קרן נעים, בת 43 מתל אביב החליטה להגשים את חלומה וליצור אמנות בהודו. היא פתחה סטודיו פתוח בשם GoArt בארמבול שבגואה שם שתפה פעולה עם אמנים שונים במשך חצי שנה, ולאחר מכן עברה גם לבאגסו. כרגע היא בארץ מתכוננת לתערוכת צילומים שתיפתח בסוף החודש ותוך כדי מתכוננת לנסיעה הבאה.... בכתבה הבאה היא מספרת הכל על שבירת מוסכמות ומפרגנת לכם במדריך להכנת מנדלה אישית!
שמי קרן נעים, נעים מאוד.
אני בת 43 וגרה בתל אביב בשנים האחרונות, כאשר אני לא בהודו. לאחרונה חזרתי מהפעם החמישית שלי בהודו והיד עוד נטויה. בשנת 1993 ביקרתי לראשונה בגואה כתרמילאית בטיול של אחרי הצבא. בהודו בכלל ובגואה בפרט, פקחתי את עיני לדרכים חדשות ולאפשרויות אחרות ויצירתיות לחיים.
במשך עשרים ואחת שנים נצרתי חלום בליבי, לחזור לגואה יום אחד ולממש את האמנות שלי.
מאז עברו הרבה מים בנהר הגנגס הגדול, התפתחתי אישית ומקצועית בתחום האמנות עם לימודי תואר ראשון במדרשה לאמנות, בית ברל. למדתי שיטת טיפול בשם "עוצמת הרכות" - זוהי שיטה הוליסטית והלימוד שלה הוא בעצם תהליך אישי. בזכות השיטה גיליתי חלקים נוספים בעצמי ודרכים לביטויים ולמימוש הפוטנציאל המלא שלי כדי שאוכל לנהל חיים שלמים ומלאים יותר. כמו כן, במשך השנים תרגלתי שעות רבות של מדיטציית ויפאסנה - התבוננות עצמית והגברת המודעות לאמת שחיה בתוכי. במסגרת לימודי מיכא"ל והנחיית קבוצות למיצוי כישורים אישיים למצוינות, התעצמה התשוקה שלי להתעורר להגשמת חלומותיי ויפה שעה אחת קודם.
באמצעות כלים אלה שרכשתי, באוקטובר 2014 החלטתי לממש את החלום בדיוק כפי שדמיינתי אותו במשך השנים ולתת לו אחיזה במציאות.
סגרתי את ענייני בארץ, דירה, שלושה מקומות עבודה, תשלומים ומחויבויות ויצאתי להודו, למסע של יצירה, ליצור יש מאין, לחקור את הלא נודע, מצוידת בצבעים, מכחולים, כלי עבודה וחזון אחד בראש: לאפשר לי מקום, זמן וחופש כדי לצלול אל תוך יצירתיות ברת קיימא כשאני חופשייה מתלאות היומיום, מהישרדות ומהסחות דעת.
את המסע האמנותי שלי בגואה התחלתי, תוך כדי התאקלמות במקום החדש, בפרויקט של מחויבות לציור מנדלה אחת ביום. עם החומרים השונים שרכשתי בשוק המקומי שיחקתי ונהניתי כמו ילדה קטנה, תוך התנסות במציאות אישית חדשה השונה לחלוטין מן המוכר והידוע לי. במקביל חשפתי את התהליך שלי בכל יום בפייסבוק וקיבלתי הדים מעודדים ומתפעלים גם יחד.
בעקבות בית מדהים להשכרה שראיתי בחוף ארמבול שבגואה, נפתח והתרחב החזון שלי לתמונה גדולה יותר. ראיתי בדמיוני בית וסטודיו בו נפגשים אנשים רבים, יוצרים ואמנים, שמנגנים שרים וחיים יחדיו, כקהילה תומכת ומעצימה. במציאות הייתי תיירת בארץ מרוחקת, לבדי עם חלומות שאין להם עדיין שום אחיזה במציאות חוץ באשר במוחי הקודח.
מנדלה של קרן בשם "Can't Sleep"
נדלקתי והעזתי ללכת על ההזדמנות בגדול. שכרתי את הבית הקהילתי לכמה חודשים והקמתי בו 'סטודיו פתוח' בו אוכל ליצור בעצמי בתוך חלל גדול, יפה, מלא בהשראה ובאור ולאפשר לאמנים ויוצרים מכל העולם המעוניינים לעבוד, ללמוד, לתת ולקבל השראה ובעיקר ליהנות מאמנות.
כך קם לחיים הסטודיו הפתוח GoART.
תחילה עמד הבית הצבעוני והיפהפה ריק אבל יום אחד הם התחילו לזרום: חברים שהכרתי בדרך פרגנו, התלהבו מהרעיון, עזרו להפיץ את הבשורה והחלו להצטרף לבית - היצירה: סופרים, זמרים, ציירים, מוסיקאים ויוצרי סרטים, אנשים יצירתיים מרחבי העולם כולו.
אחד מראשוני השותפים בסטודיו היה דיויד קריסטג'אנסן (David Kristjansson), סופר איסלנדי שהגיע לסטודיו הפתוח ונשבה ברעיון השיתופי המעודד ביטוי ומימוש חלומות. הוא הגיע לסטודיו כל יום במשך חודש שלם ועבד על ספרו Burning Karma שייצא לאור בלונדון 2016. תוך שהותו בסטודיו דיויד לפעמים נדד במדיה והתנסה גם בציור בעידודי. אני מאמינה כי התנסות חווייתית בתחום שאיננו מורגלים בו, כמו ציור למשל, פותחת נתיבים חדשים במוח ומשפיעה גם על התחומים האחרים בחיים.
בנוסף, במשך כל התקופה הוא תיעד את ההתרחשויות, האירועים והאנשים בסטודיו הפתוח GoART בסרט שפורסם בבלוג שלו http://thereisanotherway.org/2015/01/08/open-studio-goart/ .
בגלריה של GoART הוצגו שלוש תערוכות קבוצתיות באירועי אמנות הוליסטיים רב תחומיים. התערוכות כללו ציורים של מספר אמנים פעילים שגרו בארמבול, של אמני הבית שגרו בבית ויצרו במקביל וציורים של בני נוער מקומיים בהשראתו של צייר פורטוגלי, אליו פרירה (Elio Pereira), החי בארמבול מזה שנים והיה שותף פעיל ונלהב בסטודיו הפתוח GoART.
GoART התגלגלה עם חלופת העונות ועם סיום הויזה אל דראמסלה שבצפון הודו! שם בבגסו, קיבלה פנים חדשות. קיימתי שם חוגי ציור עם חבר'ה רבים וטובים, רובם ישראלים הצמאים ללמידה ולהתפתחות. היה קצר אבל כיף גדול.
לאורך כל הדרך חשתי כיצד אני נותנת דחיפה למהלכים שמקבלים חיים משלהם ומתהווים מכוח עוצמתם כשתפקידי הוא "רק" לאפשר להם לקרות. כמובן שמדובר בעבודה ובהשקעה רבה אך כשאני פועלת מתוך התשוקה שלי אז אין גבול לסיפוק ולהנאה שבדרך והתוצאות נראות כמו חיים מאושרים והם שלי.
שמונה חודשים בתוך חלום, חלום שהפך למציאות אשר עלתה על כל דמיון. אני מלאת הודיה, חשה כיצד אני ערה אל עצמי, אל חיי, אל חלומותיי אחרי שנת חורף ארוכה וזה ממלא אותי בתקווה.
כיום אני גרה בתל אביב ויוצרת את המשכו של פרוייקט GoART המופלא אשר נולד בחיי ומתהווה בדרכים שונות. אחת הדרכים היא התערוכה 'ערה'.
ב- 30/8/15 בשעה 19:00- 00:00 אני סוגרת את הקיץ ופותחת תערוכה של עבודות אמנות, שיצרתי במהלך המסע שלי בהודו. התערוכה כוללת ציורים וצילומים ותהיה מוצגת במסעדה ההודית 24 רופי, בתל אביב (רחוב שוקן 16). איזה כיף! כולכם מוזמנים לפתיחה לקבל דגדוגי געגוע וגם השראה.
מנדלה היא עבודה שיש בה נקודת מרכז, המסמלת את הליבה הפנימית. מסביבה יש מעגל המסמל את העולם שבחוץ ומעבר לו. כל מה שבין שניהם הוא רק חופש של ביטוי עצמי והשתקפותו של האמן.
2. כשאתם יושבים לכם ונהנים מהטבע הנפלא או סתם בהמתנה לארוחה, פתחו את הערכה ויחד איתה גם פתחו את הפה וקחו כמה נשימות עמוקות לבטן ושחררו.
3. סמנו על הדף עם המחוגה נקודת מרכז ומעגל שיש לו מרחק מה מקצה הדף.
4. עכשיו פשוט התחילו בחופשיות לצייר. מבלי לחשוב מה או איך זה אמור להיות, פשוט לתת לצורות ולצבעים להיווצר, הרשו לעצמכם להתנסות לחוות וליהנות כמו ילדים המשחקים בחומרים שונים, בצבעים וצורות מבלי לצפות לתוצאה כזו או אחרת. שימו לב לקולות הביקורת וההתניות שצצות ועולות בכם (אני גרוע בזה, זה ממש מכוער, אין לי את זה, אני לא יודע מה לצייר וכד') תגידו להם שלום חמודים והמשיכו בשלכם ללא תנאים (: אם הצלחתם לחצות מבחן זה אתם ממש גיבורים!
5. תוך כדי המחקר, חשבו על מושגים כמו: ניגודיות בין צבעים כהים לבהירים, בין צורות חדות לעגולות, חישבו על שילוב של כתמים וקווים, על גדול מול קטן, על האופן הנחת הצבע נסו וחקרו בשלב זה כל אופציה אפשרית עבורכם. אתם תופתעו לגלות מה החומרים עצמם ילמדו אתכם, הקשיבו להם, תנו להם חופש פעולה.
6. במהלך העבודה, סובבו את הדף לכל ארבעת הכיוונים והמשיכו לעבוד משם.
7. שימו לב לתנועת הגוף שלכם כשאתם עובדים והמשיכו לנשום.
8. לסיום התבוננו מה יצא, שימו לב לנקודת המרכז, הצבעים שבה והתחושה שלה מול העיגול שסביבה ומעבר לו. שימו לב להבדלים או לדמיון שבין צד ימין לשמאל ובין מעלה למטה.
10. הכי חשוב ליהנות מהדרך, אם אהבתם את מה שיצא זה צ'ופר!