One day, the maid of honor came to me to tell me that a girl suddenly ran out of a group of children playing with stuffed animals and started vomiting and crying. They could not get out of the girl what had happened, whether she was feeling sick or just sick, so the girl was sent home. The next day the girl came to school, but she was behaving strangely. She looked as if something had frightened her and she jerked her gaze towards the boy in the penultimate pew. The girl was avoiding the surroundings, so I thought I wouldn't scare her any more, I just came up to her and told her that if she needed anything, I'd be in my office, I have tea and biscuits there, so she can come and anything to confide In the afternoon there really was a timid knock on the door and that girl came. After talking for a while on a topic that made her feel safe, she slowly began to move on to the reason why she came to see me. The boy in the penultimate bench was said to be showing her some video with naked people on his mobile phone and forcing her to watch until the end, even though she didn't want to. From the brief narration, I immediately understood what it was about, tried to calm the girl down, and after she calmed down, went home.
The student who played the video to others probably didn't want to harm others in any way, he was just curious and had to share what he discovered. As it turned out, he had downloaded some pornographic video that he forwarded with the boys in class and while waiting for his parents in the school club, he also showed the video to children who came near him.
Failure to meet school obligations/unpreparedness for classes, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal aggression
I invited the boys who brought and distributed this video to my office. I asked how they got the video and why they wear it to school. One of them is said to have found the video by accident on the Internet and brought it to school to show off to his friends, who of course also wanted the video. It seemed that they regretted the act, they didn't mean it badly and didn't want to get into trouble. The video was deleted from the mobile phones, the boys promised not to wear this to school again. Although I felt sorry for them, how scared they looked and that they regretted their actions, each of them received a reprimand from the class teacher and extra homework as punishment.
Consequences, Support, Interview
There was never a problem with the boys in this area. The video seems to have been forgotten and I haven't noticed another offense with them. They are now studying at a gymnasium, where they have no problems. I would certainly appreciate keeping a cool head while dealing with both issues. The approach was professional to both victims and perpetrators. I also consider the idea of an anonymous mailbox to be successful. I would definitely think better about the punishment, it seems to me that these two problems have a different weight of offense, so the punishment should be different in each case and not identical. When dealing with a problem with a bully, I would definitely focus more on the girl after I heard about some problems in the middle of the year to see if she changed her behavior, the fact that the teacher learned that the bullying continued until the end of the school year, I she will come very late, she should have definitely increased her punishment by two for behavior. I would definitely deal with both cases with the parents, I would further grade the bullying with a 2 for behavior, and I would punish the dissemination of pornography with a reprimand from the class teacher. I would also be very impressed by the behavior and awareness of the mistakes of the culprits themselves, if I saw how they realize their transgression and regret it, I would easily reduce/extend the punishment, also according to the subsequent behavior in the following months.
Žák 1.stupně ZŠ
-
Potřeba pozornosti
Mgr. – Vko, ČJ, Dě, výchovné poradenství
Vybavuji si hned několik případů a nikdy to nedopadlo nejlíp. V prváku jsme byli na výletě a cestou zpět jsme jeli autobusem. Řekla jsem třídě, že ty peníze vezmeme z třídního fondu. Když jsme pak další den měli hodinu, tak jsem se jich ještě raději zeptala, jestli to teda chtějí vzít z fondu nebo mi dá každý 10 korun, ať to máme z krku a nemusí se pak ještě dodatečně řešit fond. Všichni mi hned těch 10 korun přinesli, až na tohodle kluka, kterej hned zvýšil hlas a začal: 'Řeklo se, že se to vezme z fondu! Kašlu na vás, nic platit nebudu...' Tak mu říkám: 'Podívejte se, všichni ty peníze dali, třída si to teď tak rozhodla, nechcete to mít taky už z krku?' Ať už jsem řekla cokoliv, zabejčil se a prostě ty peníze nechtěl dát. Bylo to sice jen deset korun, ale já to přece nebudu platit za někoho, kdo je na mě drzej. Druhý případ byl ve třeťáku. Zkoušeli jsme si psát slohovku, jako jsou u maturit. Vždy jim říkám, ať píšou co nejlíp, ať se to dá přečíst, že to po nich nikdo luštit nebude a bude to jako chyba. I tak si s tím dávám práci, ale po něm to opravdu přečíst nešlo a jelikož některé věty nebyly k přečtení, musela jsem mu strhnout známku, protože z toho byl vlastně nesouvislý text. Jemu se to ale samozřejmě nelíbilo, tak se se mnou přišel hádat. Slušně jsem mu řekla, kde je problém. Říkal: 'No ale vždyť to jde normálně přečíst!'
No ten byl hroznej, hrozně agresivní, aspoň teda pokud bereme jako agresivitu urážky a zvyšování hlasu. Fyzicky si nikdy nic nedovolil, ale jak někdy slyšíme o tom, jak támhle někdo vystřílel školu, tak kdyby tenhle kluk měl přístup ke zbrani, ruku bych za to do ohně nedala, že ji nepoužije. Měla jsem aspoň štěstí, že třída byla vždy na mé straně. Když jsem vybírala ty peníze a on se tam se mnou hádal, tak mu už i žáci říkali: 'Tak jí to prostě dej, ne?'
S těma penězma jsem se ho snažila několik minut přesvědčit. Pak mi jeden z jeho spolužáků podsunul deset korun, ať už je to za náma a řekl, že si to s ním potom sám vyřídí. U tý slohovky jsem mu navrhla řešení. Zdejší učitel dějepisu byl tenkrát nějakým tím ústředním komisařem, co právě pročítá slohové práce u maturit. Říkala jsem, že za tím tedy půjdem a uvidíme, co na to řekne on, jestli to dokáže přečíst. Hned řekl: 'Na to vám kašlu,' a odešel. Chtěla jsem ho i podpořit a chválit ho třeba za dobré odpovědi, ale když jsem se třeba třídy na něco ptala, on řekl nějakou odpověď a ona mohla být i správně, jen jsem mu hůř rozuměla, tak jsem se ho zeptala, jestli to může zopakovat a on řekl: 'Tak nic,' a už jsem z něj nic nedostala.
No výsledek vlastně žádnej, proto to řikám jako asi nejhůř zvládnutý situace. Nikdy se to vlastně nijak nedořešilo a ten žák se nikdy nezměnil. Udělala jsem, co jsem mohla, snažila jsem se ho podporovat, nabídla jsem mu konzultace třeba ohledně tý slohovky a nic. Upřímně jsem ráda, že ho mám už z krku a nenapadá mě vůbec nic, co bych ještě mohla pro něj udělat.