I constructed a few fine Latin sentences to express my cordial farewell. Then we bestrode our steeds and with his last adieu M. Fridrikssen treated me to a line of Virgil eminently applicable to such uncertain wanderers as we were likely to be:
Jómagam legjobb latin tudásom szerint igyekeztem szívélyesen elbúcsúzni, aztán lóra szálltunk, és Fridriksson úr utolsó üdvözletként azt a Vergilius-sort kiáltotta utánam, melyet mintha nekünk, ismeretlen útra induló utasoknak írt volna a költő: