Milady seemed overcome with joy, and made Kitty repeat the smallest details of the pretended interview of the soubrette with de Wardes when he received the letter; how he had responded; what was the expression of his face; if he seemed very amorous. And to all these questions poor Kitty, forced to put on a pleasant face, responded in a stifled voice whose dolorous accent her mistress did not however remark, solely because happiness is egotistical.
Milady valósággal mámoros volt az örömtől, újra elmondatta Kettyvel egészen apróra, hogyan zajlott le találkozása Wardes gróffal, hogyan fogadta az a levelét, hogyan válaszolt, milyen volt az arca, szerelmesnek látszott-e; szegény Ketty meg kénytelen-kelletlen állta a sarat, és el-elfúló hangon válaszolgatott a kérdések záporára, ám úrnője észre sem vette hangja fájdalmas csengését: ilyen önző a boldogság.