In September, at the beginning of the school year, when it was still nice, I as an assistant and the teacher took the children out to the playground as part of physical education. The student was in a good mood, he was looking forward to physical education, he enjoyed the whole lesson outside just like the rest of the class. Towards the end of the lesson, however, the children begged the teacher for a blankie - here we knew that there might be a little problem with the student, but the first game went well, the student remained blank until the end. The children became competitive during the game and wanted to play one more time, unfortunately this time the student was knocked out almost right at the start, unfortunately in such a way that he almost avoided the ball. As the others continued to play, the pupil grunted angrily and kicked the balls gathered by the pitch fence as he headed outside the playing area marked on the pitch, visibly angry.
In the school year in question, the student was new to the class, he transferred there from another elementary school based on the wishes of his parents, who were not satisfied with the functioning and cooperation with the given school. I have been working as an assistant in this class for the fifth year, originally because of another student, and unfortunately working with the student was difficult for me from the first day. While the class teacher was doing great with him, I found it difficult to figure out what was right for him in certain situations, and the first week of school he had a tantrum that required us to call his mom to school. The class accepted the student, but here and there one of them confided in me that they would prefer if the student did not join them. In terms of school work, the pupil worked very well, he rarely got lost in class and got excellent results, but he got bored very quickly and there were a few things that made him angry - mostly if he wasn't called on when he really wanted to reply. As it turned out in this case as well, the approach to the problem often arose thanks to the student's competitiveness.
Emotional outbursts, Violation of classroom/school rules, Verbal aggression
When the student kicked the balls and started muttering angrily under his breath, I knew that the situation could quickly turn sour and it would be difficult to calm the student down again, yet the student had the attention of several classmates, so I asked him to put the balls back on their place. The student refused. I tried to convince him that he couldn't do this, and again asked him to line up the balls because one of his classmates might trip over them. The student retorted that 'they're not stupid and won't trip', and started moving away from me and the class teacher who was watching the situation. I strongly urged the pupil to go back and match the balls and to think about his behavior - the pupil began to hum in displeasure and anger, and when I addressed him again, he left the field with the goal, which he slammed aggressively, and ran away into the grounds schools.
Support, Interview, Warning
Of course, we couldn't just let the student leave - the class teacher ran after him, while I led the rest of the class back to school after PE. The classmate had a better relationship and leverage with the student, and after about half an hour she returned with him to the rest of the class. She managed to calm him down somewhat, although he was a bit reluctant to respond to our instructions for the rest of the day. Similar incidents were repeated several times a month, then the pupil in the second grade got a new assistant, and as far as I know, their cooperation was a little better than in our case. However, the class collective got more used to the student after a while.
10 let, 5. ročník
-
Magisterské – učitelství odborných předmětů pro SŠ
V září, začátkem školního roku, když bylo ještě hezky, jsem já jako asistentka s paní učitelkou vzali děti v rámci tělocviku ven na hriště. Žák byl v dobré náladě, na tělocvik se těšil, celou hodinu venku si užil stejně jako zbytek třídy. Ke konci hodiny si ale děti na paní učitelce vyprosili vybíjenou – tady jsme věděli, že může s žákem nastat trochu problém, ale první hra proběhla v pořádku, žák zůstal nevybitý skoro až do konce. V dětech se během hry probudila soutěživost a chtěli hrát ještě jednou, žák byl tentokrát bohužel vybitý skoro hned za začátku, navíc nešťastně tak, že se míči skoro vyhnul. Zatímco ostatní pokračovali ve hře, žák zlostně zabručel a když zamířil mimo hrací plochu vyznačenou na hřišti, rozkopl míče shromážděné u plotu hřiště, viditelně naštvaný.
Žák byl ve školním roce, o kterém je řeč, ve třídě nový, přestupoval tam z jiné základní školy na základě přání rodičů, kteří s fungováním a se spoluprácí s danou školou nebyli spokojeni. V této třídě jsem jako asistentka pracovala už pátým rokem, původně kvůli jiné žákyni, a práce s žákem pro mě bohužel byla od prvního dne náročná. Zatímco třídní učitelka to s ním zvládala výborně, pro mě bylo obtížné rozklíčovat, co na něj v určitých situacích platí, a už první týden školy u něj došlo k výbuchu vzteku, ke kterému jsme museli do školy volat jeho maminku. Třída žáka akceptovala, ale sem tam se mi někdo z nich svěřil, že by byli radši, kdyby k nim žák nenastoupil. Co se týče práce ve škole, žák pracoval výborně, ve výuce se mu zřídka stávalo, že by se ztrácel, a měl výborný prospěch, velmi rychle se ale znudil a bylo několik věcí, které ho rozhněvaly – většinou pokud nebyl vyvolán, když opravdu chtěl odpovědět. Tak, jak se ukázalo i v tomto případě, často náběh na problém vznikal díky žákovi soutěživosti.
Když žák rozkopl míče a začal si rozzlobeně mumlat pod vousy, věděla jsem, že se situace může rychle zvrtnout a bude pak těžké žáka zase uklidnit, přesto si právě žák získal pozornost několika spolužáků, a tak jsem ho poprosila, aby míče opět dal na jejich místo. Žák odmítl. Snažila jsem se ho přesvědčit, že toto přece nemůže udělat, a znovu jsem ho požádala, aby míče srovnal, protože by o ně někdo z jeho spolužáků mohl zakopnout. Žák na toto odsekl, že přece 'nejsou blbý a nezakopnou', a začal se ode mě i třídní učitelky, která situaci sledovala, vzdalovat. Rázně jsem žáka vyzvala, ať se vrátí a míče srovná, a ať přemýšlí o tom, jak se chová – žák začal nespokojeně a rozzlobeně hučet, a když jsem ho znovu oslovila, opustil hřiště brankou, se kterou agresivně práskl, a odběhl pryč do areálu školy.
Samozřejmě jsme nemohli žáka nechat jen tak odejít – doběhla za ním třídní učitelka, zatímco já jsem po tělocviku odvedla zbytek třídy zpět do školy. Třídní měla s žákem lepší vztah a páku, a zhruba po půl hodině se s ním vrátila za zbytkem třídy. Podařilo se jí ho částečně uklidnit, i když po zbytek dne trochu zdráhavě reagoval na naše pokyny. Podobné incidenty se opakovaly několikrát do měsíce, potom žák na druhém stupni dostal novou asistentku, a co vím, jejich spolupráce byla o něco lepší než v našem případě. Třídní kolektiv si ale po čase na žáka více zvykl.