Thus I lay in a state of weakness and insensibility between life and death, when I felt myself pressed by something that moved up and down upon my body. This brought me to myself. I opened my eyes, and saw a pretty fair-faced man, who sighed and muttered these words between his teeth, 'O che sciagura d'essere senza coglioni!"'
Az érzékenység és kábultság ily állapotában élet és halál közt lebegve egyszer csak érzem, hogy valami a testemhez ér; kinyitom szememet és egy jóképü, fehér embert látok magam előtt, ki fogai között mormogta: »O che sciagura d'essere senza cogl!...«