The situation, which I consider to be poorly managed or outright unhandled, happened at the end of the last school year in direct connection to a school photo shoot. In our school, the photo shoot is a bit atypical, the director always tries to contact the photographers who are artists, who bring something artistic, something interesting to the photo shoot, and usually the photos are really interesting. This time, however, we had a photographer who seemed to sloppy work and no one was satisfied with the photos. She also added her business card to the folders with photos that I handed out to individual students. The children reacted to the photos by shouting 'jeez, that's disgusting' and 'why did we take pictures inside and not outside', etc., which I agreed with due to the quality of the photos. I told the children that I was also very sorry, but since the organization of the photo shoot didn't go through me, I couldn't do anything about it. I responded to the criticism by telling them how the situation was and when they look at the photos at home with their parents and want to give feedback to the photographer, they have a business card in their folders and they can write to the photographer with their parents why the photos are not so quality as you would imagine. I was really exhausted at the end of the school year and it was really too much for me, so when I ran to the teacher in the next class for half a minute to ask about something organizational, and I didn't get the desired answer, it was another blow. When I returned to my class, I couldn't help but wonder, there was a complete commotion and I didn't understand what was going on there at all. All the children were standing around the student who heard a woman's voice on speakerphone, and at first I thought it was the voice of his mother, whom he sent photos of and is now calling. But then it began to dawn on me that it was not the mother, but the photographer whom the student had just dialed while I was away. He was telling the photographer in an indiscriminate and vulgar way how disgusting her photos were and when I repeatedly told him to hang up immediately, it still didn't get to him that it really wasn't funny. Everyone else around was having a great time, but then he turned it off, but I just felt like I couldn't handle the situation at all.
See the description of the student in the introduction of the previous case report
Verbal aggression
I immediately sent the student to the corridor, that we would solve it there alone, because it is better to solve it with him between four eyes. By that time, I was used to slowly solving some disciplinary problems with him every week, so it was nothing new. I really wanted to cry with anger and I had no capacity to deal with the students at all, I was angry with all of them and I was unpleasant for them, the atmosphere was very tense.
Working with the collective, Transfer of student, Interview, Cooperation with experts
forcefully explained to the student in the hallway that what he did was already too much, that I simply don't like how he doesn't realize that everything he does has an effect on the people around him. It is not normal for a child in the sixth grade to pick up a cell phone in class when he is not supposed to, to call an adult when I said that they should do it at home with their parents - if at all - and that he is completely unaware of the position from which to he acts with the adult as if he has the upper hand. You could already see that he was paying attention, he saw that it was already bad. The fact that he didn't react in any way - because usually, when an adult reproaches him for something in a way that he is not willing to accept, he throws chairs, smashes them on the ground, and so on. But at that moment he was just standing with his head down and I could see that it was doing something to him, which calmed me down a bit. But after that heated situation, I could no longer go among the students, I cried because of what happened, that the student actually threw me down in this way as a teacher who does not manage the students and actually the whole school. I then went to take a break, to calm down, and in the classroom I was temporarily replaced by a colleague, a psychologist and another teacher, who resolved the situation. It was agreed that the photographer would apologize and how the class acted as a collective in the whole situation was also discussed.
Magisterské v oboru český a francouzský jazyk na FF MUNI
Situace, kterou z mé strany považuji za špatně zvládnutou nebo přímo nezvládnutou, se stala koncem minulého školního roku v přímé návaznosti na školní focení. V naší škole je focení trochu atypické, pan ředitel se vždy snaží oslovovat fotografy umělce, kteří do focení přinesou něco uměleckého, něco zajímavého a většinou jsou z focení opravdu zajímavé fotky. Tentokrát jsme ale měli fotografku, která jako by práci odflákla a nikdo s fotkami nebyl spokojený. Do složek s fotkami, které jsem jednotlivým žákům rozdala, přidala také svoji vizitku. Děti na fotky reagovali výkřiky 'ježiš, to je hnusný' a 'proč jsme se fotili vevnitř a ne venku', atp., s čímž jsem vzhledem ke kvalitě fotek souhlasila. Řekla jsem dětem, že mě to taky moc mrzí, ale vzhledem k tomu, že organizace focení nešla přese mě, nic s tím ani nemůžu udělat. Na kritizování jsem reagovala tím, že jsem jim řekla, jak se situace má a až se budou na fotky doma koukat s rodiči a budou chtít dát paní fotografce zpětnou vazbu, mají ve složkách vizitku a můžou s rodiči napsat paní fotografce, proč fotky nejsou tak kvalitní, jak by si představovali. Byla jsem koncem školního roku už opravdu vyčerpaná a bylo toho opravdu už na mě moc, takže když jsem poté na půl minuty odběhla za učitelem do vedlejší třídy, zeptat se na něco organizačního, a nedostala jsem žádanou odpověď, byla to další rána. Když jsem se pak vrátila do své třídy, nestačila jsem se divit, byl tam úplný poprask a já vůbec nechápala, co se tam děje. Všechny děti stáli kolem žáka, kterému se z mobilu na hlasitý odposlech ozýval ženský hlas a já si zprvu myslela, že je to hlas jeho maminky, které fotky poslal a teď s ní volá. Pak mi ale začalo docházet, že nejde o maminku, ale o paní fotografku, kterou žák během té chvilky, kdy jsem byla pryč, stačil vytočit. Nevybíravým a vulgárním způsobem říkal fotografce, jak jsou její fotky hnusné a když jsem mu opakovaně říkala, ať okamžitě ukončí hovor, stále mu nedocházelo, že to opravdu není sranda. Všichni ostatní kolem se ohromně bavili, pak to už ale vypl, ale já jsem se prostě cítila, že jsem tu situaci absolutně nezvládla.
Viz popis žáka v úvodu předchozí kazuistiky
Žáka jsem okamžitě poslala na chodbu, že to tam vyřešíme spolu o samotě, protože je to lepší řešit s ním mezi čtyřma očima. Už jsem tou dobou byla zvyklá s ním řešit pomalu každý týden nějaké kázeňské problémy, takže to nebylo nic nového. Chtělo se mi hrozně vzteky brečet a vůbec jsem neměla kapacitu s žáky jednat, byla jsem naštvaná na ně na všechny a byla jsem na ně nepříjemná, atmosféra byla hodně napjatá.
Žákovi jsem na chodbě důrazně vysvětlovala, že to, co udělal už bylo příliš, že mě prostě nebaví to, jak si neuvědomuje, že všechno, co dělá, má vliv na lidi v jeho okolí. Není normální, aby si dítě v šestý třídě vzalo samo mobil ve vyučování, když to nemá dělat, aby volalo dospělákovi, když jsem řekla, že to mají udělat doma s rodiči – pokud vůbec-, a že si vůbec neuvědomuje pozici, ze které takhle s dospělým jedná, jako by měl navrch. Tam už bylo vidět, že zpozorněl, viděl, že už je zle. To, že ani nijak nereagoval – protože obvykle, když mu něco dospělák vyčítá způsobem, který není ochoten přijímat, tak třeba hází židlemi, tříská s nimi o zem, a tak podobně. V ten moment ale jen stál se skloněnou hlavou a viděla jsem, že to s ním něco dělá, což mě trochu uklidnilo. Já po té vyhrocené situaci už ale nemohla jít mezi žáky, rozbrečela jsem se z toho, co se přihodilo, že mě žák vlastně tímto způsobem shodil jakožto učitelku, která nemá zvládnuté žáky a vlastně i celou školu. Já jsem si pak šla dát pauzu, uklidnit se a ve třídě mě na chvilku nahradily kolegyně, paní psycholožka a jiná učitelka, které situaci dořešily. Bylo domluveno, že se paní fotografce omluví a řešilo se i to, jak v celé té situaci jednala třída jako kolektiv.