Actuated by this beautiful and touching impulse (among the best impulses of our imperfect nature, gentlemen), the lonely and desolate widow dried her tears, furnished her first floor, caught her innocent boy to her maternal bosom, and put the bill up in her parlour window.
Így gondolkozott a felperes, uraim, s lelkének ezt a szép és megható sugallatát követve (amely a mi gyarló emberi természetünk legnemesebb sugallatai közül való, uraim), a magára maradt, vigasztalhatatlan özvegy felszárította könnyeit, bebútorozta lakásának földszintjét, anyai keblére szorította ártatlan magzatát, és kitette a cédulát a nappali szobája ablakába.