He was not moved, it is true, by the destruction of his country's capital; but he was delighted and moved with the pathos of his own words to such a degree that his eyes filled with tears on a sudden. At last he dropped the lute to his feet with a clatter, and, wrapping himself in the "syrma," stood as if petrified, like one of those statues of Niobe which ornamented the courtyard of the Palatine.
Szülővárosának pusztulása nem hatotta ugyan meg, ellenben saját szavainak pátosza annyira elkábította és megindította, hogy hirtelen nagy pendüléssel ejtette a lantot lábához, s syrmájába burkolózva mintegy megkövülten állt ott, akár a Palatinus udvarát díszítő Niobida szoborcsoportok egyike...