While Porthos and Mousqueton were breakfasting, with the appetites of convalescents and with that brotherly cordiality which unites men in misfortune, d’Artagnan related how Aramis, being wounded, was obliged to stop at Crevecoeur, how he had left Athos fighting at Amiens with four men who accused him of being a coiner, and how he, d’Artagnan, had been forced to run the Comtes de Wardes through the body in order to reach England.
Porthos és Mousqueton hozzálátott a reggelihez. Remek étvágyuk volt; le sem tagadhatták, hogy lábadozók; testvéri, derűs hangulatuk arra vallott, hogy a balsors összehozza az embereket; D'Artagnan pedig eközben elbeszélte, hogyan maradt Crèvecoeurben sebesülten Aramis, hogyan hagyta ott Athost Amiens-ben, nagy csetepatéban négy férfival, akik azzal vádolták, hogy pénzhamisító; s hogyan volt kénytelen ő maga Wardes gróf gyomrában felejteni a kardját, különben sosem juthatott volna Angliába.