רק"מ הנדסה קרבית מדגם טרוג'ן של חיל ההנדסה המלכותי של צבא בריטניה עם מגוב רציף, זרועות המתכת שמעל לסכין נועדו למנוע מהמגוב להתחפר בקרקע.
מגוב מורג - התקן ובו תוף מסתובב אליו מחוברות שלשלאות כבדות החובטות בקרקע ומפוצצות את המוקשים.
המגוב הפשוט מכולם, ואחד היעילים שבהם, הוא המגוב הרציף. המגוב דוחף מוקשים שקבורים בקרקע הצידה, ובכך מסיט אותם מהדרך שבה נוסע הכלי, או הופך אותם: מאחר שמוקשי נ"ט מתבססים על פיצוץ מרוכז כדי להשבית טנק, כאשר הם נהפכים על ראשם, עוצמת הפיצוץ שפוגעת בטנק יורדת באופן ניכר (בגלל שינוי כיוון הפיצוץ לכלפי מטה והרחקת הפצצה מגוף הטנק) ובדרך כלל גורמת נזק שולי בלבד לטנק, אם בכלל.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה, הצרפתים הרכיבו מגוב על הטנק רנו FT-17. השימוש המבצעי הראשון במגוב היה על ידי הדיוויזיה המשוריינת ה-79 הבריטים כאשר השתמשו במגוב "Bullshorn" על טנק צ'רצ'יל ב"חוף החרב" (Sword Beach) בזמן הפלישה לנורמנדי של בעלות הברית. טנק זה היה אחד ממספר כלי הנדסה קרבית שנקראו Hobart's Funnies (הוברט פאניס).
המגוב נמצא עדיין בשימוש יחידות הנדסה קרבית ויחידות שריון רבות.
צבא בריטניה פרש את הטרוג'ן (רכב הנדסה קרבית כבד על בסיס תובת צ'לנג'ר 2) באפגניסטן כדי לפתוח צירים ממוקשי נ"ט ומטעני גחון (מעין מוקשי נ"ט מאולתרים רבי עוצמה) שמהווים איום משמעותי על כלי הרק"מ והטנקים באפגינסטן. המגוב מפוצץ אותם בבטחה או דוחף אותם הצידה מהדרך בה נעים הכלים.
חיל ההנדסה הקרבית וחיל השריון של צה"ל משתמשים עד היום במגובים. על נגמ"שי הפומ"ה וטנקי המרכבה ניתן להתקין מגוב נוכרי, ועל דחפורי הדי-9 המשוריינים ניתן להתקין מגוב רציף. לעתים קרובות, הדחפור משתמש בכף הכבדה שלו לפוצץ מוקשים ולפתוח צירים, גם מבלי להתקין את המגוב הרציף הייעודי שפותח לצורך כך.
בשנים 1975-1980, פיתח מפעל רמת"א של התעשייה האווירית, בראשות יורם שפירא, מערכת מגוב ישראלי.
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=מגוב&oldid=21034737"
דף זה נערך לאחרונה ב־27 ביוני 2017, בשעה 07:44.