The two friends looked at each other, and in both faces appeared an embarrassed expression, as if Golenishchev – who obviously admired her – tried but failed to hit on the right thing to say about her; and as if Vronsky both feared and wished that he should succeed.
A barátok egymásra néztek s mindkettőjük arcza zavart árúlt el, mintha Goleniscsev, Anna által elragadtatva, valamit akart volna mondani róla, de nem tudta mit, Vronszkij pedig szintén szeretett volna szólani, de nem mert.