Eating his cutlet and drinking his tea, he buried his chin in his sky-blue cravat, into which were thrust two diamond pins, held together by a small gold chain; and he smiled a singular smile, in a sugary, ambiguous fashion. But noticing that her feet were damp, he said—
Miközben megevett egy bordaszeletet és megitta a teáját, állát leeresztette égszinkék nyakkendőjére, melybe két - arany lánczocskával összekötött - gyémánt tű volt szúrva, és sajátságosan mosolygott, édeskésen, de egy kicsit gyanúsan, úgy, hogy nem lehetett kitalálni, vajon jót jelent-e ez a mosolygás, vagy rosszat?