She kissed me, and still keeping me at her side (where I was well contented to stand, for I derived a child's pleasure from the contemplation of her face, her dress, her one or two ornaments, her white forehead, her clustered and shining curls, and beaming dark eyes), she proceeded to address Helen Burns.
Megcsókolt és nem engedett el maga mellől (aminek nagyon örültem, mert gyermekes örömöm telt abban, hogy arcában, fehér homlokában, szép hajában, ragyogó szemében, ruhájában ilyen közelről gyönyörködhetem). Temple kisasszony azután Helen Burnshöz fordult: