And above all, the death of these children...' And once more the cruel memory rose that always weighed on her mother-heart: the death of her last baby, a boy who died of croup; his funeral, the general indifference shown to the little pink coffin, and her own heartrending, lonely grief at the sight of that pale little forehead with the curly locks on the temples, and of the open, surprised little mouth visible in the coffin at the instant before they covered it with the pink lid ornamented with a gold lace cross.
És képzeletében megint megjelent torokgyíkban elpusztúlt utolsó kis fiacskája halálának az ő anyai szívét örökké marczangoló kegyetlen emléke. Eszébe jutott a temetése, az általános közönyösség annál a rózsaszínű kis ravatalnál, az ő szívettépő és magános fájdalma az előtt a beesett halántékokkal határolt sáppadt kis homlok, s az előtt a félig nyitott és csodálkozó szájacska előtt, mely a koporsóból abban a pillanatban rámeredt, a melyben az aranyos kereszttel ékes rózsaszínű fedelet rátették.