Athos was seized with a kind of vertigo. The sight of this creature, who had nothing of the woman about her, recalled awful remembrances. He thought how one day, in a less dangerous situation than the one in which he was now placed, he had already endeavored to sacrifice her to his honor.
Athos valósággal beleszédült: ez a némber, akiben egyetlen asszonyi tulajdonság nem maradt, gyötrelmes emlékeket idézett fel benne; eszébe jutott, hogy egy alkalommal, a mostaninál sokkalta kevésbé veszedelmes körülmények között már-már feláldozta becsületének; újra fellobbant benne a gyilkos vágy, mintha izzó parázs égetné minden porcikáját: ő is felállt, derékszíjához kapott, kivette pisztolyát, és felvonta a kakast.