ניתוחים בריאטרים הדגימו את יעילותם, בהשראת נסיגה של סוכרת מסוג 2, במטופלים הסובלים מהשמנת יתר. אך עם זאת, עדיין לא ברורה היעילות של ניתוחים אלו, במטופלים אשר אינם סובלים מהשמנת יתר. מטרת המחקר הייתה, לבדוק האם ניתוח מטבולי הינו פתרון יעיל לסוכרת, במטופלים עם מדד מסת גוף קטן מ-30 מ"ג למטר בריבוע.
סקירה שיטתית בוצעה מתוך מאגרי הנתונים PubMed, Ovid, ו-Cochrane library, עבור התקופה שבין ינואר 2008 ואפריל 2108. מחקרים אשר בוצעו במסגרתם ניתוחים מטבוליים, במטופלים עם סוכרת מסוג 2, עם מדד מסת גוף מתחת ל-30 ק"ג למטר בריבוע וכללו מעקב של 6 חודשים ומעלה, נבחרו לאנליזה. שיעורי הנסיגה של סוכרת מסוג 2 ושינויים במדדים מטבוליים נמדדו. מטא אנליזה בוצעה באמצעות המחקרים הנבחרים.
תוצאות המטא אנליזה הודגמו עבור 26 המחקרים אשר התאימו לקריטריונים (1,105 מטופלים). ההשפעות המעורבות שנותחו במודל המטא אנליזה, עבור הנסיגה הכוללת של סוכרת, הפיקו הערכה של 43% נסיגה בסוכרת (רווח בר-סמך 95% 34-53%, P<0.001). ההשפעה המתונה של מטופלים מגזעים שונים, רמות המוגלובין A1c לפני הניתוח, מדד מסת גוף, מספר חודשי המעקב, משך הסוכרת וגיל בזמן נסיגת הסוכרת, הוערכו גם כן. באף אחד מהפרמטרים האלו לא נמצאה השפעה משמעותית. לאחר הניתוח הודגמו הפחתה במדד מסת גוף (3.57 ק"ג למטר בריבוע), ירידה ברמות הגלוקוז בצום (55.93 מ"ג לדציליטר) וירידה ברמות המוגלובין A1cי(2.08% -).
מסקנת המחקר הייתה כי ניתוח מטבולי יכול להיות אפקטיבי בנסיגה של סוכרת מסוג 2 במטופלים עם מדד מסת גוף קטן מ-30 ק"ג למטר בריבוע. עם זאת, נדרש מחקר רנדומלי וארוך טווח בנושא. יש לקבוע הסכמה בקרב הקהילה הרפואית על הגדרה יחידה לנסיגה בסוכרת מסוג 2, על מנת לבדוק את ההשפעה האמיתית של ניתוח מטבולי בקבוצת מטופלים זו.