From these causes it arose that Marcus, Pertinax, and Alexander, being all men of modest life, lovers of justice, enemies to cruelty, humane, and benignant, came to a sad end except Marcus; he alone lived and died honoured, because he had succeeded to the throne by hereditary title, and owed nothing either to the soldiers or the people; and afterwards, being possessed of many virtues which made him respected, he always kept both orders in their places whilst he lived, and was neither hated nor despised.
Az előbb említett okokból származott, hogy Marcus, Pertinax és Alexander, akik az egyszerű életet kedvelték, emberségesek, jóakaratúak voltak, az igazság barátai, a kegyetlenség ellenségei, az egy Marcus kivételével szomorú véget értek. Csak Marcus élt és halt meg tiszteletben, mert a birodalmat iure hereditario kapta, s nem a népeknek vagy katonáinak kellett köszönnie, ráadásul sok erény kísérte útját, ezért tisztelték, s mivel életében mind az egyik, mind a másik közösséget szoros fegyelem alatt tartotta, sem nem gyűlölték, sem meg nem vetették.