He looked at her hair dressed high beneath the long veil and white flowers, at the high frill that covered her long neck at the sides and showed it in front in a particularly maidenly way, and at her strikingly slender waist. He thought she was prettier than ever: not that those flowers, the veil, or the dress ordered from Paris enhanced her beauty in any way, but because, despite all the carefully planned richness of her attire, the look on her sweet face and lips was still that look of innocent truthfulness.
Ránézett hosszú, fehér fátyollal és virágokkal elborított magas hajviseletére, magosan fölálló ránczos gallérjára, mely különös szűziességgel takarta el két oldalról és hagyta szabadon előlről szép, hosszú nyakát, és meglepően karcsú derekára, s úgy tetszett neki, hogy Kiti szebb, mint valaha, nem azért, mintha ezek a virágok, ez a fátyol, ez a Párisból hozatott ruha csak valamelyest is fokozták volna a szépségét, hanem azért, mert ruházatának mesterkélt pompája ellenére is kedves arczának, tekintetének és ajkainak a kifejezése most is csak az ártatlan egyeneslelkűségnek volt a kifejezése.