The light fell on it as on a piece of marble, to the curve of the eyebrows, without one's being able to guess what Emma was seeing on the horizon or what she was thinking within herself.
Mintha márványból lett volna ez a homlok, úgy surrant rajta át a fény, egészen a szemöldök ívéig, de azért semmi sem árulta el, hogy mit nézett Emma az imént a látóhatáron, se azt, hogy mit gondol, mit rejteget lelkének a legmélyén.