And again hope and despair, alternately chafing the old sores, lacerated the wounds of her tortured and violently fluttering heart. Sitting on the star-shaped couch, waiting for her train, she looked with repulsion at those who passed in and out.
És megint hol remény, hol meg kétségbeesés kezdte fölszakgatni a régi, fájó helyeken elgyötört és borzalmasan rettegő szívének a sebeit.