Mr. Alfred Jingle, without one spark of his old animation-- with nothing even of the dismal gaiety which he had assumed when Mr. Pickwick first stumbled on him in his misery--bowed low without speaking, and, motioning to Job not to follow him just yet, crept slowly away.
Alfred Jingle úr, akiben nyoma sem volt régi elevenségének, de még annak az akasztófa­humornak sem, amelyet magára erőltetett, amikor Pickwick úr először akadt rá nagy nyomorú­ságában - szó nélkül mélyen meghajolt, s miután intett Jobnak, hogy ne jöjjön még utána, lassan elvánszorgott.