בית הדין הרבני האזורי בנתניה דן לאחרונה בבקשתה של אישה, לאשר את יהדותה. בתום הדיונים דחו דייני בית הדין הרבני בנתניה, כי בית הדין שגייר את אמה אינו מוכר על ידי הרבנות הראשית לישראל.
לאחר שבית הדין האזורי בנתניה דחה את הבקשה לאשר את יהדותה ערערה האישה לבית הדין הרבני הגדול בטענה, כי בית הדין שגייר את הוריה היה אורתודוקסי, ולכן גיורה תקף ואין אפשרות לבטל את הגיור. דייני בית הדין הרבני הגדול שמעו את טענותיה בכובד ראש, והפנו את אותה לעיון נוסף בבית הדין בנתניה.
דייני בית הדין הרבני בנתניה, הדיינים הרב שלמה שפירא – אב"ד, הרב אברהם מייזלס והרב רפאל בן שמעון, חקרו ודרשו, ופסק ההלכה המקיף של בית הדין, שנכתב על ידי הרב שלמה שפירא – כיום דיין בית הדין הרבני הגדול – מהווה למעשה מורה נבוכים לציבור ולרבנים בנושא אישורי גיור של גיורים שנעשו בארצות הברית.
התברר כי האישה בת להורים שנולדו נוצרים. אביה היה כומר בפטיסטי. לדבריה ההורים התגיירו בשנת 84' בבית הדין בטמפה שבפלורידה. עם גיורם נישאו לטענתה כדת משה וישראל ולאחר מכן עלו ארצה, וכאן היא נולדה.
האישה הציגה מסמך באנגלית שכותרתו "תעודה לקבלה לתוך האמונה היהודית" ובשוליו שלוש חתימות. תעודת הגיור הופנתה כמקובל לרבנות הראשית ולאחר בדיקה נמסר כי התעודה אינה מוכרת על ידי הרב הראשי לישראל דאז, הרב שלמה עמאר, וכי לא ניתן לאשר את יהדותה.
במקרה הספציפי הזה העלה עוד בירור היהדות, כי הרב שגייר אותה אמנם הוסמך לפני 60 שנה כרב, אך לא ברור אם כרב אורתודוקסי, ובכל אופן בהמשך ולאורך כיובל שנים הוא למעשה תפקד כרב בטמפל רפורמי. רב זה הוא זה שגם הסמיך את אחד מ"דייני הגיור", ואליהם צירפו אדם נוסף שלא הייתה לו הכשרה הלכתית כלשהי. התחקיר העלה כי השלושה היו בית דין 'אד-הוק' לגיור זה בלבד, ולא ישבו על מדין כבית דין קבוע.
כמו כן קיים בית הדין בנתניה בירור עם הרב דוברובסקי המכהן ב-40 השנים האחרונות כמנהל בית חב"ד בטמפה שבפלורידה, ולדבריו בדרום פלורידה לא היה מקווה שניתן לטבול בה לשם גיור, וגם באזור מגורי הורי האישה לא ניתן היה לקיים אורח חיים על פי ההלכה.
בית הדין העיר בפסק דינו, שעיון במסמכי ההורים הנמצאים בתיק משרד הפנים מורה שהורי האישה קיבלו אשרת עלייה לישראל על סמך הצהרתם שהם יהודים, אך בתיק משרד הפנים אין זכר לעובדה שנולדו נוכרים, ומשכך כמובן שלא צורף מסמך המורה על גיור, דבר המעורר חשד, שמא לא הצהירו כלל על העובדה שיהדותם היא מכוח הליך גיור שאינו מוכר על פי הסטנדרטים של משרד הפנים.
בית הדין ציין כי האישה והוריה לא יכולים להיות מוכרים כיהודים גם לפי החוק האזרחי הקובע את התנאים להכרת גר כזכאי לעלות לישראל על פי חוק השבות, ומשכך לא היו זכאים לאזרחות ישראלית.