She walked about her little garden, up and down the same walks, stopping before the beds, before the espalier, before the plaster curate, looking with amazement at all these things of once-on-a-time that she knew so well.
Lement sétálni a kertecskéjébe, fel s alá járt a fasorban, végig ment rajta meg visszajött, néha megállott a virágágyak, a gyümölcsös vagy a gipsz-barát előtt, s elbámult ezeken a régi dolgokon, a melyeket olyan jól ismert.