Gregor slowly pushed his way over to the door with the chair. Once there he let go of it and threw himself onto the door, holding himself upright against it using the adhesive on the tips of his legs.
Gregor a székkel együtt lassan az ajtóhoz csúszott, ott elengedte, nekivetette magát az ajtónak, megkapaszkodott benne - lábacskáinak gömbjein volt némi tapadóanyag -, és egy pillanatra megpihent az erőkifejtés után.