'My uncle rested his head upon his hands, and thought of the busy, bustling people who had rattled about, years before, in the old coaches, and were now as silent and changed; he thought of the numbers of people to whom one of these crazy, mouldering vehicles had borne, night after night, for many years, and through all weathers, the anxiously expected intelligence, the eagerly looked-for remittance, the promised assurance of health and safety, the sudden announcement of sickness and death.
Nagybátyám tenyerébe hajtotta a fejét, és azokra a dolgos, serény emberekre gondolt, akik évekkel ezelőtt ezekben a régi postakocsikban robogtak városról városra, s akik azóta szintén elnémultak és átalakultak; arra a sok emberre gondolt, akiknek ezek a korhadt, szúette kocsik valamikor hosszú esztendőkön át estéről estére, szép időben, csúnya időben egyaránt meg­hozták a híreket, amelyeket szorongva lestek, meghozták a pénzt vagy a váltót, amit alig győztek várni, meghozták az ígért levelet, hogy az írója jól van és egészséges, vagy a váratlan híreket, betegségről és halálról.