squats.) The next day I met with the student twenty minutes before the first lesson, I talked to him about the fact that I needed him not to disturb others in the class pupils and devoted himself to the assigned work. From his interview I found out that the chosen examples are too easy for his level, at the same time he needs to change the space and in other lessons he uses a change of place.
Physical intervention, Support, Cooperation with experts, Warning
It took us a few days to adapt to each other's new approach, both from my side and from the student's side. At the same time, the class group was not at all surprised by this approach, because they already knew a similar approach very well from other lessons. The front seat was convenient for him and he was able to concentrate better on the work at hand. Examples of a more demanding nature also came next, which the student welcomed with enthusiasm and also had a certain effectiveness for a calmer course of the lesson. We also, as already mentioned, incorporated a change of place into the lessons, whenever the student needed, he moved to the back place on the carpet. I am of the opinion that if our communication (both from the student's side and from my side) is open, the lessons will continue to develop at a calm pace.
13 let, 7. ročník
Astronomie, volejbal, nohejbal
Vykřikování
Mgr., Matematika a Fyzika
Ve vyučovací hodině se často stávalo, že žák sedící ve středu třídy často vyrušoval ve výuce vykřikováním (mluvil si nahlas pro sebe, z ničeho nic odešel od stolu a zase se vrátil). Veškeré toto chování mě dokázalo vyvést z míry, proto jsem se ho snažila nějak mírnit. Pokud vstupoval do výkladu, často stačil pouze oční kontakt, napomenutí nebo za ním dojít a položit mu ruku na rameno. V takové chvíli se výsledek dostavil okamžitě a já tak mohla pokračovat v hodině. Problém nastával v okamžiku, kdy měl žák počítat sám pracovní list či dělat nějakou jinou samostatnou práci. Výpočty míval všechny správné a zároveň poměrně rychle vypočítané, proto jsem mu dávala další příklady. Poté ale nastával zlom, kdy se nesoustředil a třídu vyrušoval, strhával na sebe pozornost, dělal hluk, odcházel od stolu a tleskal rukama. Během toho již nestačilo pouhé napomenutí či oční kontakt. tomuto chování se začala přidružovat i část třídy smíchem nebo napodobováním.
Student - student 7. ročníku, extrovert (má mnoho přátel), nadprůměrný, baví jej matematika, fyzika, zajímá se o astronomii. Věnuje se i sportu (volejbal, nohejbal)
Rozhodla jsem se, že toto chování budu řešit důraznějším způsobem. O přestávce následovalo setkání s jeho třídním učitelem, od něhož jsem sehnala veškeré informace z PPP, dostala jsem z jeho strany také několik rad (posadit si jej dopředu, snažit se lehce separovat od třídy, vymezit mu zadní prostor, kam si může jít sednout na koberec a tam počítat příklady. Pokud bude mít mnoho energie – nechat jej udělat dvacet dřepů.) Následující den jsem se s žákem setkala dvacet minut před první vyučovací hodinou, promluvila jsem si s ním o tom, že bych potřebovala, aby ve třídě nevyrušoval ostatní žáky a věnoval se zadané práci. Z jeho rozhovoru jsem zjistila, že zvolené příklady jsou pro jeho úroveň až moc lehké, zároveň potřebuje měnit prostor a v jiných vyučovacích hodinách uplatňuje změnu místa.
Trvalo nám několik dní, než jsme se vzájemně adaptovali na nový přístup, jak z mé strany, tak ze strany žáka. Zároveň se tomuto přístupu třídní kolektiv nijak nedivil, protože obdobný přístup již velmi dobře znali z jiných vyučovacích hodin. Přední místo pro bylo vhodné a on se tak dokázal lépe soustředit na zadanou práci. Na řadu přišly i příklady náročnějšího rázu, což student uvítal s nadšením a také to mělo určitou efektivitu pro klidnější průběh hodin. Do hodin jsme také, jak již bylo zmíněno, zakomponovali změnu místa, kdykoli žák potřeboval, přesunul se na zadní místo na koberec. Jsem tvrzení, že pokud naše komunikace (jak ze strany žáka, tak z mé strany) bude otevřená, budou se i nadále hodiny vyvíjet klidným rázem.