met her for the first time in 2017, when I became her classmate, when I started the first grade. She was a problem-free student full of life. She did competitive gymnastics. Since she is diagnosed with ADHD, I always had to keep her busy with something more. When she had a moment of peace and was bored, she started doing stupid things. Once at the beginning of fourth grade we had a math class. She calculated everything quickly and I had to focus on other students. She took advantage of this situation of boredom and started rocking on her chair. I have reprimanded her several times before. I turned and followed her. I clumsily stepped on her chair, which threw her forward and smashed my forehead on the table. After that I treated her and apologized to her. Subsequently, I also wrote to her mother so that she would know why her forehead was cracked. Mom took it with a smile. I was very sorry. Fortunately, nothing serious happened to her. He hasn't rocked a chair since.
He lives together with his mother and father and one sibling. Her parents support her in everything. She is a very clever, communicative, athletic girl. The class was smooth and calm from the start. There was no bullying or anything like that. She was very popular in her class.
Diagnosis, Nonverbal disruption of lessons
Unfortunately, my solution procedure was not very well chosen. I should have warned her once more and told her what could happen to her instead of just taking action. My solution was unhurried and inappropriate.
Physical intervention
Fortunately, her forehead was restored to beauty. It didn't affect our relationship in any way. I also still get along well with her parents. He hasn't rocked a chair since.
9 let, 4. Ročník
gymnastika
Masarykova univerzita, Pedagogická fakulta, obor Učitelství pro 1. stupeň základní školy (Mgr.)
Setkala jsem se s ní poprvé v roce 2017, když jsem se stala její třídní, při nástupu do první třídy. Byla bezproblémová žákyně plná života. Dělala závodně sportovní gymnastiku. Jelikož má diagnostikované ADHD, tak jsem ji musela vždy něčím více zaměstnávat. Když měla chvíli klidu a nudila se, tak začala dělat blbosti. Jednou na začátku čtvrté třídy jsme měli hodinu matematiky. Vše rychle vypočítala a já se musela věnovat jiným žákům. Využila této situace nudy a začala se houpat na židli. Už dříve jsem jí za to několikrát napomínala. Otočila jsem se a šla jsem za ní. Neohrabaně jsem šlápla na její židli, že jí to vymrštilo dopředu a rozrazila si čelo o stůl. Poté jsem jí ošetřila a omluvila se jí. Následně jsem to napsala i její mamince, aby věděla, proč má rozražené čelo. Maminka to vzala úsměvně. Bylo mi to velmi líto. Naštěstí se jí nic závažného nestalo. Od té doby se nehoupe na židli.
Žije společně s maminkou a tatínkem a jedním sourozencem. Rodiče jí ve všem podporují. Je velmi šikovné, komunikativní, sportovně nadané děvče. Třída byla od začátku bezproblémová a klidná. Neprobíhala zde žádná šikana a nic podobného. Byla ve třídním kolektivu velmi oblíbená.
Bohužel můj postup řešení nebyl moc dobře zvolený. Měla jsem ještě jednou napomenout a říct jí, co by se jí mohlo stát než rovnou jednat. Moje řešení bylo neunáhlené a nevhodné.
Čelo se jí naštěstí uzdravilo do krásy. Náš vztah to nijak neovlivnilo. S jejími rodiči vycházím také stále dobře. Od té doby se nehoupe na židli.