In the evening Madame Bovary did not go to her neighbour's, and when Charles had left and she felt herself alone, the comparison re-began with the clearness of a sensation almost actual, and with that lengthening of perspective which memory gives to things.
Bovaryné akkor este nem ment át a szomszédba és mikor Károly kiment a házból, a magánosság zavartalanságában önkéntelenül folytatta a megkezdett összehasonlitást, azzal a világos látással, a melyet a majdnem közvetetlen benyomás ad, de egyszersmind ama távlatbeli nagyításokkal, a melyekkel az emlékezés nyujtja meg a tárgyakat.