Petronius, who had not the least doubt that Nero was speaking sincerely at that moment, and that music might bring out various more noble inclinations of his soul, which were overwhelmed by mountains of egotism, profligacy, and crime, said,--
Petroniusnak semmi kétsége nem volt aziránt, hogy Nero e pillanatban őszintén beszél, s hogy a zene valóban felszínre hozhatja lelke nemesebb indulatait, amelyeket mélyen maguk alá temetnek az önzés, a feslettség és a gonoszság hegyei, tehát így szólt: