In fact, Monsieur Bovary senior had expired the evening before suddenly from an attack of apoplexy as he got up from table, and by way of greater precaution, on account of Emma's sensibility, Charles had begged Homais to break the horrible news to her gradually. Homais had thought over his speech; he had rounded, polished it, made it rhythmical; it was a masterpiece of prudence and transitions, of subtle turns and delicacy; but anger had got the better of rhetoric.
Csakugyan az történt, éppen két nappal Emma hazaérkezése előtt, hogy az idősebb Bovary urat, pár perczczel azután, hogy fölkelt az asztaltól, hirtelen megütötte a guta, és pedig úgy, hogy nyomban meghalt; és Károly, a ki igen aggódott, hogy Emmának, a ki oly rendkivül érzékeny, a halálhír még az egészségére is rossz hatással lehet, az óvatosság és gyöngédség nagy túlzásával arra kérte Homais urat, hogy Emmának minél kiméletesebben adja tudtára ezt a borzasztó ujságot, nagyobb vigyázattal, mint ő tehetné.