Bovary was searching at the bottom of his purse for a centime, and without appearing to understand all there was of humiliation for him in the mere presence of this man, who stood there like a personified reproach to his incurable incapacity.
Bovary aprópénzt kotorászott elő az erszényéből; és semmi jelét nem adva annak, mintha tudná, hogy ennek az embernek már a puszta jelenléte is mily megalázó rá nézve, mintha nem értené meg, hogy ez az ember egy eleven szemrehányás, mely némán vádolja az ő gyógyíthatatlan ügyefogyottságát: