It seemed to him that life was but a trouble, at best, and he more than half envied Jimmy Hodges, so lately released; it must be very peaceful, he thought, to lie and slumber and dream forever and ever, with the wind whispering through the trees and caressing the grass and the flowers over the grave, and nothing to bother and grieve about, ever any more.
Úgy érezte, hogy az élet még a legjobb esetben is csak keserűségek és csalódások sorozata, és szinte irigységgel gondolt Jimmy Hodgesra, aki a közelmúltban szabadult meg ettől a kíntól. Végtelen nyugalmas lehet - gondolta - ott lent feküdni, és örökkön-örökké pihenni, míg fent a síron szél suhog a fák között, megsimogatja a füveket és virágokat, lent pedig soha semmi gond, semmi bánat nem gyötri a pihenőt.