The interest displayed in Mr. Pickwick's countenance is most intense, as Mr. Weller and the guard try to squeeze the cod-fish into the boot, first head first, and then tail first, and then top upward, and then bottom upward, and then side-ways, and then long-ways, all of which artifices the implacable cod-fish sturdily resists, until the guard accidentally hits him in the very middle of the basket, whereupon he suddenly disappears into the boot, and with him, the head and shoulders of the guard himself, who, not calculating upon so sudden a cessation of the passive resistance of the cod-fish, experiences a very unexpected shock, to the unsmotherable delight of all the porters and bystanders.
Pickwick úr arca feszült figyelmet árul el, amikor Weller úr és a kalauz nagy erőlködéssel igyekeznek begyömöszölni a ládába a tőke­halat, először a fejénél, aztán a farkánál fogva, majd a hátát nyomva, majd meg a hasát, aztán meg keresztben, majd meg hosszában, amely mesterkedéseknek a kérlelhetetlen tőkehal makacsul ellenáll, míg végre a kalauz véletlenül éppen a kosár közepét találja megnyomni, mire a tőkehal hirtelen belepottyan a kocsiládába, de vele együtt eltűnik a kalauz feje és válla is, aki nem számított rá, hogy a tőkehal ilyen váratlanul felhagy majd a passzív reziszten­ciával, s egyszerre elvesztette az egyensúlyt, a hordárok és a kocsi körül ácsorgó közönség kimondhatatlan gyönyörűségére.