"Pardon, my dear Monsieur Bonacieux, if I don’t stand upon ceremony," said d’Artagnan, "but nothing makes one so thirsty as want of sleep. I am parched with thirst. Allow me to take a glass of water in your apartment; you know that is never refused among neighbors."
Bocsásson meg, kedves Bonacieux úr, de nem udvariaskodom tovább - mondta D'Artagnan. - Ha az ember nem alszik, pokolian megszomjazik, s én is úgy érzem, menten szomjan halok: engedje meg hát, hogy egy pohár vizet igyak itt uraságodnál; jó szomszéd ezt igazán nem tagadhatja meg.