We want to forget Rome; to fix the balancing point of the world somewhere between Greece, Asia, and Egypt; to live the life not of men but of gods; not to know what commonness is; to wander in golden galleys under the shadow of purple sails along the Archipelago; to be Apollo, Osiris, and Baal in one person; to be rosy with the dawn, golden with the sun, silver with the moon; to command, to sing, to dream.
Kedvünk támadt elfelejteni Rómát, s a világ mérlegének nyelvét valahol Görögország, Ázsia és Egyiptom között elhelyezni, s nem úgy élni, mint az emberek, hanem mint az istenek, nem ismerni a hét­köz­napiságot, aranygályákon bolyongani az archipelaguson, bíborszínű vitorlák árnyékában, átváltozni Apollóvá, Osirisszé és Baallá egy személyben, rózsaszínűen pompázni a hajnal­pírban, aranyosan a napfényben, ezüstösen a holdvilágban, uralkodni, énekelni és álmodni...