"Why, one can hardly say it is his dwelling," replied the other, drawing a hurried breath, like one eager to answer; "he is never in it, or so seldom, that I hardly remember his face, when he does think it worth his while to show it to his poor old father and me.
- No, azt nemigen mondhatnám, hogy az otthona - felelte az asszony, nagy lélegzetet véve, mint aki kapva kap a szón. - Soha sincs itthon, vagy legalábbis oly ritkán, hogy alig ismerem meg az arcát, amikor néhanapján mégis méltóztatik megmutatni a szegény öreg apjának, meg nekem.