Suddenly she struck her brow and uttered a cry; for the thought of Rodolphe, like a flash of lightning in a dark night, had passed into her soul.
Emma egyszerre a homlokára csapott és felsikoltott, mert eszébe jutott: Rudolf!... s első kedvesének emléke úgy járta át a lelkét, mint egy nagy villámlás a sötét éjszakát.