"Dear Dunwoodie," said Frances, softening nearly to tears, and again extending her hand to him, as the richness of her color gradually returned, "you know my sentiments - this war once ended, and you may take that hand forever - but I can never consent to tie myself to you by any closer union than already exists, so long as you are arrayed in arms against my only brother.
- Drága Dunwoodie - mondta Frances, csaknem könnyekig meghatódva, s ahogy megint odanyújtotta kezét, lassanként arcába is visszatért a pirosság -, ismeri érzelmeimet... ha vége a háborúnak, ez a kéz örökre a magáé... de sohasem egyezhetném bele, hogy a meglévőnél szorosabb kapcsolat fűzzön össze bennünket, amíg egyetlen bátyám és maga fegyveresen néznek farkasszemet egymással.