The few who yet survived them, kneeled by their tomb, and watered the green turf which covered it with their tears; then rose, and turned away, sadly and mournfully, but not with bitter cries, or despairing lamentations, for they knew that they should one day meet again; and once more they mixed with the busy world, and their content and cheerfulness were restored.
Akik itt maradtak utánuk - már csak kevesen voltak -, leborultak a sírjukra s könnyeikkel öntözték a füvet, mely a hantjukon zöldellt, aztán fölkeltek és elmentek, szomorúan és bánatosan, de nem keserves jajveszékeléssel, nem kétségbeesetten sírva-ríva, mert tudták, hogy egyszer majd újra találkoznak velük; aztán megint hozzáláttak a rendes napi munkájukhoz, s a megelégedettség és a derű ismét visszatért közéjük.