The feelings of irresolution and indefiniteness were just the same as at home, or even worse, because she could do nothing; she could not see Vronsky but had to stay there, in this company of strangers so out of sympathy with her present mood. But she wore a costume that she knew suited her, she was not alone but surrounded by a ceremonious setting of idleness, and she felt easier than at home; she had no need to think of what to do.
A határozatlanság és homályosság állapota itt is ugyanaz volt, mint otthon; sőt még rosszabb, mert semmit se lehetett tennie, nem lehetett Vronszkijval találkoznia, s mégis itt kellett maradnia, ebben az idegen és mostani hangulatával annyira ellentétes társaságban; de olyan öltözetben volt, a melyről tudta, hogy jól illik neki; nem volt egyedül, a léhaságnak megszokott ünnepélyes milieu-je vette körül, s könnyebben érezte magát, mint otthon; nem kellett tünődnie, hogy mitévő legyen.