The Maharajah, who felt in especial need of amusement that morning, was very ready to make good his promise, and ordered that the long man who played pachisi should be granted all the men he could use. With the energy of disgust, and with a hot memory of the least assured and comfortable moments of his life burning in his breast, Tarvin flung himself on the turning of the river and the building of his dam.
A maharadzsa, aki aznap reggel különös szükségét érezte annak, hogy elszórakoztassák, azon­nal hajlandónak mutatkozott rá, hogy betartsa ígéretét és elrendelte, hogy a hosszú angolnak, akivel ő pachisit szokott játszani, bocsássanak rendelkezésére annyi embert, amennyit csak akart. Tarwin valóságos dühvel vetette magát bele az új munkába, az undor és az előző napok kellemetlen emlékei megduplázták erejét.