So he knew (and better than she herself) the long story of the bills, small at first, bearing different names as endorsers, made out at long dates, and constantly renewed up to the day, when, gathering together all the protested bills, the shopkeeper had bidden his friend Vincart take in his own name all the necessary proceedings, not wishing to pass for a tiger with his fellow-citizens.
Tehát jól tudta (sőt jobban tudta, mint Emma), hogy Emma váltói micsoda kalandokon mentek keresztül, kiknek a kezén fordultak meg, hogyan növekedtek fel és hogyan szaporodtak meg, a mint mult az idő. Tudta, hogy ezek a váltók eleinte csak kis összegekről szóltak, s úgy voltak kiállítva, hogy az adósnak a fizetésre hosszabb haladékot engedtek; tudta továbbá, hogy mikor a váltók lejártak, Emma csak úgy halaszthatta el a fizetést, hogy egyre több váltót kellett aláirnia, egyre rövidebb határidőre és egyre nagyobb összegekről; tudta végül, hogy Lheureux egy szép napon összeszedte a sok óvást, és megkérte barátját, Vinçart-t, hogy ez a maga nevében perelje a váltókat, mert Lheureux szeretett volna polgártársai között úgy szerepelni, mintha ő csak a becsületes közbenjáró lett volna, s mintha Vinçart volna az, a ki rendelkezik.