For the doom which had reft me from adhesion to my master: for him I was no more to see; for the desperate grief and fatal fury--consequences of my departure--which might now, perhaps, be dragging him from the path of right, too far to leave hope of ultimate restoration thither.
Ki tudja, hogy a bánat és a düh - mert biztosan bánkódik utánam, és egyúttal tajtékzik is, hogy megszöktem előle -, ki tudja, mondom, hogy a bánat és a düh nem indítják-e valamely végzetes, jóvátehetetlen lépésre? Nem tér-e le a becsület útjáról, és nem tesz-e valami olyat, amivel végképp fölégeti a hidat maga mögött?