Mrs. Mutrie would sometimes lose her balance as the train swept them around the ceaseless curves, and only saved herself by snatching at Tarvin. It ended in his making her take his arm, and then they stood and rocked together with the motion of the train, Tarvin steadying their position with outstretched legs, while they gazed up at the monster spires and sovereign hills of stone wavering and dizzying over their heads.
Végül is a fiatalember felajánlotta neki karját és most már egyszerre és együtt himbálództak a vonat ritmusában, és Tarwin szétvetett lábakkal biztosította közös egyensúlyukat. Nem tudták szemüket levenni az óriási sziklatornyokról és falakról, amelyek mintha a fejük felett lebegtek volna, vadul forgó táncban.