But for him, who knew her – knew that when he went to bed five minutes late she noticed it and asked the reason – knew that she had always immediately told him all her joys, pleasures and sorrows – for him, her reluctance to notice his state of mind, or to say a word about herself, meant much.
De ő reá nézve, a ki ösmerte őt, a ki tudta, hogy ha csak öt perczczel később is feküdt le a szokottnál, ezt ő már észrevette, és megkérdezte az okát, ő reá nézve, a ki tudta, hogy minden örömét, vídámságát és bánatát tüstént közölni szokta vele, ő reá nézve nagyon sokat jelentett az, hogy most látnia kellett, a mint sehogy sem akar tudomást venni az ő állapotáról, s egy árva szót sem akar elejteni magáról.