My behavior repeats itself in the classroom on a daily basis, especially with the passage of time on a given day. I think the whole day is difficult for him and so his behavior escalates. In class, he disrupts and annoys the rest of the class, who then focus on his behavior. The problem starts at the beginning of the lesson, when all the students stand and greet the teacher, only he has to sit, rock in his chair and laugh. He usually does not respond to the call to say hello to us as well, and starts saying that he doesn't have to and won't do it. In the same spirit, various tasks and exercises are carried out during the lesson. He reacts why should I do it, I don't want to, I don't have to or do it for me. He refuses to wear the occluder, which he should wear all day, and takes off his glasses with it, so he prefers not to see. As the day progresses, his behavior progresses to rolling around on the bench or the floor, singing loudly to himself or shouting during the hours. All of this is starting to disrupt the whole class, who can't concentrate. Therefore, the student himself does not complete the exercises, and therefore does not practice, for example, the letters he is learning. He has a problem with speaking, he is not usually understood.
The student is an extrovert, he tries to draw attention to himself. He is an average student who can master the subject matter (when he is doing it), but refuses to do it most of the time, and this sometimes creates his gaps. His behavior problems are recurring. However, he is not some kind of bully, the behavior problems only concern him.
Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Violation of classroom/school rules, Verbal disruption of lessons
First, I talked to the student myself, but his reactions did not differ much from the reactions in class. Finally, I arranged a meeting with the parents, where I explained to them about the problems and behavior of my son at school. Such behavior was new to the parents, but they agreed that something had to be done about it. I suggested they visit a pedagogical-psychological counseling center. The parents left me saying that they would talk to their son and think things over. However, the behavior did not change. I received a paper from the counseling center from my parents, where they came with a diagnosis of developmental dysphasia. So I read the paper and we could come up with some procedures. The result is that the representative takes the pupil for at least one hour a day so that she can pay attention to him for the whole hour. Either he is alone with her or another student from another class with his diagnosis is participating. The teacher also uses the method of instrumental enrichment, for which she has a course. We also got an assistant in the class who can help him in the lessons.
Support, Interview, Cooperation with experts
The behavior in class has partially changed. Although he still has all his instructions and no habits (greeting at the beginning of class), despite the long refusal, he is starting to work more in class and does exercises with the assistant. Not all, but at least more than before. On the contrary, in the lessons with the representative, when he has her relatively to himself, he works more and practices in the exercises. It's definitely beneficial for him, he won't fall behind and he'll get better with practice. He's getting more attention, and he's fine with that. I also see it as a benefit to the rest of the class when his outbursts are no longer so loud. He responds to the assistant and she to him.
8 let, 2. třída
sporty
Mgr., speciální pedagogika a učitelství 1. stupně
Chování se mi ve třídě opakuje dennodenně, a to především s postupem času v daný den. Celý den je podle mě pro něj náročný, a tak jeho chování eskaluje. V hodinách vyrušuje a otravuje tím zbytek třídy, který pak soustředí pozornost na jeho chování. Problém začíná už na začátku hodiny, kdy všichni žáci stojí a zdraví se s učiteli, jen on musí sedět, houpat se na židli a smát se. Nereaguje většinou na výzvu ať se s námi také pozdraví a začíná odmlouvat, že on nemusí a nebude to dělat. Ve stejné duchu probíhají různé úkoly a cvičení během hodiny. Reaguje proč bych to měl dělat, mě se nechce, já nemusím nebo tak to udělej za mě. Odmítá nosit okluzor, který by měl nosit celý den, a s ním si sundává i brýle, a tedy radši nevidí. Postupem dne jeho chování graduje v to, že se během hodin začíná válet po lavici nebo po zemi, zpívá si nahlas anebo vykřikuje. Tohle vše začíná rušit celou třídu, která se nemůže soustředit. Sám žák tedy neplní cvičení, a tak tedy neprocvičuje například písmenka, které se učí. Má problém s mluvením, nebývá mu rozumět.
Žák je extrovert, snaží se na sebe strhávat pozornost. Je to průměrný žák, který učivo zvládá (když ho zrovna dělá), ale odmítá ho většinou dělat a tím vznikají občas jeho mezery. Problémy v jeho chování se opakují. Ovšem není to nějaký šikanátor, problémy chování se týkají pouze jeho.
Nejprve jsem si promluvila sama s žákem ovšem jeho reakce se moc nelišili od reakcí v hodině. Nakonec jsem si domluvila schůzku s rodiči, kde jsem jim poreferovala o problémech a chování syna ve škole. Pro rodiče byla novinka takové chování, ale souhlasili, že se s tím musí něco dělat. Navrhla jsem jim návštěvu pedagogicko – psychologické poradny. Rodiče ode mě odcházeli s tím, že si se synem promluví a o poradně popřemýšlí. Chování se ovšem nijak nezměnilo. Od rodičů jsem dostala papír z poradny, kde přišli s diagnózou vývojová dysfázie. Přečetla jsem si tedy papír a mohli jsme vymyslet nějaké postupy. Výsledkem je tedy to, že si žáka minimálně na jednu hodinu denně bere paní zástupkyně, aby mu mohla věnovat pozornost celou hodinu. Buď je s ní sám nebo se toho účastní ještě jeden žák z jiné třídy se svou diagnózou. Paní učitelka používá i metodu instrumentálního obohacování, na kterou má kurz. Dále jsme také do třídy dostali asistentku, která mu může v hodinách vypomáhat.
Chování v hodině se částečně změnilo. Sice má stále všechny svoje průpovídky a žádné návyky (zdravení na začátku hodiny), ale i přes dlouhé odmítání začíná více pracovat v hodinách a dělá cvičení s asistentkou. Ne všechny, ale aspoň víc než předtím. Naopak v hodinách s paní zástupkyní, kdy ji má relativně jen pro sebe, pracuje více a procvičuje ve cvičeních. Určitě to má pro něj přínos, nebude zaostávat a procvičováním se zlepší. Je mu věnována větší pozornost, a to mu vyhovuje. Vidím to i jako přínos pro zbytek třídy, kdy jeho výlevy nejsou již tak hlasité. On reaguje na paní asistentku a ona na něj.