During the lesson, when mirror forms were being made and the children were imitating their movements through the mirror, the student suddenly got angry and hit a classmate. After I started looking for the reason why she hit him, the student quickly took her backpack and ran into the corridor. There, she tried to barricade the door with a bench and banged it against the door, causing noise throughout the hallway and the classroom. When I asked her why she was doing this, she angrily started yelling that the brother of the classmate she hit had done something to her on the playground the day before and that she was now going to pay for it. Whatever I said, the student ignored. I tried to explain to her that this is not the way to deal with the situation and that we can talk to the student in question about what happened on the field, but I didn't even say it and started running to the locker room. Where she was screaming how she was going to run away because she didn't want to be in this stupid school. She started to look for the locker key but couldn't find it. I tried to stop her, but she ran out without a backpack and only in short clothes and sat on a bench. I warned her that such behavior is unacceptable. The student replied that she didn't care. It wasn't the first time that the student was inclined to run away. Fortunately, she never ran away from school completely. She always lingered in the atrium. I tried to convince her that we could call home or try to resolve the situation verbally and also that it would be cold outside. After a while, she also returned to school, picked up her backpack and ran to the bathroom, where she started eating a snack. Before long, she climbed out and was visibly calmer, but there was still anger and an unresolved conflict in her. It was already possible to talk and negotiate with her. Together we found the locker key because she was sad that it had a chip on it and a deposit paid. The whole situation ended out of nowhere with the words: 'Go to hell, I'm going to class!' She took her things and went back to class where she ate her snack and was now calm.
Complete family, older brother by three years has similar tendencies to escape and aggression. Mother teacher.
Emotional outbursts, Physical aggression
Whenever a student has a similar attack, it is important to think first about her safety and the safety of those around her. In many situations, we defended the student with physical force, but it was not at all effective, it also turned out that sometimes she is hungry and after eating, her condition calms down a bit. Quite often he threatens, opposes the one who gives orders or options. Sometimes her remarks are aggressive, quite often she threatens to destroy something or hurt someone, kill him. The special pedagogue recommended that if something like this were to happen, she should have some place where she could clear out. Unfortunately, this is not always possible when a student wants to run away from school. When the situation could not be resolved, we called the parents.
Support, Interview
As soon as all the actions that the student can perform in aggression can be solved, the class teacher tries to communicate with her about her mood and emotions. He always reminds her that it is better to use words and solve it with words than with actions and violence. Which started to take places. For example, while getting dressed in the locker room, instead of doing laundry, she and a classmate, due to some disagreement, started arguing and literally yelled at each other. The solution in these situations is for a long time, we have to work with the student slowly, and above all, carefully observe what is happening in the classroom and in what mood she comes home from home, whether she has had a good meal and whether she is satisfied. Quite often her aggression is an indicator of fatigue.
7 let, 2. třída
Hraní si na zvířata, jídlo, kreslení
Agrese,Vyhýbání se škole
Vysokoškolské, speciální pedeagogika
Při výuce, kdy se dělaly zrcadlové formy a zrovna děti napodobovaly své pohyby skrze zrcadlení se žákyně najednou naštvala a uhodila spolužáka. Poté, co jsem začala pátrat po důvodu, proč ho uhodila, tak si žákyně rychle vzala batoh a utekla na chodbu. Tam se lavičkou snažila zabarikádovat dveře a bouchala s ní o dveře, což rušilo po celé chodbě a ve třídě. Když jsem se ji ptala, proč to dělá, tak naštvaně začala řvát, že bratr od toho spolužáka, kterého uhodila, ji něco provedl den před tím na hřišti a že si to teď odpyká za něj. Cokoliv jsem řekla, tak žákyně ignorovala. Snažila jsem se ji vysvětlit, že takto se situace neřeší a že si můžeme promluvit s daným žákem o tom, co se stalo na hřišti, ani jsem to nedořekla a začala utíkat k šatnám. Kde řvala, jak uteče, protože nechce být v této pitomé škole. Začala hledet klíček od šatny, ale nemohla ho najít. Snažila jsem se ji zastavit, ale bez batohu, jen v krátkém oblečení vyběhla ven a sedla si na lavičku. Upozorňovala jsem ji, že takovéto chování je nepřípustné. Žákyně odpovídala, že ji je to jedno. Nestalo se to totiž poprvé, co žákyně měla sklony k útěku. Naštěstí nikdy neutekla ze školy úplně. Vždy se zdržovala v atriu. Snažila jsem se ji domluvit, že můžeme zavolat domů, nebo se pokusit vyřešit situaci slovně a taky, že jí bude venku zima. Po chvíli se taky vrátila do školy, sebrala batoh a utekla na záchod, kde si začala jíst svačinu. Zanedlouho vylezla a už byla od pohledu uklidněnější, ale stále v ní byl hněv a nedořešený spor. Už se s ní dalo mluvit a domlouvat. Společně jsme našli klíček od šatny, protože byla smutná, že na něm má čip a zaplacenou zálohu. Celá situace skončila z ničeho nic slovy: 'Běžte si do háje, já jdu do třídy!' Vzala si věci a odešla zpátky do třídy, kde snědla svačinu a už byla klidná.
Úplná rodina, starší bratr o tři roky má podobné sklony k útěkům a agresi. Matka učitelka.
Vždy když žákyně dostane podobný záchvat, je důležité myslet prvně na bezpečí ji a okolí. V mnoha situacích jsme žákyni bránili fyzickou silou, ale to nebulo vůbec efektivní, dále se ukázalo, že někdy bývá hladová a po jídle se její stav trochu uklidní. Dost často vyhrožuje, s staví se do opozice toho, který udává příkazy, nebo možnosti. Někdy jsou její poznámky agresivní, dost často vyhrožuje, že něco zničí, nebo někomu ublíží, zabije ho. Speciální pedagog doporučil, že když se něco podobného bude dít, tak by měla mít někde nějaké místo, kde by se mohla vyklidit. To se bohužel ne vždy dá udělat, když chce zrovna žákyně utéct ze školy. Když se situace nedokázaly vyklidit, tak jsme volali rodičům.
Málo kdy se všechny činy, které žákyně dokáže v agresi provést dají vyřešit, třídní učitelka se s ní snaží komunikovat o její náladě a emocích. Vždy ji připomíná, že je lepší použít slova a vyřešit to slovy, než činy a násilím. Což začalo místy zabírat. Například při oblékání se v šatně se místo praní se spolužákem, kvůli nějaké neshodě, začala hádat a doslova po sobě řvali. Řešení v těchto situacích je na delší dobu, musíme s žákyní pracovat pomalu, a hlavně pečlivě pozorovat co se děje ve třídě a s jakou náladou příjde z domu, jestli se dobře nasvačila a jestli je spokojená. Dost často je u ní agrese indikátorem únavy.