Mr. Wharton wept in hopeless despondency over the untimely fate of his son; and Frances, after recovering from her insensibility, experienced an anguish of feeling to which the bitterness of death itself would have been comparatively light.
Mr. Wharton keservesen sírt, arra gondolva, hogy Henrynek ilyen fiatalon kell meghalnia; Frances már magához tért eszméletlenségéből, s olyan szorongást érzett, amely talán a halál keserűségénél is gyötrelmesebb volt.