We were writing a test, the student was caught, as described by his classmate. When I asked if he was copying, he deliberately lied to me that he wasn't copying. I confiscated the test from him.
The student is rather quiet, likes physical education, shows less in other subjects.
Violation of classroom/school rules
After finishing the written test, I called the student and had the following conversation with him. First, I pointed out its positive aspects, fairness in sport, without which sport makes no sense. An unfair sport loses fans because it is not fun if it does not reflect the actual performances of the athletes. It is the fans who admire the real performances, not the deception. In addition, athletes cannot develop. Defeats can move on. You can learn from them and win deservedly next time. After all, overcoming sporting challenges is what motivates athletes themselves. It's the same with copying. It is a deception that does not pay off because the student is deceiving himself. False success prevents him from improving. The mistakes that I admit to myself, on the contrary, can lead to permanent improvement, they make me think and find out what I don't understand. Lying is an escalation of this deception, and it also has unfortunate consequences for the class collective, as it can motivate other students not to learn from mistakes. It spoils the whole class team. He didn't get a grade or an A on the unwritten test. The only punishment was moments of uncertainty when his test was confiscated.
Interview
The student acknowledged the mistake, promised that it would not happen again and was allowed to write the test again. Apparently he understood the agreement, because the behavior did not repeat itself. I was completely satisfied with the solution to the situation, because he admitted his mistake and the behavior did not repeat itself. In the given solution, I behaved in a completely supportive manner when I followed up on his favorite sports activity. I pointed out the connections between fairness in sports and in school. The demands were quite reasonable as at his age he could be expected not to cheat.
8. ročník ZŠ, 14. let
počítače, sport
Lhaní,Podvody
Mgr., Čj, Nj, dějepis
Psali jsme test, žák byl přistižen, jak opisuje od svého spolužáka. Na můj dotaz, zda opisoval, mi záměrně lhal, že neopisuje. Test jsem mu zabavila.
Žák je spíš tichý, má rád tělocvik, méně se projevuje v ostatních předmětech.
Po ukončení písemného testu jsem si žáka zavolala a měla s ním následující rozhovor. Nejdříve jsem poukázala na jeho kladné stránky, férovost ve sportu, bez které sport nedává smysl. Neférový sport ztrácí příznivce, protože nebaví, když nezrcadlí skutečné výkony sportovců. Právě příznivci obdivují skutečné výkony, nikoliv podvod. Navíc se sportovci nemohou rozvíjet. Porážky mohou posunout dál. Dá se z nich učit a příště zaslouženě zvítezit. Koneckonců právě překonávání sportovních výzev je tím, co motivuje samotné sportovce. Podobné je to s opisováním. Je to podvod, který se nevyplácí, protože žák se klame sám sebe. Falešný úspěch mu brání ve zlepšení. Chyby, které si sám připustím, naopak mohou vést k trvalému zlepšení, nutí přemýšlet a zjišťovat, čemu nerozumím. Lhaní je vystupňováním tohoto podvodu a má i neblahé důsledky na třídní kolektiv, protože může motivovat ostatní žáky neučit se z chyb. Kazí tím celý třídní kolektiv. Nedostal ani poznámku, ani pětku z nenapsaného testu. Jediným trestem byly okamžiky nejistoty, kdy mu byl zabaven test.
Žák chybu uznal, slíbil, že už se to nebude opakovat a směl napsat test znovu. Zjevně domluvu pochopil, protože se chování už neopakovalo. S řešením situace jsem byla zcela spokojena, protože přiznal chybu a chování se již neopakovalo. V daném řešení jsem se zachovala zcela podporujícím způsobem, když jsem navázala na jeho oblíbenou sportovní činnost. Poukázala jsem na souvislosti mezi férovostí ve sportu a ve škole. Nároky byly zcela přiměřené, protože lze v jeho věku od něho očekávat, že nebude podvádět.