Porthos, seeing this, retwisted his mustache, elongated his imperial a second time, and began to make signals to a beautiful lady who was near the choir, and who not only was a beautiful lady, but still further, no doubt, a great lady--for she had behind her a Negro boy who had brought the cushion on which she knelt, and a female servant who held the emblazoned bag in which was placed the book from which she read the Mass.
Porthos ennek láttán ismét pödört egyet a bajszán, újból végigsimított a szakállán, és egyre-másra integetett az egyik csinos hölgynek a szentély felé; a hölgy nem csupán csinos volt, hanem nyilván nagyúri dáma, mert néger kisinas állt mögötte, az helyezte térdeplőjére vánkosát, társalkodónője pedig címeres kicsi táskát tartott a kezében: ebbe teszi majd imakönyvét, amelyikbe e pillanatban belemélyed.