Now, as d’Artagnan had been the hero of these two fights, it was upon him that all the felicitations fell, which Athos, Porthos, and Aramis abandoned to him, not only as good comrades, but as men who had so often had their turn that could very well afford him his.
Persze D'Artagnan volt a nap hőse: csak úgy záporoztak rá a szerencsekívánatok, és Athos, Porthos meg Aramis készséggel lemondott az őket megillető részről, nemcsak cimboraságból, hanem azért is, mert bőven volt már részük az ilyesmiben, gondolták, most D'Artagnanra kerülhet a sor.