With the sense of fatigue and want of cleanliness resulting from a night spent in a railway carriage, Karenin drove through the fog of a Petersburg morning, along the deserted Nevsky, looking straight before him and not thinking of what awaited him.
Pétervár hajnali ködében, a vasúton töltött éjszaka által előidézett kimerűltség és tisztátlanság érzésével eltelve robogott végig Alexandrovics Alexej a néptelen Nevszkij Proszpekten, s maga elé bámúlva, rá se gondolt arra, a mi reá várakozik.