The wary Cacambo had taken care to fill his wallet with bread, chocolate, some ham, some fruit, and a few bottles of wine. They penetrated with their Andalusian horses into a strange country, where they could discover no beaten path. At length a beautiful meadow, intersected with purling rills, opened to their view. Cacambo proposed to his master to take some nourishment, and he set him an example.
A szemfüles Cacambonak volt rá gondja, hogy kenyérrel, csokoládéval, sonkával, gyümölccsel és egy kis borocskával rakja tele tarisznyáját: az andalúziai paripákon egy ismeretlen országba vágtattak, hol egyetlen úton sem tudtak eligazodni; végre egy gyönyörü mezőség tárult szemök elé, melyet patakok szeltek át; utasaink itt meglegeltették lovaikat; Cacambo biztatja gazdáját, hogy egyék s ő maga jó példával jár elől: