The boy used to be repeatedly negativistic when asked to do an unpopular activity (specifically writing). Although he was working, he was doing his job. He could not immerse himself in the activity and devote himself to it to the best of his ability. Above all, however, his other expressions were disturbing: he repeated that he would not work, clowned around ('theatre' for other classmates), verbal negations, comments. Such behavior did not occur during the activities he likes (mathematics, physical education, reading). The big paradox is that the boy likes to draw very much. Nevertheless, he does not enjoy writing and does not have any special talent for written expression. While the draftsman is really skillful.
The boy showed slight signs of immaturity. Unfortunately, this fact was discovered too late for him to be suspended from school. In the covid era, there was no enrollment, so there was no room for teachers to reveal possible immaturity. His negativistic behavior also appears 'semi-conscious'. As if he were only partially aware that he was acting inappropriately. The boy is introverted, he does not like to address individual students or teachers directly. However, the problem is not the clowning and commenting, as if 'inadvertently', which is not aimed at anyone in particular. These expressions seem immature, the boy does not seem to have thought his negativistic expression in advance. He has one close friend who he will miss a lot if he stays at school without him. When drawing, he completely immerses himself in his world, the drawings have style, 'spark', they are original. The boy is very creative. This is manifested in mathematics (in class we work with the personal pronoun method of mathematics, where children really use their creativity) and in drawing. It is strange that the boy does not enjoy painting and writing (although drawing does!). The boy was greatly hurt by the lack of live contact with children and adults during distance learning. After returning to school, he was finding his footing again, he was more insecure than before, he reacted negatively when writing more often than before. The direct support of an assistant or teacher usually helped. The boy felt that he could 'break down' the work into smaller units, the immediate feedback from adults helped him a lot. The mother is very supportive, works well with the school, treats the boy kindly and non-violently, leaves him space, but is consistent. With his father, the boy is engaged in sports, building with Lego. According to his mother, he already had a negative attitude towards school in kindergarten, and it is said that his father had the same attitude.
Nonverbal disruption of lessons, Verbal disruption of lessons
Usually, the boys needed the support of adults or an arrangement. However, in one case, normal procedures did not work. The boy proceeded very hastily with the written task, at the same time loudly commenting on the work. More significantly than before, he disturbed the rest of the class, but also himself. His writing was stale, he wasn't working at his best. The negative reaction was chained. 'I asked the boy to go out of the classroom. I handed him the notebook and the case. I sat next to the boy just like before in class. This time, however, the measure worked, the boy calmed down and immersed himself in work. Apparently he lacked a class 'audience'. He did the job very well. After completing the task, we returned to the classroom, the boy had already calmed down.'
Transfer of student, Interview, Warning
On the day when the above-mentioned situation occurred, the student remained calm, respectful, did not disturb others, and worked concentratedly. Similar situations occur with him from time to time, but never with such intensity as that time.
8 roků, 2. ročník
kreslení  vlaky a další dopravní prostředky, dinosauři), hraní stolních her, skládání lega
vysokoškolské (učitelství 1. stupně ZŠ se specializací speciální pedagogika)
Chlapec býval opakovaně negativistický v případě, kdy po něm byla požadována neoblíbená činnost (konkrétně psaní). Přestože pracoval, práci odbýval. Nedokázal se ponořit do činnosti a věnovat se jí na svoje maximum. Především ale byly rušivé jeho ostatní projevy: opakoval, že nebude pracovat, šaškoval ('divadlo' pro ostatní spolužáky), slovní negace, komentáře. Při činnostech, které má v oblibě (matematika, tělesná výchova, čtení) se takové chování neobjevovalo. Velkým paradoxem je, že chlapec velmi rád kreslí. Přesto ho psaní netěší a ani nemá pro písemný projev žádné zvláštní nadání. Zatímco kreslíř je opravdu obratný.
Chlapec projevoval nepatrné známky nezralosti. Bohužel byla tato skutečnost odhalena pozdě na to, aby mohl dostat odklad školní docházky. V covidové době neproběhl zápis, nebyl tedy prostor k tomu, aby učitelé odhalili možnou nezralost. Jeho negativistické chování se také jeví jako 'polovědomé'. Jako by si uvědomoval jen zčásti, že jedná nepatřičně. Chlapec je introvertní, nerad se přímo obrací na jednotlivé žáky nebo učitele. Problém mu ale nedělá šaškování a komentování jakoby 'bezděčné', které nesměřuje k nikomu konkrétnímu. Tyto projevy působí nezrale, nezdá se, že by chlapec svůj negativistický projev dopředu promýšlel. Má jednoho blízkého kamaráda, kterého velmi postrádá, pokud zůstane ve škole bez něho. Při kreslení se zcela ponoří do svého světa, kresby mají styl, 'šmrc', jsou originální. Chlapec je velmi tvořivý. To se projevuje v matematice (ve třídě pracujeme metodou osobní zájmeno matematiky, kde svoji tvořivost děti opravdu uplatňují) a v kreslení. Zvláštní je, že malování a psaní chlapce netěší (přestože kreslení ano!). Chlapci velmi ublížil nedostatek živého kontaktu s dětmi i dospělými v době distanční výuky. Po návratu do školy znovu hledal půdu pod nohama, byl vice nejistý než dříve, při psaní častěji, než předtím reagoval negativisticky. Obvykle pomáhala přímá podpora asistentky nebo učitelky. Chlapec cítil, že si práci může 'rozložit' na menší celky, velmi mu pomáhala okamžitá zpětná vazba dospělých. Maminka je velmi podporující, výborně spolupracuje se školou, s chlapcem jedná vlídně a nenásilně, nechává mu prostor, ale je důsledná. S tatínkem se chlapec věnuje sportu, stavění z lega. Podle maminky měl negativistický postoj ke škole už ve školce, prý to měl stejně i jeho tatínek.
Běžně chlapci stačila podpora dospělých nebo domluva. V jednom případě však běžné postupy nezabíraly. Chlapec postupoval při písemném úkolu velmi zbrkle, zároveň práci hlasitě komentoval. Výrazněji, než dříve rušil zbytek třídy, ale i sám sebe. Jeho psaní bylo odbyté, nepracoval na své maximum. Negativní reakce se řetězila. 'Chlapce jsem požádala, aby šel ven ze třídy. Přenesla jsem mu ven sešit a pouzdro. Sedla jsem si k chlapci stejně jako předtím ve třídě. Tentokrát však opatření zabralo, chlapec se zklidnil a ponořil se do práce. Zřejmě mu chybělo třídní 'obecenstvo'. Práci odvedl velmi dobře. Po splnění úkolu jsme se vrátili do třídy, chlapec už zůstal zklidněný.'
Ten den, kdy došlo k výše zmíněné situaci, zůstal už žák klidný, respektující, nerušil ostatní, soustředěně pracoval. Podobné situace se u něj občas vyskytnou, ale nikdy ne v takové intenzitě, jako tenkrát.