שלום שפריר, יש לי רוד איילנד זכר, אני לא יודעת מה קו הדם שלו. אני יודעת מאיפה קניתי אותו. הוא בן חצי שנה בערך ומתחיל לקרוא ולעלות על הנקבות.
מה מחירו של לול פשוט ל2-3 תרנגולות? אין לי כישרון לבנות, הייתי שמח לקנות מן המוכן.
כמו כן, איזה גזע יותר שקט אורפינגטון או פלימות רוק. אני מעוניין בנקבות בלבד. ומאחר שגר בעיר חשוב שיהיו שקטות.
לבצע בדיקת הרחפת לשלשת לחיפוש טפילים בתרנגולות.
אני די חדש בגידול תרנגולות, וזה החורף הראשון שאני מגדל אותן.
יש לי לול בנוי מעץ (העליתי תמונות שלו לפני מספר חודשים) שבניתי מעץ. הלול מוגן מרוח וגשם לגמרי.
ועוד - שמתי לב שבאמת היתה ירידה במספר הביצים, אבל רק מהשבוע האחרון, ממש בתוך כמה ימים. יש איזו דרך לצמצם את זה מבלי לפגוע בתרנגולות ?
תודה רבה, אודי.
הוא הפוטופריודה= אורך היום, מתחת ל 14 שעות יום ביממה ההטלה נפגעת. ולכן אם ברצונך בהטלת חורף הכנס תאורה ללול כך שתקופת היום תתארך לאורך הנדרש, אני מאיר כל יום במהלך כל השנה ביו 18:00 ל - 23:00 באמצעות מנורת לד.ההטלה יורדת אבל לא פוסקת.
איזה נורה ? כלומר - צריך אור חזק, או מספיק מעט אור רק כדי לבלבל אותן ?
האם זה לא פוגע בבריאות של התרנגולות ?
בקשר לשאר ענייני החורף - קור, גשם וכו׳ - האם יש צורך להוסיף או לשנות משהו בלול, או שהתרנגולות אמורות להסתדר ?
רוב התרנגולות שלי הן לגהורן.
שוב, תודה רבה !
האם פוגע או לא זה עניין של השקפה, ישנה גישה הטוענת שהפסקת ההטלה היא עניין "טבעי" והתרנגולת צריכה "מנוחה" מההטלה, כפי שאתה בוודאי מבין שזו אינה גישתי. אין שום דבר טבעי בעוף המטיל 250-330 ביצים בשנה, מדובר במכונת הטלה פרי סלקציה אנושית שזה מה שהיא עושה( במרבית הגזעים, לא כולם כמובן ) בחורף הן צריכות תוספת העשיר באנרגיה על מנת להתגבר על הקור, ולכן תוספת של גרעיני תירס שלמים ולא שבורים, וחיטה, או דורה בהחלט תתקבל בברכה.כשתראה שהן מתחילות להנשיר את נוצותיהן העשיר את מזונם בחלבון, ביצים קשות מרוסקות,טונה, זחלי שחרורית הקמח,חלבון הנדרש לנוצות. סביר להניח שמה שיש לך זה לא לגהורן אלא המכלוא המסחרי שלו הנקרא היילין.
שם אורך היום והלילה כל השנה אותו דבר.
ולכן לתרנגולת לא יכול להיות שום הרגל טיבעי שקשור לאורך שעות האור בחורף ובקייץ.
רוב ההרגלים שיש להן הם לא הרגלים טיבעיים.
וגם לא הגיוניים כיוון שההנשרה מתרחשת דווקא כשמתחיל להיות קר.
לדעתי לא מדובר במנגנון טיבעי אלא במצבי סטרס\ מתח יתר\ ודיכאון שהעופות נכנסים אליהם כשיש פחות שעות אור.
בגלל הדכאון הן אוכלות פחות מנשירות ומפסיקות להטיל.
כמו שיש אנשים בארצות קרות שנכנסים לדיכאון בחורף כששעות האור מתקצרות.
לדעתי זה לא תהליך טוב לתרנגולות ולא טיבעי ולכן תאורה מלאכותית הגנה מהקור ותוספת מזון בחורף יעזרו נגד התופעות האלה.
הנשרה- בחורף הנוצות מתחלפות לנוצות עם שכבת שומן שמבודדת ממים וקור.
הפסקת הטלה- ההטלה דורשת כמויות רבות של סידן וחלבון שלא מצויים בשפע בחורף הקשה, ובכל מקרה אםרוחים שיבקעו מביצים אלה ימותו בכל מקרה בחורף- הטלה בחורף לא משתלמת לתרנגולת.
אחד הטפולים שהם מקבלים זה כמה שעות ישיבה מול מסך מואר באור חזק וזה משחרר להם את הסרטונין או מה של איהיה במוח ועוזר לדכאון הזה.
ובמקרה גם בני האדם התפתחו באפריקה... קו המשווה.
אני שם לתרנגולות תאורה מלאכותית באופן קבוע עד 12 בלילה כל השנה, אצלי אין בכלל תופעת הנשרה התרנגולות נראות טוב כל השנה , הנוצות מתחלפות להם כל השנה באותה כמות.
ההטלה אמנם משתנה בחורף ובקייץ אבל לא בצורה מאד משמעותית .
אני מרגיש שטוב יותר לתרנגולות עם התאורה הזאת .
בקשר לסידן ולמזון - אני לא רואה הבדל בזמינות הסידן בין חורף וקייץ ולמה צריך להיות הבדל כזה, ודווקא להפך בארצנו בחורף יש יותר עשב יש אדמה רכה עם תולעים ולתרנגולות יש יותר מזון ולא פחות.
בקשר לאפרוחים- תרנגולות דגרו אצלי גם בחורף וגם בקייץ- כאשר האמא תרנגולת מטפלת באופן טיבעי באפרוחים חם להם ונעים להם והם גודלים טוב בכל עונה.
נקודה זו מביאה אותנו להפרעה נפשית שבשנים האחרונות למדנו יותר על אודותיה והקשורה לשעון הפנימי היומי. הפרעה זו נקראת SAD, ראשי התיבות באנגלית של Seasonal Affective Disorder, כלומר הפרעה של מצב רוח הקשורה לעונות השנה. בדרך כלל – לא תמיד – כשאנחנו מדברים על SAD אנו מדברים על דיכאון שמתחולל בעונות הסתיו והחורף וחולף בדרך כלל עם בוא האביב. סוג זה של דיכאון נקרא "דיכאון עונתי". הרעיון שסוף עונת החורף מביא עימו תקופה של אופטימיות, שמחה, פריחה ואהבה נמצא כבר בתנ"ך, ומתבטא בין השאר בפסוקים המוכרים: "ענה דודי ואמר לי, קומי לך רעיתי יפתי ולכי לך. כי הנה הסתיו עבר, הגשם חלף הלך לו. הניצנים נראו בארץ, עת הזמיר הגיע וקול התור נשמע בארצנו. התאנה חנטה פגיה והגפנים סמדר נתנו ריח, קומי לכי רעיתי יפתי ולכי לך" (שיר השירים ב', י-יג). אותה מחזוריות הנמצאת בשירה ובספרות הרומנטית נמצאת גם בתוכנו.
כאשר המחזוריות הזאת חזקה מאוד או חזקה מדי, אנו מדברים על הפרעה – על SAD, שהיא דיכאון עונתי. אנו יודעים כיום שSAD נגרמת על ידי עוצמות האור הנמוכות הקיימות בחורף, והמשפיעות לרעה על אנשים רגישים. מכאן ברור מדוע SAD שכיחה יותר בקווי רוחב צפוניים ודרומיים. ככל שמתרחקים מקו המשווה גדול יותר שיעור האוכלוסיה הסובל מדיכאון עונתי. הוא נדיר מאוד בארצות שטופות השמש שסביב קו המשווה, למרות שגם שם הוא קיים, מסיבות שיובנו להלן. רגישים במיוחד לדיכאון עונתי אנשים שגדלו בארצות השמש ועברו לארצות הצפון.
דיכאון עונתי, כמו שאר סוגי הדיכאון, שכיח יותר אצל נשים. אבל דיכאון עונתי שונה מדיכאון "רגיל" בכך שהוא בדרך כלל מופיע ביחד עם אכילת יתר ועודף שינה. לעומתו דיכאון "רגיל" קשור בדרך כלל לחוסר יכולת לאכול או לאובדן של תיאבון, ולחוסר יכולת לישון. אנו יודעים גם שיש קשר בין דיכאון עונתי לבין הפרעה דו-קוטבית (מניה-דפרסיה).
עדיין ניתן לשאול: למה דיכאון עונתי? אני רוצה להציע טענה שהיא ספקולטיבית, כמו רוב הטענות הקשורות לאבולוציה, ולומר שדיכאון עונתי הוא בעצם מחיר הקידמה: זהו המחיר שאנו משלמים על השכלולים שהנהגנו בחיינו במיליון השנים האחרונות. לפני כן, כאשר אבות אבותינו הסתובבו בעולם, תקופות האור ותקופות החושך בחייהם היו מוכתבות לחלוטין על ידי סיבוב כדור הארץ סביב צירו. כשהשמש שקעה מאחורי האופק נהיה אצלם חושך, וכשהשמש זרחה, פחות או יותר 12 שעות לאחר מכן, נהיה אור. לפני כמיליון שנה השתייכו אבות אבותינו לגזע שלא היה עדיין הגזע שלנו, הומו ספיאנס (Homo sapiens), אלא זה שקדם לו – הומו ארקטוס (Homo erectus), שהיה קרוב אלינו מאוד. אב קדמון אחד (ואולי היתה זאת אם?) מגזע ההומו ארקטוס גילה את התגלית שהיא אולי החשובה ביותר בתולדות האדם – את סוד האש. עם האש נמצאה דרך לגרש את הלילות מן המערות ולאחר מכן מן הבתים שלנו, ולהכניס במקומם את האור. אבל האור שהכנסנו לבתינו, אור המדורה ואור הנר ולאחר מכן אור החשמל שקרוב לוודאי מאיר על שורות אלו בשעה שאתם קוראים אותן, הוא חלש לאין ערוך, בכמה סדרי גודל, מן האור הזורח בחוץ.
הקיימת בבתינו ואנו יכולים לראות בה טוב כמעט כמו שנראה באור השמש, שהוא חזק לעיתים קרובות פי אלף ויותר מן האור שאליו אנו חשופים בתוך הבית. בעבר, עד המהפכה התעשייתית, בילו אנשים את רוב זמן הערות שלהם בחוץ.
כיום, רובנו עובדים בחדרים מוצלים שבהם דולק אור החשמל גם ביום. אלא שהתחליף המלאכותי אינו מושלם. אנו יכולים לרמות את החלקים החדשים יותר של מוחנו, החלקים שמסוגלים לקרוא, לכתוב או לדבר. לעומת זאת התחליף המלאכותי שלנו לאור השמש אינו מצליח לרמות את החלקים הקדומים של המוח, את השעון היומי הפנימי שבגרעין הסופר-כיאזמטי הזקוק למנות האור הקדומות, לאור שהיה קיים בעולמנו לפני שהמין האנושי החל לשחק בחשמל ובאש. כאשר המוח אינו מקבל את כמות האור שציפה לה, עלול להתפתח דיכאון.
איך מטפלים בדיכאון עונתי? במשפט אחד: "תאיר כאור יום חשכת לילה". לאור יש יכולת טיפולית, ובתנאים מסויימים הוא נוגד דיכאון חזק, העשוי לשנות את מהלכו של דיכאון עונתי ולרוב לרפא אותו. הטיפול המומלץ בדיכאון עונתי הוא חשיפה לאור חזק בשעות הבוקר המוקדמות. הטיפול צריך להיות יום יומי, בעוצמת אור של 10,000 לוקס (Lux) – שהיא יחידה של בהירות אור.
לגבי הדיכאון אני מבין מה שאתה אומר.
לגבי מזון ודגירה- כמו שאמרת תרנגולות באו מקו המשווה, בקו המשווה יחד עם יום ולילה שווים יש גם מונסונים רבים- במונסונים אין הרבה דשא ותולעים וגם דגירה היא לא אידיאלית.
וזה בניגוד לדעת החברים היקרים מאנונימוס שיצאו בקמפיין נחרץ נגד התאורה המלאכותית בלולים.
לדעתי הם טועים בעניין הזה , בגלל הסיבות שכתבתי קודם, מנסיוני ולדעתי תרנגולות אוהבות תאורה מלאכותית בדיוק כמו שבני אדם אוהבים.
אבל באנונימוס אין עם מי לדבר, ברגע שאתה אומר משהו שנוגד את ההשקפות שלהם הם חושבים שאתה נגדם.
מבלי להכנס לוויכוח בעניין דיכאון החורף וכו׳, מה שאני יכול לציין, זה שאצלי, אחרי תקופה קצרה מאוד של ירידה בהטלה, שאגב, יתכן ובכלל לא קרתה, כי מצאתי מצבור ביצים בצלונה הנטושה של הכלבים בחצר, התרנוגולות חזרו לקצב הטלה מלא.
יש לי 12 תרנגולות - 10 מטילות ״טובות״ ( 6 לגהורן, הייליין או איך שלא קוראים להן, ו 4 לגהורן מעורבות ברוד איילנד) ו-2 בלדי שמטילות ביצים קטנטנות אך טעימות, וגם לא מטילות הרבה בכלל.
מכל זה, יש לי כרגע, בלי עין הרע, בין 9-12 ביצים ביום, ואפילו הבלאדי מטילות הרבה יחסית אליהן.
אין לי חימום ולא תאורה מלאכותית בלול.
אני מאכיל אותם בשאריות מהבית, ירקות עלים שונים מהירקן, ותערובת מטילות. מדי פעם קליפות ביצים קשות.
לפחות אצלי, אין שום קשר בין טמפרטורה או תאורה לבין הטלה.
כל הכבוד לבנות !
אני נותן להם שאריות אוכל מהשכנים ולפעמים מקבל גם שאריות מצוהרון של ילדים, חוץ מזה יש להן מרעה חופשי בשטח בר של כחצי דונם.
אצלי כולן באלדי בכל צבעי הקשת והצורות האפשריות - אף אחת לא נראית כמו השניה.
15 נקבות ו 3 זכרים כמה כבר מבוגרות בגיל חמש או שש שנים ולא מטילות בכלל הצעירות מטילות מעט 3-4 ביצים כל יום, אבל זה מספיק לנו מעל ומעבר.
האמת היא שאני משאיר להן אור לא בגלל ההטלה אלא בגלל שאני מטפל בהן (אוכל מים איסוף ביצים) כשיש לי זמן וזה ב10 בלילה בדרך כלל .
כן - מכיר מישהוא שמוכר באזור הצפון ??
A wonderful ways to store eggs for up to 2 years!