"Felton," said Milady, with a solemnity full of melancholy, "imagine that your sister, the daughter of your father, speaks to you. While yet young, unfortunately handsome, I was dragged into a snare. I resisted. Ambushes and violences multiplied around me, but I resisted. The religion I serve, the God I adore, were blasphemed because I called upon that religion and that God, but still I resisted. Then outrages were heaped upon me, and as my soul was not subdued they wished to defile my body forever. Finally--"
Felton - kezdte milady, és szomorúan, ünnepélyesen csengett a hangja -, ha tulajdon húga, apjának leánya így szólna kegyedhez: "Sajnos, meglehetősen szép vagyok, máris tőrt vetettek ifjúságomnak, de én ellenálltam; körülvettek százféle cselszövéssel, aljas erőszakkal, de én ellenálltam, káromolták hitemet, káromolták az Istent, akit imádok, mivel Istenemhez és hitemhez folyamodtam segítségért, de ellenálltam, egyre-másra megaláztak, s amikor látták, hogy lelkemet el nem veszíthetik, eltökélték, hogy örök életemre bemocskolják testem, végül..."