It may be easily imagined how the relationship between Aramis and a seamstress who called the queen her sister amused the young men; but Aramis, after having blushed two or three times up to the whites of his eyes at the gross pleasantry of Porthos, begged his friends not to revert to the subject again, declaring that if a single word more was said to him about it, he would never again implore his cousins to interfere in such affairs.
Képzelhetjük, mennyire ugratták ifjú barátaink Aramist rokona, a kis varrólány miatt, aki nénjének címezgeti a királynét. Aramis azonban, miután egyszer-kétszer feje búbjáig elpirult Porthos durva tréfáitól, arra kérte barátait, ne feszegessék ezt a kérdést, mert ha csak egy szót is szólnak róla, többé sosem kéri fel unokahúgát efféle közbenjárásra.