She gave herself up to the lullaby of the melodies, and felt all her being vibrate as if the violin bows were drawn over her nerves. She had not eyes enough to look at the costumes, the scenery, the actors, the painted trees that shook when anyone walked, and the velvet caps, cloaks, swords—all those imaginary things that floated amid the harmony as in the atmosphere of another world.
Nem győzte eleget nézni a jelmezeket, a díszleteket, a szereplőket, a festett fákat, a melyek minden kis mozgolódásra megremegtek, a bársony baretteket, a köpönyegeket, a kardokat, a képzelet e szerszámait, melyek a szinjáték és a zene harmóniájában ugy tűntek fel, mintha egy más világ levegőkörében szerepeltek volna.