At times Lygia, still very weak and unable to walk alone, fell asleep in the quiet of the garden; he watched over her, and, looking at her sleeping face, thought involuntarily that she was not that Lygia whom he had met at the house of Aulus.
Lygia, mikor gyengélkedett, s jártányi ereje sem volt, néha elszunnyadt a kert csendjében, Vinicius pedig ott maradt mellette, s az alvó leány arcát fürkészve, önkén­telenül eszébe villant, hogy ez már nem is az a régi Lygia, akivel Auluséknál találkozott.