When he saw Karenin, with his fresh Petersburg face, his sternly self-confident figure, his round hat and his slightly rounded back, Vronsky believed in his existence, and had such a disagreeable sensation as a man tortured by thirst might feel on reaching a spring and finding a dog, sheep, or pig in it, drinking the water and making it muddy.
Mikor Alexandrovics Alexejt péterváriasan friss arczával, önérzetes és kimért föllépésével, kerek kalapjával s kissé görnyedt hátával megpillantotta, már hitt benne, s kellemetlen érzés vett rajta erőt, ahhoz hasonló, a minőt az az ember érezhet, a ki szomjúság által gyötörtetve forrásra bukkan, s kutyát, birkát vagy disznót talál benne, mely nemcsak hogy ivott a vízből, de föl is zavarta azt.