Athos alone from time to time raised his expansive brow; a flash kindled in his eyes, and a bitter smile passed over his lips, then, like his comrades, he sank again into reverie.
Egyedül Athos emelte fel olykor-olykor széles homlokát; szeme megvillant, ajkán keserű mosoly játszadozott, azután ő is visszasüllyedt gondolataiba, akárcsak három barátja.