would like to mention one situation that happened at the beginning of the last school year, and which I really couldn't handle. In one of the first Czech lessons I had with my class, the class was busy. The students were having a lot of fun after the holidays. One student reached out to other classmates during my explanation and felt the need to show them sports football cards. I admonished the student. He remained calm for a while, but then the situation repeated itself. But after the second reprimand, the student told me: 'go stuff yourself'. In fact, what the student said to me completely paralyzed me and I couldn't say anything at that moment. The students in the class started to laugh, so I took vigorous action against the class to restore peace in the classroom. But within a few moments the bell rang for a break and I was unable to resolve the conflict between me and the student in my mood. Of course, I know that I didn't handle this situation and it's a mistake that I didn't solve the incident right away.
To this day, I am a class teacher, now already in the fifth year, where I teach Czech language and mathematics and where the mentioned pupil is also. The student has been diagnosed with ADHD, comes from a broken family and currently lives with his grandparents. The student achieves average results at school, except for the subject of mathematics, where his results are below average. He often needs attention and thus disrupts the course of the lesson, he likes to work in a group, but this also sometimes leads to more disruption. He is a strong personality who always has an answer for everything and has a need to speak for other classmates/friends. The student is an extrovert. Although he is an active participant in the lessons, his mood sometimes alternates with boredom and the need to play with things around him or with things he brings from home.
Diagnosis, Nonverbal disruption of lessons, Verbal aggression, Verbal disruption of lessons
immediately confided the situation to a colleague in the choir room. My colleague advised me to resolve the situation as soon as possible, talk to the student personally and set the boundaries of his behavior, what is appropriate and what is not. I asked my colleague to be present in the assembly room as support and at the same time assessor and observer of the situation. After the class ended for all the students, I called the student during the break. The student came, looking very surprised, as if he didn't know why I was calling him to the choir room. I wanted him to describe the situation to me, how he thought it happened and to justify his behavior. The student recapitulated what happened, apologized for his behavior, but told me that I had practically provoked him into the swearing. Of course, this answer shocked me. So I asked the student how I provoked him. He replied that I always yell at him in front of the class and that he feels bad afterwards. This then led to him 'foaming up' and telling me 'go stuff yourself'. I tried to understand the student at that moment, and calmly discuss the behavior and all the circumstances of the situation with him. I agreed with him on the rules that we will follow, which will concern the behavior during the lesson and if there is a problem, we will talk about it together. I then sent the student back to class. I agreed with my colleague that I solved the situation well, but it was still too late. I recognize that such situations need to be dealt with immediately.
Agreement, Working with the collective, Interview
From a theoretical point of view, I solved the situation in a good way (in the choir room), from a practical point of view, it was not quite right. The student was calm for a few days, but after about two weeks he behaved wildly again, he did not follow our established rules. Unfortunately, I am primarily to blame for this, because I did not set the rules ahead of time, I was unable to react and solve the situation as soon as it arose. So I tried to set the rules of behavior with my colleagues in the classrooms, and in classrooms to talk and discuss behavior, mutual respect, etc. I am addressing the whole class now, because I don't want to point out individuals and conflicts that have already arisen in the past. In fact, I am trying to prevent other similar situations. So, in the short term, the incident was not resolved well and everything led to a future repetition, but after the implementation of a preventive measure (discussion about behavior, etc.) everything improved, the incidents did not happen again. In the long run, there was an improvement.
9 let, 4. ročník ZŠ
Fotbal, florbal
Mgr. Český jazyk, matematika
Ráda bych zmínila jednu situaci, která se stala na začátku minulého školního roku a kterou jsem opravdu nezvládla 'ukočírovat'. V jedné z prvních hodin češtiny, kterou jsem měla se svou třídou, bylo ve třídě rušno. Žáci po prázdninách byli hodně rozdovádění. Jeden žák se při mém výkladu natahoval k ostatním spolužákům a měl potřebu jim ukazovat sportovní fotbalové kartičky. Žáka jsem napomenula. Chvíli vydržel v klidu, pak se ale situace opakovala. Po druhém napomenutí mi ale žák řekl: 'jdi se vycpat'. Popravdě to, co mi žák řekl, mě naprosto paralyzovalo a nedokázala jsem v té chvíli nic říct. Žáci ve třídě se začali smát, takže jsem rázně zakročila proti třídě, aby v učebně zase zavládl klid. Během chvilky ale zvonilo na přestávku a já jsem ve svém rozpoložení nedokázala dořešit vzniklý konflikt mezi mnou a žákem. Samozřejmě vím, že jsem tuhle situaci nezvládla a je chybou, že jsem incident nevyřešila hned.
Dodnes jsem třídní učitelka teď už pátého ročníku, kde učím Český jazyk a matematiku a kde je i zmiňovaný žák. Žák má diagnostikované ADHD, je z rozvrácené rodiny a momentálně žije u svých prarodičů. Žák dosahuje ve škole průměrných výsledků, až na předmět matematiku, kde má výsledky podprůměrné. Často potřebuje pozornost a tím narušuje průběh hodiny, rád pracuje ve skupině, ale to také občas vede k většímu vyrušování. Je výrazná osobnost, která má vždy na všechno odpověď a má potřebu mluvit za ostatní spolužáky/kamarády. Žák je extrovertní. V hodinách je sice aktivním účastníkem ale občas se jeho rozpoložení střídá se znuděností a potřebou hrát si s věcmi okolo sebe nebo s věcmi co si donese z domova.
Se vzniklou situací jsem se hned svěřila kolegyni ve sborovně. Kolegyně mi radila ať situaci vyřeším co nejdřív, promluvím si osobně s žákem a nastavím hranice jeho chování, co je vhodné a co není. Poprosila jsem kolegyni, aby byla přítomna ve sborovně jako podpora a zároveň posuzovatel a pozorovatel situace. Poté, co skončila hodina všem žákům, jsem si o přestávce zavolala žáka. Žák přišel, tvářil se hodně překvapeně, jako by nevěděl, proč si ho volám do sborovny. Chtěla jsem po něm, aby mi popsal situaci, jak se podle něj stala a zdůvodnil svoje chování. Žák zrekapituloval to, co se stalo, omluvil se za své chování, ale řekl mi, že jsem ho k té nadávce prakticky vyprovokovala. Tahle odpověď mě samozřejmě šokovala. Tak jsem se teda žáka zeptala na to, jakým způsobem jsem ho vyprovokovala. Odpověděl mi, že na něj pořád před třídou řvu, a že se potom cítí špatně. Tím se potom stalo i to, že 'vypěnil' a řekl mi 'jdi se vycpat'. Snažila jsem se v tu chvíli žáka pochopit, a v klidu s ním chování a všechny okolnosti vzniklé situace probrat. Domluvila jsem se s ním na pravidlech, kterých se budeme držet, který se budou týkat chování během výuky a v případě, že nastane problém, budeme spolu o něm mluvit. Žáka jsem pak poslala zpět do třídy. Shodla jsem se s kolegyní, že jsem situaci z dobře vyřešila ale pořád to bylo pozdě. Uznávám, že je potřeba takové situace řešit hned.
Z teoretického hlediska jsem situaci vyřešila dobrým způsobem (ve sborovně), z praktického hlediska to nebylo úplně v pořádku. Několik dní žák byl sice klidný, ale po asi dvou týdnech se zase choval divoce, nedodržoval naše stanovená pravidla. Bohužel za to můžu především já, protože jsem zavčas nenastavila pravidla, nedokázala reagovat a řešit situaci hned když nastala. Snažila jsem se teda i se svými kolegy ve třídách nastavovat pravidla chování, a ve třídnických hodinách mluvit a diskutovat o chování, vzájemném respektu atd. Oslovuji teď celou třídu, protože nechci poukazovat na jednotlivce a již v minulosti vzniklé konflikty. Tím se vlastně i snažím předejít dalším obdobným situacím. Z krátkodobého hlediska se teda incident nevyřešil dobře a vedlo vše k budoucímu opakování, ale po zavedení preventivního opatření (diskuze o chování atd.) se vše zlepšilo, incidenty se už neopakovaly. Z dlouhodobého hlediska došlo ke zlepšení.