Petronius was too much a man of the world and too quick not to notice this; hence, after the first greetings, he announced with all the eloquence and ease at his command that he had come to give thanks for the care which his sister's son had found in that house, and that gratitude alone was the cause of the visit, to which, moreover, he was emboldened by his old acquaintance with Aulus.
De Petronius sokkal inkább világfi és éles eszű férfiú volt, semhogy az ilyesmit észre ne vegye, így aztán az első üdvözlések után minden ékesszólását és fesztelenségét latba vetve elmondta, hogy a gondos ápolást jött megköszönni, amelyben húga fiának e házban része volt, s hogy csakis a hála indította e látogatásra, amelyre egyébként Aulusszal való régi ismeretsége jogosítja fel.