This noise acted upon her joy like the storm which awakens the sleeper in the midst of a happy dream; she grew pale and ran to the window, while Mme. Bonacieux, rising all in a tremble, supported herself upon her chair to avoid falling.
E hangok hallatára egy szempillantás alatt elszállt a jókedve; úgy érezte magát, mint akit égiháború riaszt fel legszebb álmaiból; elsápadt, az ablakhoz ugrott, miközben Bonacieux-né minden ízében remegve állt fel az asztaltól, s a székbe kapaszkodott, hogy össze ne essen.