Elizabeth was again deep in thought, and after a time exclaimed, "To treat in such a manner the godson, the friend, the favourite of his father!" She could have added, "A young man, too, like _you_, whose very countenance may vouch for your being amiable"--but she contented herself with, "and one, too, who had probably been his companion from childhood, connected together, as I think you said, in the closest manner!"
Elizabeth ismét elmélyedt gondolataiba, majd egy idő múlva felkiáltott: - Hogy bánhatott így atyjának keresztfiával, barátjával, kedvencével! - Szerette volna hozzátenni: "S egy olyan fiatalemberrel, mint ön, akinek az arcáról sugárzik a szeretetreméltóság!" -, de csak ennyit mondott: - Aki gyermekkori játszótársa volt, s akihez - úgy emlékszem, ezt mondta ön - a legszorosabb barátság fűzte.