Besides, everything about the baby was still prospective, while Serezha was already an individual and a beloved one; thoughts and feelings were already struggling in his mind, he understood and loved and judged her, she thought, recalling his words and looks.
Ezenkívül ebben a kis leányban még csak puszta remény volt minden, míg Szerjozsa már szinte emberszámba, még pedig szeretett emberszámba ment; benne már küzdöttek a gondolatok, az érzelmek, már gondolkozott, szeretett, sőt meg is ítélte őt, mint ő gondolta, mikor a szavai és a pillantásai eszébe jutottak.