Vronsky joined the crowd unnoticed, almost at the moment that the bell rang to announce the end of the race, and the tall officer of the horse-guards all bespattered with mud, who had come in first; was bending down in his saddle, loosening the reins of his grey gelding, which was dark with perspiration and panting heavily.
Vronszkij csaknem ugyanabban a pillanatban érkezett oda a tömeg kellő közepébe, mikor a futam végét jelző csöngetyűszó fölhangzott, s a sárral beföcsölt, magas lovastestőrtiszt, a ki elsőnek érkezett be, a nyeregbe visszaülve, szürke s az izzadtságtól egészen megsötétedett és nehezen ziháló csődörének a kantárját megeresztette.