While arranging my hair, I looked at my face in the glass, and felt it was no longer plain: there was hope in its aspect and life in its colour; and my eyes seemed as if they had beheld the fount of fruition, and borrowed beams from the lustrous ripple.
Mialatt fésülködtem, szemügyre vettem arcomat a tükörben, és úgy találtam, hogy nem is vagyok olyan reménytelenül csúnya. Arcom színe is megváltozott, és szemem úgy fénylett, mintha az élet vizének forrásában mostam volna csillogóra.