During the first twelve hours I thought of Mrs. Reed in her last moments; I saw her disfigured and discoloured face, and heard her strangely altered voice. I mused on the funeral day, the coffin, the hearse, the black train of tenants and servants--few was the number of relatives--the gaping vault, the silent church, the solemn service.
Az utazás első felében Mrs. Reed utolsó perceire gondoltam. Láttam eltorzult, fakó arcát, hallottam idegenné vált hangját, átéltem újra a temetést, láttam a koporsót, a halottas kocsit, a feketébe öltözött cselédséget és bérlőket - rajtuk kívül alig kísérte más a halottaskocsit -, a tátongó sírboltot, a néma templomot, a komor gyászszertartást.