At the upper end of the room was a table, with a white cloth upon it, well covered with a roast fowl, bacon, ale, and et ceteras; and at the table sat Mr. Tupman, looking as unlike a man who had taken his leave of the world, as possible.
A szoba felső végében egy fehér abrosszal meg­terített asztal állt, jól megrakva sült szárnyassal, szalonnával, sörrel és több effélével; az asztalnál pedig Tupman úr ült, s a lehető legnagyobb mértékben elütött az olyan embertől, aki már búcsút vett e földi világtól.