Petronius, during this narrative, looked at his changed face, at his hands, which while speaking he stretched forth in a strange manner, as if actually seeking a road in the darkness, and he fell to thinking.
Míg beszélt, Petronius elnézte megváltozott arcát, kezét, melyet beszéd közben furcsán nyújtott maga elé, mintha valóban az utat keresné a sötétben - aztán elgondolkozott.