The proof that her and Agatha Mikhaylovna's behaviour was not instinctive, animal, and unreasoning lay in the fact that they both demanded for the dying man something of greater importance than mere physical care, something that had nothing in common with physical conditions.
Annak a bizonysága, hogy az ő és Mihajlovna Agafja tevékenysége nem volt pusztán ösztönszerű, állatias és meg nem fontolt, az volt, hogy a testi ápoláson, a szenvedések enyhítésén kívül, úgy Mihajlovna Agafja, mint Kiti a haldokló számára még valami, a testi ápolásnál fontosabbat, valami olyant kívántak, a minek a testi állapotokhoz semmi néven nevezendő köze se volt.