Levin could scarcely believe his ears, but there was no room for doubt. The screaming had ceased, and he heard a sound of movement, of rustling, of accelerated breathing, and her voice, faltering, living, tender, and happy, as it said, 'It's over.'
Levin nem hitt a füleinek, de lehetetlen volt kételkednie: a sikoltás elnémúlt és halk sürgés-forgás, alig észrevehető zaj és gyors lélekzés hallatszott s Kitinek el-elakadó, eleven, szelid és boldog hangja halkan rebegte: "Vége".