We went to the zoo. I went alone with the class, because they simply didn't have anyone else, which is often the case at school. I went with the approx. 24 students to the zoo across the whole area and back. We had a program there and so on. When we arrived at the school after those x hours in the field, one group of children decided that it would be a lot of fun if they held the door of the subway and did not get off at the station where we have school. I got out, the children got out. But it was so that the class was big, so the children were not at one door, they were at several subway doors, and those who were close to me got off with me. Most people got out, but about 3 to 5 kids, I don't remember exactly how many, just didn't get out. They held the subway door so it wouldn't open, laughed merrily and rode on. And since it was lunch time, they were waiting for us in the dining room. After that, we should have finished the lesson and gone home. It was already a long time, so I got angry, took the rest of the class and led them away. I left. I left them alone and left that subway and went to school with the rest. I got to school, let the other children go to lunch, said goodbye to them and waited for the three or five who didn't show up. When they came, I took out their student cards and wrote them a note that they didn't show up on purpose and I sent them away too.
But she was the kind of student who was simply adopted and at this age (15 years old) was terribly rebellious and did various things to the teachers. She was very smart, pretty. But she had some kind of crisis because she found out that she was adopted and she was doing all sorts of problems at this time that I'm talking about. So she was such a troublemaker, and when she didn't want something, she deliberately sabotaged it - even for an hour, for example. She was not paying attention, talking back and so on. But the headmaster had a protective hand over her for some interesting reason, I don't know. Her class teacher and principal kept a protective hand over her and excused her for everything she did. And it was always as if we were incapable of doing something to us there and the class teacher had absolutely no problems with her.
Violation of classroom/school rules
So I came to the principal's office and the principal scolded me for giving her a note when the subway door wouldn't open for her. So I said: "But the subway door opened for her, or rather it would have opened for her if she hadn't kept it closed. And it was her approval, the metro was not to blame.
Consequences
The student was not punished. The next time I came to class, a student with a triumphant smile that she had won. I would probably describe it like this. The student then harmed her until she got revenge. She behaved similarly everywhere and the only thing she enjoyed was sports. I think she played basketball and she was really good at it. But she didn't respect the rules there either and they kicked her out. Even though she was the best of the team, she was simply kicked out and then somehow she realized that it would be good to go by herself. I think that she needed to get through the fingers at that school and that if she got through the fingers right away at the school, so it might not have gone as far as getting kicked out of the sports club. And that the principal and the class members who apologized to her were actually harming her.
15 let, 9 tř.
basketbal
Lhaní
vysokoškolské (RNDr.), aprobace Biologie – Chemie se zaměřením na vzdělávání
Jeli jsme do zoologické zahrady. Jela jsem já sama se třídou, protože zkrátka neměli nikoho dalšího, což bývá ve škole časté. Já jsem jela s těmi cca 24 žáky do zoologické zahrady přes celou oblast a zpátky. Tam jsme měli program a tak dále. Když jsme přijížděli ke škole po těch x hodinách v terénu, tak se jedna skupinka dětí rozhodla, že bude velká legrace, když přidrží dveře metra a nevystoupí na stanici, kde máme školu. Já jsem vystoupila, vystoupily děti. Ale bylo to tak, že ta třída byla velká, takže ty děti nebyly u jedněch dveří, byly u několika dveří metra a se mnou vystoupili ti, co byli blízko mě. Většina lidí vystoupila, ale asi 3 až 5 dětí, už si nepamatuji, kolik jich přesně bylo, prostě nevystoupilo. Držely dveře metra, aby se neotevřely, smály se vesele a přejely dál. A protože byla doba oběda, čekali na nás v jídelně. Měli jsme potom už končit vyučování, jít domů. Bylo už hodně hodin, tak jsem se naštvala, vzala jsem zbytek třídy a odvedla jsem je. Odešla jsem. Nechala jsem tamty být a odešla jsem z toho metra a šla jsem do školy se zbytkem. Došla jsem do školy, ostatní děti jsem pustila na oběd, rozloučila se s nimi a čekala jsem, až přijdou ti tři nebo pět, kteří nevystoupili. Když přišli, tak jsem jim vybrala žákovské a napsala jsem jim poznámku, že schválně nevystoupili a poslala jsem je taky pryč.
Ale byla to taková žákyně, která zkrátka byla adoptovaná a v tomhle věku (15 let) zrovna byla strašně odbojná a dělala různé vylomeniny učitelům. Byla hrozně chytrá, hezká. Ale měla nějakou krizi, protože se dozvěděla, že je adoptovaná, a dělala různé problémy v tuhle dobu, o které mluvím. Takže byla taková potížistka, a když se jí něco nechtělo, tak schválně sabotovala – i hodinu třeba. Nedávala pozor, odmlouvala a tak dále. Ale ředitel nad ní držel ochrannou ruku z nějakého zajímavého důvodu, nevím. Držel nad ní ochrannou ruku její třídní učitel a ředitel a všechno to, co ona prováděla, jí omlouvali. A vždycky to bylo tak, jakože my jsme neschopní, že nám tam něco dělá a třídní učitel s ní nemá absolutně žádné problémy.
Takže já jsem přišla do té ředitelny a ředitel mě seřval, co jsem si to dovolila dát jí poznámku, když jí se chudince neotevřely dveře metra. Tak jsem říkala: „Jí se ale ty dveře metra otevřely, respektive by se jí otevřely, kdyby je nedržela zavřené. A byla to její schválnost, metro za to nemohlo.
Žákyně nebyla potrestaná. Já jsem příště přišla do hodiny, žákyně s vítězoslavným úsměvem, že ona vyhrála. Asi takhle bych to popsala. Ta žákyně potom škodila tak dlouho, až se jí to vymstilo. Ona se podobně chovala všude možně a jediné, co jí bavilo byl sport. Myslím, že hrála basketbal, a byla v tom fakt dobrá. Jenomže nerespektovala pravidla ani tam a oni ji vyhodili. I když byla nejlepší z družstva, tak ji prostě vyhodili a pak si nějak uvědomila, že by bylo dobré jít do sebe. Myslím si, že potřebovala v té škole dostat přes prsty a že kdyby dostala hned přes prsty ve škole, tak že to nemuselo dojít tak daleko, že ji vyhodili z toho sportovního klubu. A že ten ředitel a třídní, kteří ji omlouvali, jí vlastně škodili.