As to the astute Aramis, he did not entertain much dread of him; and supposing he should be able to get so far, he determined to dispatch him in good style or at least, by hitting him in the face, as Caesar recommended his soldiers do to those of Pompey, to damage forever the beauty of which he was so proud.
Azután abban a hitben ringatózott, hogy Porthost a kardszíjjal fogja sakkban tartani; hiszen, ha a testőr nem öli meg azonnal, ő boldog-boldogtalannak elmondja a titkot, és ha ügyesen kihegyezi a történetet, Porthosnak mindenki a szeme közé nevet, nem lesz maradása; végül, ami a sunyi Aramist illeti, az már igazán nem sok vizet zavar; ha eljut odáig, könnyűszerrel elintézi, vagy legalábbis azt a módszert követve, melyet Ceasar javasolt Pompeius katonái ellen, az arcát sebzi meg, és örök életére elcsúfítja szabályos vonásait, melyekre olyan büszke.