Student T. physically attacked his classmate during a long break. A colleague who was in charge of the corridor was the first to hear about the situation and immediately informed me. We took the attacked student, who had a visible red spot on his neck after the attack, from the classroom to the office, where he described to us exactly what happened. I immediately contacted his mother, who picked up the student in about 10 minutes and took him to the doctor. Meanwhile, T. was waiting in the classroom under the supervision of a colleague. The whole time he sat in his seat as if nothing had happened. When I asked him why he attacked a classmate, he said he didn't know. His grandmother came to get him in about 15 minutes. After they both left, I started to find out what exactly happened in the class. I asked different students one after the other and their statements coincided. The student took a chair to the back of the classroom and wanted to kick it. A classmate pushed his chair away, so the student attacked him - first he punched him, then he pushed him to the ground and started hitting him in the chest. When the classmate tried to get up, the student grabbed him by the neck and started yanking him.
Even before the attack, T. had a problem with controlling his emotions and was prone to aggression. So we made an appointment with a special psychologist in the fall. The student spoke openly with her and seemed sincere. He said he has an older brother who beats him for no reason. Although he lives with his mother, he visits his father, who lives in Russia, during the holidays. It is said that his ears often hurt because he had an accident with firecrackers, and his bones also hurt because he had a lot of fractures. The pupil was alone at the meeting with the psychologist, so I arranged another meeting with his mother and older brother, which the pupil did not attend. My mother told me that the student does go to see his father, but he lives in a nearby town, not in Russia. He also never had an injured ear and never broke anything. The brother claimed that it was the student himself who started the fights and he was just defending himself. We advised the mother to spend more time with the pupil and to seek further professional help, for which we gave her contacts.
Physical aggression, Violation of classroom/school rules
Immediately after the attack, we contacted the psychologist, whom the student has been seeing since November, and agreed on further cooperation. We also sent the mother to see a pediatrician. During January and February, the hands-on intervention program took place in the classroom. During the holidays, the pupil spent two weeks in a child psychiatry facility. He was diagnosed with a speech disorder (98.5 stutter) that made communication difficult, and as a result he developed various defense mechanisms.
Working with the collective, Interview, Cooperation with experts
The attack took place when the student was in the 4th grade, now he is in the 7th grade. He still tends to be aggressive, but the situation has definitely improved. The student regularly goes to psychiatry and to the clinic of clinical psychology, and is also medicated according to the doctor's recommendation. The other students in the class know the student's problems and know how to communicate with him properly. When a problematic situation arises, in the absence of the student, the class teacher discusses everything with them, but then he does not return to the situation together with the student. In addition, there is always a community circle once a month.
4
sport, kreslení
Emoční labilita
vysokoškolské magisterské, obor chemie
Žák T. o velké přestávce fyzicky napadl svého spolužáka. Kolegyně, která měla na chodbě dozor, se o situaci dozvěděla jako první a ihned mě informovala. Napadeného žáka, který měl po útoku na krku viditelnou červenou skvrnu, jsme odvedli ze třídy do kabinetu, kde nám popsal, co přesně se stalo. Okamžitě jsem kontaktovala jeho matku, která si žáka asi za 10 minut vyzvedla a odvedla ho k doktorovi. T. mezitím čekal ve třídě pod dohledem kolegyně. Celou dobu seděl na svém místě, jako by se nic nestalo. Když jsem se ho zeptala, proč zaútočil na spolužáka, tak řekl, že neví. Jeho babička si pro něj přišla asi za 15 minut. Když oba odešli, začala jsem zjišťovat, co přesně se ve třídě stalo. Ptala jsem se postupně různých žáků a jejich výpovědi se shodovaly. Žák si do zadní části třídy odnesl židli a chtěl do ní kopat. Spolužák mu židli odsunul, a tak na něj žák zaútočil – nejdřív mu dal pěstí, pak ho svalil na zem a začal ho bít hrudníku. Když se spolužák pokoušel zvednout, chytil ho žák za krk a začal s ním trhat.
Už před útokem měl T. problém s ovládáním svých emocí a měl sklony k agresivitě. Takže na podzim jsme domluvili schůzku se speciální psycholožkou. Žák s ní mluvil otevřeně a působil upřímně. Říkal, že má staršího bratra, který ho bezdůvodně bije. Bydlí sice s matkou, ale otce, který žije v Rusku, o prázdninách navštěvuje. Často ho prý bolí uši, protože měl úraz s petardami, a taky kosti, protože měl dost zlomenin. Na schůzce s psycholožkou byl žák sám, takže jsem si pak s jeho matkou a starším bratrem domluvila další schůzku, které se žák už neúčastnil. Matka mi řekla, že za otcem žák sice jezdí, ale bydlí v nedalekém městě, ne v Rusku. Taky nikdy neměl zraněné uši a nikdy si nic nezlomil. Bratr tvrdil, že bitky vyvolává sám žák a on se jenom brání. Matce jsme doporučili, aby trávila s žákem více času, a aby vyhledala další odbornou pomoc, na kterou jsme jí dali kontakty.
Hned po útoku jsme zkontaktovali psychologa, ke kterému žák už od listopadu chodí, a domluvili se na další spolupráci. Taky jsme matku poslali za dětským pediatrem. Během ledna a února ve třídě probíhal intervenční program Podané ruce. O prázdninách strávil žák dva týdny na dětské psychiatrii v zařízení. Byla mu diagnostikována porucha řeči (98.5 koktavost), která mu komplikovala komunikaci, a v důsledku toho si vybudoval různé obrané mechanismy.
K útoku došlo, když byl žák ve 4. třídě, dnes už chodí do 7. třídy. Pořád má sklony k agresivitě, ale situace se rozhodně zlepšila. Žák pravidelně chodí na psychiatrii a do ordinace klinické psychologie, taky je podle doporučení doktora medikován. Ostatní žáci ve třídě znají žákovi problémy a vědí, jak s ním správně komunikovat. Když nastane problémová situace, v nepřítomnosti žáka s nimi třídní učitel všechno rozebere, ale pak se už se společně s žákem k situace nevrací. Navíc vždycky jednou měsíčně probíhá komunitní kruh.