I gazed on it with gloom and pain: nothing soft, nothing sweet, nothing pitying, or hopeful, or subduing did it inspire; only a grating anguish for _her_ woes--not _my_ loss--and a sombre tearless dismay at the fearfulness of death in such a form.
Semmi lágy, semmi rokonszenves, semmi szánalmat vagy reményt ébresztő nem volt benne, de én azért gyötrő fájdalmat éreztem, nem az én veszteségem, hanem az ő kínjai miatt, s komor, könyörtelen rémület fogott el, mert rettenetes az ilyen halál.