"Let us rest here," said St. John, as we reached the first stragglers of a battalion of rocks, guarding a sort of pass, beyond which the beck rushed down a waterfall; and where, still a little farther, the mountain shook off turf and flower, had only heath for raiment and crag for gem--where it exaggerated the wild to the savage, and exchanged the fresh for the frowning--where it guarded the forlorn hope of solitude, and a last refuge for silence.
Pihenjünk egy kicsit - mondta St. John, mikor a domb tövében az első sziklákhoz érkeztünk. A patak itt vízesésszerűen zuhogott alá, s kissé odább a hegy már lerázta magáról a füvet és virágokat, csak hangaruhát viselt és sziklaékszereket, vadsága zordságba csapott át, üdesége komorságba; a magány vesztett reményének szállása volt ez, s a csend végső menedéke.