Passepartout remained on deck as long as the tempest lasted, being unable to remain quiet below, and taking it into his head to aid the progress of the ship by lending a hand with the crew.
Kúszott-mászott az árbocokon, az egész legénység ámulva figyelte; mindenütt segített, fürge volt, akár a mókus. Fáradhatatlanul faggatta a kapitányt, a tiszteket, a matrózokat, s azok, akarva-akaratlan, derültek is eleget izgága barátunkon.