Crispus began then to narrate all that Lygia had confessed to him,--her sinful love, her desire to flee from Miriam's house,--and his sorrow that a soul which he had thought to offer to Christ pure as a tear had defiled itself with earthly feelings for a sharer in all those crimes into which the pagan world had sunk, and which called for God's vengeance.
Erre Crispus elmondott mindent, amit Lygia megvallott neki, a leány bűnös szerelmét, azt, hogy menekülni akar Miriam házától, és a saját maga fájdalmát, hogy ez a lélek, akit szeplőtlen tisztaságban akart Krisztusnak ajánlani, egy olyan férfi iránti földi érzelemmel szennyezte be magát, aki részese minden gonosz­tettnek, amelyekben nyakig ül az egész pogány világ, s amelyek bosszúért kiáltanak az égre.