At last she ran to his office; and, lost in all sorts of conjectures, accusing him of indifference, and reproaching herself for her weakness, she spent the afternoon, her face pressed against the window-panes.
Aztán elszaladt a hivatalába, s minthogy nem találta ott, találgatni kezdte, de nem tudta elképzelni, mi történhetett vele. Gondolatában közönbösséggel, hidegséggel vádolta kedvesét, és minduntalan a szemére vetve magamagának, hogy az oktalanságig türelmes és rettenetesen gyönge, a délután első óráit azzal töltötte, hogy, homlokát az ablaküvegre nyomva, egyre leste: vajon nem jön-e már Léon?