חיים חפר, הפזמונאי המחונן שחיבר את השיר הזה, ראה אותנו בעיני רוחו. הנה אנו יושבים, אומנם לא "אל מול האח" והגב לא כפוף דווקא "כחטוטרת" (אבל בכ"ז קצת כפוף), יושבים ומעלים זכרונות מנבכי העבר.
הרעיון לקיים ערב זה לכבוד יום העצמאות ה-65 של המדינה עלה בדעתנו, בני דור תש"ח. חשבנו כי חובה עלינו לספר לפני, שהדור הזה יחלוף מן העולם ולא יהיה מי שיספר דברים וחוויות מנקודת המבט של מי שנטל חלק במאורעות. עוד מעט אנשים יזדקקו לספרי ההיסטוריה כדי ללמוד מה קרה פה בימים הראשונים שקבעו את גורלנו, מה הם המאורעות ומי הם האנשים שנשאו על גבם את תקומת ישראל. לפני ימים אחדים קראנו בשמחה כי אוכלוסיית ישראל הגיעה ל-8 מיליון, ובהם 6 מיליון יהודים, כן ירבו. דור תש"ח לא מנה אלא שש מאות אלף איש בלבד. זאת אומרת עשירית אחת ממספרנו היום. לא היה לנו נשק ולא היו טנקים ומשוריינים, ולא היו מטוסים. כוחנו היה דל, דל מאוד, אך האמנו בצדקת דרכנו וידענו כי אנו נלחמים לא רק על חיינו, כי אם גם על עתידנו ועתידו של עם ישראל כולו. הרוח הזאת הפיחה בנו כוחות ומילאה אותנו אומץ ועוז רוח לגבור על שבע מדינות ערב, שקמו עלינו להשמידנו. רוח זאת פיעמה לא רק בבני הארץ אלא גם ביהודים מחוץ לארץ שבאו לעזור והושיטו לנו יד במלחמתנו.
לכל אחד מאיתנו יש יותר מסיפור אחד או מעשה, חוויה או אירוע הקשור במאבק על הקמת המדינה, על ההכרזה באו"מ מיום כ"ט בנובמבר, או במערכות של מלחמת העצמאות. כל אחד מעשרות הפרטים האלה ראוי שייוחד לו ערב שלם. את זאת לא נוכל לעשות. הערב ננסה להעלות על קצה המזלג, ובקיצור כמעט אכזרי, מקצת מן האירועים והחוויות שחווינו.
בין הסיפורים שילבנו שירים ששרנו ושירים המספרים על התקופה. דליה תלמי הנחתה את השירה וליוותה אותנו בפסנתר. חלקכם ודאי זוכר כי אשתקד ערכנו בדירתנו ערב דומה לכבוד יום ירושלים. אבל כמו שכתוב בשיר, הגב כפוף והרגלים נושאות אותנו בקושי ובכאב, ונבצר מאיתנו לארח בדירתנו. דליה ומנחם, התנדבנו לקיים את האירוע על מרפסת ביתם והיו מוכנים לקחת על עצמם טרחה עצומה, אלא שמזג האוויר לא איפשר זאת. והנה מעז יצא מתוק. העברנו את האירוע לטרקלין הבית, ותודות לכך יכולים כולנו להשתתף באירוע. תודה לכם דליה ומנחם ותודה גם לך, אסתר, על שטרחת ודאגת להדפסת השירים ושכפולם.