"It is very foolish to regard your hasty words, I know," said Frances, extricating herself from his arms, and raising her yet humid eyes to his face with a smile; "but reproach from those we love is most severe, Henry; particularly - where we - we think - we know" - her paleness gradually gave place to the color of the rose, as she concluded in a low voice, with her eyes directed to the carpet, "we are undeserving of it."
- Tudom, hogy ostobaság megsértődni az ilyen hirtelen szavaktól - mondta Frances, kibontakozva bátyja öleléséből, s mosolyogva ráemelte még nedves szemeit -, de nagyon fáj, ha azoktól kapunk szemrehányást, akiket szeretünk; különösen akkor... ha úgy érezzük... ha tudjuk... - sápadtságát lassanként felváltotta a piros rózsa színe, s szemét lesütve a szőnyegre, így fejezte be a mondatot halk hangon: -, hogy nem érdemeltük meg.