They were all objectionable to her. She thought now of how she would reach the station and would write him a note, and of what she would write, and of how he was now (without understanding her sufferings) complaining of his position to his mother, and of how she would enter the room and what she would say to him.
A mint a vonatot várva ott ült a csillagalakú pamlagon, s undorral nézte a ki- s bejárókat (mind útálta őket), majd arra gondolt, hogy az állomásra érkezve, levelet ír neki, s hogy mit fog írni, majd meg arra, hogy Vronszkij hogy' panaszkodik most az anyjának (a ki nem ösmeri a szenvedést) a helyzetéről, s hogy' fog ő majd a szobába lépni s mit fog neki mondani.