During September 2021, students from my class came to me saying that they had a problem with the behavior of a classmate. They told me in detail what bothered them about his behavior. The student was absolutely unable to respect the personal space of his classmates, he was able to almost touch others face to face during a conversation, or he leaned on the wheelchair of a classmate on a wheelchair, often jumped into others' conversations and, above all, looked at classmates very inappropriately. The students directly stated that it bothers them how he looks at their butts and breasts and won't stop even if they notice it.
This is a first-year high school class for students with disabilities, so we deal with similar problems quite often. There are seven students in this particular class. Six students were uncomfortable with their classmate's behavior, especially the girls. Moreover, the whole situation happened in September, the students did not know each other and were just getting to know each other. To make matters worse, it was the first semester after a year and a half of distance learning, the students' social skills were minimal. The 'problem' student was otherwise very friendly and, as they say, 'to putty', he was not aware of his inappropriate behaviour.
Physical aggression
After I learned about the problem from the class, we agreed with the class on a classroom lesson in which we will try to solve the situation. Each of the students had the opportunity to express themselves and say what specifically bothers them about their classmate's behavior. At the beginning of the class, we tried to explain to each other that we are dealing with a solution to the situation and that no one will take offense and take it as a personal attack. After that, the aforementioned student was given the opportunity to express himself, but he could not argue so quickly, so we agreed that he would have time to think over the weekend, compare his thoughts, reflect on the arguments of his classmates, and we would continue the debate after the weekend. I informed the guidance counselor about the whole situation and wrote a short note. After the weekend, it was clear that the student thought about the situation and accepted some things and promised that he would try to avoid them, mainly as regards jumping into the conversation, respecting personal space, etc., but as regards the inappropriate observation of girls, in that he did not see the problem and argued that he was a man and that it was normal. Considering this opinion, I decided to request a consultation on prevention methodology. On the one hand, sexual topics also belong to him, and on the other hand, he is a man, so I wanted the student to have a different point of view than mine. We wrote a record about this meeting, which the pupil could then comment on, and we had him sign the record. Since the representatives of the class came to me later (after about 2-3 weeks) with the fact that the student's behavior had worsened again, I decided to contact the school psychologist. He spoke first with the student himself and then worked with the whole class. We also dealt with everything in regular classroom hours.
Interview, Cooperation with experts
After the intervention of the school psychologist, the class calmed down a lot and the overall atmosphere in the class improved. The psychologist worked with the class for several months. We then agreed that I would only contact him again if the situation worsened, but that has not happened. We discussed relationships and solved minor problems only during class hours. There was no major incident. Currently, we are no longer solving the problems, as the mentioned pupil has transferred to another school, for other reasons unrelated to these incidents.
17 let, 1. ročník SŠ, maturitní obor
Nevím
Mgr., ČJ, LIT, DEJ
V průběhu září roku 2021 za mnou přišli žáci z mé třídy, že mají problém s chováním jednoho spolužáka. Podrobně mi pověděli, co jim vadí na jeho chování. Student absolutně nedokázal respektovat osobní prostor spolužáků, při hovoru se dokázal s ostatními téměř dotýkat tváří v tvář, nebo se opíral o invalidní vozík spolužačky na vozíku, často skákal ostatním do řeči a hlavně velmi nevhodně okukoval spolužačky. Studentky přímo uvedly, že jim vadí, jak jim kouká na zadek a na prsa a nepřestane, ani když si toho dotyčné všimnou.
Jde o třídu prvního ročníku střední školy pro zdravotně znevýhodněné studenty, podobné problémy tedy řešíme poměrně často. V této konkrétní třídě je sedm studentů. Šesti studentům bylo chování jejich spolužáka nepříjemné, zejména děvčatům. Celá situace navíc nastala v září, studenti se navzájem neznali a teprve se začínali poznávat. Kdyby toho nebylo málo, bylo to první pololetí po roce a půl distanční výuky, sociální dovednosti studentů byly minimální. 'Problémový' student byl jinak velmi kamarádský a jak se říká 'do tmelu', své nevhodné chování si neuvědomoval.
Poté, co jsem se od třídy dozvěděla o problému, domluvili jsme se se třídou na třídnické hodině, ve které zkusíme situaci vyřešit. Každý z žáků měl prostor se vyjádřit a říct, co konkrétně mu na chování jejich spolužáka vadí. Na úvod hodiny jsme si zkusili vysvětlit, že nám jde o řešení situace a že se nikdo nebude urážet a brát to jako osobní útok. Poté dostal možnost vyjádřit se k tomu zmíněný žák, ale nedokázal takto rychle argumentovat, a tak jsme se domluvili, že si nechá čas na rozmyšlenou přes víkend, srovná si myšlenky, zamyslí se nad argumenty spolužáků a budeme v debatě pokračovat po víkendu. O celé situaci jsem informovala výchovnou poradkyni a sepsala jsem krátký zápis. Po víkendu bylo vidět, že se žák nad situací zamyslel a některé věci přijal a slíbil, že se bude snažit se jich vyvarovat, hlavně co se týká skákání do řeči, respektování osobního prostoru apod., avšak co se týkalo nevhodného pozorování děvčat, v tom problém neviděl a argumentoval tím, že je přece chlap a že je to normální. Vzhledem k tomuto názoru jsem se rozhodla požádat o konzultaci metodika prevence. Jednak sexuální tématika pod něj také patří a jednak je to muž, tak jsem chtěla, aby měl žák i jiný pohled než můj. O této schůzce jsme sepsali záznam, ke kterému se žák poté mohl vyjádřit, a nechali jsme ho záznam podepsat. Vzhledem k tomu, že za mnou posléze (po cca 2-3 týdnech) znovu přišli zástupci třídy s tím, že žákovo chování se opět zhoršilo, rozhodla jsem se kontaktovat školního psychologa. Ten si promluvil nejdříve se samotným žákem a následně pracoval i s celou třídou. My jsme vše také řešili na pravidelných třídnických hodinách.
Po zásahu školního psychologa se třída velice zklidnila a celkově se atmosféra ve třídě zlepšila. Psycholog se třídou pracoval několik měsíců. Poté jsme se domluvili, že pouze v případě zhoršení situace jej opět budu kontaktovat, ale k tomu již nedošlo. Vztahy jsme rozebírali a menší problémy řešili pouze v rámci třídnických hodin. K většímu incidentu již nedošlo. V současné době již problémy neřešíme, jelikož zmíněný žák přestoupil na jinou školu, z jiných důvodů nesouvisejících s těmito incidenty.