Then Milady collected all her energies, murmuring in the depths of her soul the name of Felton--the only beam of light that penetrated to her in the hell into which she had fallen; and like a serpent which folds and unfolds its rings to ascertain its strength, she enveloped Felton beforehand in the thousand meshes of her inventive imagination.
Milady minden erejét megfeszítette, és lelke legmélyén Felton nevét hajtogatta. Ez volt az egyetlen reménysugár, mely elhatolt hozzá, a kárhozat mélységeibe, s mint a kígyó, ha felgöngyöli, majd ismét kitárja teste gyűrűit, hogy újra meg újra megbizonyosodjon erejéről, ő is már jó előre át- meg átfonta Feltont kifogyhatatlan képzelete ezer bogával.