בהינתן שזה המצב יצאה לפני שנים (2008) "הנחיה" מטעם הלשכה המשפטית של משרד התמ"ת (כשמו בשעתו) לפיה על המעסיק לפתוח חשבון בנק ייעודי להפרשות בגין פנסיה לעו"ז. דא עקא שהפקדת סכומי כסף לחשבון שכזה על שם המעסיק אינה מוכרת על ידי שלטונות המס כהוצאה שוטפת אלא עם מימושה, היינו בעת יציאת העו"ז את הארץ.
רשויות האכיפה מודעות למציאות פרדוקסלית זו. מחד קיימת לכאורה חובת הפקדה לקרן מסויימת ומאידך העדרה של אותה קרן מחמת מחדלי משרד האוצר. אף על פי כן ממשיכות הראשונות במתן התראות בגין הפרות כביכול בעניין זה.
זאת ועוד ההנחיה כאמור סותרת את המתחייב על פי חוק עובדים זרים, שם (בסעיף 1 יא(ו)(1)): "נקבעו בהסכם קיבוצי או בצו הרחבה כמשמעותם בחוק הסכמים קיבוציים, התשי"ז-1957, הוראות בדבר תשלומים סוציאליים שעל המעסיק או העובד הזר לשלם לקרן פנסיה, לתכנית חיסכון אחרת, לקופת תגמולים או לתשלום פיצויי פיטורים, יעביר המעסיק לקרן או לחשבון הבנק, לפי הענין, ואליהם בלבד את התשלום הסוציאלי שהוא חב בו...".
בהערת אגב יעיר הח"מ כי אי הקמת הקרן כאמור הוסברה בעבר בהעדר רציונאל בהפרשה עבור "פנסיה" לעובד זר שבהגיעו לגיל פרישה יהא כבר עשרות שנים מחוץ לישראל כאשר למעשה את כספי ההפרשות יקבל עם צאתו את הארץ בגיל בו הוא מצוי בשיא כוחו.
יְאָמֵר, החוק מחייב הפרשה לפנסיה ונוקט בגישה פרטנליסטית זו כדי למנוע מעובד בהגיעו לגיל פרישה מעבודה או בפרישה בשל סיבות בריאותיות להקלע למצב של עוני ומחסור ועקב כך גם ליפול לנטל על הקופה הציבורית.
כך או כך ההפרשה לפנסיה עבור עובדים זרים מהווה תוספת שכר לכל דבר ועניין ובין זאת ובין דאגה לעובד לעת זקנתו אין ולא כלום!
בצד האמור לעיל יצויין כי ב-19.7.2016 נתקנו תקנות המחייבות הפקדת סכומים ע"ח פנסיה ופיצויי פיטורים בגין כל עובד זר המועסק על ידי תאגיד בענף הבניין ובגין מטפל סיעודי המועסק על ידי "חברת סיעוד". במסגרת התקנות נפתח חשבון בנק נפרד המיועד אך ורק לכספי הפיקדון ומנוהל באמצעות "יחידת הפקדונות ברשות האוכלוסין וההגירה" שבמשרד הפנים. תיקון התקנות מאפשר עמידה בדרישות חוק עובדים זרים – לגבי שני סוגי העובדים כאמור לעיל.
הנה כי כן חקלאים מעסיקי עובדים זרים סופגים התראות בשל הפרת חובות שאין מאחוריהם רציונאל מחד, ומאידך גם לא עומדת בפניהם האפשרות לקיים את מצוות החוק.