The mention of Levin seemed to deprive Kitty of the last fragments of self-control: she jumped up from her chair, threw the buckle on the floor, and rapidly gesticulating with her hands she began:
Levin nevének az említése, úgy látszik, teljesen megfosztotta Kitit az önuralomtól: felugrott a székéről, földhöz vágta a csattot, s a kezeivel hevesen hadonászva, így szólt: