איך להצליח בחידון התנך בלי ללמוד את כל התנך בעל-פה?
רבים מהמתמודדים בחידון התנ"ך סבורים, שכדי להצליח בחידון צריך ללמוד את כל התנ"ך בעל-פה, ו\או שכדי להצליח בחידון מספיק ללמוד את כל התנ"ך בעל-פה. שתי הדעות הללו לא נכונות, כפי שניתן לראות פעמים רבות בחידונים.. לימוד בע"פ של קטעים מסויימים יכול, אמנם, לעזור (למשל לימוד פרקים שיריים בנביאים ראשונים או פרקים קשים בנביאים אחרונים), אך על רוב השאלות בחידון ניתן לענות גם בלי לימוד בעל-פה -- אם רק משתמשים בהגיון.
הפסוקים מאד דומים, ונראה שאי-אפשר להבדיל ביניהם ללא שינון. אך כשמעיינים בפסוקים רואים שיש הבדל ביניהם: בפסוק השני נאמר "גם זה לך בן", ובפסוק הראשון לא. אם חושבים על כך, ניתן להבין שהסיבה להבדל היא שלרחל כבר היה בן שנזכר קודם בתנ"ך (יוסף), ובנימין הוא בנה השני הנזכר בתנ"ך, ואילו איכבוד הוא הבן הראשון של כלת-פינחס שנזכר בתנ"ך. כך ניתן להבדיל בין הפסוקים ללא שינון כלל.
זוהי דוגמה פשוטה, אך היא אפיינית, כי ברוב השאלות בחידון יש "סימן" שיכול לכוון את הנבחנים לתשובה הנכונה - אם הם רק שמים לב אליו.
המלאך יכול להבטיח שישוב, כי הוא לא מת, אבל אדם (אלישע) לא יכול להבטיח, כי ייתכן שימות.
"מה זאת עשית לי? למה לא הגדת.. כי אשתך היא?"
"מה חטאתי לך כי הבאת עלי... חטאה גדולה"
"כמעט שכב אחד העם את אשתך והבאת עלינו אשם"
שאול==גיהנום. דוד לא רוצה שבן-אחותו, יואב, יגיע לגיהנום, ולכן הוא אומר עליו " ולא תורד...".
בעוד ששלמה היה מלך, ורוב הזמן ישב על כסאו.
שוב, קשה מאד להבדיל בין הפסוקים כי הם מאד דומים, אבל בכל-זאת יש הבדל ביניהם: אצל רבקה נכתבה המילה "תומים" בכתיב חסר, ואצל תמר: "תאומים " בכתיב מלא. לפי פירוש רש"י, הסיבה לכך היא שאצל תמר שני הילדים היו צדיקים. זהו מצב "מושלם", ולכן גם המילה כתובה בצורה "מושלמת". אצל רבקה, לעומת זאת, המצב הוא פחות מושלם, כי אחד הילדים היה רשע, ולכן המילה כתובה בכתיב חסר.
דוגמה נוספת היא השאלה שכבר ראיתם בתרגיל בסעיף הקודם: "הדבר אשר ישים ה' בפי אותו.. לדבר": לפי מדרש המובא בפירוש רש"י בפרשת בלק, הביטוי "הדבר אשר ישים ה' בפי" רומז, שה' כאילו שם "מתג" בפי בלעם, כמו ששמים בפה של חמור, כדי למשוך אותו לאן שרוצים (כלומר זהו ביטוי שבא לגנותו של בלעם: הוא לא באמת רצה לברך את ישראל, אבל לא היתה לו ברירה). מיכיהו בן ימלה הוא צדיק ולכן לא נאמר עליו דבר כזה.
"ויקח.. את פך השמן ויצק על ראשו" מי נמשח ?
"ולקחת פך השמן ויצקת על ראשו" מי נמשח?
"ויקח את קרן השמן וימשח אותו בקרב אחיו" מי נמשח ?
"ויקח.. את קרן השמן מן האהל וימשח את.." מי נמשח?
"ויקרא גם פרעה לחכמים.. ויעשו גם הם חרטומי מצרים.." מה עשו ?
"ויעשו כן חרטומי מצרים בלטיהם" מה עשו ?
באיזו מלחמה נאספו מישראל 10000 איש?
באיזו מלחמה נאספו מישראל 32000 איש?
כמה מתוך ה32000 היו אמיצים?
באיזו מלחמה נאספו מישראל 330000 איש?
בתורה – רש"י ורש"ר הירש (פשט); כלי-יקר ובעל-הטורים (דרש).
בנביאים ראשונים – מלבי"ם.
בנביאים אחרונים – אברבנאל.
בכתובים – מלבי"ם.
איך אפשר להבדיל בין 5 הפסוקים הדומים האלה באופן הגיוני?
נראה שהן גם מסודרות בסדר אלפביתי-מילוני!
באופן זה קל יחסית להתאים בין הפסוק לאדם שהוא נאמר עליו.
מי הכה את סף (מילידי הרפה)?
מי הכה את ישבי (מילידי הרפה)?
מי הכה את איש מדון (מילידי הרפה)?
על מי אמר?
באיזה ערים, מערי פלשתים, היה ארון ה' לאחר שנשבה משילה, ובאיזה סדר?
הסוג הבא של סימנים נקרא "סימנים סגנוניים". סימנים אלה טובים במיוחד לזיהוי פסוקים משירים ומנביאים אחרונים, שעבורם קשה יחסית למצוא סימנים הגיוניים.
גם בנביאים אחרונים ניתן לשים לב להבדלי סגנון, למשל:הנבואות של ישעיהו הרבה יותר קצביות ו"שיריות" (משפטים קצרים), ובנבואות של ירמיהו המשפטים יותר ארוכים ו"סיפוריים". בנוסף לכך, לכל נביא יש ביטויים מיוחדים לו [למשל: עד כמה שידוע לי, ירמיהו הוא הנביא היחיד שמאשים את ישראל ש "לא שמעו בקול ה'"; הנביאים האחרים מדברים על אותו נושא, אבל משתמשים בביטויים קצת שונים].
סימנים מהסוג הזה טובים מאד למי שקולט אותם, אך הבעיה היא, שקשה להגדיר אותם במדוייק, והם יותר מתבססים על "חוש".
אולם מי שרוצה יכול לשפר את ה"חוש" שלו לקצב, אם ישתדל ללמוד את השירים בנפרד, כלומר - לא ללמוד שני שירים באותו יום.
חלוקה מומלצת של הזמן ללימוד נביאים אחרונים היא, למשל, ללמוד במשך שבועיים ישעיהו ואז במשך שבועיים ירמיהו. באופן זה מצליחים לקלוט את הסגנון האופייני לכל נביא, ואפשר להבדיל ביניהם ב"חוש".
כמוכן, מי שיש לו זמן יכול ללמוד בעל-פה כמה שירים וכמה קטעים מכל נביא, וזה גם-כן עוזר.
מי שיש לו זיכרון חזותי טוב, יכול לצייר פסוקים או קטעים 'ציוריים', וזה יכול לעזור לזכור אותם. הקטעים המתאימים לכך במיוחד הם החזונות של זכריה. אבל יש 'פסוקים ציוריים' בכל התנ"ך.
השאלות האלה קשות, כי כל האנשים האלה נזכרים באותו פרק (גיבורי דוד), וקשה להתאים בין הגיבור למעשה-הגבורה שלו.
בתור דוגמה ל"סימן דמיוני", נראה איך אפשר לזכור ש אלעזר בן דודו בן אחוחי הוא האיש ש "יגעה ידו ותדבק ידו אל החרב".
" אחח ! נדבקה לי היד לחרב! בפעם הבאה אני אבקש מ דודי את אקדח ה לייזר שלו!"
באופן זה קל לזכור, שהאדם שידו נדבקה לחרב הוא אלעזר בן דודו בן אחוחי .
ואיך זוכרים ש שמה בן אגא הררי הוא האיש שהציל חלקת עדשים ?
ובכן, הסתכלו סביבכם, וראו אם יש כאן (לידכם) עדשים. רוב הסיכויים שאין כאן עדשים. אם כך, איפה יש עדשים? לא כאן אלא שמה ! כך זוכרים ששמה הציל חלקת עדשים.
כתרגיל, נסו למצוא עוד סימנים דמיוניים שיעזרו לכם לזכור את גיבורי דוד. ככל שהסימן יותר מוזר ולא-הגיוני - יהיה לכם יותר קל לזכור אותו.
אחרי שמוצאים סימנים דמיוניים, אפשר גם לצייר אותם (ע' בסעיף הקודם) וזה עוזר לזכור את הסימנים.
באיזה איזור בארץ היה ניצב?
הדרכה (חלקית): אילו שבטים לא נזכרים בפרק ומדוע? אילו שבטים נמצאים בדרום ואילו בצפון? נסו למצוא סימנים הגיוניים לכמה שיותר שבטים, וסימנים דמיוניים לשאר השבטים.
נסו למצוא סימנים (מכל סוג שהוא) שיעזרו לכם לזכור את הערים שלא נכבשו בשופטים א, ואיזה שבט לא כבש כל אחת מהן.
אתגר (קשה!): מצאו סימנים דמיוניים כדי לזכור את כל האתרים בירושלים שנזכרים בנחמיה ג, ומי בנה כל אחד מהם!
חשוב בטרם תכתוב!
אני מאחל לכם הצלחה רבה בחידון ובחיים!