This story happened when I once started teaching at this gymnasium. I was a first year homeroom teacher of an average class. It wasn't exactly the most troubled class, but there weren't any particularly gifted students either. Well, there was a boy in that class who kept asking questions in class. For example, when I was explaining some new material there, the student asked me about 30 times in one lesson. And they were questions like - What's the weather like today? What time is it? What will you do after school? What is actually being learned in chemistry? How is this example calculated? (the student had already calculated it).
As I mentioned before. The class was average. There were no problem students, except for that one student. But not particularly gifted either. Except for that one person in question, who was always the first to finish everything and when he got bored, he started shouting various random questions. Of course, it disturbed all his other classmates. I also constantly received complaints from parents that their children could not concentrate on their studies. Other teachers also began to complain that the student in question was doing this in their classes as well and that I, as the class teacher, should solve it. Since I had no experience, I didn't really know how to solve it and I was fumbling. But I also told myself at the beginning that I can handle everything myself and that I don't need help or advice from anyone. And that was probably the mistake.
Verbal disruption of lessons
am not very proud of this solution that I used at the beginning. But it was the first thing that came to my mind, because everyone was pressuring me from all sides to finally do something with him. When he started asking me various nonsensical questions again in class, I ignored him at first and pretended to do nothing. However, he started to ask more intensively and especially louder, which could no longer be tolerated. So I started at him and started shouting at him: "You're exaggerating, you can't be quiet for a while, me and your classmates can't concentrate either. Close immediately, otherwise it will be bad.
Disrespectful communication
None of these steps I took brought any significant changes, after the class reprimand the student stopped the problem behavior for a while, but after a month everything was back to normal.
žák na gymnáziu (1. ročník SŠ)
Rád čte knihy, dívá se na dokumenty a rád hledá různé nové informace na internetu
Rušení výuky,Nepozornost
vysokoškolské – titul PhD., aprobace chemie
Tento příběh se stal, když jsem kdysi začínal učit na tomto gymnáziu. Byl jsem prvním rokem třídní učitel třídy s průměrným prospěchem. Nebyla to zrovna nejproblémovější třída, ale žádní mimořádně nadaní studenti to také nebyli. No a v té třídě byl kluk, který se neustále v hodinách na něco ptal. Když jsem tam například vykládal nějakou novou látku, tak se mě ten student třeba 30krát za jednu vyučovací hodiny na něco zeptal. A byly to otázky typu – Jaké je dnes počasí? Kolik je hodin? Co budete dělat po škole? Co se vlastně učí v chemii? Jak se počítá tento příklad? (žák už to měl přitom spočítané).
Jak už jsem předtím zmiňoval. Třída byla průměrná. Nebyli tam nijak problémoví žáci, až tedy na toho jednoho studenta. Ale ani nijak obzvlášť nadaní. Až tedy zase na toho jednoho dotyčného, který měl vždy jako první vše hotové a když se začal nudit, tak začal vykřikovat různé nahodilé otázky. Samozřejmě, že to rušilo všechny ostatní jeho spolužáky. Chodily mi neustále i stížnosti od rodičů, že se jejich děti nemůžou soustředit na učivo. Také si začaly stěžovat ostatní učitelé, že to dotyčný student dělá i v jejich hodinách a že já jako třídní učitel bych to měl vyřešit. Jelikož jsem neměl žádnou praxi, tak jsem moc nevěděl, jak to řešit a tápal jsem. Ale také jsem si na začátku říkal, že zvládnu vše sám a že přeci nepotřebuji od nikoho pomoct ani poradit. A to byla asi ta chyba.
Na toto řešení, které jsem na začátku použil moc pyšný nejsem. Ale bylo to první, co mě napadlo, jelikož na mě tlačili všichni ze všech stran ať už s ním něco konečně udělám. Když se mě v hodinách zase začal ptát na různé nesmyslné otázky, tak jsem ho napřed ignoroval a dělal jakoby nic. Avšak on se začal ptát intenzivněji a hlavně hlasitěji, což už se nedalo snášet. Tak jsem na něj vystartoval a začal jsem na něj křičet: „To už přeháníš, nemůžeš být chvíli zticha, já a ani tví spolužáci se nezvládáme soustředit. Okamžitě zklapni, jinak bude zle.
Žádný z těchto kroků, které jsem podstoupil žádné výrazné změny nepřinesl, po třídní důtce student problémového chování na chvíli zanechal, ale po měsíci se vše vrátilo do starých kolejí.