The pupil has been different from the children for a long time. He is very emotionally unstable. Little things throw him off or upset him. In the past, it happened that he inappropriately evaluated the situation and hurt his classmates. As a result of these incidents, the children keep a distance from him and are more reserved towards him. We have been working with a school psychologist for a long time, who emphasizes the need for an individual approach to the student, both in the social and educational fields. So there was a need to set up such a climate in the classroom, in which the children and the student will feel good and where a satisfactory learning process will also take place, even though it is of course very complicated in his case. If he gets a bad grade, he gets angry or cries for hours on end. After all, we can't give him all the stars. That would not be fair to the other children. Unfortunately, the differences are there.
The student was diagnosed with autism spectrum disorder even before starting school. It manifests itself in his reduced ability to work - he needs a lot of time to solve elementary tasks. It is also demanding on the working environment. Many stimuli from the environment disturb him. He also has problems with attention, which fluctuates strongly. He shows emotional instability when studying and during breaks. He is easily thrown by something and shows it with anger or aggression. However, he doesn't seem to want to intentionally hurt anyone, he likes people. It's more of his defense mechanism. His tuning is rather anxious. Has difficulty understanding some speech expressions, especially more abstract and complex expressions. His ability to read, write and count does not yet seem to be very ingrained (mathematical imagination is insufficient). The student requires a very specific approach to work, a large amount of attention and support during work. He does not tolerate criticism or negative evaluations well. It needs a kind and patient approach. We try to keep it among the children, even if it is sometimes really difficult in terms of knowledge and skills.
Diagnosis, Emotional outbursts, Failure to attend class
In cooperation with the school psychologist and special pedagogue, the pupil's legal representatives were recommended to visit a pedagogical-psychological counseling center. The counseling report was then recommended back to the school and support measures were proposed in the form of an individual education plan. The main goal of IEP is to develop the student's skills to the widest possible extent and emphasize integration into the class collective. In practice, it looks like the student sits separately from his classmates and has an assistant working with him to help him. We informed the parents that it will be really hard work to keep him in class. They refuse to put him in a special school and I understand that. We all like the student very much and we hope that he will make it with us as long as possible.
Support, Interview, Cooperation with experts
Together with the student's parents, we set up regular consultations with the class teacher and the counseling center. In the home environment, a calmer regime was recommended, not to overload it. Together with the student, we again agreed that he would not put off the tasks, but complete them regularly every day, in order to avoid unnecessary stress. We also agreed on cultivating independence at work, but of course we are very happy that he has an assistant at his disposal, just so he knows that she is not supposed to do tasks for him. In teaching, we make sure that he does not receive too complex assignments - we shorten, simplify. It is important to keep it brief and clear. In the first step of the work, my assistant and I have agreed that either I or she will always support him, and then we try to make him work on his own as much as possible. In the evaluation, we switched to a verbal evaluation system, in which we mainly try to capture what he does well, positively motivate and appreciate knowledge. During the tests, we prefer that the student be tested orally. If this is not possible, then we are more benevolent towards his mistakes, which he makes in writing. We evaluate only the serious ones. We also let him (and the parents) know about the individual tests in advance, so that the preparation can be divided into several parts and there is no time pressure. Above all, we try to respect the student's individual needs as much as possible, assess and adjust everything individually. At the same time, however, we try not to discount him significantly. For example, he has the same set of outputs as other students, but the difference is in the content and mainly the concept. I have to say that I am very happy with how the student is holding up. He's really trying, he's a smart kid.
8 let, 3. ročník
Hry s ostatními  deskové, pohybové ad.) a na hřišti
Mgr. – Čj, Hv
Žák se dlouhodobě od dětí odlišuje. Je velmi emočně nevyrovnaný. Drobné věci ho rozhodí nebo rozčílí. V minulosti se stalo, že nepřiměřeně vyhodnotil situaci a ublížil spolužákům. V důsledku těchto incidentů si od něj děti drží odstup a jsou vůči němu rezervovanější. Dlouhodobě spolupracujeme se školní psycholožkou, která zdůrazňuje potřebu individuálního přístupu k žákovi, v oblasti sociální i vzdělávací. Vznikla tedy potřeba nastavit ve třídě takové klima, ve kterém se děti i žák bude cítit dobře a kde bude docházet také k uspokojivému procesu učení, i když je to samozřejmě v jeho případě hodně komplikované. Při špatném hodnocení se vzteká nebo několik hodin vkuse pláče. Přece mu ale nemůžeme dávat samé jedničky. To by nebylo spravedlivé vůči ostatním dětem. Ty rozdíly tam bohužel jsou.
Žák byl ještě před nástupem do školy diagnostikován poruchou autistického spektra. Projevuje se u něj ve snížené pracovní schopnosti – potřebuje hodně času k řešení elementárních úkolů. Je náročný také na pracovní prostředí. Mnoho podnětů z okolí ho ruší. Problémy má také s pozorností, která u něj silně kolísá. Při učení i o přestávkách se u něj projevuje emoční nestálost. Snadno ho něco rozhodí a dává to najevo vztekem nebo agresí. Nezdá se však, že by chtěl někomu úmyslně ublížit, lidi má rád. Je to spíše jeho obranný mechanismus. Jeho ladění je spíše úzkostné. Má obtíže porozumět některým řečovým projevům, zejména abstraktnějším a složitějším vyjádřením. Nezdá se u něj ještě příliš zakořeněná schopnost čtení, psaní a počítání (matematická představivost je nedostačující). Žák vyžaduje velmi specifický přístup k práci, velké množství pozornosti a podpory při práce. Špatně snáší kritiku nebo negativní hodnocení. Potřebuje laskavý a trpělivý přístup. Snažíme se jej udržet mezi dětmi, i když po znalostní a dovednostní stránce je to někdy opravdu oříšek.
Ve spolupráci se školní psycholožkou a speciální pedagožkou byla zákonným zástupcům žáka doporučena návštěva pedagogicko-psychologické poradny. Zpráva z poradny poté byla doporučena zpět škole a navržena podpůrná opatření ve formě individuálního vzdělávacího plánu. Hlavním cílem IVP je rozvíjení žákovi dovedností v co nejširší možné míře a důraz na integraci do třídního kolektivu. V praxi to vypadá tak, že žák sedí odděleně od spolužáků a má k sobě na pomoc asistentku, která s ním pracuje. Rodiče jsme obeznámili s tím, že bude opravdu dřina udržet ho ve třídě. Odmítají umístit ho do zvláštní školy a já tomu rozumím. Žáka máme všichni moc rádi a doufáme, že to s námi zvládne co nejdéle.
S rodiči žáka jsme si nastavili pravidelné konzultace s třídní učitelkou a s poradenským centrem. V domácím prostředí byl doporučen klidovější režim, nepřetěžovat ho. Spolu s žákem jsme se zase domluvili, že nebude úkoly odkládat, ale plnit je pravidelně každý den, abychom tak předešli zbytečnému stresu. Dohodli jsme se také na pěstování samostatnosti při práci, ale samozřejmě jsme moc rádi, že má asistentku k dispozici, to jen aby věděl, že nemá plnit úkoly za něj. Ve výuce dbáme na to, aby nedostával příliš složitá zadání – zkracujeme, zjednodušujeme. Je důležité, aby to bylo stručné a jasné. V prvním kroku práce jsme s asistentkou domluvené, že ho vždy buď já nebo ona podpoříme, dále už se snažíme, aby v co největší míře pracoval sám. V hodnocení jsme přešli na systém slovního hodnocení, ve kterém se snažíme zejména vystihnout to, co se mu daří, pozitivně motivovat a oceňovat vědomosti. Během písemek dáváme přednost tomu, aby byl žák zkoušen ústně. Když to nejde, tak jsme benevolentnější k jeho chybám, kterých se při psaní dopouští. Hodnotíme jen ty závažné. Jednotlivá zkoušení mu (a rodičům) také dáváme vědět s větším předstihem, aby mohla být příprava rozdělena do více dílčích částí a nedocházelo k časovému presu. Především se snažíme v co největší míře respektovat žákovi individuální potřeby, vše posuzovat a nastavovat individuálně. Zároveň se mu však snažíme výrazně neslevovat. Například má nastavené stejné výstupy jako ostatní žáci, rozdíl je ale v obsahu a hlavně pojetí. Musím říct, že mám velkou radost z toho, jak se žák drží. Opravdu se snaží, je to šikovný kluk.