When the two Musketeers had entered; when the door was closed behind them; when the buzzing murmur of the antechamber, to which the summons which had been made had doubtless furnished fresh food, had recommenced; when M. de Treville had three or four times paced in silence, and with a frowning brow, the whole length of his cabinet, passing each time before Porthos and Aramis, who were as upright and silent as if on parade--he stopped all at once full in front of them, and covering them from head to foot with an angry look, "Do you know what the king said to me," cried he, "and that no longer ago than yesterday evening--do you know, gentlemen?"
Amikor a két testőr belépett, amikor becsukódott mögöttük az ajtó, amikor újra felmorajlott a várószobában a zaj - mert az előbbi kiáltás nyilván új tápot adott a további szóbeszédnek -, amikor végül Tréville úr, szótlanul és összevont szemöldökkel háromszor-négyszer teljes hosszában végigjárta szobáját, mindannyiszor elhaladva Porthos és Aramis előtt, akik feszesen, némán álltak ott, mint a díszszemlén, a kapitány hirtelen megállt velük szemközt, és tetőtől talpig bosszús pillantással mérte végig őket.