His head dropped upon his breast; and, muttering his invincible determination not to go to his bed, and a sanguinary regret that he had not 'done for old Tupman' in the morning, he fell fast asleep; in which condition he was borne to his apartment by two young giants under the personal superintendence of the fat boy, to whose protecting care Mr. Snodgrass shortly afterwards confided his own person, Mr. Pickwick accepted the proffered arm of Mr. Tupman and quietly disappeared, smiling more than ever; and Mr. Wardle, after taking as affectionate a leave of the whole family as if he were ordered for immediate execution, consigned to Mr. Trundle the honour of conveying him upstairs, and retired, with a very futile attempt to look impressively solemn and dignified.
Amikor visszatértek, Snodgrass úr is rábízta magát Joe szerető gondjaira, s őt is felvitték a szobájába. Pickwick úr elfogadta Tupman barátja támogató karját és csöndesen elvonult, még nyájasabban mosolyogva, mint eddig; Wardle úr pedig olyan meghatottan búcsúzott el az egész családjától, mint akit egyenesen a vesztőhelyre visznek, aztán Trundle úrra ruházta azt a megtisztelő feladatot, hogy őt felkísérje, s miután tett néhány teljesen hiábavaló kísérletet, hogy tekintélyesen és méltóságteljesen távozzék, ő is elhagyta a konyhát.