His voice, stifled with pain, was growing weaker and weaker, when the Apostle Peter rose at the table; for a moment his white head shook, drooping toward his breast, and his eyes were closed; but he opened them then, and said amid silence,--
S hangja a fájdalomtól egyre gyengébbé vált. Ekkor az asztal mellől egyszerre felemelkedett Péter apostol; egy darabig ingatta mellére horgasztott ősz fejét, szeme be volt hunyva, de aztán kinyitotta, s a beállott csendben megszólalt: