D’Artagnan remained standing and examined this man. D’Artagnan at first believed that he had to do with some judge examining his papers; but he perceived that the man at the desk wrote, or rather corrected, lines of unequal length, scanning the words on his fingers. He saw then that he was with a poet.
Első pillantásra azt hitte, valami bíró tanulmányozza az iratait, de rájött, hogy az a másik, ott az íróasztal mögött, hosszabb-rövidebb sorokat vet papírra, vagy inkább javítgat, miközben ujján számolja a szótagokat; ebből látta, hogy költő ül előtte.