and Mr. Skimpin inclined his head on one side to listen with great sharpness to the answer, and glanced at the jury meanwhile, as if to imply that he rather expected Mr. Winkle's natural taste for perjury would induce him to give some name which did not belong to him.
Skimpin úr félrebillentette a fejét, hogy minél jobban figyelhessen a feleletre, és közben az esküdtek felé pislantott, mintha azt akarta volna jelezni nekik, hogy Winkle úr vele született hazug természetétől még az is kitelik, hogy hamis nevet mond be a törvényszék előtt.