He looked ghastly pale, as if he had not slept for several nights, yet reined his pawing war-horse with the habitual ease and grace proper to the best lance of the Order of the Temple.
Kísértetiesen sápadt volt, mintha napok óta nem aludt volna, mégis keményen fogta kapálózó paripáját - azzal a megszokott könnyedséggel és kecsességgel, amely illő volt a legkiválóbb templomos vitézhez.