The Cynics enjoined poverty and a restriction of necessities; Socrates enjoined virtue as an old thing and a good one; the first Stoic one meets, even such a one as Seneca, who has five hundred tables of lemon-wood, praises moderation, enjoins truth, patience in adversity, endurance in misfortune,--and all that is like stale, mouse-eaten grain; but people do not wish to eat it because it smells of age."
Hiszen a szegénységet és a szükségletek korlátozását akarják a cinikusok is, hiszen az erényt mint régi jó dolgot hirdette Socrates is, hiszen bármelyik sztoikus, meg Seneca is, akinek ötszáz citromfa asztala van, a mértékletességet dicséri, az igazságot hirdeti, az ellentéteknél türelmességet, a balsorsban pedig állhatatosságot követel, de mindez csak olyan, akár az állott gabona, amelyet már csak az egerek esznek meg, az embereknek nem kell, mert a régiségtől dohos.”