Therefore, putting on one side imaginary things concerning a prince, and discussing those which are real, I say that all men when they are spoken of, and chiefly princes for being more highly placed, are remarkable for some of those qualities which bring them either blame or praise; and thus it is that one is reputed liberal, another miserly, using a Tuscan term (because an avaricious person in our language is still he who desires to possess by robbery, whilst we call one miserly who deprives himself too much of the use of his own); one is reputed generous, one rapacious; one cruel, one compassionate; one faithless, another faithful; one effeminate and cowardly, another bold and brave; one affable, another haughty; one lascivious, another chaste; one sincere, another cunning; one hard, another easy; one grave, another frivolous; one religious, another unbelieving, and the like.
(A toszkán kifejezést használom, mert nálunk még ma is fukar a zsaroló, rabló, vámszedő, fösvény pedig a mi nyelvünk szerint az az ember, aki önnön javai élvezetétől túlságosan megtartóztatja magát.) Egyiket adakozónak, másikat rablónak tartják, egyesek kegyetlenek, mások könyörületesek; egyesek hűtlenek, mások hűségesek; egyesek gyengék és ingadozók, mások elszántak és szenvedélyesek; egyesek emberségesek, mások gőgösek; egyesek kéjvágyók, mások önmegtartóztatók; egyesek egyenes természetűek, mások alattomosak; egyesek kemények, mások gyengédek; egyesek nehézkesek, mások könnyedek, egyesek hitetlenek, mások vallásosak; s így sorolhatnám.