On leaving the convent he entered into the magistracy, became president on the place of his uncle, embraced the cardinal’s party, which did not prove want of sagacity, became chancellor, served his Eminence with zeal in his hatred against the queen-mother and his vengeance against Anne of Austria, stimulated the judges in the affair of Calais, encouraged the attempts of M. de Laffemas, chief gamekeeper of France; then, at length, invested with the entire confidence of the cardinal--a confidence which he had so well earned--he received the singular commission for the execution of which he presented himself in the queen’s apartments.
Midőn a kolostorból eltávozott, jogi pályára lépett: bírósági tanácselnök lett nagybátyja helyén, beállt a bíboros hívei közé - ez is mutatja, hogy ugyancsak volt sütnivalója -, szívvel-lélekkel kiszolgálta, a bíboros gyűlöletét az anyakirályné ellen, bosszúhadjáratát Ausztriai Anna ellen; könyörtelenségre biztatta a Chalais-ügy bíráit, támogatta Laffemas úrnak, Franciaország főkincstárnokának próbálkozásait, végül pedig a bíboros jól megszolgált bizalmának maradéktalan birtokában neki jutott osztályrészül az a sajátos megbízatás, amelynek végrehajtására most a királyné szobájában megjelent.