Meanwhile two opposing currents were as if driving him: he hesitated in thoughts, in feelings; he knew not how to choose, he bowed his head, however, to that God by him uncomprehended, and paid silent honor for this sole reason, that He was Lygia's God.
Közben pedig mintha két ellentétes irányú hullám taszította volna, ingadozott gondolataiban, ingadozott érzelmeiben, nem tudott választani, de meghajtotta fejét, s hallgatólagosan tisztelte ezt az istent, akit nem bírt felfogni, tisztelte csak azért, mert Lygia istene volt.