As part of teaching the Czech language, one of the pupils did not complete the assigned tasks. He did not work in class, he copied his results into the workbook from his classmates, he did not do his homework, he did not hand in the assignments by the given deadline. As the teacher tried to take into account his dyslexia, she did not intervene more strongly earlier. In previous years, he always handed in the assigned work in the end (in the second or third term). In the seventh grade of the multi-year high school, he did not submit the assigned style work for the third time.
The class functioned excellently as a collective without any serious problems that would require the intervention of another teacher, school psychologist, lowering of the grade in terms of behavior, etc. The boy had average or below-average grades throughout his studies, especially in language-oriented subjects. Overall, he was mainly focused on physical education, biology, etc. He also excelled in these subjects. His benefit was mainly influenced by his laziness, when he did not learn what he did not want to.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Not attending to teaching/Inattention to teaching
After the third reported due date, the teacher gave up on waiting for the student to submit the work and gave him a 5 in the online student book with a low weight for missing homework, telling him to turn in the written work in the next class. If the work is not submitted, he will receive another "small five".
Consequences
This solution had no result, the student did not hand in the work or learn from his behavior. With an average of 4.4, he advanced to the next and final year of his studies at the gymnasium. The teacher also remembers that she overheard a conversation between the student in question and one of his classmates, who suggested that she write the paper for him so that he would not get any more A's and advance to the matriculation year. The student replied: "I don't care how many fives he gives me." The average still works out to me at 4. This is a matter of principle.
17 let, 3. ročník SŠ
Sportovec, zájem o biologii.
Vysokoškolské vzdělání, aprobace: český jazyk a hudební výchova.
V rámci výuky českého jazyka jeden z žáků zcela neplnil zadané úkoly. V hodinách nepracoval, své výsledky opisoval do pracovního sešitu od spolužáků, domácí úkoly neplnil, neodevzdával zadané práce v daný termín. Jelikož se pedagožka snažila brát ohled na jeho dyslexii, tak dříve silněji nezasáhla. V předchozích letech zadanou práci vždy nakonec (v druhém či třetím termínu) odevzdal. V septimě víceletého gymnázia, ale již napotřetí neodevzdal zadanou slohovou práci.
Třída fungovala skvěle jako kolektiv bez závažných problému, které by potřebovaly zásah jiného pedagoga, školního psychologa, snížení stupně známky v rámci chování apod. Chlapec měl v průběhu celého studia průměrné či podprůměrné známky, ty především v jazykově zaměřených předmětech. Celkově byl zaměřen především na tělesnou výchovu, biologii apod. V těchto předmětech také exceloval. Jeho prospěch byl ovlivněn především jeho leností, kdy se neučil to, co nechtěl.
Po třetím nahlášeném termínu odevzdání slohové práce pedagožka rezignovala na čekání odevzdání práce daným studentem a zapsala mu do online žákovské knihy 5 s nízkou váhou za nesplnění domácího úkolu, přičemž mu oznámila, aby slohovou práci odevzdal na další hodině. Pokud práce nebude odevzdána dostane další „malou pětku
Toto řešení nemělo žádného výsledku, žák práci neodevzdal ani se nepoučil ze svého chování. S průměrem 4,4 postoupil do dalšího a závěrečného roku jeho studia na gymnáziu. Paní učitelka si také vybavuje, že slyšela rozhovor mezi daným studentem s jednou z jeho spolužaček, která mu navrhovala, že za něj práci napíše, aby nedostával další pětky a postoupil do maturitního ročníku. Student odvětil: „Mě je to jedno, kolik mi těch pětek dá. Průměr mi stejně vyjde na 4. Tady jde o princip.