But Grete's words had made her mother quite worried, she stepped to one side, saw the enormous brown patch against the flowers of the wallpaper, and before she even realised it was Gregor that she saw screamed: "Oh God, oh God!" Arms outstretched, she fell onto the couch as if she had given up everything and stayed there immobile.
De Grete szavaira fogta el csak igazán nyugtalanság az anyát, oldalt lépett, megpillantotta az óriási barna foltot a virágos tapétán, és mielőtt még igazán tudatára ébredt volna, hogy amit lát, az Gregor, jajongó, rekedt hangon felkiáltott: - Istenem, ó, Istenem! - és karját kitárva, mint aki mindenről lemondott, végigzuhant a kanapén, és meg sem mozdult.