At the beginning of the school year, I became a third-year class teacher at a multi-year high school. I replaced a colleague who went on maternity leave. I had not taught this class before, so it was a new experience for me and also my first experience with classroom management. In one of the introductory lessons, I noticed that some of the students were not paying attention and were making noise. He stopped after my admonition, but instead of having fun with each other, some of the students started sending each other notes with writing. Seeing that all their attention was focused on writing and making notes instead of paying attention, I decided to confiscate their notes. At that moment, I noticed that several students started to look very guilty and it looked like they were afraid that I could read the content of the writings. The rest of the hour was quiet. As soon as the class ended, I went to the office and decided to read the notes. Most of the content was about everyday things, but one response from a student included a section where he mocks me, mocks me, and calls me a profanity here as well. That's why I decided to solve the situation and wanted to find out who is the author of the mentioned part concerning my person.
The mentioned group of the class, which sent cards to each other, contained 5 pupils. They were all boys and very good friends. Their academic results were above average, but their 'party' was known for occasionally disrupting classes or not paying attention.
Verbal aggression
was no longer teaching the class that day, so I decided to think the whole thing over at home and not deal with the incident until the next day. The next day I waited until the big break and then called a group of five boys to my office. I explained to them that the content of the writing was completely unacceptable and that I was very disappointed by their behavior. After that, I called on them to confess who is the author of the mentioned part mocking my person. The boys were quiet and no one confessed. At that moment, a fellow teacher entered the office and I sent the boy back to class. I confided in my colleague what had happened and it made him very upset. He decided to take matters into his own hands. Out of the 5 boys he picked one he was convinced did it and accused him of it even though he had no hard evidence. The accused boy was very upset about it afterwards and confided in his friends. As soon as they found out, one of the students admitted that it was him and came to tell me in the office that it was not his friend.
Interview, Cooperation with experts
did manage to find out the author of the mentioned writing, but I was saddened by the fact that it was only possible because a fellow teacher accused the wrong student. In retrospect, I think that I should have kept the whole matter to myself and not shared it with my colleagues. In my opinion, I did not choose the right solution and I should have dealt with the given situation differently. The student who wrote the note later apologized to me in the office, just as a colleague apologized to the student for wrongly suspecting him. I didn't have a similar problem with the group of 5 boys, but I felt that our mutual trust had been damaged. I only taught the given class for a year and then went on maternity leave.
13 let, tercie (osmileté gymnázium)
Sport, hudba
Mgr., Aj a OV
Na začátku školního roku jsem se stala třídní učitelkou tercie na víceletém gymnáziu. Nahrazovala jsem kolegyni, která šla na mateřskou dovolenou. Tuto třídu jsem dříve neučila, takže to pro mě byla nová zkušenost a zároveň i první zkušenost s třídnictvím. V jedné z úvodních hodin jsem si všimla, že část žáků nedává pozor a dělají hluk. Ten po mém napomenutí ustál, avšak místo bavení se mezi sebou, si místo toho část žáků začala posílat lístečky s psaním. Jelikož jsem viděla, že se jejich veškerá pozornost zaměřuje na psaní a tvoření lístečků, místo dávání pozoru, rozhodla jsem se jim lístečky zabavit. V tom momentě jsem vypozorovala, že se několik žáků začalo tvářit velice provinile a vypadalo to, jako by se báli toho, že bych si obsah těch psaní mohla přečíst. Zbytek hodiny panoval klid. Jakmile hodina skončila, odešla jsem do kabinetu a rozhodla jsem se přečíst ty lístečky. Většina obsahu se týkala každodenních věcí, avšak jedna odpověď od žáka obsahovala část, kde se mi vysmívá, zesměšňuje mě a označil mě zde také jedním vulgárním výrazem. Proto jsem se rozhodla situaci řešit a chtěla jsem zjistit, kdo je autorem zmíněné části týkající se mé osoby.
Zmíněná skupina třídy, která si mezi sebou posílala lístečky, obsahovala 5 žáků. Všichni to byli kluci a velice dobří kamarádi. Jejich studijní výsledky byly nadprůměrné, avšak jejich 'partička' byla známá tím, že občas vyrušuje v hodinách nebo nedává pozor.
V ten den jsem danou třídu již neučila, a proto jsem se rozhodla, že si celou věc promyslím doma a incident začnu řešit až následující den. Druhý den jsem počkala do velké přestávky a následně jsem si skupinu pěti chlapců zavolala k sobě do kabinetu. Vysvětlila jsem jim, že obsah psaní je zcela neakceptovatelný a že mě jejich chování velice zklamalo. Poté jsem je vyzvala, ať se přizná ten, kdo je autorem zmiňované části zesměšňující mou osobu. Chlapci byli potichu a nikdo se nepřiznal. V ten moment do kabinetu vstoupil kolega učitel a chlapce jsem poslala zpátky do třídy. Kolegovi jsem se svěřila, co se stalo a toho to velmi rozčílilo. Rozhodl se, že danou věc vezme do vlastních rukou. Z těch 5 chlapců si vybral jednoho, o kterém byl přesvědčený, že to udělal a obvinil ho z toho, i když neměl průkazné důkazy. Ten obviněný chlapec byl z toho poté velice rozrušený a svěřil se svým kamarádům. Jakmile se to dozvěděli, tak se jeden z žáků přiznal, že to byl on a přišel mi sdělit do kabinetu, že jeho kamarád to nebyl.
Autora zmíněného psaní se mi sice podařilo zjistit, ale byla jsem smutná z toho, že se to podařilo až tím, že kolega učitel obvinil nesprávného žáka. S odstupem času si myslím, že jsem si celou záležitost měla nechat sama pro sebe a nesdělovat ji svým kolegům. Dle mého názoru jsem nezvolila správné řešení a měla jsem se s danou situací vypořádat jinak. Žák, který napsal lísteček se mi v kabinetě posléze omluvil, stejně jako se omluvil kolega žákovi, že jej neprávem podezříval. Se skupinkou 5 chlapců jsem pak již neměla žádný podobný problém, ale cítila jsem, že byla pošramocena naše vzájemná důvěra. Danou třídu jsem pak již učila pouze rok a poté jsem odešla na mateřskou dovolenou.