This was succeeded by Mrs. Leo Hunter's recitation of her far-famed 'Ode to an Expiring Frog,' which was encored once, and would have been encored twice, if the major part of the guests, who thought it was high time to get something to eat, had not said that it was perfectly shameful to take advantage of Mrs. Hunter's good nature.
Ezt követte Leo Hunterné őnagysága szavalata, A haldokló békához című világhírű óda, amelyet megismételtettek vele, sőt harmadszor is megismételtették volna, ha a vendégek java része úgy nem véli, hogy legfőbb ideje volna valamit enni, és ki nem jelentik, hogy a lehető legnagyobb szerénytelenség volna Leo Hunterné őnagysága jóságával visszaélni.