If he played a wrong card, Miss Bolo looked a small armoury of daggers; if he stopped to consider which was the right one, Lady Snuphanuph would throw herself back in her chair, and smile with a mingled glance of impatience and pity to Mrs. Colonel Wugsby, at which Mrs. Colonel Wugsby would shrug up her shoulders, and cough, as much as to say she wondered whether he ever would begin.
Ahányszor csak rosszul hívott, Bolo kisasszony pillantásából éles tőrök szegeződtek rá; ha pedig gondolkozni kezdett, hogy melyik kártyát kellene ráadnia, Snuphanuph lord özvegye hátradőlt a széken s a türelmetlenség és a szánakozás vegyes érzésével mosolygott Wugsby ezredesné felé, mire Wugsby ezredesné csak a vállát vonogatta és köhécselt, mintha azt akarná mondani, hogy igazán kíváncsi rá, mikor fog már végre Pickwick úr kijátszani.