met the student at the beginning of the 3rd grade, when I became his class teacher. From the first hours he made it clear that he was not going to respect me. His disruptive behavior was enhanced by his above-average intellect – the provocations were not first-rate and childishly transparent, he was somehow more sophisticated. He tried to float through the lessons in different ways so that he didn't have to work, although he absorbed and grasped all the material very quickly. He was not vulgar, on the contrary, he was very polite and had a large vocabulary. On the one hand, he seemed like an excellent student with excellent grades, on the other hand, he refused to work and disrupted the class. Disruptions in class, for example, simply happened by starting to do something else that he found more convenient or fun at that moment. He would also bring toys from the house, which he would take out in the middle of class and play with, distracting the others, of course. His antics were often very creative, he was also very good at manipulating adults because he knew what they wanted to hear, which of course he vainly promised them. However, it was worst during breaks. He ran at the radiator and threatened to break his neck. Of course, it scared the other classmates and they repeatedly ran away from the adults, which stressed them out for a long time. Another example could be a situation where he wanted to stick a pair of scissors into his throat, saying he wanted to hurt himself, or threatening to jump out of a window. An extreme situation was when, during group work, he stabbed a classmate right next to the eye (while aiming for the eye). His explanation was that he was just wondering if the eye would leak. He had no empathy or inhibitions.
The student grew up with only his mother for a long time, he never knew his father. When he started school, the mother found a boyfriend and had another child with him. The stepfather is of a different nationality and only visits the family on weekends. From the interview with the mother and the pupil, it became clear that the stepfather is very strict and punishes every little thing with disproportionate physical punishments. The mother, on the other hand, is very gentle and hides all the student's problems from the stepfather in order to avoid beatings. The student respects the father out of fear, but does not perceive the mother as an authority. Over time, it became clear that the student himself was committing physical violence against his younger sister. He was very unpopular in class, as he constantly disturbed his classmates, distracted them, and most importantly, often stressed them out by threatening to harm his health. He doesn't know what they can expect from him. He looked for friends in the lower classes, but even there they soon started to fall away from him, as he was unable to take an interest in others, on the contrary, he could quickly frighten and threaten them. His behavior in class had the effect that almost half of the class decided to leave for the gymnasium so that they would not have to continue with such a stressful group, whose main disruptor was the student.
Physical aggression, Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Selfdestructive behaviour
No approach caused more to the student than an empty promise of correction - he did not address the notes, it was as if he did not hear the agreements, the rescheduling had no effect. There were several consultations with the mother, who admitted that they had been to a psychiatric evaluation, where she was offered sedative medication, which she refused. She herself promised to try to correct the student's behavior, but either she did not try at all or the student ignored everything. The only thing that worked for him for sure was a threat from my father, which of course I never carried out, because I didn't want him to be beaten at home.
(Disciplinary) Punishments, Agreement, Transfer of student, Interview, Warning
The student mostly respected the rules of the class, but he had better and worse days. He always went to work when the topic was interesting to him, but he boycotted and did not work on a less popular topic, or he did not work at all. Addressing the problem behavior stagnated, there was no progress or improvement, rather it was a matter of surviving each day as best as possible. I perceived his above-average intellect as a big obstacle, which allowed him to manipulate his mother and teachers to a certain extent, his problematic behavior was also not always obviously problematic, he could behave very politely and sensibly. He also felt that he could make his own rules and with the situation at home it made for a very problematic combination. To date, problematic behavior is escalating, the student is in danger of being kicked out of home and school.
11 let, 5. ročník
četba, počítačové hry
Rušení výuky,Konfliktnost,Neuznávání pravidel,Lhaní
1. stupeň ZŠ
Se žákem jsem se potkala na začátku 3. třídy, kdy jsem se stala jeho třídní učitelkou. Od prvních hodin dával znát, že mě nehodlá respektovat. Jeho rušivé chování bylo umocněno jeho nadprůměrným intelektem – provokace nebyly prvoplánové a dětinsky průhledné, zlobil jaksi sofistikovaněji. V hodinách se snažil různě proplouvat, aby nemusel pracovat, přestože veškerou látku velmi rychle vstřebal a uchopil. Nebyl vulgární, naopak se projevoval velmi slušně a měl velkou slovní zásobu. Na jednu stranu působil jako výborný student se skvělým prospěchem, na druhou stranu odmítal pracovat a rozvracel třídu. Vyrušování v hodinách například probíhalo jednoduše tak, že začal dělat něco jiného, co mu přišlo v ten moment pohodlnější či zábavnější. Z domu si také donášel hračky, které uprostřed hodin vytahoval a hrál si s nimi, čímž samozřejmě rozptyloval ostatní. Jeho výstřelky byly často velmi kreativní, velmi zdatně také dovedl manipulovat dospělé, jelikož věděl, co chtějí slyšet, což jim samozřejmě planě nasliboval. O přestávkách to ovšem bylo nejhorší. Nabíhal na radiátor a vyhrožoval, že si tak zlomí vaz. Ostatní spolužáky to samozřejmě vyděsilo a opakovaně utíkali pro dospělé, což je dlouhodobě stresovalo. Dalším příkladem může být situace, kdy si chtěl vrazit nůžky do krku s tím, že si chce ublížit, případně vyhrožování, že vyskočí z okna. Extrémní situací pak bylo, když při skupinové práci bodl spolužáka těsně vedle oka (přičemž mířil na oko). Jeho vysvětlením bylo, že ho jenom zajímalo, jestli oko vyteče. Neměl žádnou empatii ani zábrany.
Žák dlouho vyrůstal pouze s matkou, otce nikdy nepoznal. Když začal chodit do školy, matka si našla přítele a měla s ním další dítě. Nevlastní otec je jiné národnosti a rodinu navštěvuje pouze o víkendech. Z rozhovoru s matkou i žákem vyšlo najevo, že nevlastní otec je velmi přísný a každou drobnost trestá nepřiměřenými fyzickými tresty. Matka je naopak velmi mírná a veškeré žákovi problémy před nevlastním otcem tají, aby nedošlo na bití. Žák otce respektuje ze strachu, matku ovšem jako autoritu nevnímá. Časem se ukázalo, že fyzického násilí se dopouští i sám žák na své mladší sestře. Ve třídě byl velmi neoblíbený, jelikož spolužáky neustále rušil, rozptyloval, a hlavně je často stresoval svým vyhrožováním, že si sáhne na zdraví. Neví, co od něj můžou čekat. Kamarády si hledal v nižších třídách, ale i tam se mu brzy začali stranit, jelikož se nedokázal zajímat o druhé, naopak je uměl rychle vyděsit i ohrozit. Ve třídě mělo právě jeho chování za efekt, že se téměř polovina třídy rozhodla odejít na gymnázium, aby nemuseli pokračovat s takto stresujícím kolektivem, jehož hlavním rozvratitelem byl právě žák.
Žádný přístup u žáka nezpůsobil víc než planý příslib nápravy – poznámky neřešil, domluvy jako by neslyšel, přesazování nemělo efekt. Proběhlo několik konzultací s matkou, která přiznala, že byli na psychiatrickém vyšetření, kde jí byla nabídnuta tlumící medikace, kterou však odmítla. Sama slíbila pokus o nápravu žákova chování, avšak buď se vůbec nepokusila nebo žák vše ignoroval. Jediné, co na něj fungovalo zaručeně byla pohrůžka otcem, kterou jsem samozřejmě nikdy nesplnila, jelikož jsem nechtěla, aby byl doma bitý.
Pravidla třídy žák většinou respektoval, měl však lepší i horší dny. Do práce se měl vždy, když ho téma bavilo, ovšem méně oblíbené téma bojkotoval a nepracoval, případně práci naprosto odbyl. Řešení problémového chování stagnovalo, nedošlo k žádnému posunu nebo zlepšení, spíše se jednalo o přežívání každého dne, jak jen to nejlépe šlo. Jako velkou překážku jsem vnímala jeho nadprůměrný intelekt, který mu dovoloval do určité míry manipulovat matku i pedagogy, jeho problémové chování taky nebylo vždy očividně problémové, uměl vystupovat velmi slušně a rozumně. Také měl pocit, že si může nastavit vlastní pravidla a se situací doma to tvořilo velmi problematickou kombinaci. K dnešnímu dni se problémové chování stupňuje, žák hrozí vyhození z domova i ze školy.