"Try the settee," said Holmes, relapsing into his armchair and putting his fingertips together, as was his custom when in judicial moods. "I know, my dear Watson, that you share my love of all that is bizarre and outside the conventions and humdrum routine of everyday life.
Üljön a díványra! - kínált hellyel Holmes, ő pedig karosszékébe süppedt, és ujjai hegyét egymáshoz illesztette, ahogy vizsgálóbírós hangulatában szokása volt. - Nem is tagadhatná, kedves Watson, hogy velem együtt ön is kedvel mindent, ami különös, nem szokványos, ami kiemelkedik a hétköznapok szürke egyhangúságából.