The first time I found St. John alone after this communication, I felt tempted to inquire if the event distressed him: but he seemed so little to need sympathy, that, so far from venturing to offer him more, I experienced some shame at the recollection of what I had already hazarded.
Amikor ez után a beszélgetés után első ízben maradtam négyszemközt St. Johnnal, kísértésbe estem, hogy megkérdezzem: nagyon fáj-e neki a dolog ilyetén alakulása. De olyan kevéssé látszott sajnálatra méltónak vagy olyan valakinek, aki részvétre, rokonszenvre szorul, hogy elszégyelltem magam, és nem szóltam semmit.