תעתיק ידי דניאל גולדמן מתוך הרצאה מוקלטת 19 אפריל 1999: פרט נוסף נאמר לנו בפסוק זה כי הסיפור הזה מתרחש בתקופה של רעב. אנשים מיואשים. כשאנשים מיואשים, הם נוטים אתגר, השופט, ולבקר המנהיגים שלהם, הרבה יותר מאשר בתקופות של שגשוג. למעשה, שופטים, זה קורה כל הזמן. השופט אשר יוכל להציל את העם מפני צבאות פולשים הוא אמור להיות מסוגל למנוע רעב מ גורף את האדמה.
הפסוק ממשיך: "... האיש יצא מבית לחם יהודה לשדות מואב." זה לא אומר מי היה האיש, או למה האיש הלך. כל שלה היא אומרת שהוא עזב. אז מה הרעיון? - לא כי הוא הלך מואב, אלא כי הוא עזב מבית לחם. כלומר, הוא עזב את ישראל. זה מעניין מאוד כי אנו קוראים רות בחג השבועות, ואת חג השבועות הוא מאוד חגיגה של ישראל. אנחנו מביאים Bekurim, המציע חיטה חדש.
שנית, הפסוק אומר כי "הוא הלך." הוא לקח את אשתו, שני בניו עמו. זה מראים כי ככל הנראה היא לא רוצה ללכת איתו. הוא לקח אותם. אחרת, את הפסוק יכול היה לומר, זה האיש ובני משפחתו הלכו. "הפסוק ברור כי חטאו היה עוזב. וכשהוא עזב, הוא הלך נגד רצונו של אשתו וילדיו.
יש עוד. שמו של המקום הוא עוזב נקרא בית לחם, שפירושו "בית לחם." זה מעניין. זה הזמן של רעב, כאן הוא זה האיש שעזב את ביתו "בבית לחם." אתה עשוי לטעון כי זו היא רק המיקום הגיאוגרפי. אבל אז, הפסוק יכול היה פשוט, אמר, "איש שמאל מיהודה." אבל הפסוק הוא ספציפי. הוא היה עוזב מקום שהיה לחם. הרעב לא היה מקום. אנו רואים כי זה היה כך. אז למה הוא האיש עוזב? המדרש מסביר כי בתקופה זו של הרעב, הוא היה שופע כסף ואספקה. אבל הוא היה עייף של מתן צדקה. זה, עם זאת, הוא נושא בצד. הנקודה העיקרית של הפסוק היא כי הוא עוזב את ישראל.
תחשבו על זה. הנה הזמן של הרעב, האוכלוסייה היא ביקורת על המנהיגים שלהם, ואת זה האדם הבולט הוא עוזב את העיר. ההשפעה היא הרסנית על המורל. זה מאוד יוצא דופן הפסוק לא לזהות את הדמות הראשית בבית מאוד בתחילת הסיפור. זה מדגיש לנו כי אדם בעל השפעה יש השפעה רבה על הקהילה. זה חלק ממה מלך חייב לדעת. שמו של אדם זה לעזוב את הארץ לא משנה. המלך מבין מה קורה סביבו. הוא אינו מנסה להגדיר את פעמים. שלמה מוגדרים פעמים שלו. אבל דוד הבין העם, וזה מה שהפך אותו למלך האמיתי.