I walked a long time, and when I thought I had nearly done enough, and might conscientiously yield to the fatigue that almost overpowered me--might relax this forced action, and, sitting down on a stone I saw near, submit resistlessly to the apathy that clogged heart and limb--I heard a bell chime--a church bell.
Sokáig, sokáig gyalogoltam, csak akkor határoztam el, hogy pihenek egy kicsit, amikor már csaknem összeestem a fáradtságtól. Leültem egy kőre, és ellenállás nélkül átadtam magamat a fásultságnak, mely testemet és lelkemet egyaránt hatalmába kerítette.