The sun brought the morning grayly up over the sad gray plain, and at night left them alone together in the midst of the terrible spaces of silence.
A nap ugyanazt a szürke hajnalt gyújtotta fel föléjük a végeláthatatlan szürke síkságon, és ha este lenyugodott, egyedül hagyta kettőjüket a véghetetlen tér iszonyatos csendjében. A ház mellett elfolyó iszapos patakban együtt törték télen a jeget, Tarwin hátán egymás mellett lógott a két puttony.