Tigellinus had sense enough to know his own deficiencies; and seeing that he could not compete with Petronius, Lucan, or others distinguished by birth, talents, or learning, he resolved to extinguish them by the suppleness of his services, and above all by such a magnificence that the imagination of Nero himself would be struck by it.
Tigellinusnak azonban volt annyi esze, hogy ismerje saját hiányosságait, s látván, hogy sem Petroniusszal, sem Lucanusszal, sem másokkal, akik akár származásuk, akár tehetségük, akár tudományuk révén tűntek ki, fel nem veheti a versenyt - elhatározta, hogy alkalmazkodó szolgálataival, mindenekelőtt pedig olyan pazar fényűzéssel homályosítja el őket, amely Nero képzelőtehetségét is meglepi.