When left alone, the two friends at first kept an embarrassed silence.
A két jó barát most, hogy eltávoztak a látogatók, egy darabig kínos csendben üldögélt; aztán nem húzhatták-halaszthatták tovább, az egyiknek meg kellett szólalnia, és mivel D'Artagnan láthatólag eltökélte, hogy barátjának engedi át ezt a dicsőséget, Aramis végül ezt mondta: