In this situation, I think the role of the school psychologist was great. It turns out that her presence helps not only students, but also teachers when they don't know how to deal with a problem. Like the teacher, I would evaluate this situation as a success and I think it is a great example of what normally happens in schools. As future teachers, we will always encounter disagreements among friends, we must know how to deal with them. I am struggling with whether going behind student A's back and talking to students B and C would be a good solution to this problem. I think the outcome of this solution could be successful, but we are risking the relationship with all three students. Perhaps a more effective and safer solution would be to try to convince student A why it is important to confront students B and C and present her with all the measures that would help prevent the bullying from getting worse or happening again. However, I consider the confrontation of the actors to be important and I think that their behavior should have some consequences. I understand that it must be hard for the teacher to live with the knowledge that one of her students was being bullied and she didn't notice. However, even teachers are only human and sometimes bullying may not be so visible to others, so we have to be even more careful.
Pupil's age and year: 8 years, 2nd grade Pupil's gender: Pupil lives with both parents Problematic behavior repeats: No Conduct disorders: No Confirmed diagnosis of pupil/s: No Pupil's benefit - subjective view: Average, below average Pupil's interests: Reading, toys Did you use procedures based on a specific approach when solving? No
Violation of classroom/school rules, Bullying
This unfortunate situation occurred when I was teaching only my second year at a new school where I used to practice. A student from the second grade came to me that her classmate had taken a doll from her bag during recess. Žačka is a good girl with excellent grades and is very popular among the children in the class. The second student comes from a socially weaker family, has bad grades and does not like spending time at school, but she has never had a problem similar to this. I called the other student to my office and scolded her for her behavior and gave her a lecture about why she shouldn't steal and dig into other people's bags. Žačka kept trying to object, but I didn't let her speak. After this interaction, I called the student's mother to say that I would like to speak with her when she comes to pick up the student. When the lesson came to an end, I waited with my pupil at the gatehouse for her mother. As soon as her mom arrived, I explained to her what had happened and that she had to make sure to keep reminding the student that stealing is wrong and that she had to respect other people's personal belongings. The mother was obviously very angry with the student, but she suddenly tried to defend her behavior. She claimed that the doll was hers, she got it from a friend and then the student took it from her, she just kept taking it back. This was completely new information to me and I didn't know if the student was telling the truth or if she was just trying to escape punishment from her mother. Mom said that I could count on her to remind the student of proper behavior, but that she didn't think that the student would rob someone like that for no reason.
Interview, Cooperation with experts
few days after the incident, I felt that the student was angry with me. She avoided me during breaks and didn't want to talk to me. However, she got tired of that after a while and everything went back to its old ways. A similar incident never happened again after that, but I was sorry that because of the wrong solution to the problem, I endangered my relationship with the student and the whole class.
8 let, 2. třída
Čtení, hračky
Mgr., český jazyk, anglický jazyk
V téhle situaci si myslím, že byla skvělá role školní psycholožky. Ukázalo se, že její přítomnost nepomáhá jen žákům, ale také učitelům, když neví, jak se poprat s problémem. Stejně jako paní učitelka bych tuhle situaci vyhodnotila jako úspěšnou a myslím si, že je to skvělý příklad toho, co se běžně děje na školách. Vždy se budeme jako budoucí učitele setkávat s kamarádskými rozepřemi, musíme vědět, jak se s nimi poprat. Bojuji s tím, zda by bylo dobré řešení tohohle problému jít za zády žákyně A a promluvit si s žákyněmi B a C. Myslím si, že by výsledek tohoho řešení mohl být úspěšný, riskujeme ale vztah se všemi třemi žáky. Možná účinnější a bezpečnější řešení by mohlo být snažit se přesvědčit žákyni A, proč je důležité konfrontovat žákyni B a C a předložit jí veškerá opatření, která by pomohla předejít tomu, aby se šikana zhoršila nebo se opakovala. Považuji však konfrontaci aktérů za důležité a myslím, že jejich chování by mělo nést nějaké následky. Rozumím, že pro paní učitelku musí být těžké žít s vědomím, že jeden z jejích žáků byl šikanovaný a ona si toho nevšimla. I učitelé jsou však jen lidi a občas šikana nemusí být pro ostatní tak viditelná, o to větší pozor si musíme dávat.
Věk žáka a ročník: 8 let, 2. třída Pohlaví žáka: Žák žije s oběma rodiči Problémové chování se opakuje: Ne Poruchy chování: Ne Potvrzená diagnóza žáka/ů: Ne Prospěch žáka - subjektivní pohled: Průměrný, podprůměrný Zájmy žáka/ů: Čtení, hračky Použili jste při řešení postupy vycházející z nějakého konkrétního přístupu? Ne
Tato nešťastná situace nastala, když jsem učila teprve druhým rokem na nové škole, na které jsem dříve mívala praxe. Přišla za mnou žačka z druhé třídy, že jí její spolužačka o přestávce vzala panenku z tašky. Žačka je hodná holčička s výborným prospěchem a je velmi populární mezi dětmi ve třídě. Druhá žačka zase pochází ze sociálně slabší rodiny, má špatné známky a ve škole tráví čas nerada, nikdy ale u ní nenastal problém podobný tomuto. Druhou žačku jsem si zavolala k sobě do kabinetu a vytkla jí její chování a dala jsem jí přednášku o tom, proč se nemá krást a lézt ostatním lidem do tašek. Žačka se neustále snažila něco namítat, ale nepustila jsem ji ke slovu. Po téhle interakci jsem zavolala mamince žačky, že bych si s ní chtěla promluvit, až si žačku přijde vyzvednout. Když přišel konec vyučování čekala jsem s žačkou u vrátnice na její maminku. Jakmile její mamka přišla, vysvětlila jsem jí, co se událo a že musí dbát na to, aby žačce neustále připomínala, že krádež je špatná a že musí respektovat osobní věci ostatních. Maminka byla očividně velice rozzlobená na žačku, ale ta se jí najednou snažila obhájit její chování. Tvrdila, že panenka byla její, dostala ji od kamarádky a potom jí ji žačka vzala, ona si ji jen brala nazpět. Tohle mi byla kompletně nová informace a nevěděla jsem, jestli žačka mluví pravdu nebo se jen snaží utéct trestu od maminky. Maminka řekla, že se můžu spolehnout na to, že žačce bude připomínat správné chování, ale že si však nemyslí, že by žačka bezdůvodně takhle někoho okradla.
Pár dní po incidentu mi přišlo, že je žačka na mě naštvaná. O přestávkách se mi vyhýbala a nechtěla si se mnou povídat. To ji však po chvíli omrzelo a vše se vrátilo do starých kolejí. Nikdy už potom podobný incident nenastal, mrzelo mě ale, že jsem kvůli špatnému řešení problému ohrozila svůj vztah se žákyní i s celou třídou.