Mr. Dowler related a variety of anecdotes, all illustrative of his own personal prowess and desperation, and appealed to Mrs. Dowler in corroboration thereof; when Mrs. Dowler invariably brought in, in the form of an appendix, some remarkable fact or circumstance which Mr. Dowler had forgotten, or had perhaps through modesty, omitted; for the addenda in every instance went to show that Mr. Dowler was even a more wonderful fellow than he made himself out to be.
Dowler úr elmesélt egy csomó apró kis történetet, amelyek mind az ő vitézségéről és vakmerőségéről szóltak, s mindig a felesé­gére hivatkozott, mint tanúbizonyságra, és ilyenkor Dowlerné utószó vagy függelék formájá­ban mindig kipótolta az elbeszélést valami nevezetes ténnyel vagy körülménnyel, amit Dowler úr kifelejtett, vagy alkalmasint szerénységből elhallgatott; mert ezek a pótlások minden egyes esetben oda lyukadtak ki, hogy Dowler úr még sokkal csodálatosabb ember, mint amilyennek ő maga feltüntette magát.