At these words, which left no hope, Milady raised herself in all her pride, and wished to speak; but her strength failed her. She felt that a powerful and implacable hand seized her by the hair, and dragged her away as irrevocably as fatality drags humanity. She did not, therefore, even attempt the least resistance, and went out of the cottage.
E szavak széttépték milady minden reményét; talpra állt, és szólni készült, de ereje cserbenhagyta; érezte, hogy egy erős kéz markol a hajába könyörtelenül, s úgy hurcolja magával, oly menthetetlenül, mint maga a végzet; nem is viaskodott hát tovább, ment kifelé a viskóból.