No one laughed, for there was in that crucified man something so calm, he seemed so old, so defenceless, so weak, calling so much for pity with his lowliness, that each one asked himself unconsciously how it was possible to torture and nail to crosses men who would die soon in any case.
Senki sem nevetett, mert a megfeszítettben volt valami olyan csendesség, olyan öregnek, védtelennek, gyengének látszott, s a maga alázatosságában olyan buzgón esdekelt irgalomért, hogy önkéntelenül is mindenki feltette magának a kérdést: hogyan lehet megkínozni, keresztre feszíteni egy embert, aki már amúgy is haldoklik.