"I believe I might take more pleasure in an opera, if they had not made such a monster of that species of dramatic entertainment as perfectly shocks me; and I am amazed how people can bear to see wretched tragedies set to music; where the scenes are contrived for no other purpose than to lug in, as it were by the ears, three or four ridiculous songs, to give a favorite actress an opportunity of exhibiting her pipe. Let who will die away in raptures at the trills of a eunuch quavering the majestic part of Caesar or Cato, and strutting in a foolish manner upon the stage, but for my part I have long ago renounced these paltry entertainments, which constitute the glory of modern Italy, and are so dearly purchased by crowned heads."
Sokkal jobban szeretném a dalmüvet, ha nem találták volna fel a titkát annak, hogy ebből is vérlázitó szörnyüségeket alakitsanak. Nézze meg, akinek kedve van, a zenés tragédiákat, hol a jelenetek csak azért vannak, hogy kénytelen-kelletlen két-három nevetséges dalt mutassanak be, melyekkel a szinésznő torka meg tud birkózni; ám ájuljon el az élvezettől, aki akar és aki képes rá, látván, hogyan trillázza egy herélt a Caesar és Cato szerepét s közben esetlenül sétál a szinpadon; én a magam részéről rég lemondtam ezekről a szegényes élvezetekről, melyek ma dicsőségét alkotják Olaszországnak s melyeket a fejedelmek drágán fizetnek meg.«