In the middle of March, I noticed that the whole class was behaving very inappropriately towards one classmate. I just told them that it was not appropriate behavior and that they should treat him better. The entire class, except for the student in question, began to look at each other and laugh. Furthermore, I did not deal with this matter anymore. A few days later, one of my colleagues called an ambulance for the student in question. The student had a mental breakdown and was taken to the hospital. Neither I nor my colleagues understood what could have happened to him. The following day, his parents came to the school saying that the student is/was a victim of bullying. Unfortunately, he never confided in anyone and nobody noticed, he only confided in the doctors at the hospital. Two students (the main organizers) were accused of masterminding the bullying, supported by the rest of the class.
The two students were newly fifteen-year-old brothers (twins) attending the last year of elementary school. Since the 6th grade, when I met them, they were considered to be pranksters and self-proclaimed leaders in the class. One of them - slightly smarter than his brother, with a mostly mild demeanor and lower self-esteem compared to his brother. The second - bright, yet less intelligent, very violent nature, signs of ADHD. Both brothers, in terms of school results, average, one more talented in natural sciences, the other talented in languages. Very successful parents, they wanted the best results for their children. The brothers' grandmother, a former headmistress of a kindergarten, always provided benefits for her grandchildren - she spoiled them a lot.
Bullying
After discovering that the student is/was a victim of bullying, a commission was convened to investigate the situation. The whole situation also had to be resolved with external experts as quickly as possible. It was discovered that the pupil had been bullied by the twins for a much longer period of time than was even conceivable. One of the brothers started bullying at the end of the 7th grade of elementary school. This bullying was purely verbal in nature. During the 8th grade, his brother and part of the class collective joined him. At this time, it was no longer just verbal abuse, but there were also clashes between boys that took place outside the school grounds. During the 9th grade, the rest of the class joined in the bullying, unfortunately we did not find out if it was voluntary or under some threat from the brothers. At this time, there were already several types of bullying - verbal, physical and cyberbullying. The twins managed to organize the whole group very well, so neither I nor my colleagues ever noticed anything. As time passed, the cyberbullying began to gain strength, until one day the student could no longer take the onslaught on himself. After investigating the whole matter, we organized a special class meeting at school, where we started to solve everything. Thanks to the collected materials, we had important facts and information in hand that we could pass on to parents. At first, most parents couldn't believe their ears. They were very concerned about the fact that I, as a teacher, didn't notice anything the whole time. At the end of the special class meeting, after an agreement with the parents and a big school meeting, we came to a conclusion - handing out punishments to the bullies and banning the use of technology without teacher supervision.
(Disciplinary) Punishments, Cooperation with experts
There were several results of the whole case. The main result was that the twins received notes from the class teacher and the primary school principal. Furthermore, both brothers received a three for behavior. The rest of the class who joined in the bullying got a D for behavior. This was followed by a public apology - all pupils who were involved in bullying had to apologize to the victim of bullying. Another result was that all secondary teachers were invited to attend a seminar to learn how to spot the signs of bullying. Last but not least, all pupils were prohibited from using mobile phones in the school building and access to the internet connection for pupils was cancelled. In addition to canceling the Internet connection for pupils and banning mobile phones, a longer-term solution can also be added to the fact that the victim of bullying completed compulsory schooling at another elementary school (in a neighboring town). This is important because the victim of bullying attended another elementary school only less than 3 months before the end of compulsory schooling.
15 let, 9. třída
sportovní činnosti
Šikana,Vulgární vyjadřování,Drogy
Mgr. (učitelka na prvním stupni ZŠ)
V polovině března jsem si všimla, že se celá třída chová velice nevhodně k jednomu spolužákovi. Pouze jsem jim řekla, že to není vhodné chování a že by se měli k němu chovat lépe. Celá třída, kromě dotyčného žáka, se začala na sebe dívat a smát se. Dále jsem tuto záležitost již neřešila. O několik dnů později jeden můj kolega pro dotyčného žáka volal záchranku. Žák se psychicky sesypal a byl odvezen do nemocnice. Já a ani mí kolegové jsme nechápali, co se mu mohlo stát. Následujícího dne přišli do školy jeho rodiče s tím, že žák je/byl obětí šikany. Bohužel se nikdy nikomu nesvěřil a nikdo si ničeho nevšimnul, svěřil se až lékařům v nemocnici. Za strůjce šikany byli obviněni dva žáci (hlavní organizátoři), jimž sekundoval celý zbytek třídy.
Dva žáci byli tehdy čerstvě patnáctiletí bratři (dvojčata), navštěvující poslední ročník základní školy. Již od 6. třídy, kdy jsem je poznala byly ve třídě považováni za machry a samozvané vůdce. Jeden z nich – o něco chytřejší než jeho bratr, s většinou mírným chováním a nižším sebevědomím v porovnání s jeho bratrem. Druhý – bystrý, přesto méně inteligentní, velice prudké povahy, náznaky ADHD. Oba bratři, co se týče školních výsledků, průměrní, jeden talentovanější na přírodní vědy, druhý talentovaný na jazyky. Rodiče velice úspěšní, chtěli po svých dětech ty nejlepší výsledky. Babička bratrů, bývalá ředitelka mateřské školy, vždy zajišťovala svým vnoučatům výhody – velice je rozmazlovala.
Po zjištění, že je/byl žák obětí šikany, byla svolána komise k prošetření vzniklé situace. Celá situace se taktéž musela řešit i s externími odbornými pracovníky, a to co nejrychleji. Bylo zjištěno, že žák byl šikanován dvojčaty daleko delší dobu, než bylo vůbec myslitelné. S šikanou začal jeden z bratrů již ke konci 7. třídy základní školy. Tato šikana byla čistě slovního charakteru. Během 8. třídy se k němu přidal i jeho bratr a část třídního kolektivu. V této době se již nejednalo pouze o slovní napadání, ale docházelo i ke střetům chlapců, které se odehrávali mimo školní pozemek. Během 9. třídy se k šikaně přidal i zbytek třídního kolektivu, bohužel jsme nezjistili zda to bylo dobrovolné nebo pod nějakou pohružkou bratrů. V této době se jednalo již o více druhů šikany – slovní, fyzická i kyberšikana. Dvojčata dokázali celou skupinu velice dobře organizovat, proto jsem si já a ani mí kolegové nikdy ničeho nevšimli. Jak čas plynul, tak kyberšikana začala nabírat na síle, až jednoho dne žák psychicky nápor již nemohl dále sám v sobě snést. Po prošetření celé záležitosti jsme ve škole zorganizovala speciální třídní schůzku, kde jsme vše začali řešit. Díky sesbíraným materiálům jsme měli v ruce důležitá fakta a informace, která jsme mohli předat rodičům. Ze začátku nemohla většina rodičů věřit svým uším. Velice se pozastavovali nad tím, že jsem si jako vyučující po celou dobu ničeho nevšimli. Na konci speciální třídní schůzky, po shodě s rodiči a velkou školní poradou, jsme dospěli k závěru – rozdání trestů pro účastníky šikany a zákaz používání technologií bez dozoru učitele.
Výsledků celé kauzy bylo hned několik. Hlavním výsledkem bylo, že dvojčata dostali poznámky od třídního učitele a ředitele základní školy. Dále oba bratři dostali trojku z chování. Zbytek třídy, který se k šikaně připojil, dostal dvojku z chování. Následovala veřejná omluva – všichni žáci, kteří se zapojili do šikany se museli oběti šikany omluvit. Dalším výsledkem bylo, že všichni pedagogové na druhém stupni byli vyzváni, aby absolvovali seminář, na kterém se naučí rozklíčovat náznaky šikany. V neposlední řadě bylo všem žákům zakázáno používat v budově školy mobilní telefony a byl zrušen přístup k internetovému připojení pro žáky. K dlouhodobějšímu řešení lze kromě zrušení internetového připojení pro žáky a zákazu mobilních telefonů, lze připočítat i to, že oběť šikany dokončil povinnou školní docházku na jiné základní škole (v sousedním městě). To je důležité proto, že oběť šikany jinou základní školu navštěvoval pouze necelé 3 měsíce do konce povinné školní docházky.