The situation arose when I started a teaching assistant position a year ago as support for a student with Asperger's syndrome. I was just getting to know the student, I was finding out what stimuli were extreme for him and what they specifically evoked. In short, I knew him. That day, the pupil happily informed me that he and his mother were going to the city for a luxury car show, so he was leaving school early to catch the train. He learned that his best friend was also going there. Everything went fine afterwards. After the second lesson for the best friend, the parents came with a surprise. They informed him that they were going into town early to catch some special parade that was being held before the exhibition. The student began to panic. He didn't know about this show. Since the parents of the pupil and his best friend knew each other, the mother of the friend tried to contact the parents of the pupil. Unfortunately in vain. At this moment, the situation took the greatest turn. The student ran out into the corridor, started banging his head against the wall and cursing vulgarly. He directed the abuse towards his person.
This is a student diagnosed with Asperger syndrome. He lives with his mother, visits his father once every 14 days on weekends.
Diagnosis, Emotional outbursts
As soon as the student started to panic, I started thinking of a solution. First, we spoke on the phone with his mother, who asked us to explain the situation to the student (unfortunately, they couldn't go earlier because of her work). Despite my best efforts, just explaining the situation didn't help. So I thought of trying to motivate the student in a different way. I offered him that we can come up with a project in the consultations (hours designed for the development of the child's interests) where he will plan the entire visit to this exhibition himself. The student subsequently worked on this project in consultations, calculated the final price including the price of the food we will buy along the way, and even the change in the restaurant we stop at along the way. He calmed down with this activity, and then it was possible to talk with him about why this option was not possible for that day.
Support, Interview
The whole situation was handled very well from my point of view. I subsequently discussed my entire procedure with the special education teacher, who approved it and recommended other possible procedures that had previously proven successful for the student. The pupil's mother was also familiar with the solution procedure, she herself spoke to the pupil that day. For me, it was a very important milestone in my work with the student, when I learned how to first calm down similar situations and then communicate sensibly.
11
Luxusní sportovní auta, MARVEL filmy, technika, IT
Bc.
Situace vznikla, když jsem před rokem nastoupil na pozici asistenta pedagoga jako podpora pro žáka s Aspergerovým syndromem. S žákem jsem se teprve poznával, zjišťoval jsem, jaké podněty jsou pro něj krajní a co konkrétně vyvolávají. Zkrátka jsem jej poznával. Toho dne mi žák šťastně oznamoval, že se s mámou chystají na výstavu luxusních aut do města, a proto odchází ze školy dříve, aby stihli vlak. Dozvěděl se, že i jeho nejlepší kamarád se tam chystá. Vše následně probíhalo v pořádku. Po druhé vyučovací hodině pro nejlepšího kamaráda přišli rodiče s překvapením. Oznámili mu, že jedou do města dříve, aby stihli nějakou speciální přehlídku, která se před výstavou koná. Žák začal panikařit. On o této přehlídce nevěděl. Protože se rodiče žáka a jeho nejlepšího kamaráda znali, zkusila maminka kamaráda kontaktovat rodiče žáka. Bohužel marně. V tuto chvíli nabrala situace největších obrátek. Žák vyběhl na chodbu, začal bít hlavou do zdi a vulgárně nadávat. Nadávky směřoval směrem ke své osobě.
Jedná se o žáka s diagnostikovaným Aspergerovým syndromem. Žije s matkou, za otcem dochází o víkendech jednou za 14 dní.
Jakmile začal žák panikařit, začal jsem vymýšlet řešení. Nejdříve jsme po telefonu hovořili s jeho matkou, která žádala, abychom žákovi situaci vysvětlili (bohužel nemohli jet dříve kvůli její práci). I přes veškeré mé snahy, pouze vysvětlení situace nepomohlo. Napadlo mě tedy zkusit žáka namotivovat jinak. Nabídl jsem mu, že můžeme v konzultacích (hodiny určené pro rozvoj v zájmech dítěte) vymyslet projekt, kde si návštěvu této výstavy celou sám naplánuje. Žák následně v konzultacích na tomto projektu pracoval, vykalkuloval konečnou cenu i se započítáním ceny jídla, které si koupime po cestě, dokonce i s meníčkem v restauraci, do které se po cestě stavíme. U této aktivity se uklidnil, následně pak bylo možné s ním i promluvit o tom, proč tato možnost nebyla pro ten den možná.
Celá situace byla vyřešena z mého pohledu velmi dobře. Celý můj postup jsem následně probral se speciálním pedagogem, který jej schválil a doporučil další možné postupy, které se u žáka dříve osvědčili. I matka žáka byla s postupem řešení obeznámena, s žákem si ten den i sama promluvila. Pro mě šlo o velmi důležitý milník v práci s žákem, kdy jsem se naučil, jak podobné situace nejdříve uklidnit a následně rozumně komunikovat.