'For you it's a matter of obstinacy,' she said, after gazing intently at him and suddenly finding a name for that look that irritated her so. 'Just obstinacy! For you it is a question whether you will conquer me, and for me...' Again she felt sorry for herself and nearly burst into tears. 'If you only knew what it means to me! When I feel as I do now, that you are hostile toward me – hostile is the right word – if you only knew what that means to me! If you knew how near I am to a catastrophe at such moments... how afraid I am! Afraid of myself!' And she turned away to hide her sobs.
Nálad ez csak a makacsság kérdése, - szólott Anna, merőn ránézett és egyszerre megtalálta a helyes szót arra az arczkifejezésre, mely őt annyira fölháborította, - kizárólag makacsság kérdése. Te nálad arról van csak szó, győztes maradsz-e velem szemben, nálam pedig... - Megint megesett a szíve magán, és csaknem sírva fakadt. - Ha te tudnád, hogy nálam miről van szó! Mikor úgy érzem, mint most is, hogy ellenséges indúlattal, valóságosan ellenséges indúlattal vagy irántam, óh, ha tudnád, hogy mit jelent ez nekem! Ha tudnád, milyen közel állok ezekben a pillanatokban a kétségbeeséshez, s hogy' félek, rettegek magamtól! - S elfordúlt, hogy zokogását palástolja.