A waltz immediately began and on the organ, in a little drawing room, dancers the size of a finger, women in pink turbans, Tyrolians in jackets, monkeys in frock coats, gentlemen in knee-breeches, turned and turned between the sofas, the consoles, multiplied in the bits of looking glass held together at their corners by a piece of gold paper. The man turned his handle, looking to the right and left, and up at the windows.
Jöttét mindannyiszor egy-egy keringő jelentette, melynek zenéjére, a sípládáján levő babaszínház kicsi szalonjában hüvelyknyi alakok perdültek tánczra: rózsaszínű turbános hölgyek, zöld bársonyzekés tiroliak, fekete frakkos majmok és térdigérő nadrágot viselő urak. Ezek a kis bábuk szédítő gyorsasággal forogtak, forogtak a piczi karosszékek, kanapék és tükrösasztalkák körül; alakjaikat három tükörfal kettőzte meg, amelyek a két szögletben, aranyozott papírral voltak összeragasztva.