She now knew the smallness of the passions that art exaggerated. So, striving to divert her thoughts, Emma determined now to see in this reproduction of her sorrows only a plastic fantasy, well enough to please the eye, and she even smiled internally with disdainful pity when at the back of the stage under the velvet hangings a man appeared in a black cloak.
Azért jobb, ha nem sokat gondol erre a mesére, mely annyira más, mint a valóság!... jobb, ha abban, a miben az imént a maga fájdalmainak a tükröződését látta, nem keres egyebet, csak képzelgést, melynek az alakjai mozognak, s mely nem való másra, pusztán arra, hogy a szemet szórakoztassa!... És már azt képzelte, hogy tulajdonképpen szánakozó, lenéző mosolygással nézi az életet oly hamisan utánzó, s a képzelgés csinos hazugságaival tele szőtt játékot: a mikor a szinpad mélyéről, a bársony ajtófüggönyök közül, hirtelen előlépett egy férfi, fekete köpenyben.