The notes were wild, and the voice not powerful, but the execution exceeded anything that Frances had ever heard; and she stood, endeavoring to stifle the sounds of her own gentle breathing, until the following song was concluded:- Cold blow the blasts o'er the tops of the mountain, And bare is the oak on the hill; Slowly the vapors exhale from the fountain, And bright gleams the ice-bordered rill; All nature is seeking its annual rest, But the slumbers of peace have deserted my breast.
Nyers dallam volt, s az énekhang nem nagyon erős, de az előadásmód olyan, amilyet Frances még soha életében nem hallott; mozdulatlanul várt, visszafojtva gyönge lélegzését, amíg be nem fejeződött a következő dal: Lezúdul a szél a hegyek tarajára, És reccsen a tölgy a tetőn, Csipkézi a jég a folyót, lila pára kószál a vízen lebegőn; Az évszakos éj mindent betemet, De elkerüli dobogó szívemet.