The situation arose with the problem of three second-year students, when two of them behaved more aggressively towards the third on the way to school and then in the morning in the changing rooms, where almost no one appeared in the relatively early hours and the pedagogue's supervision only started later. The pupil in the position of the victim tried to make friends with these two and initially evaluated their behavior as boyish 'teasing' and believed that they would gradually back off. According to the testimony, this behavior was repeated for about a month. Then the mutual shoving culminated in the victim student falling at the bus stop, injuring his knee and calling his parents. Dad immediately went to see the school principal.
Until then, there had been no problems in the class that would in any way indicate the occurrence of bullying or aggressive behavior of the pupils. Pupils made friends only in the collective rather in small groups that were a little distanced from each other.
Bullying
The aforementioned three pupils were interviewed immediately afterwards (with each one separately) in the presence of the guidance counselor, the class teacher and the school principal. Meanwhile, the other students in the class were asked to comment anonymously on whether they noticed any unusual behavior in the three individuals. The student-victim described that the more aggressive behavior of his classmates lasted for about a month, that he was trying to become their friend. The other two students (the aggressors) blamed each other in individual interviews, adding that they took the behavior as teasing and did not realize that it was an overreaction when the third student did not fight back significantly. They considered the third classmate a burden and had no intention of being friends with him anymore. It was learned from the other students in the class that they had seen the three nudge each other a few times, but had never observed anything that concerned them. In the same week, three lessons were devoted to the prevention of bullying in the classroom - with practical tasks and activities, the pupils were led to evaluate simulated situations, comment on how they would feel in the given situations, how they would solve them, etc. - the activities were conducted educational advisor in cooperation with the class teacher. Subsequently, an interview was conducted with both aggressors - with each one separately. They have now evaluated their behavior as inappropriate and apologized. The parents (of all three pupils) who were invited to the school were also informed. The aggressors were reprimanded by the class teacher due to the fact that there was physical harm, but at the same time it was their first offense and they apologized. For the next month, surveillance was ensured in the dressing rooms early in the morning. Subsequently, early in the morning surveillance was carried out at random. It was explained to the victim that friendship cannot be forced and the student began to befriend other classmates.
Consequences, Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
In the following years, this conflict did not occur between them. The students acknowledged their mistake and apologized to their classmate.
13 let, 7. ročník ZŠ
Arogance
Český jazyk a občanská výchova pro střední školy
Situace vznikla s problémem tří sekundánů, kdy se dva z nich cestou do školy a následně ráno v šatnách, kde se v poměrně brzkých hodinách téměř nikdo nevyskytoval a dozor pedagoga začínal až později, chovali agresivněji vůči třetímu. Žák v pozici oběti se snažil s těmito dvěma kamarádit a jejich chování nejdříve vyhodnocoval jako klučičí 'škádlení' a domníval se, že postupně ustoupí. Toto chování se dle výpovědí opakovalo zhruba měsíc. Poté vzájemné pošťuchování vyvrcholilo tím, že student v pozici oběti upadl u zastávky autobusu, poranil si koleno a zavolal rodičům. Tatínek se okamžitě dostavil za ředitelem školy.
Ve třídě se do té doby nevyskytovaly žádné problémy, které by nějakým způsobem naznačovaly výskyt šikany nebo agresivního chování žáků. Žáci se pouze v kolektivu kamarádili spíše v malých skupinkách, které byly od sebe trochu distancované.
Se zmíněnými třemi žáky byly bezprostředně poté vedeny rozhovory (s každým zvlášť) za přítomnosti výchovné poradkyně, třídního učitele a ředitele školy. Mezitím byli ostatní žáci třídy požádáni, aby se anonymně vyjádřili k tomu, zda si všimli u těchto tří jedinců nějakých projevů nestandardního jednání. Student - oběť vylíčil, že agresivnější chování spolužáků trvá zhruba měsíc, že se snaží stát se jejich kamarádem. Další dva studenti (agresoři) při individuálních pohovorech sváděli vinu jeden na druhého a dodávali, že brali chování jako škádlení a neuvědomovali si, že by se jednalo o přehnané reakce, když se třetí student nijak výrazněji nebránil. Třetího spolužáka považovali za přítěž a neměli v úmyslu více se s ním kamarádit. Od ostatních žáků třídy bylo zjištěno, že několikrát viděli, jak se tito tři navzájem pošťuchují, ale nikdy nezpozorovali něco, co by je znepokojilo. V tomtéž týdnu byly ve třídě věnovány tři vyučovací hodiny zaměřené na prevenci šikany - praktickými úkoly a aktivitami byli žáci vedeni k tomu, aby vyhodnocovali simulované situace, komentovali, jak by se v daných situacích cítili, jak by je řešili apod. - aktivity byly vedeny výchovnou poradkyní za spolupráce s třídním učitelem. Následně byl veden rozhovor s oběma agresory - s každým zvlášť. Nyní vyhodnotili své chování jako nevhodné a omluvili se. Informováni byli rovněž rodiče (všech tří žáků), kteří byli pozváni do školy. Agresoři vzhledem k tomu, že došlo k fyzickému ublížení, ale zároveň šlo o jejich první prohřešek a omluvili se, dostali důtku třídního učitele. Po další měsíc byl zajištěn dozor v šatnách již brzy ráno. Následně brzy ráno bylo dozorováno namátkově. Oběti bylo vysvětleno, že kamarádství si nelze vynutit a žák se začal přátelit s jinými spolužáky.
V dalších letech se mezi nimi tento konflikt již nevyskytl. Žáci uznali svoji chybu, spolužákovi se omluvili.