She came, dressed in white, with a sprig of myrtle in her hair, beautiful as one of the Graces. He seated her at his side, and, touching her temple gently with his fingers, he gazed at her with that admiration with which a critic gazes at a statue from the chisel of a master.
A leány jött fehér ruhában, mirtuszágacskával a hajában, gyönyörűen, akár egy Charis, ő pedig maga mellé ültette, s ujjával halántékát gyengéden megérintve, olyan kedvteléssel nézett rá, mint ahogy a műértő nézi az ihletett mester vésője alól kikerült isteni szobrot.