Here, the first object that met his eyes was his beloved father sitting on a bottom stair, with his hat in his hand, shouting out 'Weller!' in his very loudest tone, at half-minute intervals.
Aztán keresztülvágott az udvaron és felszaladt a lépcsőn, be az előcsarnokba. Az első dolog, ami itt a szemébe ötlött, szeretett apjaura volt, aki az egyik legalsó lépcsőfokon üldögélt és félpercenként teli tüdőből elordította magát, hogy: „Weller!”