"What devil's deed have they now in the wind?" said the old hag, murmuring to herself, yet from time to time casting a sidelong and malignant glance at Rebecca; "but it is easy to guess--Bright eyes, black locks, and a skin like paper, ere the priest stains it with his black unguent--Ay, it is easy to guess why they send her to this lone turret, whence a shriek could no more be heard than at the depth of five hundred fathoms beneath the earth.--Thou wilt have owls for thy neighbours, fair one; and their screams will be heard as far, and as much regarded, as thine own.
- Micsoda ördögi gonoszság jár a fejükben már megint? - dünnyögte a vén szipirtyó önmagá­nak, bár közben időnként gyűlölködve Rebekára pislantott. - De hiszen könnyű kitalálni... Fényes szemek, fekete fürtök, a bőre, mint a fehér papír, mielőtt a pap bemázolná fekete kulimászával.