Had she been alone, she would have knelt down and beaten her breast, saying, "Mea culpa! mea culpa!" Acte, taking her hand at that moment, led her through the interior apartments to the grand triclinium, where the feast was to be.
Ha egyedül lett volna, most térdre hullva s mellét verve ismételgette volna: „Mea culpa, mea maxima culpa!”73 Most Akté megfogta kezét, s a belső termeken át a nagy tricliniumba vezette, amelyben a lakomának kellett lefolynia, neki pedig káprázott a szeme, zúgott a füle a belső megindultságtól, s szíve dobogásától elakadt a lélegzete.