"This is all very easy for you to say," replied d’Artagnan, "for you, Athos, who live like a dumb man with Grimaud, who forbid him to speak, and consequently never exchange ill words with him; for you, Porthos, who carry matters in such a magnificent style, and are a god to your valet, Mousqueton; and for you, Aramis, who, always abstracted by your theological studies, inspire your servant, Bazin, a mild, religious man, with a profound respect; but for me, who am without any settled means and without resources--for me, who am neither a Musketeer nor even a Guardsman, what I am to do to inspire either the affection, the terror, or the respect in Planchet?"
Könnyen beszélnek az urak - mondta erre D'Artagnan -, Athos úr szót sem vált Grimaud-val, aki meg sem mukkanhat a házban, s ezért egy rossz szót sem ejthetnek egymás között; Porthos úr fényben, pompában él, nem is gazdája, hanem istene Mousquetonnak; Aramis úr pedig - fordult a néven nevezetthez - egyre a teológiát bújja, s ezzel kivívja szelíd és vallásos szolgájának, Bazinnek hódoló tiszteletét; nekem azonban se kitartásom, se pénzem, s nemhogy testőr, de gárdista sem vagyok; mivel váltsam ki hát Planchet vonzalmát, félelmét vagy tiszteletét?