The student appeared to be problem-free and no similar situations occurred until the covid era. Although she behaved shyly in my classes, she cooperated and helped her classmates when called upon. It was only when she returned after online classes that the student began to experience anxiety. She admitted these conditions to her class teacher, who tried to help her. She didn't discuss it with the other teachers, but the class teacher got to know us at the meeting and we discussed how to behave in the situation. We gave her more free space in class and, if necessary, she could go to the corridor or to the toilet accompanied by a classmate. If a few minutes of peace and quiet did not help the student, the teacher contacted the parents, who came to pick up their daughter. The situation did not improve, so the class teacher suggested the help of a specialist, since no one from the teaching staff has a specialization in working with such behavior. The student talked about strong anxiety states that led to thoughts of suicide. She also sometimes experienced hallucinations that distorted her reality. However, she never interrupted the lessons. She got up as much as possible and went outside in silence, where she sat down and tried to calm down. This student studied averagely, rather above average, until the onset of these conditions. After that, her average got slightly worse, but not in an enormous way. She sat quietly throughout the lesson and did not disturb her in any way. This persisted even with the arrival of these states, when she tried not to complain to teachers and classmates about their teaching. They, in turn, tried to be the maximum support for the student.
The student had the opportunity to confide in the class teacher, who was extremely accommodating. Likewise, the rest of the teaching staff was forgiving. The student behaved calmly and introvertedly among others. She needed her space and peace, which helped her manage the situation. She acted introverted and shy. She did not cause conflicts, but she was happy to help or advise others when needed.
Diagnosis
At first, the teachers tried to help themselves. The whole time they were also in contact with the parents, to whom they finally suggested the help of an expert who specializes in such a situation. The student agreed and started seeing a specialist with whom she could share her problems. He also suggested several possible solutions and started medication. The student cooperated the whole time.
Cooperation with experts
Visits to the specialist led to an overall improvement. In the beginning, the student still felt strong bouts of anxiety, but over time they lessened. The expert tried to guide her and also introduced medication, which helped the student a lot and she was able to return to her old routine. During the next and last year of high school, the student needed to leave the classroom or school a few more times in order to be alone and calm her agitated thoughts and ideas with some activity, but this need subsided. It did not negatively affect the course of the lessons or the team, on the contrary, her classmates also tried to help her, and it made the team more cohesive.
18 let, 8. ročník na víceletém gymnáziu
Neuvedeno
Psychické problémy,Sebepoškozování
Zeměpis se zaměřením na vzdělávání, chemie se zaměřením na vzdělávání
Studentka působila jako bezproblémová a do doby covidu žádné podobné situace nenastaly. V mých hodinách se chovala sice plaše, ale při vyvolání spolupracovala i pomáhala spolužákům. Teprve při návratu po online výuce začala studentka pociťovat stavy úzkosti. Tyto stavy přiznala třídní učitelce, která se ji snažila pomoct. S ostatními učiteli to neřešila, ale třídní učitelka nás na poradě obeznámila a poradili jsme se, jak se při vzniklé situaci chovat. V hodinách jsme ji nechávali více volného prostoru a v případě potřeby mohla odcházet na chodbu či na toaletu s doprovodem spolužáka. Pokud studentce pár minut klidu a ticha nepomohl, kontaktoval učitel rodiče, kteří si pro dceru přijeli. Stav se nezlepšoval, a tak třídní učitelka navrhla pomoc odborníka, jelikož nikdo z pedagogického sboru nemá specializaci na práci s takovým chováním. Studentka mluvila o silných úzkostných stavech, které vedly až k myšlenkám na sebevraždu. Také někdy pociťovala halucinace, které jí zkreslovaly realitu. V hodinách však nikdy nevyrušovala. Maximálně se zvedla a odešla v tichosti ven, kde si sedla a snažila se uklidnit. Tato studentka se do příchodu těchto stavů učila průměrně, spíše nadprůměrně. Poté se jí průměr lehce zhoršil, ale nijak enormním způsobem. Seděla v tichosti celou vyučovací hodinu a nijak ji nenarušovala. To přetrvalo i při příchodu těchto stavů, kdy se snažila nestěžovat učitelům a spolužákům jejich vyučování. Ti se zase snažili být studentce maximální podporou.
Studentka měla možnost se důvěrně svěřovat třídní učitelce, která jí vycházela maximálně vstříc. Stejně tak zbytek pedagogického sboru byl shovívavý. Studentka se chovala mezi ostatními klidně a introvertně. Potřebovala svůj prostor a klid, který ji napomáhal situace zvládat. Chovala se introvertně a plaše. Nevyvolávala konflikty, ale ráda ostatním při potřebě pomohla či poradila.
Učitelé se nejdříve snažili pomoct sami. Po celou dobu byli také v kontaktu s rodiči, kterým nakonec navrhli pomoc odborníka, který je na takové situaci specializovaný. Studentka souhlasila a začala navštěvovat odborníka, se kterým mohla sdílet své problémy. Ten jí také navrhl několik možných řešení a zahájil medikaci. Studentka po celou dobu spolupracovala.
Návštěvy odborníka vedly k celkovému zlepšení. Studentka ze začátku pořád pociťovala silné návaly úzkostí, ale postupem času se zmenšovaly. Odborník se jí snažil vést a také zavedl medikaci, která studentce velice pomohla a mohla se vrátit do zaběhnutého dřívějšího režimu. Během dalšího a posledního roku na střední škole studentka ještě párkrát potřebovala odejít ze třídy či ze školy, aby mohla být sama a uklidnit nějakou aktivitou své rozjitřené myšlenky a nápady, ale tato potřeba ustupovala. Průběh hodin ani kolektiv to nijak negativně neovlivnilo, naopak se jí spolužáci snažili také pomoci a kolektiv to spíše stmelilo.