"Wretched woman!" exclaimed Cedric. "And while the friends of thy father--while each true Saxon heart, as it breathed a requiem for his soul, and those of his valiant sons, forgot not in their prayers the murdered Ulrica--while all mourned and honoured the dead, thou hast lived to merit our hate and execration--lived to unite thyself with the vile tyrant who murdered thy nearest and dearest--who shed the blood of infancy, rather than a male of the noble house of Torquil Wolfganger should survive--with him hast thou lived to unite thyself, and in the hands of lawless love!"
- Nyomorult teremtés! - kiáltott rá Cedric. - Mialatt apád minden barátja, minden igaz szívű szász apádat és hős fiait siratta, lelki üdvösségükért imádkozott, és fohászaiba belefoglalta a meggyilkolt Ulrika nevét is... mialatt mindenki kegyelettel gyászolta a halottakat, te élted a világodat, olyan életmódot folytattál, hogy csak gyűlölettel és utálattal lehet róla megemlé­kezni. Egy húron pendültél a hitvány zsarnokkal, aki legközelebbi hozzátartozóidat megölte... meggyilkolta mindazokat, akik legdrágábbak voltak szívednek... még a gyermeknek sem kegyelmeztek, nehogy Torquil Wolfgangernek fiúutódja maradjon, aki nemes nevét fenntartja... vele éltél törvénytelen szerelemben!