He said this as if he spoke to a vision, viewless to any eye but his own; then, folding his arms, which he had half extended, on his chest, he seemed to enclose in their embrace the invisible being.
Úgy mondta ezt, mint aki egy látomáshoz szól, egy jelenséghez, amelyet egyedül ő lát. Azután keresztbe fonta mellén az imént széttárt karját, mintha magához ölelné a láthatatlan lényt.