The student started going to the 1st grade. When he first came to school, you could tell he was nervous. Once, during a math class, he started crying out of nowhere and shouting throughout the class that he wanted to go home, that he wanted to go to his mother, etc. The teacher did not know what to do at that moment, as she had never seen this behavior before. So she began to soothe him and tried to stop this crying fit. Hopelessly. After some time, the teacher's assistant came to the class, who was free at the time and happened to be walking along the corridor. When she saw what the situation was, she decided to take the student from the classroom to the corridor and calm him down there. The teacher in the class was relieved that she could continue with the math lesson. This situation was then repeated every day. The student began to demand more and more attention with his shouting. His roar became more and more unbearable. Once the assistant interviewed him about why he was doing such scenes. To that, the student replied that he wanted to go home to see his mother, that she told him she would come to get him soon and she still didn't go. Still the same thing over and over. Once, the student even had such a fit of crying and screaming that he started throwing benches and chairs in the empty classroom, where the assistant took him, as always, and it was impossible to calm him down. It all escalated when the assistant grabbed his hand to calm him down and he reached for her as if to slap her.
The student is a fairly normal boy, but he is an only child and this is reflected in his behavior. He often shouts in class, is offended when someone reprimands him, and often doesn't pay attention and makes a mess around the classroom. His academic average is average, which is often due to inconspicuous copying. However, if the student tries, he can be very clever and observant. Parents are quite mobile people and it can be seen that the student shows this very much with his behavior. They practically spoil him all the time with new things like clothes or shoes and often brag about it at school in front of his classmates.
Emotional outbursts
Unfortunately, the moment he reached for her, the assistant couldn't take it, or probably the defensive reflex kicked in and she slapped him at that moment. The student remained speechless at that moment and started crying even more, this time it was a cry of pain. At that moment, the assistant realized that she had not done a good thing at all and of course apologized, but added that this would not have happened if he had behaved like a good boy who goes to the first grade. That he is not the only one who misses his mother, because surely all children miss their parents, especially when they started going to the first grade.
Physical intervention, Transfer of student 
Immediately after this incident, the student calmed down and calmly went to his place in the classroom. He sat like a nail and paid attention. But the next few days were the same as every day. In the end, the educational advisor had to get involved and the whole situation began to be resolved with the student's parents. So in this case, even an unintentional slap didn't help.
6 let, 1. třída
nebylo řečeno
Matematika - informatika
Žák začal chodit do 1. třídy. Když poprvé přišel do školy, bylo na něm vidět, že je nervózní. Jednou při hodině matematiky začal z ničeho nic plakat a křičet po celé třídě, že chce domů, že chce k mamince apod. Učitelka v tu chvíli nevěděla, co má dělat, jelikož tohle chování u něj ještě nezaznamenala. Začala jej tedy utišovat a snažila se tento záchvat pláče zastavit. Beznadějné. Po nějaké chvíli přišla do třídy asistentka pedagoga, která v tu chvíli měla volno a šla náhodou po chodbě. Když viděla, jaká je situace, rozhodla se vzít žáka z třídy na chodbu a tam ho utišit. Paní učitelka ve třídě si oddechla, že může pokračovat v hodině matematiky. Tato situace se opakovala pak každý den. Žák si svým křičením začal vyžadovat čím dál víc pozornosti. Jeho řev byl čím dál více nesnesitelný. Jednou s ním vedla asistentka rozhovor, proč dělá takové scény. Na to jí žák odpověděl, že chce jít domů za maminkou, že mu řekla, že si pro něj brzy přijde a pořád nejde. Pořád jedno a to samé dokola. Jednou dokonce měl žák takový záchvat pláče a křiku, že začal v prázdné učebně, kam jej asistentka jako vždy odvedla, házet s lavicemi a židlemi a nebylo možné jej uklidnit. Vše vygradovalo tím, když jej asistentka chytla za ruku, aby jej uklidnila a on se po ní napřáhl, jakoby jí chtěl dát facku.
Žák je vcelku normální kluk, avšak je jedináček a to se hodně odráží na jeho chování. Často vykřikuje v hodinách, je uražený, když jej někdo napomene a často také nedává pozor a dělá nepořádek po třídě. Jeho studijní průměr je průměrný, což je často způsobeno nenápadným opisováním. Avšak pokud se žák snaží, dokáže být velmi chytrý a pozorný. Rodiče jsou celkem movití lidé a je vidět, že žák to svým chováním velmi dává najevo. Prakticky jej neustále rozmazlují novými věcmi jako je oblečení nebo boty a často se tím chválí ve škole před spolužáky.
Bohužel v tu chvíli, co se po ní napřáhl, to asistentka neunesla, nebo pravděpodobně obranný reflex zasáhl a ona mu v tu chvíli dala facku. Žák v tu chvíli zůstal jako němý a spustil ještě ve větší pláč, tentokrát to byl pláč z bolesti. V ten moment si asistentka uvědomila, že vůbec neudělala dobrou věc a samozřejmě se omluvila, avšak dodala, že by se to nestalo, pokud by se on choval jako hodný kluk, který chodí do první třídy. Že není jediný, komu se stýská po mamince, protože určitě všem dětem se stýská po rodičích, navíc když začali chodit do první třídy.
Ihned po této události se žák celkem uklidnil a šel v klidu na místo ve své třídě. Seděl jako přibitý a dával pozor. Avšak další dny se opakovalo to samé jako každý den. Nakonec se do toho musel vložit výchovný poradce a celá situace se začala řešit s rodiči žáka. Takže v tomto případě ani neúmyslná facka nepomohla.