Tarvin, nothing loath, told him told him at length, in detail, and with his own touches of verisimilitude, forgetting in the heat of admiration and affection that the King could understand, at best, not more than one word in ten of his vigorous Western colloquialisms.
Tarwin, akit ilyenkor nem sokat kellett nógatni, beszélni kezdett. Beszélt hosszában, szélté­ben, egészében és részleteiben, a valószínűségnek azzal a meggyőző hangsúlyával, amely mindig rendelkezésére állt, ha Topázra került a szó.