She no longer grumbled as formerly at taking a turn in the garden; what he proposed was always done, although she did not understand the wishes to which she submitted without a murmur; and when Leon saw him by his fireside after dinner, his two hands on his stomach, his two feet on the fender, his two cheeks red with feeding, his eyes moist with happiness, the child crawling along the carpet, and this woman with the slender waist who came behind his arm-chair to kiss his forehead: "What madness!" he said to himself.
Emma nem fintorgatta az orrát, mint azelőtt, ha arról volt szó, hogy talán lemehetnének a kertbe, egy kicsit sétálni; mindenbe beleegyezett, a mit Károly ajánlott, még akkor is, ha nem találta ki, hogy mi a czélja férjének: Károly szava parancs volt, melynek meghódolt egy szónyi ellenvetés nélkül. És Léon gyakran láthatta ezt a családi képet: Károly, ebéd után, a kandallónál ül, két kezét a hasán, két lábát a tűzfogón pihentetve; arcza vörös az emésztéstől; szeme ragyog a boldogságtól; a gyermek a szőnyegen mászkál, s a karcsu asszony a karosszék mögül oda hajol férje homlokához és megcsókolja.