The girl - mulatto - born in the Czech Republic, went to the same class from the 1st grade, but precisely because of her skin color, she stood out and was the target of ridicule from classmates and peers from parallel classes. As they got older, the intensity of the attacks escalated – first the students started with taunts and verbal insults, inventing inappropriate names and wannabe jokes, later it moved to taking the girl's belongings, hiding them, pulling her hair and sniffing. The longer it went on, the more and more classmates packed in.
Girl - relatively unproblematic, more lively, likes to draw attention to herself, studies average, father came from South Africa (dark skin color), mother is white, there was never any problem with parents in terms of communication.
Bullying
During class, I was visited by the father of a girl who complained to him that her classmates were verbally attacking her, taking things from her, sniffing her and making her feel uncomfortable. Mainly it is repeated and it is a long-term problem that needs to be solved before it escalates into something bigger. I agreed with that, I supported him, that we are trying to direct the pupils, and my father surprised me with a proposal to solve the situation. He offered to come and give a lecture about South Africa and life there. I liked this idea very much, then we discussed the technical equipment and the date. We agreed that my father would send me a pre-prepared program in bullet points a week before the lecture, so that we could possibly consult whether these are suitable topics for 3rd year primary school pupils. Everything was perfectly fine.
Working with the collective, Agreement, conversation
The children were enthusiastic about the lecture and didn't even hesitate. They sat on the chair as if transfixed and literally swallowed every word. I hardly had to intervene. The end of the lecture was concluded with a standing ovation. I had a very good feeling about it and it was great that the class bonded over it. I observed it long after, and it lasted until the 5th grade, when I was still in their class. From time to time, the students 'joked' with each other, but never extremely inappropriately, and the girl herself also took it in stride.
8 let, 3. třída
Malování, hudba, čtení
Český jazyk, dějepis
Dívka – mulatka – narozená v Česku, chodila již od 1. třídy do stejné třídy, ale právě díky své barvě kůže vyčnívala a byla terčem posměšků ze strany spolužáků i vrstevníků z paralelních tříd. S přibývajícím věkem se intenzita útoků stupňovala – prvně studenti začínali s posměšky a verbálními urážkami, vymýšleli nevhodná pojmenování a rádoby vtipy, později se to přesunulo k braní dívčiných věcí, jejich schovávání, tahání za vlasy a požďuchování. Čím déle to trvalo, tím více a více spolužáků se nabalovalo.
Dívka – relativně bezproblémová, živější, ráda na sebe upozorňuje, učí se průměrně, otec pocházel z Jihoafrické republiky (tmavá barva kůže), maminka je běloška, s rodiči nikdy žádný problém nebyl, co se týče komunikace.
Při třídnických hodinách jsem byla navštívena tatínkem dívky, která si mu stěžovala, že ji spolužáci slovně napadají, berou jí věci, požďuchují ji a jí je to nepříjemné. Hlavně se to opakuje a je to dlouhodobý problém, který je třeba řešit než vyeskaluje v něco většího. S tím jsem souhlasila, podpořila jej, že se žáky snažíme usměrňovat a tatínek mě překvapil i s návrhem řešení situace. Nabídl se, že by přišel udělat přednášku o Jihoafrické republice a životu v ní. Tento nápad se mi velmi líbil, následně jsme probrali technické vybavení a datum. Shodli jsme se, že tatínek mi týden před konáním přednášky zašle předem připravený program v bodech, abychom případně mohli konzultovat, zda jsou to vhodná témata pro žáky 3. ročníku ZŠ. Vše bylo v naprostém pořádku.
Děti byly z přednášky nadšené a ani nedutaly. Seděly na židli jako přikovaní a doslova hltaly každé slovo. Téměř nijak jsem nemusela zasahovat. Konec přednášky byl zakončen ovacemi ve stoje. Měla jsem z toho velmi dobrý pocit a skvělé bylo, že třída se tímto stmelila. Pozorovala jsem to i dlouho poté a vydrželo jim to až do 5. třídy, kdy jsem ještě byla jejich třídní. Čas od času mezi sebou žáci 'zavtipkovali,' ale nikdy nijak extrémně nevhodně a dívka sama to také brala s nadhledem.