Having seen her down to the hall and again kissed her hand, a little above the glove just where the pulse beat, and having told her some rubbish so daring that she did not know whether to be angry or to laugh, Oblonsky went to his sister's room.
Miután Betszi herczegnőt az előszobába kikísérte, a keztyű fölött, ott, a hol az ütere ver, még egyszer megcsókolta a kezét, s miután még egy csomó csiklandós badarságot hadart össze neki, a melyen, nem tudta, bosszankodjék-e vagy nevessen, Arkágyevics Sztepán bement a húgához.