There are very few good tragedies; some are idylls, in very well-written and harmonious dialogue; and others a chain of political reasonings that set one asleep, or else pompous and high-flown amplification, that disgust rather than please. Others again are the ravings of a madman, in an uncouth style, unmeaning flights, or long apostrophes to the deities, for want of knowing how to address mankind; in a word a collection of false maxims and dull commonplace."
Kevés, igazán jó tragédia van, némelyikök nem egyéb, mint csengőn rimelő és jól megirt idyll párbeszédes formában: némelyek politikai okoskodások, melyek elaltatnak vagy szóhalmozások, melyek visszataszitanak; van olyan, mely nem más mint barbár stilusban megirt hagymázos álom, az istenekhez intézett szakadozott mondatokban, mert telve hamis tételekkel, dagályos közhelyekkel, nem képes az emberekhez szólni.«