Nathaniel Pipkin could hear him growling away like an old mastiff with a sore throat; and whenever the unfortunate apprentice with the thin legs came into the room, so surely did old Lobbs commence swearing at him in a most Saracenic and ferocious manner, though apparently with no other end or object than that of easing his bosom by the discharge of a few superfluous oaths.
Nathaniel Pipkin tisztán hallotta, hogy úgy morog, mint egy berekedt, vén, házőrző szelindek; s valahányszor a boldogtalan pipaszárlábú inasgyerek belépett a szobába, az öreg Lobbs pogányul összeszidta, amire pedig nyilvánvalóan nem volt elég oka, csak az, hogy könnyítsen a szívén fölösleges káromkodással.