In the twilight of the workshop the white dust was flying from his tools like a shower of sparks under the hoofs of a galloping horse; the two wheels were turning, droning; Binet smiled, his chin lowered, his nostrils distended, and, in a word, seemed lost in one of those complete happinesses that, no doubt, belong only to commonplace occupations, which amuse the mind with facile difficulties, and satisfy by a realisation of that beyond which such minds have not a dream.
A műhely félhomályában a sárgás por úgy röpködött szerszámja körül, mint a hogy a szikrák sziporkáznak egy vágtató lónak a patkói alól; a két kerék forgott, berregett; Binet mosolygott. Állát lehajtotta a mellére, az orrlyukai kitágultak, s látszott rajta, hogy egészen bele merült abba a tökéletes boldogságba, a melyet alkalmasint csak a kicsinyes foglalkozások adnak meg, mert, minden nehézségüket könnyü lévén legyőzni, állandóan gyönyörködtetik az értelmet, s folytonos kielégülést nyujtanak, minduntalan megvalósítva valamit, a min a képzelem nem emelkedik túl.