Levin was grateful to Oblonsky because, with his usual tact, noticing that Levin was afraid of talking about the Shcherbatskys, he avoided mentioning them; but now Levin wanted to find out about the matter that tormented him, and yet feared to speak of it.
Levin hálás volt Oblonszkij iránt azért, hogy mikor észrevette, hogy félt a Scserbaczkijékról való beszélgetéstől, szokott tapintatával egy árva szót se szólott neki róluk; pedig Levin most már nagyon szerette volna tudni azt, a mi annyira gyötörte, de nem volt bátorsága, hogy szóbahozza.