But after spending two months alone in the country he became convinced that this time he was not in love as he had been when quite young – for his present feelings gave him not a moment's rest – and that he could not live unless the question whether she was to be his wife or not were decided; also that his despair had been the outcome of his own fancy, and that he had no proof that he would be rejected.
De miután két hónapot töltött falun, teljes magányosságban, meggyőződött róla, hogy ez nem volt egyike azoknak a szerelmeknek, a melyeken kora ifjúságában keresztülment; hogy ettől az érzelemtől egy pillanatra se volt nyugta; hogy nem élhetett tovább a nélkül, hogy azt a kérdést eldöntse: vajon a felesége lesz-e vagy nem, és hogy egész kétségbeesése annak a fölismeréséből származott, hogy voltaképpen semmi bizonyítéka sincs arra nézve, hogy csakugyan el fogják utasítani.