Levin had often admired that kind of life, had often envied the folk who lived it; but that day, especially after what he had seen for the first time of the relations between Vanka Parmenich and his young wife, it struck him that it depended on himself to change his wearisome, idle, and artificial personal life for that pure, delightful life of common toil.
Levin gyakran gyönyörködött ebben az életben, nem egyszer irígykedett is azokra az emberekre, a kik ezt az életet élték, de most először esett meg, még pedig főképpen annak a viszonynak a hatása alatt, a melyet Parmenov Iván és a felesége közt látott, most először esett meg, hogy tisztán maga előtt látta azt, hogy egyedül csak tőle függ, ezt az olyannyira terhes, léha, mesterkélt és magános életet, a melyet élt, fölcserélheti ezeknek a munkás, tiszta és közös, vonzó életével.