The entire sixth year was divided into two classes, two new groups were created and I became the class teacher of one of them. Originally there were three classes, so let's say that at least a third of the students in the class always knew each other. The two students each went to a different class, but it looked like they sat down as soon as they were reassigned. They were very good friends until the end of the seventh grade, they sat together in the desk, and although sometimes they did not pay attention in class, it was more because they talked than because of arguments against each other. However, during the vacation between seventh and eighth grade, both boys' personalities changed greatly, they stopped having fun, and when the new school year came around, they couldn't cope with it. Out of habit, they sat in the same desk, but they started provoking each other and disturbing the lessons in a completely different way than I and my colleagues were used to. I tried to solve this problem by sitting down and talking, and boys. One student stopped talking to the other in class, but the second student kept turning his attention to the first, even though they were now sitting in different classrooms. Other pupils sitting near the other pupil started to join in the disturbance. The first pupil began to loudly defend himself against the attacks and cursed the whole class and the teachers. The fact that some colleagues did not react to the provocations of the second student and only channeled the outbursts of the first student had the result that the first student began to limit school and accumulated quite a lot of unexcused hours during the month.
The first pupil is a relatively quiet type of person until nobody notices him. He reacts badly to provocations – he speaks vulgarly, acts aggressively, shouts and sometimes threatens. He lives only with his mother, his father has a second family and shows no interest in his son. He rarely works in class and behaves inappropriately towards teachers. His friends are considerably older and not a good influence on him (former students who were 'well-known companies'), he is interested in anarchist movements. The second pupil is very extroverted, he has fun with everyone in the class. Although he is disruptive in class, he achieves average to above-average results. Both father and mother are teachers, they always pray for their son and look for problems in other students. The school psychologist recommends testing the other student for ADHD. The other student often provokes other classmates just to see their reaction.
Nonverbal disruption of lessons, Not attending to teaching/Inattention to teaching, Attendance problems, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons, Bullying
first tried to solve the unexcused lessons of the first pupil with his mother and with the first pupil, when it became clear that his absence from school was caused by bullying in the classroom, I also started to solve the problem with the parents of the second pupil (the first pupil confided that the bullying started with his comments) and with the other pupils in the class. The parents of the second pupil acted condescendingly towards me and later the school management, they stood up for their son, they failed to look at the matter objectively, they flaunted the good grades of the second pupil and, conversely, the poor grades of the first pupil. A lecture by a former student on the topic of bullying and its forms was organized for the entire second grade of the school. I moved the first pupil and the second pupil again, this time to completely opposite ends of the classroom so that they met as little as possible in the classroom. The second student began directing his remarks to the classmates who sat closest to him. The first pupil returned to his original behavior, he still did not cooperate in class, but he no longer shouted at his classmates and stopped swearing at the teachers. After about two months, the parents of the second pupil transferred their son to the second primary school in the city. They justified the move by saying that our school uses outdated textbooks and low-quality teaching methods.
Working with the collective, Transfer of student, Interview
think the problem between the first student and the second student sort of resolved itself. By sitting further away from each other, they no longer caused conflict between each other, each kind of disturbed each other in the lessons in their own way, which was already a much smaller problem. I can't say how the relationships in the class would have developed since the second student moved to another school, but now the class is in the ninth grade, and apart from the first student not completing assignments and not cooperating in the lessons, there are no conflicts that I would call bullying. I think the lecture about bullying helped a lot. When I asked the class before the lecture what bullying actually was, they could only say a few things.
14, 8. ročník
Hudba, přátelé
Mgr., OV, D, ČJ
Celý šestý ročník byl přerozdělen do dvou tříd, vznikly tak dva nové kolektivy a já jsem se stala třídní učitelkou jednoho z nich. Původně byly třídy tři, takže řekněme, že alespoň třetina žáků se ve třídě vždy znala. Dva žáci chodili každý do jiné třídy, ale vypadalo to, že si hned při přerozdělování sedli. Do konce sedmé třídy byli velmi dobří přátelé, seděli spolu v lavici, a přestože někdy v hodinách nedávali pozor, tak to bylo spíše protože si povídali než kvůli hádkám proti sobě. Během prázdnin mezi sedmou a osmou třídou však došlo k velkým změnám v osobnostech obou chlapců, přestali se bavit a když nadešel nový školní rok, nedokázali se s tím nijak vyrovnat. Ze zvyku si sedli do jedné lavice, začali se ale navzájem provokovat a vyrušovat v hodinách úplně jiným způsobem, než jsme byli já a moji kolegové zvyklí. Tento vzniklý problém jsem zkusila vyřešit rozsazením a promluvou a chlapci. Jeden žák přestal v hodinách na druhého mluvit, ale druhý žák pořád obracel svou pozornost na prvního, přestože nyní každý seděl ve třídě jinde. K vyrušování se začali připojovat i ostatní žáci sedící v blízkosti druhého žáka. První žák se vůči útokům začal hlasitě bránit a vulgárně nadávat celé třídě i učitelům. To že někteří kolegové nereagovali na provokace druhého žáka a pouze usměrňovali výlevy prvního žáka mělo za výsledek, že první žák začal školu omezovat a během měsíce nasbíral poměrně dost neomluvených hodin.
První žák je poměrně tichý typ člověka, dokud si ho nikdo nevšímá. Špatně reaguje na provokace – vyjadřuje se vulgárně, jedná agresivně, křičí a někdy vyhrožuje. Žije pouze s matkou, otec má druhou rodinu a o syna nejeví zájem. V hodinách málokdy pracuje a k učitelům se chová nevhodně. Jeho přátelé jsou podstatně starší a nemají na něj dobrý vliv (bývalí studenti, kteří byli 'známé firmy'), zajímá se o anarchistická hnutí. Druhý žák je velmi extrovertní, ve třídě se baví se všemi. Přestože v hodinách vyrušuje, dosahuje na průměrné až nadprůměrné výsledky. Otec i matka jsou učitelé, za syna vždy orodují a hledají problém v ostatních žácích. Školní psycholog doporučuje vyšetření druhého žáka na ADHD. Druhý žák často provokuje ostatní spolužáky, jen aby viděl jejich reakci.
Neomluvené hodiny prvního žáka jsem se nejdříve snažila vyřešit s matkou a s prvním žákem, když vyšlo najevo, že jeho nechození do školy bylo zapříčiněno šikanou ve třídě, začala jsem problém řešit i s rodiči druhého žáka (první žák se svěřil, že šikana začala jeho poznámkami) a s ostatními žáky ve třídě. Rodiče druhého žáka se mnou a později i s vedením školy jednali povýšeně, syna se zastávali, nedokázali se na věc dívat objektivně, oháněli se dobrým prospěchem druhého žáka a naopak špatným prospěchem prvního žáka. Pro celý druhý stupeň školy byla uspořádána přednáška od bývalé žákyně na téma šikana a její formy. Prvního žáka a druhého žáka jsem znovu přesadila, tentokrát na úplně opačné konce učebny tak, aby se ve třídě potkávali co nejméně. Druhý žák začal své poznámky směřovat na spolužáky, kteří seděli k němu nejblíže. První žák se vrátil ke svému původnímu chování, v hodinách pořád nespolupracoval, ale už nekřičel po spolužácích a přestal nadávat učitelům. Po asi dvou měsících rodiče druhého žáka svého syna přehlásili na druhou základní školu ve městě. Přesun odůvodnili tím, že na naší škole se používají zastaralé učebnice a nekvalitní učební metody.
Myslím si, že se ten problém mezi prvním žákem a druhým žákem vyřešil tak nějak sám. Tím, že seděli dál od sebe už nevyvolávali konflikt mezi sebou, každý si tak nějak vyrušoval v hodinách po svém, což už byl ale daleko menší problém. Nedokážu říct, jak by se ty vztahy ve třídě vyvíjely dál, protože druhý žák se přesunul na jinou školu, ale teď je ta třída v devítce, a kromě neplnění úkolů a nespolupracování v hodinách prvního žáka tam nejsou žádné konflikty, které bych nazvala šikanou. Myslím si, že hodně pomohla i ta přednáška o šikaně. Když jsem se totiž před přednáškou ve třídě ptala, co to ta šikana vlastně je, dokázali říct jen pár věcí.