קרושנייוויצה (בפולנית: Krośniewice; ידועה גם כקרושנוביץ) היא עיירה במחוז קוטנו שבפרובינציית לודז' בפולין, על קו מסילת הברזל שבין ורשה ופוזנן, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
קרושנייוויצה נזכרת לראשונה בשנת 1355, ובתחילת המאה ה-15 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1576 פגעה בעיירה שריפה קשה, ובאמצע המאה ה-17 נהרסה בידי השוודים. במשך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בקרושנייוויצה הוא מהמאה ה-16. מהמחצית הראשונה של המאה ה-19 התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,300 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של הבונד, של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.
ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד על יהודיה גזירות שונות, ובהן איסור ללבוש לבוש מסורתי או לגדל פאות, חובת תשלום סכומי כופר גבוהים וחובת ביצוע עבודות כפייה. בד בבד, נשדד רכוש היהודים בעיירה בידי הפולנים והגרמנים, הוחרמו עסקיהם, ספרי התורה של בית הכנסת המקומי חוללו, ותכולת בית המדרש הועלתה באש. כמו כן, יהודי העיירה הוכו ברחובותיה ובמבנה בית הכנסת בו רוכזו. עם הגעת פליטים יהודים לעיירה, הגיע מספר יהודיה בתחילת הכיבוש לכ-2,000 איש.
ב-10 במאי 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו צפוף שהוקם בה, בו סבלו היהודים מרעב כבד. במהלך שנת 1941 שולחו גברים יהודים רבים מהגטו למחנות עבודה באזור פוזנן, עד שבגטו נותרו בעיקר קשישים, נשים וילדים.
במרץ 1942 דרשו הגרמנים מיהודי הגטו להתרכז עבור גירוש לכאורה לבסרביה. למחרת אותו יום החל חיסול אלים של הגטו, שנמשך מספר ימים, ובמהלכו נרצחו יהודים רבים במקום, תוך השלכת ילדים קטנים מחלונות הבתים. כ-900 היהודים הנותרים הוסעו ברכבים למחנה ההשמדה חלמנו.
לאחר השואה שבו להתגורר בעיירה 8 יהודים.
קרושנייוויצה (Krośniewice), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=קרושנייוויצה&oldid=24047936"