And with those eyes, with that golden hair thrown back, with fear and hope in her face, she was so beautiful, she looked at him so entreatingly, that Petronius, who, as a philosopher, had proclaimed the might of love, and who, as a man of æsthetic nature, had given homage to all beauty, felt for her a certain species of compassion.
S kék szemével, hátravetett aranyfürtjeivel s arcán a félelem és a remény kifejezésével olyan szép volt, s olyan könyörgőn nézett urára, hogy Petronius, aki mint filozófus maga is a szere­lem hatalmát hirdette, s mint esztéta tisztelt minden szépséget, bizonyos szánalmat érzett iránta.