The antagonist of Grantmesnil, instead of bearing his lance-point fair against the crest or the shield of his enemy, swerved so much from the direct line as to break the weapon athwart the person of his opponent--a circumstance which was accounted more disgraceful than that of being actually unhorsed; because the latter might happen from accident, whereas the former evinced awkwardness and want of management of the weapon and of the horse.
Grantmesnil ellenfele - ahelyett, hogy lándzsája hegyét annak rendje és módja szerint a másik fél sisakjának vagy pajzsának szegezte volna - egészen kibillent az egyenes vonalból, lándzsája ferdén csapódott neki az ellenfél páncéljának, és menten kettétört. Ez még szégyenletesebb volt, mint lebukni a lóról, mert utóbbi gyakran a véletlen műve volt, míg az előbbi csak az ügyetlenség következménye lehetett, és arra vallott, hogy elkövetője nem ért sem a fegyverhez, sem a lóhoz.