And, according to what she was saying, her voice was clear, sharp, or, on a sudden all languor, drawn out in modulations that ended almost in murmurs as she spoke to herself, now joyous, opening big naive eyes, then with her eyelids half closed, her look full of boredom, her thoughts wandering.
Mikor maga-magáról beszélt, a hangja szinte dünnyögő volt; aztán, mikor másra tért át, megint felvidult. Néha nyilt szemmel, szinte gyermekesen nézett a vendégére; máskor meg összehuzta a szempilláit, a tekintete csupa unalom volt, s látszott rajta, hogy a gondolatai messze kalandoznak.