I like Thornfield, its antiquity, its retirement, its old crow-trees and thorn-trees, its grey facade, and lines of dark windows reflecting that metal welkin: and yet how long have I abhorred the very thought of it, shunned it like a great plague-house?
Szeretem Thornfieldet is, ezt az ősi házat, ezt az elzárkózottságot, szeretem a tüskés fákat, a varjútanyát, ezt a szürke homlokzatot, a sötét ablakokat, amint visszatükrözik a fémszínű felhőket. Szeretem, mondom, és mégis milyen sokáig irtóztam a gondolatától is annak, hogy visszatérjek ide.