Analysing that feeling, and comparing it with her previous loves, she saw clearly that she would not have been in love with Komisarov had he not saved the Tsar's life, nor with Ristich-Kudzhitsky but for the Slavonic question; but that she loved Karenin for himself, for his lofty, misunderstood soul, for the high-pitched tone of his voice with the long-drawn inflections which she thought charming, for his weary eyes, for his character, and for his soft hands with their swollen veins.
A mint ezt az érzelmet elemezgette s az előbbiekkel összehasonlította, tisztán látta, hogy nem lett volna szerelmes Komiszarovba, ha ez nem mentette volna meg az uralkodó életét, nem lett volna szerelmes Risztics-Kudzsiczkijbe, ha nincs a szláv-kérdés, de Karenint magamagáért, fenkölt és meg nem értett lelkéért, fínom hangjának reá nézve kedves csengéséért és elnyújtott hangsúlyozásáért, bágyadt tekintetéért, a jelleméért s duzzadó erekkel ékes, puha és fehér kezeiért szerette.