For some time he had lived with only half his life,--he had sunk in death, and reconciled himself to Lygia's death, since for both it was to be liberation and marriage; but he learned now that it was one thing to think of the last moment when it was distant as of a quiet dropping asleep, and another to look at the torment of a person dearer to one than life.
Ő maga egy idő óta már csak félig élt, maga is belemerült a halál gondolatába, s Lygia számára is elfogadta a halált, hiszen mindkettőjük számára az jelentette a felszabadulást és a menyeg­zőt egyaránt, de most rádöbbent, hogy más dolog messziről látni a végső pillanatot mint csendes elalvást, s megint más elmenni, hogy végignézze az életénél is kedvesebb lélek kínszenvedését.