She remembered the naive pleasure expressed in Anna Pavlovna's round, good-natured face whenever they met, remembered their secret consultations about the patient, and their plots to draw him away from his work which the doctor had forbidden and to take him for walks, and the attachment to her felt by the youngest boy, who called her 'my Kitty,' and did not want to go to bed without her.
Eszébe jutott az a naiv öröm, mely találkozásaik alkalmával Pavlovna Anna jóságos, kerek arczán visszatükröződött; visszaemlékezett azokra a titkos beszélgetésekre, a melyeket a beteg felől folytattak, s a tanakodásra, vajon hogy' lehetne őt a munkától, melytől eltiltották, elterelni és sétákra kényszeríteni; visszagondolt a legkisebbik fiúnak iránta való ragaszkodására, a ki őt "az én Kitim"-nek szólította, s nélküle nem akart lefeküdni.