She was presently in full charge, and in that long, bare ward where she strengthened so many sufferers for the last parting, where she lived with death and dealt with it, where she went about softly, soothing unspeakable pain, learning the note of human anguish, hearing no sound but the murmur of suffering or relief, she sounded one night the depths of her own nature, and received from an inward monitor the confirmation of her mission.
A hosszú, kopár termekben, ahol annyi haldokló embernek adott enyhe vigaszt, ahol állandóan együtt élt a halállal és kimond­hatatlan kínokat látott és tudott enyhíteni, a haláltusa irtózatát és a végső megkönnyebbülés hangjait, ezen az őrhelyen, az éjszaka sötétjében, leszállt saját természete legrejtettebb mély­ségeibe is. Egy benső hang újólag igazolta hivatottságát.