THE NEGLECTED OLD PALAZZO with its high stucco ceilings, its wall frescoes and mosaic floors, with heavy yellow damask hangings at the big windows, vases standing on brackets and mantelshelves, carved doors, and sombre halls filled with pictures, – that palazzo, when they had moved into it, by its very appearance kept alive in Vronsky the pleasant delusion that he was not so much a Russian landowner and equerry without a post as an enlightened connoisseur and art patron, and withal a modest artist himself, who had renounced the world, his connections and ambitions, for the sake of the woman he loved.
Az elhanyagolt, ódon palazzo, magas, ékítményes padmalyaival, freskós falaival, mozaik padlóival, hatalmas ablakain sárga szövetből készült nehéz függönyeivel, consolejain és kandallóin vázákkal, faragott ajtóival s képekkel teleaggatott komor termeivel, - ez a palazzo, miután átköltöztek belé, már a külsejével is elősegítette Vronszkijban azt a kellemes csalódást, hogy ő nem annyira orosz földesúr és állásnélkül való istállómester, mint inkább fölvilágosodott műbarát és maecenás, és a mellett egy szerény művész, a ki egy szeretett nőért lemondott a világról, az összeköttetéseiről, becsvágyáról.