Now he only saw that Makhotin was quickly galloping away, while he, reeling, stood alone on the muddy, stationary ground; before him, breathing heavily, lay Frou-Frou, who, bending her head toward him, gazed at him with her beautiful eyes.
Most csak annyit látott, hogy Mahotin gyorsan távolodott tőle, ő pedig imbolyogva, egyedül állt ott a mozdulatlan és sáros földön, mellette pedig nehezen zihálva hevert Frou-Frou, s feléje fordítván a fejét, fájdalmasan nézett rá gyönyörü szemeivel.