When Levin returned to Kitty her face was no longer stern and her eyes had their former truthful, kindly look but he thought there was an intentionally quiet manner in her affability and he felt sad.
Mikor Levin odament Kitihez, az arcza már nem volt szigorú, a szemei is őszintén és gyöngéden néztek rá, de Levinnek úgy tetszett, hogy a gyöngédségében volt valami különös, keresetten nyugodt vonás. Ettől azután elszomorodott.