Much as he loved his wealth, Mr. Wharton loved his children better; and he sat gazing on the movements without, with a listless vacancy in his countenance, that fully denoted his imbecility of character.
Bármennyire szerette is a vagyonát Mr. Wharton, a gyermekeit még jobban szerette: ezért azután kifejezéstelen, közömbös arccal bámulta a kinti eseményeket, ahogyan illett is együgyű természetéhez.