But Charles concealed nothing. He called her "my wife", tutoyed* her, asked for her of everyone, looked for her everywhere, and often he dragged her into the yards, where he could be seen from far between the trees, putting his arm around her waist, and walking half-bending over her, ruffling the chemisette of her bodice with his head.
Lelkemnek nevezte a feleségét, tegezte, lépten-nyomon kereste, kérdezősködött, nem látták-e, s minduntalan félrehivta; ilyenkor elvezette messzire, az udvar másik végébe, a fák közé, de azért messziről is látni lehetett, hogy karjával átfonja feleségének a derekát, félig ráhajolva járkál vele, s a feje folyton ott motoszkál a menyecske vállát köritő csipkénél.