Hundreds of broad-headed, short-stemmed, wide-branched oaks, which had witnessed perhaps the stately march of the Roman soldiery, flung their gnarled arms over a thick carpet of the most delicious green sward; in some places they were intermingled with beeches, hollies, and copsewood of various descriptions, so closely as totally to intercept the level beams of the sinking sun; in others they receded from each other, forming those long sweeping vistas, in the intricacy of which the eye delights to lose itself, while imagination considers them as the paths to yet wilder scenes of silvan solitude.
Száz meg száz terebélyes koronájú, zömök törzsű, ágas-bogas tölgyfa nyújtogatta görcsös ágait a pompás gyepszőnyeg fölé - olyan tölgyek, amelyek talán még a római légiók büszke menetét is látták annak idején. Itt-ott bükkfák, magyalbokrok és minden­féle más cserjék keveredtek közéjük, olyan sűrűn, hogy a lenyugvó nap ferde sugarai sem tudtak rajtuk áthatolni.