In the grounds, what first met Vronsky's eyes were the soldier-singers in their white linen uniforms, standing beside a cask of vodka, then the jolly, healthy figure of the C.O. surrounded by his officers. Having come out on the top step of the verandah, he was gesticulating and above the noise of the band (which was playing a quadrille of Offenbach's) was loudly giving orders to some soldiers who were standing somewhat apart.
Az első, a mi az udvaron Vronszkijnak a szemébe ötlött, a zubbonyos énekesek voltak, a kik egy hordó pálinka körül csoportosultak, továbbá az ezredparancsnok derűlt és vídám alakja, a kit tisztek egész serege vett körül; kilépve az erkély első lépcsőfokára, harsogva túlkiáltotta a zenét, mely valami Offenbach-féle négyest játszott, parancsolt valamit, és buzgón integetett a kissé félrébb álló katonáknak.