D’Artagnan shuddered to the marrow at hearing this suave creature reproach him, with that sharp voice which she took such pains to conceal in conversation, for not having killed a man whom he had seen load her with kindnesses.
D'Artagnan csontja velejéig megborzongott, hogy a szende hölgy most, amikor nem leplezi igazi énjét, mint társalgásaikban, milyen metsző hangon kárhoztatja, amiért nem ölte meg azt az embert, akit szemtől szembe körüludvarol.