By this time, Job had tapped at a door, which was opened by a gentleman with an uncombed head, who bolted it after them when they had walked in, and grinned; upon which Job grinned, and Sam also; whereupon Mr. Pickwick, thinking it might be expected of him, kept on smiling to the end of the interview.
Közben Job bekopogott egy ajtón, s egy borzas hajú úriember kinyitotta nekik, s miután beléptek, ismét bereteszelte az ajtót, és vigyorgott, mire Job is elvigyorodott, Sam pedig nemkülönben, úgyhogy Pickwick úr, abban a hitben, hogy ezt nyilván tőle is elvárják, a látogatás egész ideje alatt egyfolytában mosolygott.