Though his feeling for Lygia assumed at times the seeming of hatred, he felt a relief when he heard that the religion which she and Pomponia confessed was neither criminal nor repulsive.
Noha Lygia iránti érzelmei a gyűlölet színezetét öltötték, mégis megkönnyebbülést érzett, hallván, hogy a tanok, melyeket a leány is meg Pomponia is vallanak, sem nem gonoszak, sem nem erkölcstelenek.