Another game, with a similar result, was followed by a revoke from the unlucky Miller; on which the fat gentleman burst into a state of high personal excitement which lasted until the conclusion of the game, when he retired into a corner, and remained perfectly mute for one hour and twenty-seven minutes; at the end of which time he emerged from his retirement, and offered Mr. Pickwick a pinch of snuff with the air of a man who had made up his mind to a Christian forgiveness of injuries sustained.
A következő játszma hasonló eredménnyel végződött, utána pedig a szerencsétlen Miller úr renonszot követett el, vagyis nem adott színre színt; amitől a kövér bácsi olyan mérhetetlen indulatba jött, hogy nem is tudott többé lecsillapodni, amíg be nem fejezték a játékot, sőt, utána elvonult az egyik sarokba és ott ült magában, tökéletes szótlanságba burkolózva egy óra és huszonhét percig egyfolytában; s miután ez az idő is eltelt, végül mégis előjött a sarokból és megkínálta Pickwick urat egy csipet tubákkal a burnótszelencéjéből, olyan arckifejezéssel, mint aki hosszú lelki tusa után eldöntötte magában, hogy jó keresztényhez illően megbocsátja felebarátjának az elszenvedett sérelmeket.