Again the bugle sounds lustily forth, and rouses the cottager's wife and children, who peep out at the house door, and watch the coach till it turns the corner, when they once more crouch round the blazing fire, and throw on another log of wood against father comes home; while father himself, a full mile off, has just exchanged a friendly nod with the coachman, and turned round to take a good long stare at the vehicle as it whirls away.
Újra fölcsendül a postakürt vidám szava s kicsalogatja a parasztházikókból az asszonyt meg a gyerekeket, akik ki is dugják az orrukat az ajtón és néznek a postakocsi után, amíg be nem fordul a sarkon, aztán megint a tűz köré telepszenek és új hasábot vetnek a tűzre, úgy várják haza a családapát, aki ebben a pillanatban házától kerek egy mérföldnyire éppen barátságos bólintással intett a kocsisnak, aztán megfordult és egy jó darabig nézett még a tovarobogó postakocsi után.