Tarvin uttered an abandoned howl of joy, executed a war-dance on the white floor of the mosque, snatched the astounded operator from behind his table, and whirled him away into a mad waltz.
Tarwin kiadós örömüvöltésbe tört ki, majd a mecset fehér márványpadlóján győzelmi táncot járt el, a bámészkodó postamestert előráncigálva asztala mögül és egy gyors valcert jár el a méltán csodálkozó férfiúval.