A vague sense of the accomplished cleaning up of his affairs, a vague memory of Serpukhovskoy's friendship for him, and the flattering thought that the latter considered him a necessary man, and above all the anticipation of the coming meeting, merged into one general feeling of joyful vitality.
Annak az áttekinthetőségnek a homályos öntudata, a melyet az ügyeibe hozott, Szerpuhovszkij barátságának és hízelgésének zavaros emléke, a ki őt szükséges embernek mondotta, s a mi a fő, a küszöbön álló találkozás izgalma - mindez az élet örömteljes érzésének általános benyomásává egyesült benne.