Mr. Pickwick was the very personation of kindness and humanity: he threw the reins on the horse's back, and having descended from his seat, carefully drew the chaise into the hedge, lest anything should come along the road, and stepped back to the assistance of his distressed companion, leaving Mr. Tupman and Mr. Snodgrass in the vehicle.
Pickwick úr, mint maga a megtestesült jóakarat és emberiesség, gyeplőjét a lova hátára dobta, leszállt a bakról, odavezette a kocsit az út szélére, majdnem bele a bokrokba, hogy ne akadá­lyozzák a forgalmat, ha netalán jönne valami jármű közben, aztán otthagyta Tupman urat és Snodgrass urat a kocsiban, és bajba jutott társuk segítségére sietett.