נציגי החברה אספו רשימות שמיות של לקוחות מומלצים מבתי יולדות, נשים שילדו זה לא מכבר, ותיאמו איתן מראש, טלפונית את מועד הגעתם לביתן על מנת להדגים את פעילות מערכת טיהור המים.
השאלה היא האם בדרך מכירה שכזו, עקפה מי - גל את הגדרת העסקה "כרוכלות" שבסעיף 8 לחוק הגנת הצרכן התשמ"א - 1981 (להלן: "חוק הגנת הצרכן"), ההופכת את העסקה על פי הוראות סעיף 14 לחוק הגנת הצרכן, לעסקה הנתנת לבטול ועל כן על חברת האשראי, ויזה כרטיסי אשראי לישראל, לחדול מלחייב את המבקש בשל אותה עסקה בתשלום נדחה, על פי סעיף 10 לחוק כרטיסי חיוב, תשמ"ו - 1986.
הצדדים אינם חלוקים על העובדות, לאמור, כי בסמוך ליום 12/02/2000 התקשרה נציגת מי גל והציעה לגב' מנצור, אשת המבקש, שזה עתה ילדה תינוקת במז"ט כי נציג של מי גל יבוא ויבדוק את איכות המים בביתה, כמות הכלור, האבנית והמתכת במים, ויציע פתרון של מטהר מים.
כאמור, הוסכם בין נציגת מי גל לבין הגב' מנצור כי נציג מי גל יגיע בו ביום לביתם.
ואכן זה הגיע ביום 12/02/2000, בסביבות השעה 17:00, והסביר למשפחת מנצור את מהות פעילותה של מערכת טיהור המים בשיטת האוסמוזה ההפוכה, החתים את המבקש על מסמכים שונים, וביניהם על התחייבות לתשלום נדחה באשראי - 12 תשלומים, במסלול תשלום נדחה באשראי.
"זה היה מר ערן שהגיע אלינו הביתה והראה לי דברים מהמים, שיוצאות אצות ים ואמר לי שיש חומרים מסרטנים ואמר לי שהוא עובד עם "רמדיה". ואני נבהלתי והשתכנעתי, ואמר לי שהשכנים לקחו, והוא יעשה לי התקנה חינם. באותו מעמד בעלי נתן את הויזה שלו ב - 12 תשלומים".
למחרת בבוקר, 13/02/2000, הגיע המתקין והתקין בבית משפחת מנצור את המערכת. בו ביום התגלתה נזילה במערכת. או אז, ובעקבות כתבה ששודרה בערבו של אותו יום בטלויזיה בתכנית "כלבוטק", ובין היתר שודרה כתבה על שיטת המכירה בדרך של הפחדה והטעייה שהיא אסורה, וכי המים בישראל מותרים לשתיה ואינם מסרטנים - החליטו בני משפחת מנצור, לבטל את העסקה עם מי גל, בקשה שנתקלה בסירוב.
משהודיעה משפחת מנצור לחברת כרטיסי האשראי על ביטול העסקה, במכתב בא כחם, ד"ר חיים משגב עו"ד, מיום 16/02/2000 ובו דרישה לבטל את המשך החיוב בכרטיס האשראי של המבקש, על פי הוראות סעיף 10 לחוק כרטיסי חיוב, התשמ"ו - 1986, נדחתה פנייתם.
מכאן התביעה שבפני למתן פסק דין הצהרתי כי העסקה באשראי בוטלה על ידי המבקש כדין, בהיותה עסקת רוכלות, וכי חיובי האשראי בהם התחייב המבקש כלפי ויזה כרטיסי אשראי לישראל בטלים.
לשון אחר - מבוקש להכריז על העסקה כבטלה מחמת היותה עסקת רוכלות על פי סעיף 14 לחוק הגנת הצרכן. המבקש בהסתמך על הבטלות, לאחר שקיבל את מערכת טיהור המים מבקש להשיב אותה, ודורש לבטל את החיוב באשראי.
סעיף 14 לחוק הגנת הצרכן, מאפשר לצרכן בעסקה ברוכלות לחזור בו מההסכם תוך 14 ימים מיום מסירת הטובין. לעניין זה, מוגדרת "רוכלות", כפנייה לצרכן במקום מגוריו או עבודתו שלא לפי הזמנת הצרכן.
התכלית החקיקתית של הוראת סעיף זה היא כדי למנוע רוכלים מלנצל תמימותם של צרכנים ולפתותם לרכוש מוצר או שירות שאין הם למעשה חפצים בו, או לרכוש מוצר שמחירו ברוכלות גבוה ממחיר השוק או שאיכותו נמוכה.
מה לי אם כן, אם הפנייה לצרכן במקום מגוריו או עבודתו, שלא לפי הזמנת הצרכן נעשית ע"י הרוכל המתדפק על דלתו של הצרכן, ומה לי אם הפנייה לצרכן נעשית על ידי פנייה טלפונית ותיאום הפגישה.
אני סבורה כי יש לראות בנסיבות אלה, לפיהן מדובר בהזמנה שהיה בה כדי לנצל את תמימותה של משפחת מנצור, מי שנולדה להם זה לא מכבר תינוקת, והם חייבים להשקותה במים מטוהרים: אין כאן אלא משום הזמנה שכל מטרתה אינה אלא כדי לפתות את משפחת מנצור לרכוש את מערכת טיהור המים, שאין הם למעשה חפצים בה, הזמנה המלמדת על נסיבות שראוי בעקבותיהן להביא לידי כך שתהא תכולה להוראות סעיף 14 לחוק הגנת הצרכן, לנסיבות שבהן יש לפרש את ההתרחשות ככזו הנכנסת להגדרה, ולפיה באו נציגי מי גל לבית משפחת מנצור שלא לפי הזמנה.
(וראה גם: ת.ק. (אילת) 1568/99 מפי כב' השופט א. רון, מיום 20/02/2000, לא פורסם).
כאמור, על פי מכתב בא כחם של משפחת מנצור - שלא הוכחש ע"י המשיבים, ביקשו המבקש ורעייתו להודיע על ביטול העסקה, ארבעה ימים לאחר שזו נכרתה בביתם, בתנאים שאני סבורה כי ניתן לקבוע לגביהם כי מבססים הם טענה בדבר עסקה ברוכלות.
ברור שהיה על המשיבים להעתר לבקשה זו המעוגנת בהוראות סעיף 14 לחוק הגנת הצרכן ולבטל את העסקה.
סוף דבר - אני מכריזה על העסקה בין המבקש עם המשיבים מיום 12/02/2000 כעסקה בטלה בהיותה עסקת רוכלות, ואני מכריזה על חיוביו של המבקש אצל המשיבה 1, ויזה כרטיסי אשראי לישראל בע"מ כבטלים.
המבקשים ישיבו את מערכת טיהור המים למשיבים 2-3, בתוך 7 ימים מהיום. לאחר שהמשיבים 2-3 הוכיחו כי נגרם להם נזק בעקב ביטול העסקה, לאחר שלא יוכלו לעשות שימוש חוזר בממברנה ובחלקים אחרים של מערכת טיהור המים, לאחר שהותקנה בבית משפחת מנצור, אינני רואה להורות על השבת הסכומים ששילמה משפחת מנצור עד כה. סכומים אלה ישארו ברשות המשיבים 2-3 כפיצוי על נזקם. למען הסר ספק - חיוביו של המבקש אצל המשיבה 1 בטלים מיום מתן פסק הדין.
המשיבים, ביחד ולחוד ישאו בהוצאות המשפט ובשכ"ט עו"ד המבקש בסך של 2,000 ש"ח בצירוף מע"מ צמוד ונושא ריבית כחוק מהיום ועד התשלום בפועל.