To Constantine the country was the place where one lived – that is to say, where one rejoiced, suffered, and laboured; but to Koznyshev the country was, on the one hand, a place of rest from work, and on the other, a useful antidote to depravity, an antidote to which he resorted with pleasure and with a consciousness of its utility.
Kényelmetlen, sőt kellemetlen volt neki látni a bátyjának a faluról táplált fölfogását. Levin Konsztantin szemeiben a falu az életnek, tehát az örömöknek, a szenvedéseknek, a munkának volt a színtere; Ivánovics Szergejre nézve pedig a falu egyrészt pihenőhely volt a munka után, másrészt a romlottságnak az ellenmérge, a melyet hasznosságának a tudatában nagy élvezettel vett be.