The situation occurred during my internship at the Bishop's Gymnasium during a history lesson in one of the classes. It was a history lesson in the second grade (pupils aged 12-13). At the beginning of the lesson, the teacher handed out a test to the pupils. As I found out later during the consultation with the teacher, this was the very first test that the students wrote at the gymnasium, because the entire first year (prima) took place in an online environment. After the teacher distributed the papers and divided the students into groups A and B, he began dictating the questions. The test had a total of 4 questions for each group. Already at the beginning I noticed one student. He was very nervous and insecure. After the teacher had dictated all the questions, the student came forward and sheepishly asked if the teacher could repeat the second question. The teacher repeated it to him without any problem and at the same time asked the student if he had written down the following questions as well. The student answered yes and the test could begin. After a few minutes, the student came in and asked how question #3 was intended. The question consisted of a date and a short description of the situation in England at the time (specifically one battle), the student was wondering if he had to write the exact year and if he had to describe that battle in detail. At first this situation seemed more like the student needed to switch off and talk for a while, which ultimately turned out to be unlikely. After writing for a while, he raised his hand again and asked if he could write on the other side of the paper as well. After a while he started looking around the class and seemed to be having trouble paying attention. As the end of the test approached, the teacher asked if anyone needed more time, to which the student replied that he needed a little more time. The teacher complied without any problems. After a few minutes passed, the student logged in and asked how many questions there were in total in the test. The teacher looked slightly embarrassed and answered that 4 and asked if he had them all, the student said yes. When the teacher asked if he had completed the test and could take the test, the student said yes and said that he was writing the test for group B and that he realized he should have been in group A and if that was not a problem. The teacher smiled and said that it was not a problem this time and let him hand over what he had. After that, the teacher gave the students a chance to talk for a while to relieve stress, then they continued with the lesson. In the remaining time, the student occasionally raised his hand and asked about various things, and then began to chat with his neighbor on the bench. At first, the teacher asked them not to talk and concentrate on learning, but when the situation was repeated for the umpteenth time, he strongly reprimanded them under the threat of making them sit down. This method worked and the student was quiet for the remaining few minutes of the class.
The class in which the situation took place was in the lower secondary school, specifically in the second class. The students in the class were 12-13 years old. Most of the pupils came from complete families, although I do not have 100% proof of this information and it was not possible to verify it sufficiently. Since it is a church high school, many students come from Christian-based families. Most of them benefited well during the first year, unfortunately the relevance of this information will only become apparent during face-to-face teaching, because online tests and online teaching in general were very demanding for them, according to the teacher's information. Nevertheless, the teacher approached the class in a very friendly and professional manner and managed this difficult situation very well.
During my subsequent discussion with the teacher, I discovered that the students in the class where this situation occurred had only been in school for a few weeks, even though they were already in Year 2 (Second). Due to the online teaching, they haven't taken any history tests at school yet. When I talked to him about how the teaching itself is conducted, he told me that it is much more difficult because the students are not used to the teaching method, at the same time they don't remember a lot of things from the previous year, and even if there were a few tests online, they don't handle the material as well how their predecessors managed it, for example, who had full-time studies. He told me that he took a calm and respectful approach to this situation. 'It's really nothing, the students have only been here for a few weeks and they haven't even gotten used to the classroom, the building, their classmates, teachers or the face-to-face teaching style at the gymnasium yet. And any more dramatic solution or unpleasant approach would not help the situation, rather the opposite. I'm not afraid that they won't adapt and manage it, it'll just take them a while, so I'd like to give them space to look around and get used to the new environment,' said the teacher. I have already captured the dialogue with the student in the first paragraph.
The overall approach of the teacher could be considered as the result of the solution. Considering the situation with the pupil but also many others who often found themselves in similar situations as him, the teacher decided to choose a friendly approach, where he does not mind approaching the pupils more slowly and prefers to repeat everything to them several times and be careful if with him they keep up and everything is clear to them. I really liked and appreciated this approach because it gives students the feeling that even if they are sometimes lost or confused, they don't have to be afraid to come in and ask questions because the teacher will help them. At the same time, I can also appreciate the approach when the teacher threatened the students to sit them down if they continued to disrupt the lesson, because he showed them that he would be happy to help them, but they needed to concentrate and not disturb others.
12, Sekunda (7 třída.)
-
Stres
PhDr.
Situace nastala během mé praxe na Biskupském gymnáziu během hodiny dějepisu v jedné ze tříd. Jednalo se o hodinu dějepisu v ročníku sekundy (žáci ve věku 12-13 let.) Na začátku hodiny rozdal učitel žákům test. Jak jsem později během konzultace s učitelem zjistil, jednalo se o vůbec první test, který žáci na gymnáziu psali, protože celý první ročník (prima) probíhal v online prostředí. Poté co učitel rozdal papíry a rozdělil žáky do skupin A a B, začal diktovat otázky. Test měl celkem 4 otázky pro každou skupinu. Už na začátku jsem si všiml jednoho žáka. Byl velmi nervózní a nejistý. Poté co učitel nadiktoval všechny otázky, se žák přihlásil a ostýchavě se zeptal, jestli by mu učitel mohl zopakovat druhou otázku. Učitel mu ji bez problém zopakoval a zároveň se žáka zeptal, jestli má zapsané i ty následující otázky. Žák odpověděl, že ano a tak test mohl začít. Po pár minutách se žák přihlásil, a zeptal se, jak byla myšlená otázka č. 3. Otázka se skládala z letopočtu a krátkého popisu situace v Anglii v daném období (konkrétněji jednu bitvu), žáka zajímalo, jestli musí napsat přesný letopočet a jestli musí popisovat detailně onu bitvu. Zprvu tato situace působila spíše, jak kdyby žák potřeboval na chvíli vypnout a mluvit, což se nakonec ukázalo jako nepravděpodobné. Po chvíli psaní opět zvedl ruku a zeptal se, jestli může psát i na druhou stranu papíru. Po chvíli se začal rozhlížet po třídě a vypadalo to, že má problémy s pozorností. Když se přiblížil konec testu, zeptal se učitel jestli, někdo potřebuje čas navíc, na což žák odpověděl, že by potřeboval ještě chvilku. Učitel mu bez problémů vyhověl. Poté co uplynulo několik minut se žák přihlásil a zeptal se, kolik otázek celkem v testu bylo. Učitel vypadal lehce rozpačitě a odpověděl, že 4 a zeptal se, jestli má všechny, žák odpověděl, že ano. Když se učitel zeptal, jestli už má dopsáno, a může test odevzdat, žák odpověděl, že ano a řekl, že psal test pro skupinu B, a že mu došlo, že měl být ve skupině A a jestli to není problém. Učitel se pousmál a řekl, že to pro tentokrát není problém a ať mu odevzdá to, co má. Poté dal učitel žákům možnost si chvíli povídat, aby uvolnil stres, pak pokračovali k učivu. Žák ve zbývajícím čase občas zvedl ruku a doptával se na různé věci a poté si začal povídat se svým sousedem v lavici. Učitel je nejprve požádal, aby nemluvili a soustředili se na učení, ale když se situace opakovala už po několikáté, důrazně je napomenul pod pohrůžkou, že je rozsadí. Tato metoda zafungovala a žák byl ve zbývajících pár minutách hodiny v klidu.
Třída, ve které se situace odehrála, byla na nižším gymnáziu a to konkrétně ve třídě sekundy. Žákům ve třídě bylo 12-13 let. Většina žáků pocházela z kompletních rodin, i když tuto informaci nemám 100% podloženou a nebylo možné ji dostatečně ověřit. Vzhledem k tomu, že se jedná o církevní gymnázium, mnoho žáků pochází z křesťansky založených rodin. Většina z nich měla dobrý prospěch během prvního ročníku, bohužel relevance této informace se ukáže až během prezenční výuky, protože online testy a obecně výuka online pro ně byla dle informací od učitele velmi náročná. Učitel nicméně přistupoval ke třídě velmi vstřícně a profesionálně a velmi dobře zvládal tuto nelehkou situaci.
Během mé následné diskuse s učitelem jsem zjistil, že žáci ve třídě, ve které se tato situace odehrála, chodí do školy teprve pár týdnů, i když už jsou ve 2. ročníku (sekundě). Vzhledem k online výuce žádný test z dějepisu ve škole ještě nepsali. Když jsem se s ním bavil, jak probíhá samotná výuka, řekl mi, že je to mnohem náročnější, protože žáci nejsou zvyklí na způsob výuky, zároveň si nepamatují spoustu věcí z předešlého roku, a i když proběhlo pár testů online, tak učivo nezvládají tak, jak jej zvládali například jejich předchůdci, kteří měli studium prezenční. Řekl mi, že pro tuto situaci zvolil klidný přístup s respektem. 'Vždyť o nic vlastně nejde, žáci jsou tady teprve pár týdnů a ještě si ani nezvykli na učebnu, budovu, své spolužáky, učitele ani na prezenční styl výuky na gymnáziu. A jakékoli dramatičtější řešení nebo nepříjemný přístup by situaci nepomohl, spíš naopak. Nebojím se, že by se neadaptovali a nezvládli to, jen jim to chviličku zabere a tak jim rád dám prostor pro to se rozkoukat a zvyknout si na nové prostředí' řekl učitel. Dialog se žákem jsem již zachytil v prvním odstavci.
Za výsledek řešení by se dal považovat celkový přístup učitele. Vzhledem k situaci se žákem ale i mnoha dalšími, kteří se často dostávali do podobných situací jako on, se učitel rozhodl zvolit vstřícný přístup, kdy mu nevadí k žákům přistupovat pomaleji a raději jim vše vícekrát zopakovat a dávat si pozor na to, jestli s ním drží krok a je jim vše jasné. Tento přístup se mi velmi líbil a cením jej, protože dává žákům pocit, že i když jsou občas ztracení nebo zmatení tak se nemusí bát přihlásit a zeptat se, protože jim učitel vyjde vstříc. Zároveň také dokáži ocenit přístup, kdy učitel pohrozil žákům, že je rozsadí, když budou dále rušit výuku, protože jim tím dal najevo, že jim sice rád pomůže, ale je potřeba se soustředit a nerušit ostatní.