'I shall still get angry with Ivan the coachman in the same way, shall dispute in the same way, shall inopportunely express my thoughts; there will still be a wall between my soul's holy of holies and other people; even my wife I shall still blame for my own fears and shall repent of it. My reason will still not understand why I pray, but I shall still pray, and my life, my whole life, independently of anything that may happen to me, is every moment of it no longer meaningless as it was before, but has an unquestionable meaning of goodness with which I have the power to invest it.'
"Ezentúl épp úgy fogok haragudni a kocsisomra, Ivánra, épp úgy fogok veszekedni, épp oly habozás nélkül ki fogom mondani a gondolataimat, épp úgy meglesz az a választófal a lelkem szentek-szentje és mások, sőt még tán a feleségem közt is, épp úgy fogom őt okolni az én ijedelmeimért, s azt épp úgy meg fogom bánni, épp úgy nem fogom észszel fölérni, hogy miért imádkozom és azért fogok imádkozni, - de most az életem, az egész életem, függetlenűl mind attól, a mi velem történhetik, életemnek minden pillanata, nemcsak, hogy nem lesz czéltalan, mint volt annak előtte, hanem meglesz a kétségtelen czélja: a jó, a melyet hogy beléoltsak, elég erőm lesz hozzá!"