Candide, divided between joy and grief, charmed to have thus met with his faithful agent again, and surprised to hear he was a slave, his heart palpitating, his senses confused, but full of the hopes of recovering his dear Cunegund, sat down to table with Martin, who beheld all these scenes with great unconcern, and with six strangers, who had come to spend the Carnival at Venice.
Candide az öröm és fájdalom érzései közt lebegve, örvendve, hogy viszontlátta hüséges szolgáját s elcsodálkozva azon, hogy rabszolga lett belőle, eltelve izgalommal, hogy nemsokára viszontlátja szeretőjét, dobogó szivvel, elfogódott lélekkel ült asztalhoz Martinnal együtt, ki hidegvérrel nézte a kalandos eseményeket és azzal a hat idegennel, ki Velencébe jött farsangot ünnepelni.