when I found that I could not pass a single evening, nor even a single hour of the day with her in comfort; that kindly conversation could not be sustained between us, because whatever topic I started, immediately received from her a turn at once coarse and trite, perverse and imbecile--when I perceived that I should never have a quiet or settled household, because no servant would bear the continued outbreaks of her violent and unreasonable temper, or the vexations of her absurd, contradictory, exacting orders--even then I restrained myself: I eschewed upbraiding, I curtailed remonstrance; I tried to devour my repentance and disgust in secret; I repressed the deep antipathy I felt.
Csakhamar rá kellett jönnöm, hogy soha nem lesz csendes, rendes háztartásunk, mert olyan szolgáló nincs a földön, aki az ő igazságtalan kitöréseit, állandó szidalmait, egymásnak ellentmondó, képtelen parancsait kibírja. Mondom, minderre nagyon hamar rájöttem, de azért nem tettem neki szemrehányást, uralkodtam magamon, lenyeltem, ami bántott, és még azt a mély ellenszenvet is eltitkoltam, amelyet az asszony iránt éreztem.