"We part then thus?" said the Templar, after a short pause; "would to Heaven that we had never met, or that thou hadst been noble in birth and Christian in faith!--Nay, by Heaven! when I gaze on thee, and think when and how we are next to meet, I could even wish myself one of thine own degraded nation; my hand conversant with ingots and shekels, instead of spear and shield; my head bent down before each petty noble, and my look only terrible to the shivering and bankrupt debtor--this could I wish, Rebecca, to be near to thee in life, and to escape the fearful share I must have in thy death."
Sőt, Istenemre! Ha rád nézek, és arra gondolok, mikor és milyen körülmények között kell legközelebb találkoznunk: szinte azt kívánom, bárcsak én is a te megvetett népedhez tartoznám, hogy pajzs és lándzsa helyett kezem aranyrudakat és sékeleket forgasson, hogy alázatosan hajlongjak minden kis nemes előtt, és pillantásomtól ne féljen senki, csak remegő, fizetésképtelen adósom... még ebbe is bele tudnék nyugodni, Rebeka, csak közeled­ben élhessek, napról napra láthassalak, és kikerülhessem azt a borzalmat, hogy részem legyen halálodban!