Mr. Pickwick's nature was a good deal worked upon, by these same tears; but when Mrs. Winkle, drying her eyes, took to coaxing and entreating in the sweetest tones of a very sweet voice, he became particularly restless, and evidently undecided how to act, as was evinced by sundry nervous rubbings of his spectacle- glasses, nose, tights, head, and gaiters.
Pickwick urat már ezek a könnyek is nagyon megpuhították; de amikor Winkle-né letörölte a könnyeit, és édes hangjának legédesebb árnyalataival kezdett neki hízelegni és rimánkodni, nagy nyugtalanság fogta el, s szemmel láthatólag nem tudta, hogy mitévő legyen. Ami kitűnt abból is, hogy idegesen kapkodott a szemüvegjéhez, az orrához, a nadrágjához, a fejéhez és a bokavédőjéhez.