Judge then of the pleasure Master Jup gave to the inhabitants of Granite House when, without their having had any idea of it, he appeared one day, napkin on his arm, ready to wait at table.
Képzelhetjük, milyen büszkeség dagasztotta Jup mester keblét, amikor egy szép napon, karján fehér asztalkendővel, végre a Gránitpalota mit sem sejtő vendégei elé léphetett, és fölszolgálhatta a vacsorát.