So long as their progress was confined to the streets of Bristol, the facetious Bob kept his professional green spectacles on, and conducted himself with becoming steadiness and gravity of demeanour; merely giving utterance to divers verbal witticisms for the exclusive behoof and entertainment of Mr. Samuel Weller. But when they emerged on the open road, he threw off his green spectacles and his gravity together, and performed a great variety of practical jokes, which were calculated to attract the attention of the passersby, and to render the carriage and those it contained objects of more than ordinary curiosity; the least conspicuous among these feats being a most vociferous imitation of a key-bugle, and the ostentatious display of a crimson silk pocket-handkerchief attached to a walking-stick, which was occasionally waved in the air with various gestures indicative of supremacy and defiance.
Amíg Bristol utcáin robogtak végig, a jókedvű Bob nem vette le orráról a zöld orvosi szemüvegét, s általában illő méltósággal és komolysággal viselte magát, s csak Weller úr kizárólagos használatára és mulatságára mondott el különböző tréfákat; de mihelyt kiértek a nyílt országútra, letette zöld szemüvegét, s azzal együtt komolyságát is, s olyan bolondságokat kezdett művelni, melyeknek az volt a céljuk, hogy fölkeltsék az arrajárók figyelmét és kíváncsiságát a kocsira, valamint a benne ülőkre; tréfás mutatványai közül még az volt a legkevésbé feltűnő, hogy a lehető leghangosabban utánozta egy vadászkürt hangját, s tüntetően lobogtatott egy rózsaszínű selyem zsebkendőt, melyet előbb egy sétapálcára tűzött, s a sétapálcát időnként fölényes és kihívó mozdulattal meglóbálta, mint valami zászlót.