The theatre rang with cheers; they recommenced the entire movement; the lovers spoke of the flowers on their tomb, of vows, exile, fate, hopes; and when they uttered the final adieu, Emma gave a sharp cry that mingled with the vibrations of the last chords.
Holnap!..." A nézőtéren falrengető brávózás dördült meg; az egész strettát megismételték; a szerelmesek fölemlegették a sírjukon nyíló virágokat, hűségesküjöket, a számüzetést, a végzetet, reményeiket, és mikor az utolsó istenhozzádot hallatták, Emmából egy sikoltás tört ki, mely bele veszett az utolsó akkordok rezgésébe.