After having submitted to her thanks, Madam Bovary left. She had gone a little way down the path when, at the sound of wooden shoes, she turned round. It was the nurse.
Bovaryné megigérte, hogy ad neki, s miután a hálálkodást is türelmesen végighallgatta, megindult hazafelé; de alig haladt az ösvényen pár lépést, egyszerre azt hallja, hogy egy pár faczipő ugyancsak kopog a háta megett: a dajka volt!