Planchet had followed the road; like Athos, he had discovered the stains of blood; like Athos, he had noted the spot where the horses had halted. But he had gone farther than Athos--for at the village of Festubert, while drinking at an inn, he had learned without needing to ask a question that the evening before, at half-past eight, a wounded man who accompanied a lady traveling in a post-chaise had been obliged to stop, unable to go further.
Minden úgy történt, ahogy Athos elképzelte. Planchet is végigment az erdei úton, ő is észrevette a vérnyomokat, ő is rálelt a helyre, ahol a lovak megálltak, csakhogy ő nem fordult vissza, úgyhogy Festubert-ben, a falu kocsmájában poharazgatva, még csak kérdezősködnie sem kellett: megtudta, hogy előző este fél kilenckor éppen itt állt meg egy hölgy; egy sebesült férfi kíséretében jött delizsánszon, s a férfi nem bírta tovább az utat.