In vain did she remember all the evil which she had heard of the house of Cæsar, the words of Acte, the warnings of Pomponia; in spite of those words and warnings, she felt all at once that not only must she be at that feast, but that she wished to be there.
Hiába idézte emlékezetébe Akté szavait, Pomponia intelmeit meg azt a sok rosszat, amit a Caesar házával kapcsolatban hallott. E szavak és intelmek ellenére úgy érezte, hogy ezen a lakomán nemcsak jelen kell, de jelen is akar lenni.