I felt glad as the road shortened before me: so glad that I stopped once to ask myself what that joy meant: and to remind reason that it was not to my home I was going, or to a permanent resting-place, or to a place where fond friends looked out for me and waited my arrival.
Olyan öröm fogott el, amint Thornfield felé közeledtem, hogy egyszer meg is álltam, és azt kérdeztem magamtól, mit jelent ez az öröm. Utóvégre nem hazamegyek, korholtam magamat, még csak nem is olyan helyre, ahol sokáig maradhatok, vagy ahol őszinte, jó barátok szeretettel várnak.