She listened for steps, cries, the noise of the ploughs, and she stopped short, white, and trembling more than the aspen leaves swaying overhead.
Folyton hallgatózott; minden lépés, minden kiáltás megdöbbentette, még az a csekély nesz is, a melyet egy-egy eke okozott. És néha, a mint megriadva állott meg, halványabb volt és jobban remegett, mint azok a nyárfalevelek, a melyek a feje fölött rezegtek.