It was quite unnecessary to call Samuel Weller; for Samuel Weller stepped briskly into the box the instant his name was pronounced; and placing his hat on the floor, and his arms on the rail, took a bird's-eye view of the Bar, and a comprehensive survey of the Bench, with a remarkably cheerful and lively aspect.
Samuel Wellert azonban nem kellett beszólítani, mert alighogy meghallotta a nevét, máris fönn termett az emelvényen; kalapját letette maga mellé a földre, karját a korlátnak támasz­totta, egy pillantást vetett madártávlatból az ügyvédekre, s általános áttekintést igyekezett nyerni a bíróságról, miközben nyájas, mosolygó arcot vágott.