The most lay silent, but some muttered to themselves, and others talked together in a strange, low, monotonous voice, their conversation coming in gushes, and then suddenly tailing off into silence, each mumbling out his own thoughts and paying little heed to the words of his neighbour.
A legtöbben csendben feküdtek, egy páran azonban motyogtak magukban, és néhányan beszélgettek is egymással. Ezek a furcsa, mély hangú, monoton társalgások néha erőteljesebbé váltak: ilyenkor mindegyik dörmögte a magáét, nem sokat hederítve rá, mit mond a másik, majd hirtelen elhalkultak és elhallgattak.