Tuvache by his side listened to him with staring eyes. Monsieur Derozerays from time to time softly closed his eyelids, and farther on the chemist, with his son Napoleon between his knees, put his hand behind his ear in order not to lose a syllable.
Tuvache, mellette, csupa fül volt, és annyira figyelt, hogy a szemét is kimeresztette; Derozerays ur, időnkint, lassan lebocsátotta a szempilláit, mintha jobban akarná hallani a szónokot; és, távolabb, a gyógyszerész, a ki fiát, Napoleont, a két térde közt tartotta, a tenyeréből tölcsért csinált a füléhez, hogy egyetlen egy szótagot se veszitsen el.