And it was the voice of a human being--a known, loved, well-remembered voice--that of Edward Fairfax Rochester; and it spoke in pain and woe, wildly, eerily, urgently.
Egy emberi lény hangja volt, egy jól ismert, szeretett, emlékeimben élő hang: Edward Fairfax Rochester hangja, és fájdalmasan, hátborzongatóan, vadul, sürgetően csengett.