When Mr. Pickwick opened his eyes next morning, the first object upon which they rested was Samuel Weller, seated upon a small black portmanteau, intently regarding, apparently in a condition of profound abstraction, the stately figure of the dashing Mr. Smangle; while Mr. Smangle himself, who was already partially dressed, was seated on his bedstead, occupied in the desperately hopeless attempt of staring Mr. Weller out of countenance.
Amikor Pickwick úr másnap reggel kinyitotta a szemét, Samuel Weller úrra esett az első pillantása, aki egy kis fekete bőröndön üldögélt, s szemmel láthatólag egészen elmerült a jókedvű Smangle úr daliás termetének vizsgálatába, miközben Smangle úr maga már félig felöltözve ült az ágya szélén és kétségbeejtően hiábavaló kísérleteket tett, hogy szúrós tekintetével kihozza a sodrából Samuel Weller urat.