For some time he could not say anything, not so much because he feared that words might spoil the loftiness of his feelings, as because every time he wished to speak he felt that, instead of words, tears of joy would come.
Levin sokáig nem tudott szólni, nem annyira azért, mintha attól tartott volna, hogy szavaival érzelmeinek a magasztosságát leszállítja, mint inkább azért, mert a hányszor csak akart valamit mondani, mindannyiszor úgy érezte, hogy szavak helyett a boldogság könnyei törnek ki belőle.