At these words Levin suddenly grew warm, for at the bottom of his heart he felt that it was true – true that he wished to balance between communism and the existing forms of life, and that this was hardly possible.
Levin ezeknél a szavaknál egyszerre fölpattant, mert a lelke fenekén maga is attól tartott, hogy ez csakugyan igaz, igaz, hogy ő a communismus és a határozott formák közt ingadozott, - a mi pedig aligha lehetséges.