These cries had something so heartrending in them that M. d’Artagnan, who had been at first the most eager in pursuit of Milady, sat down on the stump of a tree and hung his head, covering his ears with the palms of his hands; and yet, notwithstanding, he could still hear her cry and threaten.
Olyan szívettépően sikoltozott, hogy D'Artagnan, aki a milady üldözésében olyan kérlelhetetlen volt, egy fatönkhöz támaszkodott, lehorgasztotta fejét, és mindkét kezét fülére tapasztotta, ám mégis egyre hallotta az asszony fenyegetőzését, sikoltozását.