She could bear it no longer; she ran into the sitting room as if to take the apricots there, overturned the basket, tore away the leaves, found the letter, opened it, and, as if some fearful fire were behind her, Emma flew to her room terrified.
Emma már nem tudott uralkodni magán; beszaladt a kosárral az ebédlőbe, mintha odabenn akarná elhelyezni a baraczkot, felborította a kosarat, kikapkodta a szőlőleveleket, ráakadt a levélre, felbontotta, és, mintha rettenetes tűzvész tört volna ki mögötte, futásnak eredt, és halálra rémülten rohant a szobája felé, fel az emeletre.