When I first came to the newly created class, it was a shock for me. Even last year - in the 6th grade - half of us were here. An incredible 10 pupils transferred or started full-time teaching in general. To make matters worse, it was after covid, so alliances began to form with previously unproblematic pupils and newcomers who simply wanted to integrate somehow. The mutual influence led to the deterioration of the discipline of the majority of the class. During the last year, a lot of procedures took place that provided the names of these groups, but they were united by only one name - namely the name of the pupil. However, the ideal situation for us, since you could actually see it too, is the one from last week. You have all the information as I do, so - it was about a student being taunted on a video from the first day of school. I was hoping that if I gave them the option to use the television they have in the classroom during recess this year, they would make less of a mess in the hallways and be generally calmer. Even so, they found a way to exploit it. They played the aforementioned video from the beginning of the school year, where a 2nd grader, with a certain disability, recited a poem and put mocking notes on her name, which some of them recorded on their phones. But what they didn't notice was that during this whole process, the school psychologist was standing behind them together with another colleague. It got to me from them and a solution was made with me as the class teacher.
Bullied - 2nd year elementary school student, problems with reading and stuttering. Bully - 8th grade elementary school student, extrovert, problematic, below average student, perpetually disruptive, disrespectful of authority.
Bullying
As this was not the first problem with the student in question, the solution to the problem was approached with enthusiasm and, for my taste, perhaps even violently. Immediately after the students noticed that the already mentioned workers were standing in the doorway, the process of asking what the matter was about began, because they came - according to their statement - only when the students were laughing and rewinding the video. The students were confronted as a group, but they still addressed the main actors, i.e. the aforementioned gang. As soon as the whole problem came to my attention, I started taking appropriate steps. This means that I came to the classroom and informed the specific students - that is, those who were at the head of the whole case here - that we would meet after lunch in my office, where they would talk about it. I know from previous experience with them that solving it in front of the whole class has no effect, because rather than feeling guilty, they feel a sense of showing that they have no so-called authority over them. During private conversations, they tried to play dumb, but the moment I reminded them of how their disputes were resolved last year and that if they didn't cooperate, the director would call them in and the result would be a reprimand again. All but one spoke up. They pointed to one as the initiator of the whole thing.
Consequences, Interview
After our speeches, the pupils gradually returned to class, and the next day we clarified the rules again at the classroom lesson. I took away the possibility for them to use the TV during breaks, and every other break one of the teachers was standing at the door to the classroom, who was supervising and will probably be supervising until the end of the semester at least. It is the only class where this is implemented. Can it be evaluated as positive or negative? Only time will tell, because last year everyone involved received a gift in the form of a reprimand and a 2 for behavior... Actually, in the end, almost a 3 for behavior. Restrictions on a lot of hours, trips and access to them... Despite all this, it did not take a single day for them to maintain a similar format.
13 let, 8. ročník
Hry na počítači a telefonu
Mgr., Zeměpis, Dějepis
Když jsem poprvé přišel do nově vzniklé třídy, byl to pro mě šok. Ještě loni – v 6. třídě – nás tady byla polovina. Neuvěřitelných 10 žáků přestoupilo, nebo začalo obecně prezenční výuku. Aby toho nebylo málo, bylo to po covidu, takže začala vznikat spojenectví s dosud neproblematickými žáky i nově příchozími, kteří se zkrátka chtěli nějak začlenit. Vzájemné ovlivňování vedlo ke zhoršení kázně většiny třídy. Během loňského roku proběhla spousta řízení, která skýtala jména těchto skupinek, ale spojovalo je jméno jediné – a to sice jméno žáka. Avšak ideální situací pro nás, jelikož jsi ji vlastně taky mohl vidět, je ta z minulého týdne. Máš všechny informace stejně jako já, tedy – jednalo se o zesměšňování studentky na videu z prvního dne školního roku. Doufal jsem, že když jim letos dám možnost o přestávce používat televizi, kterou mají ve třídě, budou dělat méně nepořádku na chodbách a obecně budou klidnější. I přes to si našli způsob, jakým to zneužít. Pustili si zmíněné televizi video ze zahájení školního roku, kde žákyně 2. ročníku, s jistým postižením, recitovala básničku a přikládali na její jméno posměšné poznámky, které si někteří nahrávali na telefony. Čeho si ale nevšimli, že během celého tohoto procesu za nimi stála školní psycholožka společně s další kolegyní. Od nich se to dostalo ke mně a proběhlo řešení se mnou jako třídním učitelem.
Šikanovaná – studentka 2. ročníku základní školy, problémy se čtením a koktavým přednesem. Šikanující – student 8. ročníku základní školy, extrovert, problémový, podprůměrný student, věčně vyrušující, nerespektující autority.
Tím, že se nejednalo o první problém s dotyčným žákem, tak se přistupovalo k řešení problému se zaujetím a na můj vkus možná i prudce. Ihned poté, co si žáci všimli, že ve dveřích stojí již zmíněné pracovnice, začal proces s doptáváním se, o co šlo, jelikož samy přišly – dle jejich výpovědi – až když se žáci smáli a video přetáčeli dozadu. Žáci byli konfrontování jako skupina, avšak stejně oslovovaly hlavní aktéry, tedy už zmíněnou bandu. Jakmile se celý problém dostal ke mně, začal jsem podnikat patřičné kroky. To znamená, že jsem přišel do třídy a obeznámil konkrétní žáky – tedy ty, kteří stáli v čele celé tady té kauzy – s tím, že se sejdeme po obědě v mém kabinetu, kde si o tom promluví. Z předchozích zkušeností s nimi vím, že řešit to před celou třídou nemá žádný efekt, protože spíše, než pocit provinění cítí pocit ukázat, že na ně žádná autorita takzvaně nemá. Při soukromých promluvách se snažili hrát nemluvky, ale ve chvíli, kdy jsem jim připomněl, jakým způsobem se řešily jejich spory minulý rok a že pokud nebudou spolupracovat, pozve si je k sobě pan ředitel a výsledek bude opět důtka. Všichni až na jednoho se rozmluvili. Ukázali totiž na jednoho jako iniciátora celé věci.
Po našich promluvách se žáci postupně vrátili do hodin a na třídnické hodině další den jsme si opět vyjasnili pravidla. Odebral jsem jim možnost používat televizi při přestávkách a každou další přestávku ve dveřích do učebny stál jeden z pedagogů, který dohlížel a vlastně asi do konce minimálně pololetí dohlížet bude. Je to jediná třída, kde je toto zavedeno. Zdali se dá hodnotit jako pozitivní nebo negativní? To ukáže až čas, protože minulý rok všichni zúčastnění obdrželi dárek v podobě důtky a dvojky z chování… Vlastně nakonec téměř trojky z chování. Restrikce na spoustě hodin, výletů a přístupu k nim… I přes to všechno to netrvalo ani jeden den, aby se zachovali na podobném formátu.