Miss Peyton glanced her quiet eye at the uneasy bridegroom, and perceiving him to be adorned with what she thought sufficient splendor, allowing for the time and the suddenness of the occasion, she turned her look on the speaker, as if to demand an explanation.
Miss Peyton nyugodt szemmel fordult a kínosan feszengő vőlegény felé, s miután látta, hogy Wellmere a körülményekhez és az egész ügy váratlanságához képest elegendő pompát öltött magára, ismét a doktorra pillantott, mintegy magyarázatot kérve.