"A positive feast!" cried M. Coquenard, turning about in his chair, "a real feast, EPULCE EPULORUM. Lucullus dines with Lucullus."
Úgy bizony, díszlakoma! - hangoskodott Coquenard mester, egyre izegve-mozogva székén - méghozzá a javából, epulae, epularum;[23] Lucullus a házigazda, Lucullus a vendég!