When Arabella, after some gentle preparation and many assurances that there was not the least occasion for being low-spirited, was at length made acquainted by Mr. Pickwick with the unsatisfactory result of his visit to Birmingham, she burst into tears, and sobbing aloud, lamented in moving terms that she should have been the unhappy cause of any estrangement between a father and his son.
Pickwick úr Arabellát a leggyöngédebb módon előkészítette a rossz hírre, többszörösen megnyugtatta, hogy semmi oka nincs a csüggedésre, s végül aztán elmondta neki, hogy a birminghami látogatása semmi eredménnyel nem járt. A szegény asszonyka könnyekben tört ki, keservesen zokogni kezdett, s megható szavakkal panaszolta el, hogy az apósa most őmiatta haragudott meg a fiára.