Meantime she went on living under the conditions of her old life and was horrified at herself, at her utter and unconquerable indifference to all her past, the things, habits, and people who had loved and still loved her, to her mother who was hurt by her indifference, to her dear, affectionate father whom she had previously loved more than anyone else on earth.
Ezt a régi életet élvén, valósággal elszörnyűködött magán azért a teljes és leküzdhetetlen közönyösségért, a melylyel egész múltja: a holmija, a szokásai, az őt szerető és általa szeretett emberek, a közönyössége által elkeserített édesanyja, és annakelőtte a világon mindennél jobban szeretett, gyöngéd édesapja iránt viseltetett.