Since the morning, I have noticed that the student is full of energy and naughty. From the first lesson, he did not listen to the teacher's explanation at all and did not respond to her instructions. He wasn't paying attention and was distracted. I tried to encourage him to concentrate and motivate him in many ways, but it was fruitless. He talked back, was rude to me and the teacher and even cursed. He was doing his job, he didn't know what to do at all. If he started the exercise, he never finished it. He was disturbing with laughter, shouting so that the children could not concentrate. In the second half of the hour, he even put his feet on the table. He then began running off the bench to wherever he thought of, refusing to return and respect his place.
From the age of two, the pupil attended a children's group for several months, after which he attended a kindergarten in the regional capital for less than a year. After moving, he joined a smaller kindergarten in our elementary school in our town. He attended kindergarten with a delay of 3 years. Due to his problematic behavior, he underwent a series of examinations at the age of 4, on the basis of which he was diagnosed with ADHD. On the recommendation of the PPP, a pupil from the age of 4 was assigned a teacher's assistant for eight hours a day. From September 1, 2020, the student entered the 1st grade of our elementary school. Attendance is regular, with minimal sickness. The student stays at school from 6:45 a.m. to 3:00 p.m. In the afternoon, he spends time in the group. The boy lives together with his two siblings with his mother in the family home of his grandparents. The mother cooperates with the elementary school, she is interested in the boy. She regularly consults everything with the teachers and monitors the boy's condition in written reports - diaries, in which the boy is evaluated by the teachers for individual parts of the day with smileys. The motivational system proves itself, the mother awards rewards for the highest daily number of smileys. So far, the boy's father has not visited the elementary school, nor has he expressed an interest in information regarding his son's behavior and education by phone. The student is usually very well and carefully prepared for the lesson in terms of material. Grandparents and mother's parents are also interested in the boy. The process of adapting to the rules was already very problematic in our kindergarten. Although, thanks to his quickness, he orientated himself in the new environment quickly and without difficulty, he was not willing to influence his inappropriate behavior for a long time. It took several months before he was able to accept the set rules of behavior at all. For a long time, he tried to see if his bad behavior in the system would result in some bug, which he could use immediately thanks to his cleverness and alertness. He actually tries it all the time, but it must be said that he now has a firm grasp of what is expected of him, how and why he should behave correctly. At first, the pupil absolutely did not respect the fixed rules, which are clearly laid out by the kindergarten and according to which other children follow. He did not recognize any authority and responded to orders with oppositional defiance. In some situations, his behavior was markedly antisocial. With the help of a motivational reward system, due to the maximum consistency and great commitment of the assistant and pedagogues and fixed boundaries in behavior, it was possible to compensate the pupil's behavior. Now the student knows the rules of behavior well, he is able to follow them. However, he is well aware of the fact that he is under constant surveillance. If this supervision stopped, the student would quickly take advantage of the situation. After the coronavirus hiatus, during which he was out of education for a longer period of time, he entered elementary school relatively unimpaired, in good shape and able to continue what we set and where we left off. Undoubtedly, home education had an influence on this fact, it is up to others to judge. The student is a smiling, well-adjusted, very lively, sensitive boy with a short attention span. He is rather solitary, but accepts children. He never knowingly harms children. If it did, it was the result of rash and reckless behavior that he later regretted. He always tenderly apologized to the children. He likes physical contact (stroking hands) for which he is grateful. At the same time, he can show strong displeasure. Especially in situations where they have to curb their inappropriate behavior. He can be angry, cunning, he can lie and cheat and violate established rules of behavior. But now he is able to correct his behavior more and think more about the consequences of his transgressions. Although he respects authority much more than in his earlier years in Kindergarten, he is still able to constantly cross the boundaries of behavior on a daily basis.
Diagnosis, Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
The student refused to return to his seat. I told him to come back and not run between the benches, but it was no use. Rather, it seemed to me that he reacted completely the opposite. He didn't even listen to the teacher and behaved the same way. The whole class suffered from the student's behavior and the teacher's explanation was completely prevented by the student's unacceptable behavior. I thought of taking the student out of the classroom. I told the teacher about my intention and she agreed. I took the student's hand and told him that we were leaving the class. Surprisingly, he listened to me and went with me. I planned to walk him down the aisle. I first walked with the student. At first he was surprised by the new situation, because we had not walked down the hall together before. But after a while, he stopped enjoying it and started shouting in the corridor as well. So that he wouldn't disturb the lessons in the classrooms, I went into a quiet gentle trot with him. We ran through all the corridors of the school, after about 5 minutes we returned to the classroom door. I talked with the student about how the teacher will be surprised when she sees a 'new' student who behaves completely differently.
Support, Transfer of student, Interview, Cooperation with experts, Warning
The student got tired of running and perceived what I was telling him. He promised to get better and we entered the classroom. He returned to his seat and was much calmer. He took his pencil and tried to work on the assignments we had for the rest of the class. For the rest of the lesson, the student was calmer, he responded to my words, but in the following lessons, working with him was difficult again.
9 let, 2. třída
Pohybová aktivita
Vyrušování výuky,Vykřikování,Neposlušnost,Lhaní,Podvody,Neúcta k autoritám,Vulgární vyjadřování
vysokoškolské, speciální pedagogika
Od rána jsem pozorovala, že žák je plný energie a zlobivý. Od první vyučovací hodiny vůbec neposlouchal výklad učitelky a nereagoval na její pokyny. Nedával pozor a byl roztržitý. Snažila jsem se ho povzbuzovat ke koncentraci a motivovat mnoha způsoby, ale bylo to bezvýsledné. Odmlouval, byl drzý na mě i paní učitelku a dokonce nadával. Práci odbýval, vůbec nevěděl, co má dělat. Pokud cvičení začal, vůbec ho nedokončil. Vyrušoval smíchem, vykřikoval tak, že se děti nemohly soustředit. V druhé půli hodiny si dal dokonce nohy na stůl. Poté začal vybíhat z lavice kamkoliv ho napadlo a odmítal se vrátit a respektovat své místo.
Žák od dvou let navštěvoval několik měsíců dětskou skupinu, poté necelý jeden rok docházel do MŠ v krajském městě. Po přestěhování nastoupil do menší MŠ naší ZŠ v našem městě. Do MŠ docházel i s odkladem 3 roky. Kvůli jeho problematickému chování absolvoval ve 4 letech sérii vyšetření, na základě kterých mu byla stanovena diagnóza ADHD. Na doporučení PPP byl žákovi od 4 let přidělen asistent pedagoga na osm hodin denně. Od 1. 9. 2020 nastoupil žák do 1. třídy naší ZŠ. Docházka je pravidelná, s minimální nemocností. Žák pobývá ve škole od 6:45 do 15:00. Odpoledne tráví čas v družině. Chlapec žije spolu s dvěma sourozenci s matkou v rodinném domě svých prarodičů. Matka se základní školou spolupracuje, o hocha se zajímá. Vše pravidelně konzultuje s učitelkami a stav hocha sleduje i z písemných zpráv - deníků, ve kterých je hoch učitelkami ohodnocen za jednotlivé části dne smajlíky. Motivační systém se osvědčuje, za nejvyšší denní počet smajlíků uděluje odměny matka. Otec hocha doposud ZŠ nenavštívil, ani telefonicky neprojevil zájem o informace, které by se týkaly chování a vzdělávání syna. Žák bývá na výuku po materiální stránce velice dobře a pečlivě připraveni. O hocha se zajímají i prarodiče, rodiče matky. Proces adaptace na pravidla již v naší MŠ byl velmi problematický. Ačkoliv se díky své bystrosti v novém prostředí zorientoval rychle a bez potíží, nebyl ochotný ovlivnit své nepatřičné chování ještě dlouhou dobu. Trvalo několik měsíců, než byl schopen nastavená pravidla chování vůbec akceptovat. Dlouhou dobu zkoušel, jestli v systému jeho špatné chování – důsledek nebude nějaká chybička, které by díky své vychytralosti a pohotovosti ihned mohl využít. Zkouší to vlastně neustále, ale je nutno říci, že nyní má již pevné ukotveno, co se od něj očekává, jak a proč se má správně chovat. Zpočátku žák absolutně nerespektoval pevně stanovená pravidla, která má MŠ jasně vytyčená a podle kterých se ostatní děti řídí. Neuznával jakoukoliv autoritu a na příkazy reagoval opozičním vzdorem. V některých situacích bylo jeho chování výrazně asociální. S pomocí motivačního systému odměn, díky maximální důslednosti a velkému nasazení asistenta a pedagogů a pevně stanovených hranic v chování se podařilo žákovo chování zkompenzovat. Nyní žák pravidla chování dobře zná, je schopen se podle nich řídit. Je si však dobře vědom skutečnosti, že je pod neustálým dohledem. Pokud by tento dohled ustal, žák by situace rychle využil. Po koronavirové pomlce, během které ze vzdělávání vypadl na delší dobu, nastoupil do ZŠ relativně nezhoršený, v dobré formě a byl schopen pokračovat v tom, co jsme nastavili a tam, kde jsme přestali. Na tomto faktu měla bezpochyby vliv domácí výchova, je na posouzení jiných. Žák je usměvavý, dobře naladěný, velice živý, citlivý hoch s krátkodobou pozorností. Je spíše samotářský, ale děti přijímá. Dětem vědomě nikdy neubližuje. Pokud se tak stalo, bylo to následkem zbrklého a neuváženého chování, kterého následně litoval. Dětem se vždy soucitně omluvil. Má rád fyzický kontakt (pohlazení po rukou), za který je vděčný. Současně dokáže dát najevo i výraznou nelibost. Zvláště v situacích, kdy musí omezit své nevhodné chování. Umí být naštvaný, vychytralý, umí lhát a podvádět a porušovat stanovená pravidla chování. Nyní je již ale schopen své chování více korigovat a více promýšlet vzhledem k důsledkům svých prohřešků. Ačkoliv respektuje autoritu daleko více než v dřívějších letech v MŠ, je stále ještě schopen hranice chování neustále denně překračovat.
Žák se odmítal vrátit na své místo. Říkala jsem mu, ať se vrátí a nepobíhá mezi lavicemi, ale nemělo to žádný smysl. Spíš mi přišlo, že reagoval úplně opačně. Neposlouchal ani paní učitelku a choval se stejně. Celá třída žákovým chováním trpěla a výklad učitelky byl naprosto znemožněn žákovým nepřijatelným chováním. Napadlo mě vzít žáka mimo třídu. Řekla jsem o svém záměru učitelce a ta souhlasila. Vzala jsem žáka za ruku a oznámila mu, že odejdeme ze třídy. Kupodivu mě poslechl a šel se mnou. Měla jsem v plánu se s ním projít po chodbě. S žákem jsem se nejprve procházela. Zpočátku byl novou situací překvapený, protože jsme se spolu po chodbě ještě neprocházeli. Po chvíli ho to ale přestávalo bavit a začínal vykřikovat i na chodbě. Aby nerušil výuku ve třídách dala jsem se s ním do tichého mírného poklusu. Běhali jsme po všech chodbách školy asi po 5 minutách jsme se vrátili ke dveřím třídy. S žákem jsem si povídala o tom, jak bude paní učitelka překvapená, až uvidí 'nového' žáka, který se chová úplně jinak.
Žák se běháním unavil a vnímal, co mu říkám. Slíbil, že se polepší a vešli jsme do třídy. Vrátil se na své místo a byl daleko klidnější. Vzal tužku a snažil se po zbytek hodiny pracovat na úkolech, které jsme měli. Po zbytek vyučovací hodiny byl žák klidnější, reagoval na má slova, ale v následujících hodinách byla práce s ním opět náročná.