There was another good-night, and another, and half a dozen more after that, and still Mr. Winkle had fast hold of his friend's hand, and was looking into his face with the same strange expression.
Még egyszer jó éjszakát kívántak egymásnak, azután még egyszer, s azután még egy fél tucatszor, s Winkle úr még mindig szorongatta öreg barátja kezét, s még mindig ugyanolyan különös tekintettel nézett az arcába.