became the class teacher of one of the ninth classes and immediately started to observe problems. One of the students was often disruptive in the class (snacking, shouting at classmates, playing videos on his mobile phone, etc.). He laughed at the comments rather than taking them seriously. His deteriorating academic performance was also a problem. It reminded me of the case of the student I told you about.
The student lives with his mother and stepfather, with whom he has a complicated relationship. Most of the time he is out with friends or playing sports. He prepares for school to the best of his ability, but is disruptive and not paying attention in class. He gets along well with his classmates, he is one of the prominent personalities in the class. Study results gradually worsen.
Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal disruption of lessons
During the lesson, it helped if I threatened the student in question with a class reprimand, the behavior improved for a time (mostly for a few class hours). But the problem returned periodically and worsened over time. Thanks to my experience, I started to solve the situation differently than in the previous case. After the lesson, I came to the student and asked him if he could stay in the classroom for a few more minutes. Our conversation revealed that he was not interrupting because he had something against me, but rather out of boredom and to amuse his classmates. He also talked about how difficult it is for him at home, but did not specify the situation further. I explained to him that we can work together in class, not harm each other by interrupting and yelling. I suggested that I involve him more in the teaching (handing out notebooks, writing on the board, etc.). The student agreed and our conversation ended. The very next week there was a significant improvement. The student was calmer, less disruptive and more attentive. It looked like the problem was solved. However, the deterioration of academic performance continued. I therefore decided to talk to the pupil's former class teacher. She told me that the student has been living with his mother and stepfather for several months, that they do not have a very warm relationship and that this could be the main reason for the problems. I decided to talk to the student a second time. I carefully honed in on the family topic, whether he has a suitable study environment, whether his parents help him with his homework, what the general environment is like at home, etc. The student confided in me that things are not easy at home and that he misses his father. His stepfather usually ignores him, and if he does, he is more likely to yell at him at home than to praise him. In addition, it is said that he will soon have a sister or brother. After listening to the student, I decided to talk to his mother. I invited her the same week to talk about my son, his academic results and behavior. At the beginning, I stated that the student's behavior has improved a lot, but that I am mainly concerned about the student's academic results and willingness to learn. I told the mother that I had spoken to the student and that he was talking about a bad family situation. The mother confirmed to me that her son's relationship with his stepfather is not ideal, that it is a long-term problem and that she will talk to the student at home. After these conversations, I thought about how to help the student. I thought of the possibility of unpaid tutoring, which could be conducted directly by me and one colleague. The student with the worst results was in the Czech language and mathematics taught by my good colleague. I agreed with her that we could introduce one-hour tutoring blocks twice a week, in which we would focus on the subjects of mathematics and the Czech language, which we had already discussed in class. I shared the information about the tutoring with the student's mother and also talked to the student about it, that it would be good if he attended these classes and it would help him achieve better academic results. The student agreed.
Support, Interview
After a few weeks, I noticed the first improvement (in mathematics and the Czech language), from an average grade of 4 to 5, it became an average of 2 to 3. In other subjects, the results were the same as at the beginning, but within a few months, they also started to improve. Behavior problems have almost completely disappeared, and the student even boasted to me that he started reading and going to the library. Overall, I evaluate my solution positively and I am glad that I motivated the student to better academic results. I only regret one thing, and that is that I did not react in the same way in the first similar case as in this one.
14 let (9. třída)
sport – fotbal, tenis
Rušení výuky,Nepracovitost
titul Mgr., aprobace český a anglický jazyk (2. stupeň ZŠ)
Stala jsem se třídní učitelkou jedné z devátých tříd a ihned jsem začala pozorovat problémy. Jeden z žáků ve třídě často vyrušoval (svačil, pokřikoval na spolužáky, pouštěl videa na mobilu atd.). Poznámkám se spíše smál, než že by je bral vážně. Problémem byl rovněž jeho zhoršující se studijní prospěch. Připomnělo mi to případ žáka o kterém jsem Vám říkala.
Žák žije se svojí matkou a nevlastním otcem, se kterým má komplikovaný vztah. Většinu času je venku s kamarády či sportuje. Do školy se v rámci svých možností připravuje, v hodinách však vyrušuje a nedává pozor. Se spolužáky vychází dobře, je jednou z výrazných osobností ve třídě. Studijní výsledky se postupně horší.
Během výuky pomohlo, když jsem dotyčnému žákovi pohrozila třídní důtkou, chování se na čas (většinou na několik vyučovacích hodin) zlepšilo. Problém se ale periodicky vracel a časem došlo ke zhoršení. Díky zkušenostem jsem situaci začala řešit jinak než v předešlém případě. Po hodině jsem přišla za žákem a poprosila ho, jestli by ještě nemohl pár minut zůstat ve třídě. Z našeho rozhovoru vyplynulo, že nevyrušuje kvůli tomu, že by měl něco proti mé osobě, ale spíše z nudy a aby pobavil spolužáky. Rovněž mluvil o tom, jak to má doma těžké, ale více situaci nespecifikoval. Vysvětlila jsem mu, že můžeme v hodině spolupracovat, nikoliv si vzájemně dělat zle vyrušováním a okřikováním. Navrhla jsem mu, že ho více zapojím do výuky (rozdávání sešitů, psaní na tabuli atd.). Žák souhlasil a náš rozhovor skončil. Hned následující týden došlo k významnému zlepšení. Žák byl klidnější, méně vyrušoval a dával více pozor. Vypadalo to, že problém je vyřešen. Avšak ke zhoršování studijního prospěchu docházelo i nadále. Rozhodla jsem se tudíž promluvit s bývalou třídní učitelkou žáka. Sdělila mi, že už několik měsíců žák bydlí se svojí matkou a nevlastním otcem, že nemají zrovna vřelé vztahy a že tohle by mohl být ten hlavní důvod problémů. Rozhodla jsem se podruhé promluvit i s žákem. Opatrně jsem zabrousila na rodinné téma, jestli má vhodné studijní prostředí, jestli mu pomáhají rodiče s úkoly, jaké je doma celkově prostředí atd. Žák se mi svěřil, že to doma nemá jednoduché a že se mu stýská po otci. Nevlastní otec si ho většinou nevšímá a když už, tak ho doma spíš okřikne, než že by ho pochválil. Navíc prý bude mít co nevidět sestru nebo bratra. Po vyslechnutí žáka jsem se dále rozhodla promluvit si s jeho matkou. Pozvala jsem ji ještě ten samý týden, abychom si promluvili o synovi, jeho studijních výsledcích a chování. Na úvod jsem uvedla, že chování žáka se velmi zlepšilo, ale že mě trápí u žáka hlavně studijní výsledky a ochota učit se. Sdělila jsem matce, že jsem mluvila s žákem a že mluvil o špatné rodinné situaci. Matka mi potvrdila, že vztahy s nevlastním otcem nemá její syn ideální, že je to dlouhodobý problém a že si s žákem doma promluví. Po těchto rozhovorech jsem přemýšlela, jak žákovi pomoct. Napadla mě možnost neplaceného doučování, které bych mohla vést přímo já a jedna kolegyně. Nejhorší výsledky měl totiž žák právě z českého jazyka a matematiky, kterou učila moje dobrá kolegyně. Domluvila jsem se s ní, že bychom mohli zavést 2x do týdne hodinové doučovací bloky, ve kterých bychom se věnovali učivu matematiky a českého jazyka, které jsme v hodinách již probrali. Informace o doučování jsem sdělila matce žáka a rovněž si o tom popovídala s žákem, že by bylo dobré, kdyby tyto hodiny navštěvoval a pomohlo by mu to k lepším studijním výsledkům. Žák souhlasil.
Po několika týdnech jsem pozorovala první zlepšení (v matematice a českém jazyce), z průměrné známky 4 až 5 se stal průměr 2 až 3. V ostatních předmětech byly výsledky stejné jako na začátku, ale v horizontu několika měsíců se začly zlepšovat i ty. Problémy s chováním téměř úplně vymizely, a dokonce se mi žák pochlubil že začal číst a chodit do knihovny. Celkově hodnotím svoje řešení kladně a jsem ráda, že jsem žáka motivovala k lepším studijním výsledkům. Lituji jen jedné věci, a to že jsem v prvním podobném případě nezareagovala podobně jako v tomto.