He tried to now and then, and at once exclamations of anger burst forth behind him. Then he lashed his perspiring jades afresh, but indifferent to their jolting, running up against things here and there, not caring if he did, demoralised, and almost weeping with thirst, fatigue, and depression.
Ujból megostorozta tehát a két gebét, melyekről csurgott az izzadság, de nem vigyázott rá, hogy kikerülje a göröngyös utat, a köveket, a kátyút, nem bánta, hogy a kocsi nagyokat zökken, nem bánta, hogy minduntalan megakad valamin, talán már azt se bánta volna, ha a kocsija összetörik; nem törődött már semmivel, elveszítette minden erkölcsi erejét; olyan szomjas, olyan fáradt, olyan szomorú volt, hogy szeretett volna sírni.