worked as a class teacher in the seventh grade at an elementary school, where the meeting schedule was created from the beginning of the school year. In the meeting order, it turned out that a pupil and a pupil had to sit together on the bench. The pupil was a self-confident athlete who liked hockey and the pupil was peculiar in her own way, quiet, well-studied and fond of horses, but she had a minor handicap and a slight limp on one leg. Already in the beginning, some problem between them was evident, the pupil claimed that they could not stand each other, but it seemed more like a quarrel. The student kept saying something, poking her, taking her pencils, writing in her notebook and mocking her for being lame. From the beginning, I guided both of them to successfully solve the problem between themselves. However, the tension between them escalated and I had to separate them. However, the pressure from the pupil on the pupil continued even outside the school, on chat and messenger. The student constantly attacked the student and frequently insulted her about her walk and her hobbies. The insults culminated in the line: "You like horses and you like horses, so let yourself be killed like those horses who ride
The student is an athlete who regularly plays hockey, he is used to a harsh competitive environment, he was also used to knocking others down and competing with them. He saw enemies and rivals in the students, similar to what happens in hockey. He spent time mainly with boys, he hardly had any fun with girls. He was most in contact with the pupil thanks to the initial joint sitting on the bench. Alone in class, he didn't make a disturbing impression. Žačka is smart, likes to learn, is loud, non-conflicting, doesn't draw too much attention to herself, in her free time she goes riding horses, which she likes very much. She is active in the lessons and did not show in any major way that sitting with the pupil was unbearable, when she confided in me that the pupil was constantly nudging her, she smiled at it and did not give the impression that things should escalate so much between them.
Bullying
As a class teacher, I started to solve the situation immediately, I contacted the parents of the pupil to come to school, that I had to discuss with them the pupil's inappropriate behavior towards a classmate. At the same time, I brought a methodologist to participate in the session with us. Together we investigated the cause of this behavior. I spoke first, then the parents, and finally the methodologist, regarding why the student behaved in this way and what the reasons could be. The parents looked very shocked when they learned what their son was writing to a classmate. The parents tried to reason with the student and discuss that this behavior is unacceptable. The student seemed to realize what he had done and promised to make amends. As punishment for this behavior, he was reprimanded by the class teacher.
Consequences, Interview, Cooperation with experts
Right after the incident, the parents went home with the student in peace, there was no escalated situation. The student seemed to regret the whole thing. Right from the second day, it was clear that the pupil was no longer paying attention to the pupil. He rather kept his distance. Gradually, the situation improved to the point that the pupil began to stand up for pupils, for example if someone mentioned a horse or leaned against a pupil indiscriminately. He was basically defending her from the others. It could therefore be said that the admonition and invitation of the parents to the school affected the student and discouraged him from further inappropriate behavior towards his classmate.
12, sedmý ročník
otevřená otázka	Sport  hokej)
Zesměšňování
Magisterský titul - dějepis, VKO
Pracovala jsem jako třídní učitelka v sedmé třídě na základní škole, kde byl od začátku školního roku vytvořený zasedací pořádek. V zasedacím pořádku vyšlo, že spolu v lavici musel sedět žák s žačkou. Žák byl sebevědomý sportovec, který měl rád hokej a žačka byla svým způsobem zvláštní, tichá, dobře se učila a měla ráda koně, měla však menší handicap a trochu pokulhávala na jednu nohu. Již v počátcích byl patrný nějaký problém mezi nimi, žačka tvrdila, že se nesnesou, ale působilo to spíše jako hašteření. Pořád žák něco říkal, šťouchal do ní, bral jí tužky, psal jí na sešit a posmíval se jí, že kulhá. Ze začátku jsem oba vedla k tomu, aby problém zvládli úspěšně vyřešit mezi sebou. Napětí mezi nimi se však stupňovalo a musela jsem je rozesadit. Tlak ze strany žáka na žačku ale pokračoval i mimo školu a to na chatu a na messengeru. Žák se do žačky neustále navážel a častoval ji urážkami na její chůzi a její koníčky. Urážky vyvrcholily větou: „Máš ráda koně a pajdáš, tak se nech utratit jako ti pajdající koně
Žák je sportovec, který pravidelně hraje hokej, je zvyklý na drsné konkurenční prostředí, byl také zvyklý shazovat ostatní a soupeřit s nimi. V žácích viděl nepřátele a soupeře podobně, jako je tomu v hokeji. Trávil čas především s chlapci, s dívkami se téměř nebavil. Nejvíce v kontaktu byl s žačkou právě díky prvotnímu společnému sezení v lavici. Sám v hodině nepůsobil nějak rušivým dojmem. Žačka je chytrá, ráda se učí, je zakřiknutá, nekonfliktní, příliš na sebe neupozorňuje, ve volném čase chodí na koně, které má velmi ráda. V hodinách je aktivní a nedávala nějakým větším způsobem najevo, že je sezení s žákem nesnesitelné, když se mi svěřovala, že jí žák neustále pošťuchuje, tak se u toho pousmívala a nepůsobila, že by se to mezi nimi mělo natolik vyhrotit.
Jakožto třídní učitel jsem začala situaci ihned řešit, kontaktovala jsem rodiče od žáka, aby se dostavili do školy, že s nimi musím projednat žákovo nevhodné chování vůči spolužačce. Zároveň jsem přivzala metodičku, aby se sezení účastnila s námi. Společně jsme zjišťovali příčinu tohoto chování. Nejdřív jsem mluvila já, poté rodiče a nakonec i metodička, ohledně toho, proč se tak žák zachoval a jaké to může mít příčiny. Rodiče vypadali velmi šokovane, když se dozvěděli, co jejich syn píše spolužačce. Rodiče se snažili si s žákem rozumně promluvit a probrat, že je toto chování nepřípustné. Žák působil, že si uvědomuje, co provedl a slíbil nápravu. Jako trest za toto chování dostal napomenutí třídního učitele.
Hned po incidentu odešli rodiče s žákem v klidu domů, nedošlo k žádné vyhrocené situaci. Žák působil, že ho celá ta věc mrzí. Hned od druhého dne bylo vidět, že si žák už žačku nijak nevšímá. Držel si spíše odstup. Postupně se stav zlepšil do té podoby, že se začal žák zastávat žačky například pokud někdo zmínil koně nebo se nějak nevybíravě do žačky opíral. V podstatě ji bránil před ostatními. Dalo by se tedy říci, že napomenutí a pozvání rodičů do školy na žáka zabralo a odradilo ho od dalšího nevhodného chování vůči spolužačce.