Rodolphe, having caught sight of him from afar, hurried on, but Madame Bovary lost her breath; so he walked more slowly, and, smiling at her, said in a rough tone—
Rudolf már messziről észrevette, s egyszerre nagyon sebesen kezdett menni; de Bovarynénak elállott a lélekzete; Rudolf tehát meglassította a járását, s mosolyogva szólt, nyers őszinteséggel: