1.המבקש, עו"ד אורי פלדמן (להלן – המבקש) הגיש בקשה במסגרתה עתר להכרה כבעל מעמד של נפגע עבירה בתיק דנן, כמשמעות מונח זה בסעיף 2 לחוק זכויות נפגעי עבירה, תשס"א-2001 (להלן – חוק זכויות נפגעי עבירה), וכן ובהתאם לכך כי יוקנו לו זכויות המוקנות, לשיטתו, לנפגע עבירה על פי הדין.
2.הבקשה הוגשה לאחר שפנייתו של המבקש לפרקליטות מחוז חיפה להכיר בו כנפגע עבירה במסגרת התיק דנן – נדחתה.
3.כרקע לבקשה ולצורך הבנתה, יצוין, כי כנגד הנאשם, ירון כהן (להלן – הנאשם) הוגש כתב אישום ביום 12.2.17. בכתב האישום מתארת המאשימה, המשיבה לבקשה זו (להלן – המשיבה), בפרק המבוא ובחלק הכללי לו, מסכת של עבירות שבוצעו על ידי הנאשם יחד עם שנים אחרים, ליאור אבנת (להלן – אבנת) ומרעי מרעי (להלן – מרעי), אשר קיימת ביניהם הכרות מוקדמת רבת שנים, לפיה קשרו השלושה ביניהם לייבא ולמכור בישראל רכבים אשר נגנבו קודם לכן במדינות שונות באירופה, ביודעם כי הרכבים גנובים, לאחר שהם או מי מטעמם זייפו את זהות הרכבים הגנובים.
במועדים הרלוונטיים לכתב האישום התגורר הנאשם בחו"ל, ואילו אבנת ומרעי התגוררו בישראל. ליאור היה הבעלים של מגרש כלי רכב בשם "רכב המפרץ" המצוי באזור חיפה.
4.בחלק הכללי של כתב האישום, הואשם הנאשם בכך כי במסגרת אותו קשר, ועל מנת לקדמו שינו הוא, אבנת ומרעי, או מי מטעמם, את זהות הרכבים באמצעות זיוף מספרי שלדת הרכב ברכבים הגנובים למספרי שלדה של רכבים אחרים, חוקיים, הנמצאים בשימוש במדינות שונות באירופה וכן באמצעות זיוף מדבקות הרכב. כמו כן, זויפו מסמכיהם של אותם רכבים, בהתאם לזהות החדשה שיצרו לרכבים המזויפים, כהגדרתם בכתב האישום. בנוסף, זויפו על ידי הנאשם, אבנת ומרעי, או על ידי מי מטעמם, מדי האוץ ברכבים המזויפים, על מנת להפחית את תשלום המס בייבוא הרכב, תוך הפיכת העסקה לכדאית עבור רוכשים פוטנציאליים בישראל.
על מנת לקדם את הקשר, הנאשם, אבנת ומרעי הציעו לקונים פוטנציאליים רכבים מזויפים אשר היו בחזקתו של הנאשם במועדים הרלוונטיים, כל זאת במסגרת הליך של יבוא אישי.
5.הנאשם הואשם בכך כי על מנת לקבל רישיון יבוא ורישיון רכב ישראלי לרכבים המזויפים הציגו הוא, אבנת ומרעי, בפני משרד התחבורה מצג שווא לגבי זהות הרכבים המזויפים; בפני רשויות המס הוצגו מצגי שווא לגבי נתוני הרכבים, ובכללם שנת הייצור, מצבם הפיזי ומד האוץ.
6.בסעיף האישום הראשון צוין כי במועד שאינו ידוע למאשימה, החליט אבנת לרכוש רכב מסוג ב.מ.ו ולייבאו לישראל על שמה של בתו, נוי אבנת (להלן – נוי). אותו רכב, שערכו אינו פחות מ- 225,000 ₪, נגנב בהונגריה והגיע לחזקתו של הנאשם בסמוך ליום 25.7.2011, כאשר הנאשם מודע לכך כי הרכב גנוב. בהמשך, שינו הנאשם, אבנת ואחרים מטעמם, בצוותא חדא, את זהותו של הרכב, במטרה להסתיר ולהסוות את מקורו, את זהות בעלי הזכויות בו, את מיקומו ואת תנועותיו.
ביום 1.8.2011 או בסמוך לו, העבירו הנאשם ואבנת, בצוותא חדא, למשרד התחבורה את מסמכי הרכב המזויפים, במטרה לקבל במרמה אישור ייבוא ורישיון רכב ישראלי לרכב. לאור מצג השווא כאמור, קיבלה נוי בתאריך 1.8.2011 אישור ייבוא לרכב ממשרד התחבורה, ורשות המיסים בישראל התירה לשחרר את הרכב מהנמל.
7.ביום 8.8.2011 או בסמוך לכך שוחרר הרכב מהנמל לידיו של אבנת. ביום 23.10.2013 מכר אבנת בשמה של בתו נוי את הרכב למבקש תמורת סך של 150,000 ₪.
8.הוראות החיקוק שלפיהן הואשם הנאשם בכל הקשור והמתייחס לאישום הראשון הן: קשר לפשע, עבירה לפי סעיף 499(א)(1) לחוק העונשין, התשל"ז – 1977 (להלן – חוק העונשין); קבלת רכב או חלק גנובים, עבירה לפי סעיף 413י' לחוק העונשין; מסחר ברכב או בחלק גנובים, עבירה לפי סעיך 413יא לחוק העונשין; שינוי זהות של רכב, עבירה לפי סעיף 413ט' לחוק העונשין; זיוף מסמך, עבירה לפי סעיף 413ח(1) + (2) לחוק העונשין (ריבוי עבירות); קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, עבירה לפי סעיף 415 סיפא לחוק העונשין (2 עבירות); עבירות מכס אחרות, עבירה לפי סעיף 212(א)(3) לפקודת המכס [נוסח חדש] (להלן – פקודת המכס); עבירות מכס אחרות, עבירה לפי סעיף 212(א)(6) לפקודת המכס; עבירות מכס אחרות, עבירה לפי סעיף 212(א)(9) לפקודת המכס; איסור הלבנת הון, עבירה לפי סעיף 3(א) לחוק איסור הלבנת הון, תש"ס-2000 (להלן – חוק איסור הלבנת הון).
9.יתר סעיפי האישום (7 אישומים נוספים) מתארים מסכת התנהלות דומה מצד הנאשם, אבנת ומרעי, ביחס לרכבים מזויפים נוספים ותהליך ייבואם לארץ במסמכים מזויפים תוך הצגת מצגי שווא כלפי משרד התחבורה ורשות המיסים. הוראות החיקוק בהן הואשם הנאשם ביחס לסעיפי האישום הנוספים הינן זהות לאישומים באישום הראשון, בשינויים מחויבים בהתאם לתיאור האישום בכל סעיף אישום.
10.כאמור, שמו של המבקש מאוזכר בסעיף האישום הראשון לכתב האישום, כמי שרכש את רכב הב.מ.ו המזויף נשוא האישום הראשון, והוא אף נמנה כעד ברשימת עדי התביעה הכלולה בכתב האישום (ע"ת מספר 117).
11.עוד אציין, כי רכב הב.מ.ו. המזויף שנרכש על ידי המבקש מנוי, בתו של אבנת, נתפס על ידי המשיבה ובסייפת כתב האישום התבקש בית המשפט לעשות שימוש בסמכותו לפי סעיפים 31, 37 ו-39 לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], תשכ"ט-1969 (להלן – פקודת סדר הדין הפלילי), ולהורות על חילוט מספר רכבים, ביניהם הרכב המזויף שרכש המבקש.
12.להשלמת התמונה יאמר, כי הנאשם והמשיבה הגיעו להסדר טיעון לפיו הודה הנאשם בעובדות כתב אישום מתוקן והורשע בעבירות שהואשם בהן בכתב האישום המתוקן. הסדר הטיעון כולל הסכמות בין המשיבה לנאשם באשר לטווח ענישה בעניין עונש מאסר בפועל, ורכיבי ענישה נוספים הושארו לשיקול דעת בית המשפט.
עוד נקבע כי יערך תסקיר על ידי שירות המבחן בעניינו של הנאשם ונקבע מועד לשמיעת טיעונים לעונש ליום 11.9.17.
13.מיום 5.2.2014 ועד לימים אלו הרכב שרכש המבקש מוחזק בידי משטרת ישראל, באופן שהותיר את המבקש ללא רכב תקופה ארוכה ובלא יכולת לממן רכישה של רכב חלופי, תוך פגיעה קשה בפרנסתו ובמשפחתו.