All at once he remembered Chrysothemis, and pure laughter seized him. Chrysothemis seemed to him, with golden powder on her hair and darkened brows, to be fabulously faded,--something in the nature of a yellowed rose-tree shedding its leaves.
Egyszerre Chrysothemis jutott eszébe, s elfogta a sivár nevetés, mert szeretőjét most - haján az aranyporral és feketére kendőzött szemöldökével együtt is - olyan fonnyadtnak látta, mint egy szirmait hullató, megsárgult rózsa.