One day, when they had parted early and she was returning alone along the boulevard, she saw the walls of her convent; then she sat down on a form in the shade of the elm-trees.
Egyszer, mikor korábban váltak el, mint rendesen, és Emma, a Vörös kereszt felé visszamenőben, egyedül haladt végig a körúton: tekintete véletlenül oda tévedt annak a kolostornak a falaira, a melyben nevelkedett; leült egy padra, a szilfák árnyékába, és elnézegette a kolostort.