She thought him charming; she could not tear herself away from him; she recalled his other attitudes on other days, the words he had spoken, the sound of his voice, his whole person; and she repeated, pouting out her lips as if for a kiss—
Kedvesnek találta Léont; nem tudott ettől a képtől szabadulni; visszaidézte emlékezetébe, hogy előbb, más napokon, milyen volt a megjelenése s melyek a mozdulatai, hogy mit mondott és hogyan mondta, hangjának a csengését, egész alakját; és összecsucsorítva a száját, mintha csókra nyujtaná, ujra meg ujra elsuttogta: - Igen, kedves! kedves!...