It is hard to die at the best, Captain Wharton; but to spend your last moments alone and unpitied, to know that none near you so much as think of the fate that is to you the closing of all that is earthly; to think that, in a few hours, you are to be led from the gloom, which, as you dwell on what follows, becomes dear to you, to the face of day, and there to meet all eyes fixed upon you, as if you were a wild beast; and to lose sight of everything amidst the jeers and scoffs of your fellow creatures - that, Captain Wharton, that indeed is to die!"
A halál még a legszerencsésebb körülmények között is borzalmas, kapitány úr; de ha valaki egyedül tölti utolsó pillanatait, és senki sem szánakozik rajta... ha tudja, hogy a közelében még csak nem is gondol rá senki, s nem fogja fel, mit jelent neki a búcsú minden földi dologtól... ha arra kell gondolnia, hogy néhány óra múlva kivezetik a homályból, amelyet már-már megszeretett, ki a napfényre, ahol úgy szegeződik majd rá a sokaság pillantása, mint egy vadállatra... az rosszabb a halálnál, kapitány úr!