I can remember Miss Temple walking lightly and rapidly along our drooping line, her plaid cloak, which the frosty wind fluttered, gathered close about her, and encouraging us, by precept and example, to keep up our spirits, and march forward, as she said, "like stalwart soldiers."
Most is látom Temple kisasszonyt, amint gyors, könnyű léptekkel halad elcsigázott menetünk mellett. Kockás köpenyét, hogy a szél bele ne kapaszkodjék, szorosan összefogja, kedves szóval és jó példával buzdít, hogy ne csüggedjünk, csak bátran előre, "mint a katonák".