Anna entered the room holding herself, as usual, very erect, and without changing the direction of her eyes approached her hostess, walking with that quick, firm yet light step which distinguished her from other Society women. She shook hands; smilingly, and with the same smile looked round at Vronsky.
Mint mindig, most is rendkívül egyenesen tartotta magát, s a nélkül, hogy tekintetének az irányát megváltoztatta volna, gyors, határozott és könnyed lépteivel, a melyek őt más, nagyvilági hölgyek föllépésétől annyira megkülönböztették, megtette azt a pár lépést, a mely őt a ház úrnőjétől elválasztotta, kezet szorított vele, elmosolyodott, s ezzel a mosolylyal rápillantott Vronszkijra is.