התובעת טוענת כי היא מנהלת חשבונותיה אצל הנתבע 1 (בנק דיסקונט) מאז 1994. לטענת התובעת, בהתאם להוראות אשר ניתנו לה מעם הנתבע 1, המחאות הנמשכות מחשבונה אמורות לשאת עליהן את חתימת מנהל התובעת וחותמת התובעת. לטענת התובעת, בחודש 11/10 ולאחר בדיקה עם רואה החשבון של התובעת, הוברר לתובעת כי המאזנים הזמניים של התובעת אינם תואמים את מצב חשבונה בבנק. לצורך הבדיקה, הוזמנו תדפיסי חשבון מהבנק וכן תדפיסי שיקים אשר נפרעו. התובעת טוענת כי בסמוך לכך, עת שהה מנהל התובעת בחו"ל, הודיעה לו פקידת הנתבע 1 כי לא כיבדה שיק אשר הוצג לפרעון מחמת ספק אשר היה באמיתות החתימות על גביו. לטענת התובעת כאשר הובא השיק בפני מנהל התובעת הבחין זה כי על גבי השיק זויפו חותמת התובעת וחתימתו ולאחר בדיקה אשר נערכה בפנקסי השיקים של התובעת, הוא פעל לביטולם של שלושה פנקסי שיקים. התובעת טוענת כי בדיקה אשר נערכה בהמשך העלתה 19 שיקים בסך כולל של 402,600 ש"ח אשר זויפו ונמשכו מחשבון התובעת שלא כדין. התובעת הגישה תלונה במשטרה אודות האמור. עוד טוענת התובעת כי עיון בשיקים מעלה זיוף ברור של החתימה והחותמת וכי היה על הנתבע 1 לדעת כי מדובר בשיקים שהחתימות והחותמת על גביהם זויפו. לטענת התובעת הפר הנתבע 1 את חובת הנאמנות שלו כלפי התובעת והתרשל בכך שלא הבחין בסימני זיוף בולטים ומפורשים. בגין חבותו זו, טוענת התובעת כי עליו לשאת בנזקי התובעת ומכאן תביעתה זו.
הנתבע 1 טען כי השיקים של התובעת ואף חותמת התובעת לא הוחזקו ונשמרו במגירה סגורה ואף לא ננעלו במשרדו של מנהל התובעת. לטענת הנתבע 1 התובעת התרשלה בכל הנוגע לשמירה על השיקים וחותמת החברה ובכך אפשרה גישה לאותם שיקים ולחותמת התובעת, בידי צדדי ג'. עוד טען הנתבע 1 כי התובעת התרשלה ולא עקבה באופן שוטף אחר התנועות בחשבונה ומשכך רשלנותה ואשמה התורם מגיעים כדי 100% מסכום נזקיה הנטענים. לטענת הנתבע 1 אין קשר סיבתי בין טענות התובעת כלפי הנתבע 1 לנזקיה הנטענים ולחלופין מעשיה ומחדליה של התובעת ניתקו את הקשר הסיבתי בין האירועים נשוא טענות התובעת לנזקיה הנטענים של התובעת.
הנתבע 1 הגיש הודעת צד שלישי כנגד קבלאווי חוסיין (להלן :"צד ג" או "הנתבע 2") וטען כי עותק צילומי של השיקים נשוא תביעת התובעת מעלה כי מרביתם נמשכו לטובת צד ג' , הוא הנפרע בהתאם לשיקים נשוא התובענה והוא אף היסב חלק מהם לאחרים. לטענת הנתבע 1 , ככל שיידרש לשלם לתובעת, חייב צד ג' לשפותו בכל סכום שיידרש לשלם וזאת על יסוד היותו מי שלפקודתו נמשכו השיקים נשוא התובענה והיותו מי שפרע אותם או הסב אותם לאחרים.
צד ג' טען כי הוא עבד כקבלן משנה אצל התובעת מאז שנת 2008 ועד 11/11 וקיבל את השיקים נשוא התובענה תמורת עבודתו. עוד טען הצד השלישי כי קיבל את השיקים ממנהל התובעת ישירות ולעיתים אף נפרעו השיקים לכסף מזומן, כולם כאמור עבור עבודתו אצל התובעת והתובעת אף קיבלה ממנו חשבוניות כדין. משכך טוען הצד השלישי כי יש לדחות את ההודעה כנגדו.
התובעת עתרה לפני בית המשפט לתיקון תביעתה כך שיצורף הצד השלישי כנתבע 2 וזאת לאור טענותיו של הנתבע 1 כי הנתבע 2 הוא זה אשר קיבל את הכספים מחשבונה של התובעת. בהחלטתי מיום 18/6/12 הוריתי על צירוף צד ג' כנתבע 2 לתביעה.
עוד בטרם הסתיימה שמיעת הראיות, הגיעו ביניהם התובעת והנתבע 1 להסכמה אשר קיבלה תוקף של פסק דין מיום 8/6/14, לפיה מבלי להודות איש בטענות רעהו, תסולק תביעת התובעת כנגד הנתבע 1, כנגד תשלום הסך של 120,000 ₪ לתובעת והתובעת תוסיף לנהל תביעתה כנגד הנתבע 2. הנתבע 1 יוסיף לנהל תביעתו כנגד הנתבע 2 במסגרת הודעת הצד השלישי אשר הגיש.
התובעת טוענת כי הנתבע 2 ניצל לרעה את קשריו הטובים עם מנהל התובעת וכאשר מצא שעת כושר, נטל שלא כדין או גנב מספר פנקסי שיקים, משך אותם לטובת עצמו, זייף את חתימת וחותמת מנהל התובעת ופרע את השיקים לטובתו או לטובת חובותיו השונים.