With these hurried words, Mr. Bob Sawyer pushed the postboy on one side, jerked his friend into the vehicle, slammed the door, put up the steps, wafered the bill on the street door, locked it, put the key in his pocket, jumped into the dickey, gave the word for starting, and did the whole with such extraordinary precipitation, that before Mr. Pickwick had well begun to consider whether Mr. Bob Sawyer ought to go or not, they were rolling away, with Mr. Bob Sawyer thoroughly established as part and parcel of the equipage.
Bob Sawyer úr elhadarta ezeket az utolsó szavakat, aztán félretolta a postakocsist, betuszkolta barátját a kocsiba, rácsapta az ajtót, lekapcsolta a hágcsót, a cédulát a kapura ragasztotta, a kaput bezárta, a kulcsot zsebre vágta, felkapaszkodott a külső ülésre, jelt adott az indulásra, s mindezt olyan hihetetlen gyorsasággal végezte el, hogy mielőtt még Pickwick úr meggon­dolhatta volna, hogy Bob Sawyer velük menjen-e, vagy sem, a kocsi már útnak is indult Bob Sawyerrel együtt, aki úgy beszállásolta magát közéjük, mint akinek joga és helye van a kocsin.