The dove-colored telegraph-operator and Postmaster-general of the State remembers even to-day how the Englishman, who was not an Englishman and therefore doubly incomprehensible, climbed for the last time up the narrow stairs, sat down in the broken chair, and demanded absolute silence.
A galambszürke selyembe öltözött sürgönyhivatalnok, Gokral Seetarun főpostamestere, élete végéig vissza fog emlékezni arra a pillanatra, amikor az az angol, aki nem volt angol és ennél­fogva kétszeresen érthetetlen az ő számára, utoljára mászott fel hozzá a szűk csigalépcsőn, belevetette magát a repedt karosszékbe és tökéletes csendet követelt.