"They are fast rising at least," said Ulrica, with frightful composure; "and a signal shall soon wave to warn the besiegers to press hard upon those who would extinguish them.--Farewell, Front-de-Boeuf!--May Mista, Skogula, and Zernebock, gods of the ancient Saxons--fiends, as the priests now call them--supply the place of comforters at your dying bed, which Ulrica now relinquishes!--But know, if it will give thee comfort to know it, that Ulrica is bound to the same dark coast with thyself, the companion of thy punishment as the companion of thy guilt.--And now, parricide, farewell for ever!--May each stone of this vaulted roof find a tongue to echo that title into thine ear!"
Búcsúzóul csak azt kívánom, hogy Mista, Skogula és Zernebock, a régi szászok istenei - vagy rossz szellemei, ahogy a mai papok mond­ják - olyan vigasztalókat küldjenek halálos ágyadhoz, mint én vagyok, Ulrika! Most pedig, hogy mégis megvigasztaljalak valamivel, tudd meg: Ulrika ugyanarra a nagy útra készülődik, mint te, ugyanazokra a sötét partokra.