On starting again, Fibby found his second wind, and with it there woke the spirit of daring and adventure inherited from his ancestors, who were accustomed to take their masters thirty leagues in a day for the sacking of a town, to sleep by a lance driven into the earth as a picket, and to return whence they had come before the ashes of the houses had lost heat.
Meglazította a szíjakat és olyan udvariasan bánt Fibbyvel, hogy amikor ez új erőre kapva, másodszor is nekiindult az útnak, annyi háláról, jóakaratról tett tanúságot, mintha legalább őseinek kalandvágya kelne új életre benne. Hiszen Fibby olyan családból származott, amely megszokta, hogy naponként harminc tengeri mérföldnyire vigye el urát, a földbe vert lándzsához kötözve rövid pihenőt tartson, mialatt lovasa felgyújt egy várost és mielőtt még a leégett házak hamuja kihűlne, újra visszatérjen, ahonnét jött.