It was a break between classes and I went to see my class. Most of the children were eating or chatting. I sat down at the desk and filled out the forms for the beginning of the school year. Suddenly I hear shouting, foul words and yelling. I immediately looked up and saw that there was a group of boys at the back of the carpet and one of them was crying. 'Teacher, he slapped him!' it sounded. I got up and went to see what happened. One of the students was sitting on the carpet and covered his face with his hands. I came closer to him, I noticed that he was crying. I asked him what happened and he sobbed and said another student hit him. I looked at the other and he looked absent minded. 'Is it true?' I said. He avoided eye contact and was quiet. 'It was him, teacher, I saw it.' One of the students spoke up.
The student is a 7-year-old student in the 2nd grade. He likes to spend time outside with his friends and with his father. They ride a motorcycle together. The student likes to climb trees. I did not find out more about him, he is not a very sociable child. He is rather quiet and often gets lost in class. He doesn't understand the task, he looks dreamily out of the window and is forever behind. You can see from his eyes that he is confused and his thoughts are completely different. He often calls the teacher, either to check that he is doing things correctly or, more often, because he does not know what to do. The student sits in the first desk. Another pupil behaves aggressively in order to interest his classmates in something and have fun with him.
Physical aggression
took both one and the other into the office and started to solve the situation separately from the class. The first student admitted that he had slapped the second because he did not want to let him go play table hockey with them. They argued that no one wanted the first student on the team. The situation escalated and the first student became aggressive. The other student had red cheeks from being slapped and eyes from crying. I emphatically explained to the first pupil that he could not treat his classmates like this, I raised my voice. I told him to apologize profusely to the other person and that I never want to see such behavior again. I resolved the situation with my parents immediately after class.
Interview, Warning
The mother of the first pupil apologized to me and said that she would arrange for him at home. However, this aggressive behavior was repeated after some time. It was time to find out why this was happening. Since the school is in a small village, I was told that the father of the first pupil is aggressive and is not afraid to lay a hand on mother and son. The son observes such behavior and then, if it is not his, applies it to his classmates. The police were called on the father several times, but to no avail. If the first pupil does not come to school with bruises or the mother does not decide to intervene, the situation is unsolvable.
2. ročník ZŠ, 7 let
Chodí ven se spolužáky, tráví čas s otcem, lozí po stromech
Lhaní,Vulgární vyjadřování,Fyzické násilí
Magisterské, Učitelství pro 1. stupeň + Speciální pedagogika
Byla přestávka mezi hodinami a já se šla podívat do své třídy. Většina dětí svačila nebo si povídala. Sedla jsem si za katedru a vypisovala formuláře k začátku školního roku. Najednou slyším křik, sprostá slova a brek. Okamžitě jsem zvedla hlavu a viděla jsem, že vzadu na koberci je hlouček kluků a jeden z nich pláče. 'Paní učitelko, on mu dal facku!' ozvalo se. Zvedla jsem se a šla se podívat, co se stalo. Jeden z žáků seděl na koberci a dlaněmi si zakrýval tváře. Přišla jsem blíž k němu, všimla jsem si, že pláče. Zeptala jsem se ho, co se stalo a on zavzlykal a řekl, že ho jiný žák uhodil. Podívala jsem se na toho druhého a ten se tvářil duchem nepřítomně. 'Je to pravda?' řekla jsem. Ten se vyhýbal očnímu kontaktu a byl zticha. 'Byl to on, paní učitelko, já jsem to viděl.' Ozval se jeden z žáků.
Žák je 7letý žák 2. třídy. Rád tráví čas venku s kamarády a s otcem. Jezdí spolu na motorce. Žák rád lozí po stromech. Více jsem o něm nezjistila, není moc sdílné dítě. Je spíše tichý a v hodinách se často ztrácí. Nechápe zadání, zasněně se dívá z okna a věčně je pozadu. Z jeho očí je vidět, že je zmatený a myšlenkami úplně jinde. Často si volá učitele, buď aby zkontroloval, zda dělá věc správně anebo v častějších případech, protože neví, co má dělat. Žák sedí v první lavici. Jiný žák se chová agresivně, aby spolužáky něčím zaujal a bavili se s ním.
Vzala jsem si jak jednoho, tak druhého do kabinetu a situaci začala řešit separovaně od třídy. První žák se přiznal, že druhému dal facku, protože mu nechtěl dovolit jít hrát s nimi stolní hokej. Hádali se, že prvního žáka nikdo v týmu nechce. Situace se vyhrotila a první žák začal být agresivní. Druhý žák měl rudé tváře od facky a oči od pláče. Důrazně jsem prvnímu žákovi vysvětlila, že takto se chovat ke spolužákům nemůže, zvýšila jsem hlas. Řekla jsem mu, ať se druhému pořádně omluví, a že už nechci takové chování nikdy vidět. Situaci jsem ihned po vyučování řešila s rodiči.
Matka prvního žáka se mi omlouvala a říkala, že mu doma domluví. Toto agresivní chování se však po nějakém čase opakovalo znova. Bylo na čase zjistit, proč se tak děje. Jelikož je škola v malé vesnici, doneslo se ke mně, že otec prvního žáka je agresivní a nebojí se na matku i syna vztáhnout ruku. Syn takovému chování přihlíží a pak jej, pokud není po jeho, aplikuje na spolužáky. Na otce byla několikrát volána policie, avšak bezvýznamně. Pokud první žák nepřijde do školy s modřinami nebo se nerozhodne zakročit matka, je situace neřešitelná.