Rowena had no sooner beheld him than she uttered a faint shriek; but at once summoning up the energy of her disposition, and compelling herself, as it were, to proceed, while her frame yet trembled with the violence of sudden emotion, she placed upon the drooping head of the victor the splendid chaplet which was the destined reward of the day, and pronounced, in a clear and distinct tone, these words:
Rowena, mihelyt megpillantotta ezt az arcot, halkan felsikoltott; de tüstént összeszedte minden erejét, és szemmel láthatóan kényszerítette magát arra, hogy a ceremóniát befejezze, noha minden tagja reszketett az érzések árjától, mely elöntötte. A díszes koszorút, amelyet a győztes jutalmául szántak, az ifjú lovag lehajtott fejére tette, és tiszta, csengő hangon kijelentette: