King Lud flew into a frightful rage, tossed his crown up to the ceiling, and caught it again--for in those days kings kept their crowns on their heads, and not in the Tower--stamped the ground, rapped his forehead, wondered why his own flesh and blood rebelled against him, and, finally, calling in his guards, ordered the prince away to instant Confinement in a lofty turret; a course of treatment which the kings of old very generally pursued towards their sons, when their matrimonial inclinations did not happen to point to the same quarter as their own.
Lud király rettenetes dühre gerjedt, fölhajította koronáját a mennyezetre, aztán megint elkapta - mert abban az időben a királyok a fejükön tartották a koronájukat, nem a Towerban -, toporzékolt, verdeste a homlokát, tombolt, hogy miért lázadt fel ellene saját vére és ivadéka, s végül beszólította a testőröket és megparancsolta nekik, hogy a királyfit vessék azonnal tömlöcbe egy magas toronyban. A régi királyok rendesen így bántak fiaikkal, ha ezek a házasság dolgában történetesen nem szakasztott úgy gondolkoztak, mint az apjuk.