'How do you do, Constantine Dmitrich?... Especially shapely, plastic, and rich in colour, if one may say so, is the passage where you feel the approach of Cordelia, the woman, das ewige Weibliche, [The eternal feminine.] and she enters upon a struggle with fate.'
Különösen formás és úgyszólván plasztikus és színekben gazdag az a rész, a hol az ember Kordélia közeledtét érzi, s a hol a nő "das ewig Weibliche", harczba száll a végzettel. Nemde?