After a hasty meal, my uncle and the hunter embarked whilst I remained on shore. I was supplied with a lighted lantern to set fire to the fuse. "Now go," said my uncle, "and return immediately to us." "Don't be uneasy," I replied. "I will not play by the way." I immediately proceeded to the mouth of the tunnel. I opened my lantern. I laid hold of the end of the match. The Professor stood, chronometer in hand. "Ready?" he cried.
Gyorsan ettünk, aztán nagybátyám és a vadász hajóra szállt, én a parton maradtam. Égő mécses volt a kezemben, ezzel kellett meggyújtanom a kanócot. - Menj, fiam, és utána azonnal gyere vissza! - utasított nagybátyám. - Legyen nyugodt, Lidenbrock bácsi, nem fogok elbámészkodni útközben. Máris indultam a folyosó bejáratához, felemeltem a mécsest, és megfogtam a kanóc végét. A professzor kezében tartotta a kronométert. - Kész vagy? - kiáltott. - Kész!