Like Lydia Ivanovna and others who shared these views, Karenin was quite devoid of that deep imaginative faculty of the soul by which ideas aroused by the imagination become so vivid that they must be brought into conformity with other ideas and with reality.
Alexandrovics Alexej épp úgy, mint Ivanovna Lidia és mások, a kik az ő felfogásukban osztoztak, teljesen híjával volt a képzelet ama mélységének, annak a lelki fogékonyságnak, melynek révén a képzeletből eredő képzetek oly annyira valóságosakká válnak, hogy szinte megkívánják a más képzetekkel és a valósággal való teljes összhangot.