He could not admit that he had then known the truth and was now making a mistake; because, as soon as he reflected calmly about it, it all fell to pieces, nor could he acknowledge that he had then been mistaken, for he prized the state his soul had then been in, and by acknowledging it to be a result of weakness he would have defiled those moments.
Képtelen volt beösmerni, hogy akkor volt igaza, és most téved; mert alig hogy nyugodtan elkezdett gondolkozni róla, legott romba dőlt előtte minden; azt se tudta beösmerni, hogy akkor tévedett, mert akkori lelkiállapotát sokra becsülte, s ha azt a gyöngeség eredményének ösmerte volna el, evvel azokat a pillanatokat meggyalázta volna.