"How, dear sister!" said Lord de Winter. "Did not you sentimentally inform me with that pretty mouth of yours, so cruel to me today, that you came to England solely for the pleasure of seeing me at your ease, an enjoyment of which you told me you so sensibly felt the deprivation that you had risked everything for it--seasickness, tempest, captivity?
Ejnye-ejnye, kedves sógorasszony! - felelte Winter -, hogy lehet ily kegyetlen hozzám ez a bűbájos pici száj, mely csak nemrégiben közölte velem áradozva, hogy egyes-egyedül azért érkezett Angliába, mert kedvére akar látni! Vagy nem kegyed mondta, hogy annyira nélkülözte élvezetes társaságomat, hogy mindent vállalt a kedvemért; tengeribetegséget, rabságot, vihart!