We return to the riders, who had soon left the bondsmen far behind them, and who maintained the following conversation in the Norman-French language, usually employed by the superior classes, with the exception of the few who were still inclined to boast their Saxon descent.
No de térjünk vissza lovasainkhoz, akik hamarosan maguk mögött hagyták a két jobbágyot, és a következő beszélgetést folytatták normann-francia nyelven (ez volt ugyanis a felsőbb osztály­beliek megszokott nyelve, és ritkaságszámba ment az olyan úrféle, aki még mindig büszke volt szász származására, és kérkedni mert vele.)