Bovary watched him; they looked at one another; and this man, accustomed as he was to the sight of pain, could not keep back a tear that fell on his shirt-frill.
Bovary észrevette ezt az alig észrevehető mozdulatot: egymásra néztek. És ez az ember, a ki már annyi fájdalmat látott, s ugyancsak hozzá szokott a mindenféle fajta nyomorúság látásához, nem tudta visszatartani a meghatottság egy könnyét, mely egyszerre csak oda hullott csipkés ingfodrára.