I know she was; for in the bright moonlight nights, when I start up from my sleep, and all is quiet about me, I see, standing still and motionless in one corner of this cell, a slight and wasted figure with long black hair, which, streaming down her back, stirs with no earthly wind, and eyes that fix their gaze on me, and never wink or close.
Tudom, hogy szép volt, mert holdvilágos éjszakákon, ha felriadok álmomból és körülöttem minden csöndes, látom őt, amint némán és mozdulatlanul áll cellám egyik sarkában; vékony, bágyatag alak, hosszú fekete hajjal, amely leomlik a vállára, túlvilági szél lebegteti, s a szeme rám szegeződik mereven, se nem mozdul, se le nem csukódik.