From the beginning of the year in which the pupil started the sixth grade of primary school, it was clear to the pupil and the class teacher that the pupil would need some degree of individual approach. Even so, they could not imagine what actually awaits them in the next month or so. Constant rocking in the chair, shouting answers or even loud singing in class, refusing to work, obscene gestures and their subsequent false denials are a handful of the most common problems that were encountered with the student in all cases almost every lesson, regardless of which cantor he was just leading her.
Although the student is a boy with enormous potential, his behavior and inattentiveness make his result look average or worse. During the breaks, he is completely relaxed, he chats with the cantors on supervision, he often entertains the class by playing the keyboard, and once he even brought his saxophone.
Lying and cheating, Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
The teacher met the student, and therefore his constant excesses, on a daily basis. Therefore, after some time, when calm coaxing and admonishing did not help at all, he unfortunately resorted to raising his voice, developed an aversion to the student and began to try to pay him as little attention as possible. He completely stopped answering the student's questions that were off topic, he did not notice his grimace, he did not deal with his behavior with him, and he only reported the student's disciplinary offenses to the class teacher and wrote them down in a red notebook.
Consequences, Disrespectful communication, Interview, Cooperation with experts, Warning
Unfortunately, this procedure had no results at all. In the short term, when the student's behavior was not dealt with by the teacher, sooner or later the cantor could not stand the situation, and either shouted at the student or, in more serious cases, sent him to be educated outside the classroom at ŠPP. From a long-term point of view, this method also did not bear fruit, as the pupil's behavior did not improve in any way, which was a problem not only for all pedagogues, from whom the pupil was the target of provocations in class, but also for the rest of the pupils' classmates, who were in an environment where it's hard to teach anything when you have to run away from the topic every 5 minutes due to the extreme indiscipline of one 'problem individual'. The situation began to improve only after the pupil collected such a number of notes and complaints that he was awaited by the educational committee, a proposal for a deuce in behavior and a reprimand from the class teacher. At this committee, the student finally expressed his opinion about what led him to this behavior. He told those present that he often gets bored in class, can't stay focused, shouts out answers because he would like to be praised for getting them right, and many other things. On the basis of this interview, the pupil later visited a pedagogical and psychological counseling center, where he was diagnosed with ADHD, dysorthography and dyslexia.
13 let, 6. ročník
Videohry, hra na saxofon, rybaření
Provokace,Lhaní
Vysokoškolské (Bc.) – AJ, Dějepis
Již od začátku roku, ve kterém žák začínal šestou třídu základní školy, bylo žákovi a třídní učitelce jasné, že bude žák potřebovat nějakou míru individuálního přístupu. Ani tak si ale nedokázali představit, co je v následujícím zhruba měsíci vlastně čeká. Neustálé houpání na židli, vykřikování odpovědí nebo dokonce hlasitý zpěv v hodině, odmítání pracovat, sprostá gesta a jejich následné lživé popírání jsou hrstkou těch nejčastějších problémů, které se s žákem skloňovaly ve všech pádech téměř každou vyučovací hodinu, bez ohledu na to, který kantor ji zrovna vedl.
Žák je sice kluk s obrovským potenciálem, ale jeho chování a nepozornost způsobují, že jeho prospěch výsledně vypadá spíše průměrně, nebo i hůř. O přestávkách bývá naprosto pohodový, povídá si s kantory na dozoru, často baví třídu hrou na klávesy a jednou donesl dokonce svůj saxofon.
Učitel se s žákem, a tudíž i jeho neustálými excesy, setkával dennodenně. Proto po nějaké době, když už klidné domlouvání a napomínání absolutně nepomáhalo, uchýlil se bohužel ke zvyšování hlasu, vybudoval si k žákovi averzi a začal se snažit věnovat mu co nejméně pozornosti, jak jen to bylo možné. Kompletně přestal odpovídat na žákovi dotazy, které byly mimo téma, nevšímal si jeho grimas, neřešil s ním jeho chování a žákovi kázeňské prohřešky už pouze hlásil třídní učitelce a zapisoval do červeného sešitu.
Tento postup však bohužel neměl vůbec žádné výsledky. Z krátkodobého hlediska, když žákovo chování neřešil učitel, tak dříve nebo později situaci nevydržel kantor, a žáka buďto okřiknul, nebo v závažnějších případech odeslal se vzdělávat mimo třídu do ŠPP. Z hlediska dlouhodobého tato metoda taktéž nepřinesla ovoce, jelikož žákovo chování se nijak nelepšilo, což byl problém nejen pro všechny pedagogy, z nichž si žák dělal v hodinách terč provokace, ale také pro zbytek žáků spolužáků, kteří se nacházeli v prostředí, kde se často těžko něco učí, když je potřeba od tématu každých 5 minut odbíhat kvůli extrémní nekázni jednoho 'problémového jedince'. Situace se začala zlepšovat až poté, co žák nasbíral takový počet poznámek a stížností, že ho čekala výchovná komise, návrh na dvojku z chování a napomenutí třídního učitele. Na této komisi se totiž žák konečně vyjádřil k tomu, co jej vedlo k tomuto chování. Přítomným osobám sdělil, že se v hodinách často nudí, nedokáže udržet pozornost, odpovědi vykřikuje, protože by se mu líbilo, kdyby ho za ty správné někdo pochválil, a spoustu dalších věcí. Na základě tohoto pohovoru žák později navštívil pedagogicko-psychologickou poradnu, kde mu bylo diagnostikováno ADHD, dysortografie a dyslexie.