Instead of living for, in, and with yourself, as a reasonable being ought, you seek only to fasten your feebleness on some other person's strength: if no one can be found willing to burden her or himself with such a fat, weak, puffy, useless thing, you cry out that you are ill-treated, neglected, miserable.
Ahelyett, hogy úgy élnél magadban, ahogyan egy értelmes lénynek élnie kell, gyöngeségeddel mindig valaki másnak az erejébe próbálsz kapaszkodni. És ha történetesen nem akad senki, aki hajlandó egy ilyen felpuffadt, kövér, haszontalan senkit a nyakába akasztani, akkor bőgsz, hogy téged mindenki elhanyagol, veled mindenki rosszul bánik.