Finding himself too wretched to remain alone, he knocked at Aouda's door, went into her room, seated himself, without speaking, in a corner, and looked ruefully at the young woman. Aouda was still pensive.
Mikor azután már túlságosan kínozta az egyedüllét, kopogtatott Mrs. Auda ajtaján, bement, némán leült az egyik sarokban, és elnézte az ifjú hölgyet, aki most is gondolataiba merült.