Levin remembered that when Nicholas was passing through his pious stage of fasting, visiting monks, and going to church; when he was seeking in religion for help to curb his passionate nature, not only did no one encourage him, but every one, and Levin among them, made fun of him.
Levin jól emlékezett rá, hogy abban az időben, a mikor Nikoláj a vallásosság, a bőjtök, a szerzetesek, az istenitiszteletek korszakát élte, a mikor a vallásban keresett menedéket és féket szenvedélyes természete számára, nemcsak hogy senki se fogta pártját, de mindenki, még ő maga is, kinevette.