In the depth of her soul she was conscious that there had been something just at the moment when Veslovsky had followed her to the other end of the table, but she dared not own this even to herself, much less make up her mind to tell him and so increase his pain.
A lelke fenekén Kiti úgy találta, hogy abban a pillanatban, a mikor Vaszenyka őt az asztal túlsó oldalára követte, tényleg volt valami, de azt még maga előtt se merte bevallani, annál kevésbbé szánta rá magát arra, hogy azt neki megmondja, s evvel a szenvedéseit csak fokozza.