When he moved toward her his fine eyes brightened with a special tenderness, and carefully and respectfully bending over her with a scarcely perceptible, happy, and (as it seemed to Levin) modestly-triumphant smile, he held out to her his small broad hand.
Akkor, a mikor odalépett hozzá, valami különös gyöngédség csillant fel szép szemeiben, s alig észrevehető, boldog és szerényen diadalmas mosolylyal (Levinnek legalább így tetszett) tiszteletteljesen és óvatosan fölé hajolva, odanyújtotta neki nem túlságosan nagy, de széles kezét.