The situation took place just after returning to school from distance learning in the spring of 2021. During the break, the student approached the intern, whom she wanted to hug. The intern calmly and patiently explained to her that according to the current rules this is not desirable and appropriate. The rejection itself would not have been a problem, however, some students loudly pointed out that the pupil had been rejected. The pupil had an affect when she picked up the bench and threw it at her classmates. Fortunately, no one was hurt. The whole situation happened when the teacher had to go to the assembly room, the teacher's assistant was testing a newly arrived student, and two interns were present in the class. The teacher immediately ran to the classroom and found out the cause of the problem. The student did not respond to her and her questions.
Žačka is a pupil with SEN. She is recognized as a teacher's assistant. She was diagnosed with, among other things, an activity and attention disorder, dysgraphia, dysorthography, and dyslexia. It is very difficult for him to motivate himself to do any activity, he usually loudly refuses to do it. Distance learning was a big problem for her, however, she perceived returning to school very negatively. He often gets into verbal arguments with his classmates. She also responds to conversations that do not concern her. Sometimes it seems like he's looking for conflict. She is also two years older than her classmates thanks to deferment and failure. The class has 27 students, there are outstanding individuals with a need to assert themselves. He tries to respect the pupil, but sometimes he speaks out loud about her behavior, to which she reacts very irritated.
Diagnosis, Emotional outbursts, Physical aggression, Verbal aggression
After the incident, I spoke to the student calmly by myself. She was upset that her classmates were loudly commenting on the rejection. She informed me that her classmates could be glad that there wasn't an empty chair around her, otherwise she would have thrown her. She was not willing to admit that her behavior was not adequate, from her point of view it was necessary to react in this way. I got in touch with the mother over the phone, who admitted that she didn't know how to deal with her daughter either. In my career, I have not encountered a similar problem and had no idea how to solve it. I consulted everything with the educational consultant and we turned to the Psychological and Pedagogical Counseling Office, specifically to the person who wrote the assessment on the pupil, for advice and an assessment. We were told to contact her if the behavior was repeated.
Interview, Cooperation with experts
We discussed the situation as a class. The mother contacted the Center for Educational Care, where she and her daughter go. However, there is still a risk of affective behavior when the teaching assistant and I do not have procedures on how to prevent it and how to solve it.
11 let, 3. třída
bez zájmů
Učitelství pro 1. stupeň základních škol (aprobace Tělesná výchova)
Situace se odehrála těsně po návratu z distanční výuky do školy na jaře 2021. Během přestávky žačka přistoupila k praktikantce, kterou chtěla obejmout. Praktikantka ji klidně a trpělivě vysvětlila, že podle současných pravidel to není žádoucí a vhodné. Samotné odmítnutí by problém nebyl, nicméně někteří žáci hlasitě poukázali na to, že žačka byla odmítnuta. U žačky došlo k afektu, kdy zvedla lavici a mrštila s ní po spolužácích. Naštěstí se nikomu nic nestalo. Celá situace se stala ve chvíli, kdy učitelka musela odejít do sborovny, asistentka pedagoga testovala nově příchozího žáka a ve třídě byly přítomny dvě praktikantky. Ihned učitelka doběhla do třídy a zjišťovala příčinu problému. Žačka na ni a její otázky nereagovala.
Žačka je žákyní s IVP. Je jí přiznán asistent pedagoga. Byly jí diagnostikovány mj. porucha aktivity a pozornosti, dysgrafie, dysortografie, dyslexie. Velmi těžko se motivuje k jakékoliv činnosti, většinou ji hlasitě odmítá vykonávat. Distanční výuka pro ni byla velkým problémem, nicméně návrat do školy vnímala velmi negativně. Často se dostává do slovních rozepří se svými spolužáky. Reaguje i na rozhovory, které se jí netýkají. Někdy to vypadá, že konflikty vyhledává. Je také o dva roky starší než její spolužáci díky odkladu a propadnutí. Třída má 27 žáků, jsou zde výrazní jedinci s potřebou prosadit se. Žačku se snaží respektovat, nicméně někdy se nahlas k jejímu chování vyjádří, na což ona reaguje velmi podrážděně.
S žačkou jsem si promluvila po incidentu v klidu sama. Naštvalo ji, že spolužáci nahlas komentovali odmítnutí. Oznámila mi, že její spolužáci můžou být rádi, že kolem ní nebyla neobsazená židle, jinak by hodila s ní. Nebyla ochotná připustit, že by její chování nebylo adekvátní, z jejího pohledu bylo třeba zareagovat tímto způsobem. Telefonicky jsem se spojila s matkou, která přiznala, že ani ona si s dcerou neví rady. Za svou kariéru jsem se s podobným problémem nesetkala a neměla jsem představu, jak jej řešit. Vše jsem konzultovala s výchovnou poradkyní a obrátily jsme se s žádostí o radu a posouzení na Psychologickopedagogickou poradnu, konkrétně na osobu, která na žačku napsala posudek. Bylo nám řečeno, ať ji kontaktujeme v případě, že se chování opakovat.
V rámci třídy jsme situaci probrali. Matka se spojila se Střediskem výchovné péče, kam s dcerou dochází. Nicméně stále hrozí afektivní chování, kdy nemáme s asistentkou pedagoga postupy, jak tomu předcházet a jak jej řešit.