"Ah! By my word! there is something singular about you," said he: "you have the air of a little _nonnette_; quaint, quiet, grave, and simple, as you sit with your hands before you, and your eyes generally bent on the carpet (except, by-the-bye, when they are directed piercingly to my face; as just now, for instance); and when one asks you a question, or makes a remark to which you are obliged to reply, you rap out a round rejoinder, which, if not blunt, is at least brusque.
Szavamra, furcsa szerzet maga! - mondta. - Ahogy itt ül csendesen, komolyan, egyszerűen, kezével az ölében, olyan, mint egy kis apáca, állandóan lesüti a szemét, kivéve olyankor, amikor az én arcomat fürkészi, mint például most - és mégis, ha az ember kérdez valamit, vagy olyan megjegyzést tesz, amelyre okvetlenül felelni kell, visszavág, hogy csak úgy csattan.