Cunegund, with her eyes uplifted to heaven, shed tears when he related the death of the good Anabaptist, James, and of Pangloss; after which she thus related her adventures to Candide, who lost not one syllable she uttered, and seemed to devour her with his eyes all the time she was speaking.
Kunigunda az égre emelte tekintetét: megkönnyezte a jó anabaptistának és Panglossnak halálát; azután ő beszélt Candide-nak és az ifju áhitattal figyelt minden szavára s majd elnyelte a leányt tekintetével.