Nero feared the gods, though he did not believe in them; he feared especially the mysterious Vesta, who filled him with such awe that at sight of the divinity and the sacred fire his hair rose on a sudden from terror, his teeth chattered, a shiver ran through his limbs, and he dropped into the arms of Vinicius, who happened there behind him.
Nero nem hitt az istenekben, de félt tőlük, különösen a titokzatos Vesta olyan félelemmel töltötte el, hogy az istenség és a szent tűz láttára haja hirtelen égnek meredt rémületében, fogai összekoccantak, reszketés futott végig minden tagján, s a véletlenül éppen a háta mögött álló Vinicius karjába rogyott.