Some, when asked by Vinicius about Lygia, looked at him with eyes as if roused from sleep, without answering his questions; others smiled at him, placing a finger on their lips or pointing to the iron grating through which bright streaks of light entered.
Egyesek, akiktől Vinicius Lygia felől kérdezősködött, úgy néztek rá, mintha álomból ébredtek volna, s nem feleltek a kérdésre; mások ujjukat szájukra téve mosolyogtak, s a rács felé mutattak, amelyen át a világosság fényes sugárkévéi beszűrődtek.