The former were supporting their fortitude with the certainty of Henry's innocence, and a strong reliance on Dunwoodie's exertions in his behalf, and the latter waiting with impatience the intelligence, that was hourly expected, of a conflict, and their orders to depart.
Az előbbiek lelki erőt merítettek abból a tudatból, hogy Henry ártatlan, s hogy Dunwoodie bizonyára mindent elkövet a védelmében; az utóbbiak türelmetlenül várták a minden órában esedékes parancsot, hogy keljenek útra, mert végül is megütközhetnek az ellenséggel.