was working on the carpet with the children and the pupil was disturbing others and constantly poking someone with his finger. I constantly admonished him, and finally I told him to give me a notepad, that I would keep it and if he continued to be angry, I would stamp him with a wooden spoon. At this he threw a fit of rage and began to rage on the carpet, thrashing his arms and legs in the air. At that moment, I was also afraid of the other children. Finally the bell rang, the other children went into the hall and I tried to talk to him about whether what he had just done seemed normal and to think about what he had just done. He just got angrier and left the class. I didn't solve this in any way because I didn't even know how. Even that day, I had to remind him several times that I already had his notebook on my desk. The next morning, an incident occurred when the aforementioned student accused a classmate of stealing his crayons. When the classmate defended himself that he didn't steal them, the student slapped him. There were no teachers in this situation, it was before the start of the first lesson and I learned about it from a colleague who was called by the students.
The whole class is very wild and there are a few more problematic students in it. For example, when we're in the gym and we're playing catch, they also yell at that, and if someone even accidentally chokes someone, it's immediately retaliated with even more force. They are like wild eggs. At the beginning of the school year, we set rules for how we would treat each other, everyone was there. Even so, they are constantly violated.
Emotional outbursts, Physical aggression
The teacher put the crying student in the corridor and told him to wait for me there and went to tell me. When I reached the classroom, the student was not in the corridor, but was already in the classroom. I asked him where he was supposed to wait for me, but the student did not respond. So I asked what happened. The student said that a classmate stole his crayons, when I asked the student if it was true, he said no. The student kept crying and I told him why are you crying, your classmate who got slapped by you should be crying. I went on to say that he would really get the note today. Then when he saw her in the notebook, he started to cry even more.
Consequences, Warning
He blew his nose all that day. I think he wasn't crying because he hurt a classmate, but because he was being scolded at home. However, he didn't slap anyone anymore. Nudging in the classroom continued to be the order of the day.
6 let 1.a
Simulace,Hyperaktivita
Mgr.
S dětmi jsem pracovala na koberci a žák rušil ostatní a neustále někoho dloubal prstem. Neustále jsem ho napomínala, a nakonec jsem mu řekla, ať mi dá notýsek, že si ho nechám a když bude dál zlobit, tak mu tam dám razítko vařečky. Na to dostal záchvat vzteku a začal se na koberci vztekat a mlátit rukama a nohama do vzduchu. V tu chvíli jsem měla strach i o ostatní děti. Nakonec zazvonilo, ostatní děti šly na chodbu a já se s ním snažila domluvit, zda se mu zdá normální, co právě udělal a ať přemýšlí o tom, co právě udělal. On se jen ještě víc naštval a odešel ze třídy. Tohle jsem už nijak neřešila, protože jsem ani nevěděla jak. Ještě toho dne jsem ho musela několikrát napomínat s tím, že už mám jeho notýsek na stole. Druhý den ráno vznikl incident, kdy zmíněný žák obvinil spolužáka, že mu ukradl pastelky. Když se spolužák bránil, že mu je neukradl žák mu dal facku. U této situace nebyli žádní učitelé, bylo to před začátkem první hodiny a já se to dozvěděla od kolegyně, kterou žáci zavolali.
Celá třída je velmi divoká a je v ní několik problémovějších žáků. Například když jsme v tělocviku a hrajeme na honěnou, také u toho řvou a když někdo někoho třeba i omylem žďuchne, tak se to hned oplácí ještě větší silou. Jsou jak z divokých vajec. Na začátku školního roku jsme si stanovovali pravidla, jak se k sobě budeme navzájem chovat, všichni u toho byli. I tak se neustále porušují.
Paní učitelka plačícího žáka postavila na chodbu a řekla mu, ať tam na mě počká, a šla to říct mě. Když jsem došla ke třídě, tak žák nebyl na chodbě, ale už byl ve třídě. Zeptala jsem se ho, kde na mě měl čekat, ale žák nijak nereagoval. Tak jsem se zeptala, co se se tedy stalo. Žák řekl, že mu spolužák ukradl pastelky, když jsem se žáka zeptala, jestli je to pravda, tak řekl, že ne. Žák neustále plakal a já mu řekla proč pláčeš, plakat by měl tvůj spolužák, který od tebe dostal facku. Dál jsem řekla, že dnes tu poznámku opravdu dostane. Když ji potom viděl v notýsku, začal brečet ještě víc.
Ještě ten den celý poposmrkoval. Myslím si, že nebrečel kvůli tomu, že ublížil spolužákovi, ale kvůli tomu, že mu doma vynadají. Nicméně nikomu už facku nedal. Pošťuchování ve třídě bylo nadále na denním pořádku.