Leon was fleeing, for it seemed to him that his love, that for nearly two hours now had become petrified in the church like the stones, would vanish like a vapour through that sort of truncated funnel, of oblong cage, of open chimney that rises so grotesquely from the cathedral like the extravagant attempt of some fantastic brazier.
Léon menekült; mert úgy rémlett neki, hogy szerelme, mely már majdnem két óra óta oly mozdulatlanná vált a templomban, mint a sirkövek, most már el fog gőzölögni, mint a füst, ezen a csonka kürtőhöz, hosszukás ketreczhez, áttört kéményhez hasonlatos valamin, mely oly furcsán meredezik a székesegyházon, mintha egy nagyratörő és ábrándokat kergető kazánkovácsnak a merész és hóbortosan eredeti kisérlete volna.