I dine at five, gentlemen." "So do I," says everybody else, except two men who ought to have dined at three and seem more than half disposed to stand out in consequence.
Én öt órakor szoktam ebédelni, uraim... - „Én is”- mondják a többiek is, kettő kivételével, akiknek már háromkor meg kellett volna ebédelniük, s ennélfogva most már nekik jóformán mindegy, hogy meddig maradnak.