"Noble Edith," said Cedric, after having stood a moment silent, as if to give Richard and Wilfred time to look upon the lady of the mansion, "these are worthy strangers, come to take a part in thy sorrows.
- Nemes úrnőm, Edith - mondta Cedric, miután egy percig némán állt ott, mintha időt akarna adni Richárdnak és Wilfrednek, hogy szemügyre vegyék a kastély úrnőjét -, ezek a tiszteletre méltó idegenek azért jöttek el, hogy bánatodban osztozzanak.