Job Trotter, abating nothing of his speed, ran up Holborn, sometimes in the middle of the road, sometimes on the pavement, sometimes in the gutter, as the chances of getting along varied with the press of men, women, children, and coaches, in each division of the thoroughfare, and, regardless of all obstacles stopped not for an instant until he reached the gate of Gray's Inn.
Job Trotter végigrohant Holbornon, mit sem engedve az iramából, hol az utca közepén, hol a járdán, hol pedig a csatornában, aszerint, amint a férfiak, nők, gyermekek és kocsik sűrű tolongásában hol itt, hol meg amott nyílt szabadabb útja; nem törődött semmiféle akadállyal, s nem állt meg egy pillanatra sem, amíg csak a Gray’s Inn kapujáig nem ért.