Come, come, madame!" cried d’Artagnan, seizing her hands, and surveying her with an ardent glance, "come, be more generous. Confide in me. Have you not read in my eyes that there is nothing but devotion and sympathy in my heart?"
Könyörgöm! drága hölgyem! - kiáltott fel D'Artagnan, miközben megragadta a nő kezét, és szenvedélyes, lángoló pillantást vetett rá - könyörgöm, ne legyen ilyen kegyetlen, bízzon bennem; hát nem olvassa ki a szememből, hogy szívem csordultig van hűséggel, vonzalommal!