She felt that in her and in her way of life could be found a model of what she herself was painfully seeking: interest in life, the worth of life – outside the social relations of girls to men, which now seemed disgusting to Kitty, who regarded them as shameful exhibitions of goods awaiting a buyer.
Kiti úgy érezte, hogy benne és egész életmódjában megtalálja az ideálját annak, a mit most annyi gyötrődéssel keresett: az élet olyan érdekeinek és becsének, a melyek a férfiak és a nők közt való nagyvilági viszonyon kívül essenek, a melyet Kiti undorítónak talált, s mely olyan volt, mint a vásár, a melyen a közszemlére kitett árúk csak a vevőre várnak.