Not only was there not a soul in Petersburg to whom he could express what he felt, who would pity him, not as a high official, not as a member of a society, but simply as a suffering human being – but nowhere at all had he any such friend.
Nemcsak hogy Péterváron, de sehol a világon nem volt egyetlen olyan embere sem, a ki előtt mindent, a mit érzett, elmondhatott volna, s a ki őt nem mint magas állású tisztviselőt, nem mint a társaság tagját, hanem egyszerűen mint szenvedő embert megsajnálta volna.