The situation took place in the fourth grade, where there was already one student with a severe behavioral disorder. However, the problem child did not have problems with learning, but there were situations in the class when he could not admit a mistake and inappropriately took advantage of the teacher, which most affected other classmates. Lessons sometimes had to be interrupted because of the child's tantrums. The behavior was addressed by sending notes home, which led to a deterioration in communication with the student's mother, who refused to accept her son's problems at school.
In the class, there was already a diagnosed student with a behavior disorder. The mother rejected any suggestion that her son was behaving out of the ordinary, and therefore did not work with him at home to improve the situation.
Emotional outbursts
After several months of communication with the mother failing, there were parent-teacher conferences. The guidance counselor asked the class teacher to send the mother of the troubled boy to see him after the meetings. The mother came in angry, but the teacher tried to explain that the school wanted to help the student and recommended an examination at a pedagogical-psychological counseling center. However, the mother insisted that there were no problems and that the school had to take care of itself, even hinting at the possibility of physical punishment. However, the teacher continued to talk with the mother and during the conversation it became clear that the mother could not handle the child at home and the situation was not as she described it.
Interview, Cooperation with experts
The mother eventually visited a counseling center with the child and was diagnosed with ADHD. Thanks to this, the understanding of how to work with the child improved, especially it helped the mother. The relationship between the teacher and the parent has strengthened and communication has improved. The student expressed that she was glad that the teacher, as an educational advisor, did not give up communication with her mother and devoted more time to her, which helped the whole family and the teachers. She herself does not dare to say how she would handle the situation, but she is convinced that she will learn the most from practice and is not afraid to seek advice from more experienced colleagues. At the same time, he realizes that the theoretical solution may differ from that in a real situation and appreciates the opportunity to discuss their experiences with the teaching staff.
11 let, IV.
-
Agrese
Magisterské vzdělání; aprobace zeměpis, přírodopis
Situace se odehrála ve čtvrté třídě, kde již byl jeden žák s těžkou poruchou chování. Bylo zde ale dítě, se kterým byly velké problémy. Z hlediska učení s ním problémy nebyly, ale
vznikaly ve třídě situace, kdy dítě nedokázalo uznat svoji chybu, začalo si nevhodně dovolovat na paní učitelku a dopláceli na to nejvíce ostatní spolužáci. Dítě se místy vztekalo a výuka musela být úplně přerušena. Chování se řešilo psaním domů ve formě jakýchsi poznámek do deníčku. Po několika takových poznámkách se výrazně zhoršila komunikace s maminkou. Situace se dostala do takového bodu, že maminka nechtěla nic slyšet o problémech, které syn ve škole má. Učitelský sbor ale situaci řešit chtěl, protože nešlo běžně pokračovat ve výuce. Navrhoval mamince, aby si zašli na vyšetření do pedagogicko-psychologické poradny.
Ve třídě byl již diagnostikovaný žák s poruchou chování. Matka odmítala jakékoli naznačení, že by se její syn choval neobvykle, a doma s ním tedy nepracovala na zlepšení situace.
Po několika měsících, kdy komunikace s maminkou přestala fungovat byly rodičovské schůzky. Moje paní provázející učitelka v danou dobu byla na škole jako výchovný poradce a poprosila třídní učitelku popisovaného chlapce, aby maminku po schůzkách, když bude ochotná, poslala za ní. Maminka za výchovným poradcem došla velmi naštvaná. Paní učitelka se mamince snažila vysvětlit, že by škola žákovi chtěla pomoct, ale, že se jí to nedaří, že by učitelům pomohlo, kdyby dítě mělo vyšetření z poradny. Maminka ale dám mluvila ve smyslu, že s dítětem žádné problémy nejsou a že si to ve škole musí učitelé vyřešit sami. Maminka dokonce naznačovala, že dítěti se může dát i fyzický trest, aby v hodině vydrželo. To se paní učitelce vůbec nelíbilo a ani by se ve výsledku problém nijak nevyřešil. Paní učitelka s maminkou dále rozvíjela rozhovor a přesto, že maminka od začátku tvrdila, že doma s žákem problémy nejsou, začalo se v průběhu dialogu ukazovat, že to není pravda. Maminka doma v podstatě dítě nezvládala, měla představu, jak dítě vychovávat, ale nešlo jí to. I doma se objevovaly situace, kdy si rodiče nevěděli rady. Vyšetření v pedagogicko-psychologické poradně ale stále vnímala jako špatný a nejspíše i ponižující krok. Paní učitelka se jí tedy snažila vysvětlit, že návštěva pedagogicko-psychologické poradny není vůbec nic špatného, poradí akorát, jak s dítětem pracovat, aby to pro něj mělo nějaký význam.
Maminka nakonec poradnu s dítětem navštívila a dítě mělo zjištěnou poruchu ADHD. Najednou se vědělo, jak s dítětem správně pracovat. Hlavně mamince to pomohlo, protože
věděla, jak se k dítěti chovat a pomáhat mu. Na další vyšetření už ale nešli, tedy po dvou letech papír z poradny přestal platit, ale maminka si našla cestu, jak s dítětem pracovat.
V nynější době to není ideální, ale všichni ví, na čem jsou a dokážou s tím pracovat. Především maminka, která ví, jak dítě s touto poruchou vést. Velmi se tím také upevnil vztah učitel – rodič a komunikace se tak výrazně zlepšila.