This event took place early in my teaching career. It was the 29th of June, the day before the report card, and I had to collect textbooks from the students in my class. One student liked the geography atlas, so she decided not to return it to me. She told me that she didn't have it with her, but I saw that she had it with her on the bench. I repeatedly asked her to return it to me, however, throughout our conversation she said that she did not have it with her and that she could not return it.
A ninth-grade elementary school student, extroverted, self-confident, frequent adolescent scenes, disrespectful of rules, went to school, was reprimanded by the school principal.
Lying and cheating, Violation of classroom/school rules
asked her several times to return the atlas to me. After some time I ran out of patience, so I said we will go to see the headmistress. So we went to the principal's office, I accurately described the situation to the principal, and the student finally returned the atlas. However, I still did not consider the situation resolved. That same day, the pedagogical council was held and I demanded that this student get a two in behavior. For that, it was necessary that the teaching body voted for this decision, which happened and I was satisfied with this solution.
Consequences
The second day, June 30, was the handing over of certificates. I handed over the student's report card with the belief that she had a two in behavior, as we agreed at the meeting. After a while, she came to me excited that she got a first in behavior. I didn't understand how that was possible. In the end, the director made a different decision than what we agreed on at the meeting. I remember it turned me on a lot at the time. After graduating from school, the student came back to me several times, I was her favorite teacher. She managed to graduate from college and travel to a lot of countries, so she seems to be doing quite well.
7 let, 2. ročník ZŠ
Agrese,Lhaní,Verbální agresivita
Magisterské vzdělání – Učitelství pro 1. stupeň základní školy
Tato událost se odehrála na začátku mé učitelské kariéry. Bylo 29. června, den před vysvědčením, a měl jsem od žáků ze své třídy vybrat učebnice. Jedné žákyni se zalíbil atlas do zeměpisu, tak se rozhodla, že mi ho nevrátí. Tvrdila mi, že ho u sebe nemá, ale já jsem přitom viděl, že ho má u sebe v lavici. Opakovaně jsem ji vyzíval k tomu, aby mi jej vrátila, nicméně ona po celou dobu našeho rozhovoru říkala, že ho u sebe nemá a že ho nemůže vrátit.
Žákyně deváté třídy základní školy, extrovertní, sebevědomá, časté pubertální výjevy, nerespektující pravidla, chodila za školu, měla důtku ředitele školy.
Několikrát jsem ji vybídl k tomu, aby mi atlas vrátila. Po nějaké době mi došla trpělivost, tak jsem řekl, že půjdeme za paní ředitelkou. Šli jsme tedy do ředitelny, situaci jsem paní ředitelce přesně vylíčil, a žákyně nakonec atlas vrátila. Situaci jsem však stále nepovažoval za vyřešenou. Ještě toho dne se konala pedagogická rada a já jsem požadoval, aby tato žákyně dostala dvojku z chování. K tomu bylo potřeba, aby toto rozhodnutí odhlasoval pedagogický sbor, což se také stalo a byl jsem s tímto řešením spokojený.
Druhý den, 30. června, probíhalo předávání vysvědčení. Dané žákyni jsem předal vysvědčení s přesvědčením, že má dvojku z chování, jak jsme se domluvili na poradě. Po chvíli za mnou došla nadšená, že má z chování jedničku. Nechápal jsem, jak je to možné. Ředitelka se nakonec rozhodla jinak, než jak jsme se dohodli na poradě. Pamatuji si, že mě to tehdy hodně vytočilo. Po absolvování školy se za mnou žákyně na základku několikrát vrátila, byl jsem její oblíbený učitel. Podařilo se jí vystudovat vysokou školu a procestovat spoustu zemí, takže se zdá, že se jí poměrně daří.