I was a mile from Thornfield, in a lane noted for wild roses in summer, for nuts and blackberries in autumn, and even now possessing a few coral treasures in hips and haws, but whose best winter delight lay in its utter solitude and leafless repose.
Egy mérföldnyire lehettem Thornfieldtől, egy keskeny ösvényen, amely nyáron vadrózsáiról, ősszel a földiszederről és mogyorójáról nevezetes; még most is piroslott néhány bogyó az ágak között. Télen azért szerettem, mert egy lélek sem járt erre, s a mélységes csöndet semmi sem zavarta.