At court, and in the castles of the great nobles, where the pomp and state of a court was emulated, Norman-French was the only language employed; in courts of law, the pleadings and judgments were delivered in the same tongue.
Az udvarban és a főnemesek kastélyaiban - amelyek pompa és fényűzés dolgában az udvarral vetekedtek - nem lehetett hallani mást, csak normann-francia beszédet; a bírósági tárgyalások is ezen a nyelven folytak, így hirdették ki az ítéletet is. Egyszóval az előkelő társaságnak, a lovagvilágnak, sőt még az igazságszolgál­tatásnak is francia volt a nyelve, míg a sokkal férfiasabb és kifejezőbb angol-szász nyelvet átengedték a parasztoknak és cselédeknek, akik más nyelvet amúgy sem ismertek.