Isabella and Emily had strolled out with Mr. Trundle; the deaf old lady had fallen asleep in her chair; the snoring of the fat boy, penetrated in a low and monotonous sound from the distant kitchen; the buxom servants were lounging at the side door, enjoying the pleasantness of the hour, and the delights of a flirtation, on first principles, with certain unwieldy animals attached to the farm; and there sat the interesting pair, uncared for by all, caring for none, and dreaming only of themselves; there they sat, in short, like a pair of carefully- folded kid gloves--bound up in each other.
Isabel és Emily elment sétálni Trundle úrral; az öreg süket néni elaludt a karos­székében; messziről, a konyha felől felhallatszott a hájas fiú mély, egyenletes horkolása; a pirospozsgás cselédlányok a kiskapuban trécseltek, élvezték a szép, nyugalmas alkonyati órát és a kacérkodás gyönyöreit, elméletileg, amelyet a majorsághoz tartozó sete-suta legényekkel folytattak; a mi érdekes szerelmespárunk pedig ábrándozva üldögélt, ügyet sem vetett rájuk senki, ők sem törődtek senkivel, el voltak foglalva önmagukkal; egyszóval úgy üldögéltek ott, mint egy pár gondosan összehajtogatott szarvasbőr kesztyű - egymásba kulcsolódva.