No-one dared to remove the apple lodged in Gregor's flesh, so it remained there as a visible reminder of his injury. He had suffered it there for more than a month, and his condition seemed serious enough to remind even his father that Gregor, despite his current sad and revolting form, was a family member who could not be treated as an enemy. On the contrary, as a family there was a duty to swallow any revulsion for him and to be patient, just to be patient.
Gregor súlyos sebesülése, amelytől egy hónapon át szenvedett - az alma látható emlékeztetőként benne maradt a húsában, mivel senki nem merte eltávolítani -, mintha még magának az apának is eszébe juttatta volna, hogy Gregor jelenlegi szomorú és utálatos alakjában is a család tagja, akivel nem szabad úgy bánni, mint valami ellenséggel, hanem a családi kötelesség parancsa szerint le kell nyelni az iránta érzett undort, és tűrni kell, egyre csak tűrni.