כ9,423 נבדקים השתתפו במחקר רדנומלי בעל סמיות כפולה (דרגה גבוהה של איכות מחקר שיכולה להראות סיבתיות בה גם הבודקים וגם הנבדקים לא יודעים מה הם בדיוק אוכלים). המחקר בוצע בקרב 6 בתי חולים לבריאות הנפש במינוסטה כך שהייתה שליטה טובה על התזונה של הנבדקים ומעקב אחרי המצב הבריאותי שלהם. כפי שהוסבר מטרת המחקר היא להראות כיצד החלפה של שומן רווי שנחשב מזיק בשומן רב לא רווי כמצוי בשמן תירס בצורת חומצה לינולאית תוביל לשיפור בריאות הלב. הנבדקים שקיבלו תזונה בעלת כמות שומן רווי נמוכה הורידה את אחוז הקלוריות משומן הרווי בתזונה שלהם ב50% מ18.5% אחוז קלורי בממוצע ל9.2% אחוז קלורי כאשר אחוז החומצה הלינולאית עלה מ3.4% ל13.2%. החמאה והבשר השמן הוחלפו במרגרינה ושמן תירס כדי לספק השינוי הדיאטטי המבוקש.
מתוך כלל הנבדקים ל2,355 היו בדיקות כולסטרול ולכן נבדקים אילו נלקחו אל האנליזה המחודשת שנעשתה לתוצאות המחקר. גילם הממוצע היה 52 ו25% מהם היו מעל גיל 65 כאשר הם היו במשקל גוף תקין בממוצע עם BMI 24.5. בנתוני הפתיחה לא היה הבדל בריכוז הכולסטרול, גיל או במדדי לחץ הדם שנמדדו.
על פי התיאורייה שהעלה קיז הורדת השומן הרווי והעלאת השומן הרב בלתי רווי ייגרום לירידה בכולסטרול ואכן תצפית זו נראתה במחקר. כאשר נצפתה ירידה של 18.1% אחוז בריכוז הכולסטרול בממוצע אצל הנבדקים שהחליפו את החמאה בשמן תירס ומרגרינה. אומנם דיאטת הבקרה מוגדרת כבקרה אך בפועל הם העלו גם כן את צריכת המרגרינה ושמן התירס שלהם אך לא נצפה שינוי בשומן הרווי ולכן נצפתה ירידה קלה בריכוז הכולסטרול שלהם.
מטרת המחקר אכן הושגה והיא הורדה של ריכוז הכולסטרול בדם של הנבדקים אך מה קרה לתמותה ובריאות הלב שלהם?
מתוך כלל הנבדקים שתוארו בוצעה אנליזה על נבדקים אשר התמידו בתזונה מעל כשנה (3 שנים מעקב בממוצע) והיה להם בדיקות של הכולסטרול.
בדיקה של בריאות העורקים והלב לא מצאה הבדל בין הקבוצות.
האם החלפה של שומן רווי בשמני זרעים ״בריאים״ כמו שמן קנולה, תירס, כותנה, חמניות וכו׳ תגרור ירידה במקרי התקפי הלב? לא רק שהמחקר הקליני הגדול בעולם שבוצע (וטוייח) אינו מציג ראיות שכאלה אלא גם מחקרים גדולים נוספים שניסו ״להוכיח״ את התיאורייה ששומן רווי מוביל לעלייה בכולסטרול ובהתאם למחלות לב.
בגרף הבא  ניתן לראות מספר רב של מחקרים גדולים נעשו על ההחלפה של שומן רווי בחומצה לינולאית ואת הHazard Ratio שלהם למחלות לב.
הסבר קצר על הגרף: בלי להבין יותר מדי סטטיסטיקה מה שצריך לדעת זה שHazard Ratio הוא פרמטר שמתאר סיכון יחסי לחלות במחלב לב. אם הטווח של הHazard Ratio בסבירות של 95% חוצה את קו 1 זה אומר שהתוצאות לא מראות על שוני בין הקבוצות. כאשר הHazard Ratio חוצה את הקו ה1 והוא קטן או גדול ממנו המשמעות היא שאנחנו לא יודעים בוודאות אם יש עלייה בסיכון (Hazard Ratio גדול המ1) או ירידה בסיכון (Hazard Ratio קטן מ1) ולכן התוצאות כפי שהן מראות שאין הבדל סטטיסטי בין הקבוצות.
במאמר שיצא במגזין נחשב (2020) הומלץ להפסיק את ההגבלה שיש על שומן רווי בתזונה משום שאין עדויות שצריכה מוגברת של שומן רווי מעלה סיכון למחלות לב. הם מציינים ששומן רווי אכן גורם לעלייה בכולסטרול אבל לא של הLDL המחומצן המקושר למחלות לב ולכן על פי ההמלצות שלהם אין סיבה להגביל יותר שומן רווי בתזונה על פי הגופים הרשמיים.
בישראל יצא מחקר  על ״הפרדוקס הישראלי״, למה פרדוקס? מכיוון שצריכת החומצה הלינולאית בישראל מאד גבוהה, מהגבוהות בעולם. 8% יותר מארה״ב ו10%-12% גבוה יותר מרוב מדינות אירופה (נכון ל1996). למרות שבישראל צורכים יותר חומצה לינולאית יש יותר התקפי לב אבל בטבע אין פרדוקסים, יש בני אדם שיש להם תיאוריות לא נכונות על המציאות.
שמני זרעים למאכל אינם אוכל עליו התפתחנו, הם נכנסו לתזונה שלנו ב150 שנה האחרונות. חומצה לינולאית המרכיב המרכזי בשמני הזרעים מצוי באופן טבעי בשומן של בעלי חיים אך בריכוז נמוכים של 2%-3% בעוד שבתזונה המודרנית המערבית הערכה היא שאנו צורכים כ7% מהקלוריות שלנו מחומצה לינולאית .
בגרף הבא  ניתן לקבל תמונה ויזואלית של הצריכה המודרנית שלנו של חומצה לינולאית בהשוואה לתקופות שונות ולמחקר מינוסטה (מיוצג כMCE בגרף). בציר x מצויין האחוז הקלורי של חומצה לינולאית בתזונה ובציר y את האחוזונים מהאוכלוסיה האמריקאית שאוכלת בכמות זו של חומצה לינולאית. ניתן לראות כיצד אחוז מזערי של אנשים אוכל כמות של חומצה לינולאית כפי שאכלנו בתקופת הפליאו ואילו רוב האוכלוסיה אוכלת כמויות גדולות שנמצאו מזיקות במחקר מינוסטה עם תמותה מוגברת.
הנזק של שמני הזרעים שנכנסו לנו בתזונה בצורה כל כך מאסיבית רק מתגלה עם הזמן, זהו הניסוי התזונתי הגדול ביותר שבוצע באנושות. הכנסה של מאכל חדש שמעולם לא היה קיים בצורה זו בטבע כך שהוא מהווה אחוז ניכר מהקלוריות שלנו.
הטיוח והמחדל של מחקר מינוסטה כך שניסו לטאטא מתחת לשטיח את התוצאות מראה עד כמה מדע התזונה מוטה כך שאינטרסטים, כסף וחברות המזון שולטות ב״אמת״. מחקרים ש״כשלו״ והתוצאות שלהן אינו מתפרסמות מייצגים בעיה נרחבת במדעי התזונה שמונעת שיטוף ידע ומסקנות עם קהילת המחקר. היפוטזת השומן רווי – כולסטרול – מחלות לב נשארת איתנו לא בגלל שיש לה תוקף מדעי אלא בגלל שיש להם תעשייה שלמה מלאה בכסף ואינטרסי שעומדת מאחוריה שלא יכולה לתת לה לקרוס, יותר מדי מונח על הכף. מהקורא הסקרן מצופה לדעת להסתכל על המידע הנוכחי ולהסיק שתיאוריית הכולסטרול פשוט לא נכונה (יש בבלוג פוסטים נוספים בנושא ניתן לראות תחת התגית של כולסטרול).
שומן רווי אינו מזיק ואין בעיה לצרוך ממנו בחופשיות.
שמני זרעי מעובדים כמו שמן תירס, קנולה, חמנית, כותנה וכו׳ הן רעל שיש להמנע ממנו.
כולסטרול נמוך אינו ברכה אלא קללה כגורם סיכון לתמותה מוקדמת.
 – Re-evaluation of the traditional diet-heart hypothesis: analysis of recovered data from Minnesota Coronary Experiment (1968-73), Christopher E Ramsden, 2016. link.
 – Saturated Fats and Health: A Reassessment and Proposal for Food-based Recommendations: JACC State-of -the-Art Review, Arne Astrup, 2020. link.
 – Nutrient Intakes from Food: Mean Amounts Consumed per Individual, by Gender and Age, What We Eat in America, National Health and Nutrition Examination Survey (NHANES 2011-2012). link.
 – Diet and disease–the Israeli paradox: possible dangers of a high omega-6 polyunsaturated fatty acid die, Yam D, 1996. link.