It was his nature to be communicative; he liked to open to a mind unacquainted with the world glimpses of its scenes and ways (I do not mean its corrupt scenes and wicked ways, but such as derived their interest from the great scale on which they were acted, the strange novelty by which they were characterised); and I had a keen delight in receiving the new ideas he offered, in imagining the new pictures he portrayed, and following him in thought through the new regions he disclosed, never startled or troubled by one noxious allusion.
Közlékeny természetű volt; tetszett neki, hogy valakinek, aki még egyáltalán nem ismeri a világot, feltárhatja a világ sokszínűségét és érdekességeit (nem a romlottság, a gonoszság változataira gondolok, hanem arra az érdekességre, amely a helyszín tágasságából fakadt, arra a különös újszerűségre, amely számomra az eseményeket jellemezte), mondom, én élvezettel hallgattam, elképzeltem azt, amiről beszélt, gondolatban követtem őt az ismeretlen tájakon, és soha nem kellett megbotránkoznom, vagy akár csak megütköznöm egyetlen mondatán sem. Fesztelen modora az én kínos félszegségemet is feloldotta.