He crossed himself twice, as doubting whence arose the unwonted softening of a heart, which on such occasions used to resemble in hardness the steel of his sword. At length he spoke.
A nagymester kétszer is keresztet vetett, mert nem értette, mitől érzékenyült el hirtelen a szíve, amelyet máskor nem indítottak meg a szenvedők könnyei, hanem mindig kemény maradt, mint a kő.