We say the gravel he trod under his feet, for d’Artagnan made these reflections while walking solitarily along a pretty little road which led from the camp to the village of Angoutin. Now, these reflections had led him further than he intended, and the day was beginning to decline when, by the last ray of the setting sun, he thought he saw the barrel of a musket glitter from behind a hedge.
Igen, azt mondtuk, csikorgott a kavics a talpa alatt, mert D'Artagnan magányos séta közben szőtte-fonta e gondolatokat; Angoutin falucskája felé bandukolt épp egy kedves dűlőúton; maga sem vette észre, hogy tűnődése közben ilyen messzire elkalandozott; már lemenőben volt a nap, amikor kihunyó sugaránál mintha egy karabély csöve csillant volna meg az egyik sövény mögött.