His heart was filled with pity, and, moreover, he was irritated beyond endurance because Cæsar was looking through the emerald at Vinicius, studying his pain with satisfaction, to describe it afterwards, perhaps, in pathetic strophes, and win the applause of hearers.
Szíve megtelt részvéttel, de kibírhatatlan bosszúsággal is, hogy Caesar smaragdján át Viniciust figyeli, s nagy kedvteléssel tanulmányozza fájdalmát, talán hogy majd hangulatos verset írjon róla, s kivívja vele a közönség tapsát.