For the first time in her life Lygia saw those magnificent gardens, full of pines, cypresses, oaks, olives, and myrtles, among which appeared white here and there a whole population of statues. The mirror of ponds gleamed quietly; groves of roses were blooming, watered with the spray of fountains; entrances to charming grottos were encircled with a growth of ivy or woodbine; silver-colored swans were sailing on the water; amidst statues and trees wandered tame gazelles from the deserts of Africa, and rich-colored birds from all known countries on earth.
Lygia életében most látta először ezt a pompás kertet, tele ciprussal, píneával, tölggyel, olajfával és mirtusszal, amelyek között a szobrok légiója fehérlett, nyugodtan csillogtak a halastavak tükrei, s egész rózsaligetek virultak a szökőkutak vizétől permetezve. A varázslatos barlangok bejáratát benőtte a borostyán vagy vadszőlő, a tavakban ezüstös hattyúk úszkáltak, a fák és szobrok között az afrikai sivatag szelídített gazellái sétálgattak, s a világ minden ismert országából hozatott tarka madársereg röpködött.