The situation at the behavioral level was noted for a student who was in the 8th grade at the time her problems were solved. As in another case, she also did not listen to the teacher in class, did not pay attention, interrupted the lessons and lied, but this time there was also harm to her classmates, both psychologically and physically. Her behavior had been problematic before, subject to complaints from her homeroom teacher, but never as severe as in 8th grade. In addition, she had problems with the class assistant, whom she accused of hostile behavior, which was not confirmed after the examination. The situation resulted in a worsening of the behavior grade and a possible investigation by Social Security.
In this case, several factors may have contributed to the problematic behavior. The female class was small and there were no changes from the 5th grade. Since the second grade, the student was not very popular in the class, she had only a few friends and tended to avoid others. In the 8th grade, she started taking things from her classmates and lying when asked to return them. The classroom assistant, who was mostly perceived positively by the pupils, had the opposite relationship with the pupil, which could deepen her isolation from the class. The student's family background was also not ideal, as her parents were divorced and she lived only with her mother, who showed no interest in the child and was difficult to communicate with. Another possible factor was puberty, which is common for the second grade of elementary school.
The solution to the situation began at the class level, where the class teacher tried to negotiate with the student, but without success. As an educational consultant, I convened an educational committee, which included the representative of the management, the class teacher and the student's mother, to implement an individual educational plan. The student's mother was against this solution, so we shelved the plan and continued to communicate with the student, which was often difficult and accompanied by lying. In the end, however, we introduced an individual education plan that has proven itself in other cases. We met with the pupil and the class teacher once every three weeks to deal with her transgressions and behavior in class. Communication was difficult, the student often responded with distaste and passive aggression and made excuses. In addition, her transgressions did not decrease, but increased, including unexcused hours. Sometimes she also didn't come to the arranged meeting, which the mother downplayed.
Interview, Cooperation with experts
The result of the solution was not satisfactory, because the student received a three in behavior and together with her mother, she finished her studies at our school and went to another one. In the short term, the result was unsuccessful and we have no information about her further behavior at another school.
14 let, 8. třída
Poslouchání hudby, trávení času venku
Lhaní,Slovní agresivita
vysokoškolské - magisterské
Žákyně 8. třídy neposlouchala učitele v hodinách, nedávala pozor, rušila výuku a lhala. Docházelo i k ubližování spolužákům (jak psychicky, tak i fyzicky). Její chování bylo problémové již dříve, což bylo předmětem stížností třídní učitelce, ale nikdy nebylo tak závažné jako v teď. Navíc měla problémy s třídním asistentem, který podle ní byl na ni zasedlý a nepřátelský. Vyšetřovalo se to a  její obvinění se nepotvrdilo. Situace vyústila ve zhoršení známky z chování a v možné prošetření sociálním zabezpečením.
V tomto případě mohlo k problematickému chování přispět několik faktorů. Třída žákyně byla málo početná a od 5. třídy nedošlo k žádným změnám. Od druhého stupně nebyla žákyně ve třídě příliš oblíbená, měla jen pár kamarádek a ostatním se spíše vyhýbala. V 8. třídě začala brát spolužákům věci a když byla vyzvána, aby je vrátila, lhala. Párkrát došlo i k boji mezi dětmi. Třídní asistent, který byl většinou žáky vnímán pozitivně, měl s žákyní opačný vztah, což mohlo prohloubit její izolaci od třídy. Rodinné zázemí žákyně také nebylo ideální, neboť měla rozvedené rodiče a žila pouze s matkou, která nejevila zájem o dítě a bylo s ní těžší komunikovat. Dalším možným faktorem byla puberta, která je běžná pro druhý stupeň základní školy.
Řešení situace začalo na úrovni třídy, kde se třídní učitelka snažila s žákyní domluvit, ale bez úspěchu. Jako výchovná poradkyně jsem svolala výchovnou komisi, která zahrnovala zástupce vedení, třídní učitelku a matku žákyně, abychom zavedli individuální výchovný plán. Matka žákyně byla proti tomuto řešení, takže jsme plán odložili a pokračovali v komunikaci s žákyní, která byla často obtížná a provázená lhaním. Například jsem se jí ptala, proč o velké přestávce se začala kopat se spolužačkou a na to odvětila: „Já jsem to nezačala, to ona.“ Na to já: „Opravdu? Spolužáci říkali, že jsi začala ty, protože jste se předtím pohádaly.“ Což ukončila slovy: „Já jsem to nezačala! (hlasitěji) Ostatním to bylo jedno a dělali si svoje věci.“ Nakonec jsme přesto zavedli individuální výchovný plán, který se osvědčil u jiných případů. Setkávali jsme se s žákyní a třídní učitelkou jednou za tři týdny, abychom řešili její prohřešky a chování v hodinách. Komunikace s ní ale byla velmi obtížná, neboť nám pořád odpovídala s nechutí až pasivní agresí a velmi často se vymlouvala. Navíc během tohoto období se prohřešky nikoliv počtově snižovaly, ale naopak ještě vzrostly a to třeba i neomluvenýma hodinama. Někdy také nepřišla na domluvenou schůzku, což matka bagatelizovala.
Výsledek řešení nebyl uspokojivý, neboť žákyně dostala trojku z chování a spolu s matkou ukončily studium na naší škole a odešly na jinou. Krátkodobě tedy byl výsledek neúspěšný a o jejím dalším chování na jiné škole nemáme informace.