As he was sauntering away his spare time, and stopped to look at almost every object that met his gaze, it is by no means surprising that Mr. Weller should have paused before a small stationer's and print-seller's window; but without further explanation it does appear surprising that his eyes should have no sooner rested on certain pictures which were exposed for sale therein, than he gave a sudden start, smote his right leg with great vehemence, and exclaimed, with energy, 'if it hadn't been for this, I should ha' forgot all about it, till it was too late!'
Minthogy a fölösleges időt agyon kellett ütni valamivel és minthogy amúgy is mindent megnézett, ami csak a szemébe ötlött, nincs semmi meglepő abban, hogy Weller úr egy kisebbfajta könyvárus és papírkereskedő kirakata előtt is megállt; ámde az már bővebb magyarázat nélkül talán meglepőnek tűnhetik föl, hogy amint megpillantott bizonyos képeket, amelyek ki voltak függesztve a kirakatba, hirtelen összerázkódott, nagyot toppantott jobb lábával s élénken fölkiáltott: - „Ej, ha ez véletlenül a szemem elé nem kerül, hát megfeledkeztem volna az egész dologról, míg aztán... késő nem lett volna!”