Constantine Levin glanced into the room, which was beyond a partition, and saw that the speaker was a young man with an enormous head of hair, who wore a workman's coat, and that a young, pock-marked woman in a woollen dress without collar or cuffs [At that time better-class women always wore something white round their necks and wrists.] was sitting on the sofa.
Levin Konsztantin bepillantott az ajtón és látta, hogy egy ujjasba öltözött, hatalmas sörényű fiatal ember beszél, a pamlagon pedig egy ujjak és gallér nélkül való gyapjúruhába öltözött, ragyás fiatal nő ül. A bátyja nem volt látható.