His face distorted with passion, pale and with quivering jaw, Vronsky kicked her with his heel in the belly and again pulled at the reins: But she did not move and, nuzzling the ground, only looked at her master with eloquent eyes.
Vronszkij a szenvedélytől eltorzúlt arczczal, sápadtan és reszkető állal, hasbarúgta őt s megint megrántotta a kantárt. De a ló nem mozdúlt, hanem orrával a földet túrva csak nézett a gazdájára beszédes tekintetével.