Felton cast his eyes round for means of escape, and seeing the door free, he rushed into the next chamber, in which, as we have said, the deputies from La Rochelle were waiting, crossed it as quickly as possible, and rushed toward the staircase; but upon the first step he met Lord de Winter, who, seeing him pale, confused, livid, and stained with blood both on his hands and face, seized him by the throat, crying, "I knew it! I guessed it!
Felton menekülést keresve körültekintett, s amikor látta, hogy az ajtó szabad, átrohant a szomszéd szobába, ahol, mint mondottuk, a La Rochelle-i küldöttek várakoztak; keresztülszáguldott közöttük, s a lépcső felé vágtatott, ám alig érte el a lépcsőt, Winter lordba botlott; a lord meglátta sápadt, dúlt, szürke arcát, véres kezét és homlokát, és ordítva csapott le rá.