At this happy age Sarah left the city, and she had brought with her a picture of futurity, faintly impressed, it is true, but which gained durability from her solitude, and in which Wellmere had been placed in the foreground.
Sarah ebben a boldog korban hagyta el a várost, s magával hozta jövőjének ábrándképét, amelyet élményei ugyan nem véshettek mélyen bele, de a magány csak kiszínezett; s e képben Wellmere főszerepet játszott.