Levin had by this time become accustomed to express his thoughts boldly, without troubling to put them into precise phraseology; he knew that at such loving moments as the present his wife would understand what he meant from a mere hint, and she did understand him.
Levin most már hozzászokott, hogy kereken kimondja a véleményét, s nem vett magának fáradságot arra, hogy szabatos szavakba is öltöztesse; tudta, hogy ilyen szerelmes pillanatokban, mint a mostani is, a felesége már a puszta czélzásból is megérti, hogy mit akar mondani, a mint meg is értette.