He had no friends at all save the wandering gipsies, and he would give these vagabonds leave to encamp upon the few acres of bramble-covered land which represent the family estate, and would accept in return the hospitality of their tents, wandering away with them sometimes for weeks on end.
A mostohaapámnak nincs egyetlen barátja, jóakarója sem, nem fogad látogatókat, senki nem léphet a birtoka földjére, legföljebb az a néhány vándorcigány, akiknek engedélyt adott, hogy sátrat verjenek a szederbokrokkal és gazzal felvert birtokon. Cserébe azok is meghívják a sátrukba, együtt múlatja velük az időt, van úgy, hogy hetekre is eltűnik velük, és senki sem tudja, merre jár.