It so happened that Mr. Winkle, senior, instead of being deeply engaged in reading the letter, as Mr. Bob Sawyer thought, chanced to be looking over the top of it at no less a person than Mr. Bob Sawyer himself; rightly conjecturing that the face aforesaid was made in ridicule and derision of his own person, he fixed his eyes on Bob with such expressive sternness, that the late Mr. Grimaldi's lineaments gradually resolved themselves into a very fine expression of humility and confusion.
Szerencsétlenségére úgy fordult, hogy az idősb Winkle úr ahelyett, hogy mélyen belemerült volna a levél olvasásába, miként Bob Sawyer úr hitte, véletlenül éppen föltekintett, és éppen Bob Sawyer úrra nézett. Mivel joggal tehette föl, hogy ezzel az arcfintorítással őt akarják kicsúfolni és nevetségessé tenni, olyan kemény és szigorú pillantást vetett Bobra, hogy a boldogult Grimaldi torzvonásai lassanként feloldódtak és átalakultak egy nagyon zavarodott és alázatos arckifejezéssé.