Cedric started back as far as the wall of the apartment would permit, and, leaning against it as one unable to support himself, gazed on the figure of his friend with eyes that seemed fixed, and a mouth which he appeared incapable of shutting.
Cedric riadtan hátrált, amennyire a kamra kis terjedelme csak engedte; azután a falnak támaszkodott, mintha rogyadozó térde nem bírná el a súlyát; tátott szájjal és merev szemmel bámult barátja alakjára, mintha nem tudná száját becsukni és szemét megmozdítani.