Tigellinus was silent, and simply recorded in his memory those senators and knights who, when Petronius withdrew to the depth of the chamber, surrounded him straightway, supposing that after this incident he would surely be Cæsar's first favorite.
Tigellinus elhallgatott, de jól emlékezetébe véste azokat a senatorokat és lova­gokat, akik, mihelyt Petronius visszavonult a terem belsejébe, nyomban köréje sereg­lettek, úgy vélekedvén, hogy a történtek után kétségkívül ő lesz Caesar első kedvence.