The odor and heat began to stifle him; cold sweat came out on his forehead. He was seized by fear that he would faint like those against whose bodies he had stumbled while searching in the depth of the apartment; so when he remembered that they might open the grating any moment, he began to call Lygia and Ursus aloud, in the hope that, if not they, some one knowing them would answer.
Homlokát ellepte a hideg verejték, elfogta a rémület, hogy elájul, mint azok, akiknek testében meg-megbotlott, amint a szoba belsejében Lygiát kereste, mikor tehát még elgondolta, hogy bármely pillanatban kinyithatják a rácsot, hangosan kiáltozni kezdte Lygia és Ursus nevét, abban a reményben, hogyha ők nem is, de valaki, aki ismeri őket, csak válaszol.