Mr. Bob Sawyer was seated, not in the dickey, but on the roof of the chaise, with his legs as far asunder as they would conveniently go, wearing Mr. Samuel Weller's hat on one side of his head, and bearing, in one hand, a most enormous sandwich, while, in the other, he supported a goodly-sized case-bottle, to both of which he applied himself with intense relish, varying the monotony of the occupation by an occasional howl, or the interchange of some lively badinage with any passing stranger.
Bob Sawyer úr ülő helyzetben volt, de nem az inasülésen, hanem a kocsi tetején, szétvetette a két lábát, amennyire csak lehetett, fején félrecsapva Samuel Weller úr kalapja ékeskedett, az egyik kezében óriási sonkás zsemlét tartott, a másikban pedig egy jókora palackot, s nagy élvezettel szolgálta ki magát, hol az egyikkel, hol a másikkal; s ezt az egyhangú foglalkozását úgy tette változatossá, hogy időnként elordította magát, vagy pedig kellemes kis beszélgetésbe elegyedett valamelyik járókelővel.