It was a strange thing, and one which made d’Artagnan tremble from the sole of his foot to the roots of his hair, to find that this soft light, this calm lamp, enlightened a scene of fearful disorder.
Különös látvány! D'Artagnant tetőtől talpig megborzongatta: a békés, szelíd lámpafény szörnyű felfordulásra vetett világot; az egyik ablaktáblát betörték, a szoba ajtaját benyomták, s az ajtószárny kifordulva lógott a sarokvason; földön hevert egy asztal, bizonyára emellett vacsoráztak volna édes kettesben; szétvert palackok, összetiport gyümölcsök borították a padlót: a szobában minden heves, kétségbeesett dulakodásról árulkodott.