The situation was such that it was a rather old case. It was one of my first classes in which I had a classroom teacher. The majority of the class was made up of boys and it was quite a challenging class, there were a few with dyslexia and dysgraphia, two boys even with ADHD. They were always loud and rowdy at break time, as I say, this class was hard to handle. There were a lot of such smaller problems that we solved. But what I specifically remember was the problematic behavior of one pupil who, during the 7th grade, started taking aids from his classmates without permission. It happened a few times that he used the tools, but then the situation worsened in such a way that he started destroying them until they were unrecognizable. In several cases, either I or my colleagues encountered it during the supervision, during breaks. But the problem went so far that one girl even came to me personally to complain to the cabinet. I probably wasn't even surprised at that moment, because the boy in question had been known for a long time to be one of the more problematic ones, but at the time I felt very sorry for the damaged pupils. After all, even at that time, school supplies were not one of the cheapest.
The problematic pupil was a boy with average, in some subjects even below average, results. He was one of those who could never stay calm for long, always tending to annoy and provoke others. He had divorced parents, he spent more time with his mother, but even she did not devote herself 100% to him and did not supervise his school performance. He was extroverted, loud, liked to pick on others, even if he didn't always mean it personally. He had a bunch of classmates around him, who sometimes also liked to join in his behavior.
Violation of classroom/school rules
The solution was that the problem was longer-term, and my colleagues and I always tried to correct it only by admonishing or making a note in the student's book. This usually took a long time. In the beginning, it was about taking things, but he always returned them to his classmate within a few minutes. This is what the students often complained to me about during breaks. Then the worse stage looked like he took one of the other students' art education water cup and started destroying it. For example, in the way that he mixed water with tempera colors, clay from flowers, what we had on the windowsill and maybe even a piece of some snacks. This was really gross and disgusting, it was figured out right after the break. I ordered him to immediately return the cup to its original state. It wasn't really a matter of harassing one classmate yet, but he usually took tools so differently from everyone without distinction. But what was the peak of this problematic behavior happened sometime in the spring, when first there was a fight between the boys, it was supposed to be a fight, but none of the colleagues, not even I, were involved in this case. And it got to the point where the boy threw the school bag of one of his classmates out of the window. That was already extreme.
Consequences, Warning
The result was that it went all the way to the school principal because it was a long-term problem and needed to be addressed with a bad behavior grade. In addition, in one lesson, I taught the whole class that destroying other people's things is really inappropriate and none of the teachers wish for this situation to happen again. I also informed the parents about the problem at the class meetings, and in the semester the boy was awarded a 'two' for behavior. But that didn't change the fact that something similar always happened from time to time and that's how the whole problem here became unsolvable. Fortunately, nothing as big as throwing the briefcase out the window ever happened again, but even so, it was one of the reasons why the class was still not completely calm. I consider it an unsolved case, but it was hardly possible to do anything else at that moment, when even the aggravated behavior grade did not affect. Over time, for example in the 9th grade, things got better and here the cases were less rare, but they never disappeared completely.
12 let, 7. ročník
fotbal, hokej, hraní počítačových her
Braní věcí,Ničení majetku
vysokoškolské vzdělání (Mgr.), aprobace AJ a NJ
Situace byla taková, že se jednalo o dost starší případ. Byla to jedna z mých prvních tříd, u které jsem měla třídnictví. Většinu ve třídě tvořili chlapci a byla to docela náročnější třída, pár jich tam bylo s dyslexií a disgrafií, dva chlapci dokonce i s ADHD. O přestávkách byli vždy hluční a ulítaní, jak říkám, tahle třída byla náročná na zvládnutí. Takových menších problémů, co jsme řešili, byla spousta. Ale co si konkrétně vybavuju, bylo problémové chování jednoho žáka, který v průběhu 7. ročníku začal brát pomůcky svým spolužákům bez svolení. Párkrát se stalo, že pomůcky použil, potom se ale situace zhoršovala tím způsobem, že je začal ničit tak, až byly k nepoznání. V několika případech jsem na to buď já, nebo kolegové během dozoru, narazili o přestávkách. Problém ale zašel tak daleko, že si za mnou přišla jedna dívka i osobně stěžovat do kabinetu. Nejspíš jsem v tu chvíli nebyla ani překvapená, protože o daném chlapci se už déle vědělo, že patří mezi problematičtější, ale bylo mi tehdy velice líto poškozených žáků. Přeci jen už i v té době nebyly školní pomůcky jedny z levnějších.
Problematický žák byl chlapec s průměrným, v některých předmětech až podprůměrným prospěchem. Byl to jeden z těch, kteří nikdy nevydrželi déle v klidu, měl neustále tendenci obtěžovat a provokovat ostatní. Měl rozvedené rodiče, více času trávil s matkou, ale i ta se mu stoprocentně nevěnovala a nedohlížela na jeho školní prospěch. Byl extrovertní, hlasitý, rád si utahoval z ostatních, i když to vždy nemusel myslet osobně. Měl kolem sebe partu spolužáků, kteří se k jeho chování občas také rádi přidali.
Řešení bylo takové, že problém byl dlouhodobější, a vždy jsme se ho s kolegy snažili napravit pouze napomenutím či poznámkou do žákovské knihy. Tohle většinou na delší dobu zabralo. Ze začátku šlo o braní věcí, kdy je ale vždy spolužákovi do pár minut vrátil. To si mi žáci také o přestávkách často stěžovali. Potom to horší stádium vypadalo tak, že třeba vzal jednomu z ostatních žáků kalíšek na vodu do výtvarné výchovy a začal ji ničit. To třeba tím způsobem, že do něj zamíchal vodu s temperovými barvami, hlínu z květin, co jsme měli na parapetu a ještě snad kousek nějaké svačiny. Tohle bylo opravdu hnusné a nechutné, tenkrát se na to přišlo hned o dané přestávce. Přikázala jsem mu, ať kalíšek okamžitě vrátí do původního stavu. Ještě tady vlastně nešlo o obtěžování jednoho spolužáka, ale obvykle si bral pomůcky tak různě ode všech bez rozdílu. Co ale bylo vrcholem tohoto problémového chování, tak se stalo někdy na jaře, kdy nejprve mezi chlapci došlo k nějaké potyčce, schylovalo se to údajně k bitce, ale nikdo z kolegů, ani já, jsme u tohoto případu nebyli. A došlo to až k tomu, že chlapec vyhodil školní aktovku jednoho ze spolužáků z okna. To už bylo extrémní.
Výsledek byl takový, že se to dostalo až k řediteli školy, protože šlo o ten dlouhodobý problém a bylo potřeba to řešit zhoršenou známkou z chování. Kromě toho jsem v jedné vyučovací hodině celou třídu poučila o tom, že ničit věci ostatním je opravdu nevhodné a nikdo z pedagogů si nepřejeme, aby se tato situace opakovala. Na třídních schůzkách jsem také s problémem obeznámila rodiče a v pololetí byla chlapci udělena 'dvojka' z chování. To ale neměnilo nic na tom, že se čas od času vždy něco podobného stalo a tak se vlastně celý tady ten problém stal nevyřešitelným. Naštěstí už nikdy nedošlo k tak velké věci, jako vyhození aktovky z okna, ale i přesto to byl jeden z důvodů, proč už pořád ve třídě nebyla úplně klidná atmosféra. Považuji to za nevyřešený případ, ale ono v tu chvíli šlo jen stěží udělat něco jinak, když ani zhoršená známka z chování nezabírala. Postupem času, třeba v 9. třídě už to potom bylo lepší a tady ty případy byly méně ojedinělé, ale nikdy nevymizely úplně.