Whether Mr. Winkle was seized with a temporary attack of that species of insanity which originates in a sense of injury, or animated by this display of Mr. Weller's valour, is uncertain; but certain it is, that he no sooner saw Mr. Grummer fall than he made a terrific onslaught on a small boy who stood next him; whereupon Mr. Snodgrass, in a truly Christian spirit, and in order that he might take no one unawares, announced in a very loud tone that he was going to begin, and proceeded to take off his coat with the utmost deliberation.
Hogy Winkle urat hirtelen az az őrület szállta-e meg, mely az igazságtalanul elszenvedett bántalomból ered, vagy pedig Weller úr vitézsége ragadta magával, ezt nem tudjuk eldönteni; de annyi bizonyos, hogy mihelyt Grummer úr elestét látta, irtóztató támadást intézett egy kisfiú ellen, aki éppen mellette állt; mire Snodgrass úr, mint jó keresztényhez illik, nehogy orvul támadjon rá valakire, előbb fennszóval kihirdette, hogy most már rajta a sor, aztán a legnagyobb nyugalommal kezdte levetni a kabátját.