Both my girls are pictures of their dear mother, and as I grow old I like to sit with only them by me; for their voices and looks carry me back to the happiest period of my life, and make me, for the moment, as young as I used to be then, though not quite so light-hearted.
Mind a két lányom szakasztott hasonmása szegény jó édesanyjának, s mennél inkább öregszem, annál jobban szeretek velük üldögélni hármasban; mert a hangjuk és a pillantásuk visszaröpít életem legboldogabb időszakába, s egy-egy percre olyan fiatalnak érzem magam, mint akkor voltam; ha nem is egészen olyan jókedvűnek.