את הקריירה העיתונאית שלו החל גיל-הר בשנת 1985 בגלי צה"ל. היה שם כתב לענייני משטרה במשך שלוש שנים וכתב פרלמנטרי במשך חמש שנים. בשנת 1988 החל בקריירה טלוויזיונית, כמגיש מבזקים בתוכנית "ערב חדש", הנחה את התוכנית "אכפת לי", מגזין חינוך אקטואלי, ששודרה בטלוויזיה החינוכית, והגיש את החדשות המקומיות בטלוויזיה בכבלים בערוצי זהב. בנובמבר 1993 היה ממקימי חברת החדשות של ערוץ 2, ואף שידר כתבה במהדורה המרכזית של חדשות 2, הראשונה ששודרה ב-4 בנובמבר 1993. שימש הכתב הפרלמנטרי הראשון של החברה במשך ארבע שנים. התאפיין בסיקור צבעוני של הבית המחוקקים שעד אז סוקר באופן שמרני מעט. בנובמבר 1995 סיקר את העצרת בכיכר מלכי ישראל, והביא תמונות בלעדיות מאחורי הקלעים של האירוע, ואת הראיון הטלוויזיוני האחרון עם יצחק רבין. היה מטרים ספורים ממקום רצח רבין בזמן הרצח, צילם ושידר את התמונות הראשונות של מעצר יגאל עמיר, ומיד שלח הודעה למכשירי הזימוניות של רוני דניאל ואהרן ברנע שהיו בקרבת מקום. היה העורך הראשון של "אולפן שישי" בהנחיית עמנואל רוזן וגדי סוקניק. שימש גם ככתב בתוכנית, וזכור כמי ששידר סדרת כתבות ממיקרונזיה, שגילתה לצופה הישראלי את ידידתה הטובה של ישראל באוקיינוס השקט.
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=דב_גיל-הר&oldid=28887636"
דף זה נערך לאחרונה ב־11:00, 9 באוגוסט 2020.