Ivanhoe now descended the stairs more hastily and easily than his wound promised, and threw himself upon the jennet, eager to escape the importunity of the Prior, who stuck as closely to his side as his age and fatness would permit, now singing the praises of Malkin, now recommending caution to the Knight in managing her.
Ivanhoe lesietett a lépcsőn - fürgébben és könnyebben, mint sebesült állapotában el lehetett volna tőle várni. Felült Malkin hátára, és alig várta, hogy megszabaduljon az aggodalmaskodó priortól, aki - amennyire kora és pocakja engedte - szorosan mellette loholt, és hol Malkin dicséretét zengte, hol meg könyörgött a lovagnak, hogy bánjon vele óvatosan és kíméletesen.