They were flying straight toward him; the near sound of their cry – something like the sound made when tightly stretched cloth is steadily torn – seemed close to his ears; the long beak and neck of a bird were quite visible, and just as Levin took aim a red flash came from behind the bush where Oblonsky was standing and the bird descended like an arrow and then fluttered up again.
Egyenesen föléje tartott; a kifeszített szövet szabályos repegetéséhez hasonló korrogás már közvetlenül a füle fölött hallatszott; látszott már a madár hosszú csőre és nyaka is, és abban a pillanatban, mikor Levin a puskát vállához emelte, a bokor mögül, hol Oblonszkij állott, piros villanás csillant föl, mire a madár előbb mint a nyíl lecsapott, majd ismét fölvágódott. Még egy villanás csillant föl, dördűlés hallatszott utána; s a madár szárnyaival csapkodva, mintha a levegőben meg akart volna kapaszkodni, megállt, s a következő pillanatban lepottyant a mocsaras földre.