At the peasant's words about Plato living for his soul, rightly, in a godly way, dim but important thoughts crowded into his mind, as if breaking loose from some place where they had been locked up, and all rushing toward one goal, whirled in his head, dazzling him with their light.
A parasztnak azokra a szavaira, hogy Fokanycs a lelkének él, igazságosan, Istennek tetszően él, mint valami ketreczből kiszabadúlva, homályos, de jelentőségteljes gondolatok egész serege rohanta meg őt, melyek mind egy czél felé törve kavarogtak a fejében s elvakították őt a fényükkel.