"A servant!" cried Mr. Batulcar, caressing the thick grey beard which hung from his chin. "I already have two who are obedient and faithful, have never left me, and serve me for their nourishment and here they are," added he, holding out his two robust arms, furrowed with veins as large as the strings of a bass-viol.
Inasra?! - kiáltott fel a mi Barnumunk, és végigsimított álla alatt kunkorodó bozontos, szürke szakállán. - Kettő is van, uram, szófogadó, megbízható, sosem hagytak még cserben, ingyen szolgálnak, csupán táplálék fejében... Itt vannak, nézze meg - tette hozzá, és orra alá dugta két izmos karját, melyeken bőgőhúr vastagságú erek dagadoztak.