Athelstane, who, as the reader knows, was slothful, but not cowardly, beheld the female form whom the Templar protected thus sedulously, and doubted not that it was Rowena whom the knight was carrying off, in despite of all resistance which could be offered.
Az olvasónak már volt alkalma meggyőződnie arról, hogy Athelstane lassú és lomha volt, de nem gyáva. Egy pillanatig sem habozott, hogy belevesse magát a küzdelembe, és megmentse Rowenát, akit - úgy látta - a templomos erőszakkal el akar hurcolni.