על פי האמור בשטר החוב, המבקש התחייב לשלם למשיבה, תוך 15 יום מיום חתימת השטר (3.11.10), סכום של 622 ₪, ואם לא ישלם תוך 15 יום – ישלם סכום כפול.
המבקש אינו מכחיש את חתימתו על שטר החוב. לטענתו, נפגע בתאונת דרכים ונזקק לפינוי באמבולנס. לצורך כך נתבקש לחתום על מסמך נושא כותרת "התחייבות", אשר בתחתיתו גם שטר חוב. בהתחייבות דובר על 622 ₪ בלבד, ואילו בשטר החוב הוספה, תוך הטעייה וניצול חולשתו לאחר התאונה, התוספת הנוגעת לתשלום כפול לאחר 15 יום. עוד טוען המבקש, כי כאשר נדרש לסלק את החוב, עת קיבל התראה לפני הגשת השטר לביצוע, השיב למשיבה בכתב, כי הוא פונה לחברת הביטוח על מנת שזו תדאג לתשלום החוב. לצורך כך ביקש המבקש מהמשיבה שהות בת 30 יום, אלא שהמשיבה לא המתינה, וכשלושה שבועות לאחר משלוח המכתב הנ"ל פתחה את תיק ההוצאה לפועל, תוך שהיא מגדילה בכך את סכום החוב וההוצאות. בינתיים השיבה חברת הביטוח, כי היא מוכנה לשאת בקרן החוב, אך אינה מוכנה לשאת בהוצאות נוספות מעבר לכך.
לטענת המשיבה, אין בפי המבקש הגנה כל שהיא מפני התביעה השטרית. המבקש מודה בחתימתו על השטר, ומודה בקבלת התמורה, ולפיכך – עליו לשלם את סכום השטר. ככל שמסכימה חברת הביטוח לשפות את המבקש, הרי שזהו עניין שבין המבקש לבין חברת הביטוח שלו, ולכן לא היתה צריכה להמתין עם פתיחת תיק ההוצאה לפועל מעבר לפרק הזמן שהמתינה לאחר משלוח התראה, וגם כעת – אין בנכונות חברת הביטוח לשלם כדי לשנות דבר.
סבורני, כי הדין עם המשיבה, בכל הנוגע לקרן החוב, דהיינו – סך 622 ₪. סכום זה היה על המבקש לשלם למשיבה, מייד עם קבלת הדרישה, בהתאם לשטר החוב עליו חתם, בהתאם להתחייבות עליה חתם, ומאחר ואכן קיבל ממנה את השירות. לאחר ביצוע התשלום היה עליו לפנות לחברת הביטוח, על מנת שתשפה אותו, אלא שעצם קיומו של ביטוח אינו מסיר מעל כתפי המבקש את האחריות לשלם עבור השירות שקיבל, בהתאם לשטר עליו חתם. לפיכך, בכל הנוגע לסכום זה, דין ההתנגדות להידחות.
לעומת זאת, ככל שהדבר נוגע ליתרת התביעה, אני רואה לנכון ליתן למבקש רשות להתגונן. אכן, כטענת המבקש, הוא הוחתם על "התחייבות", אשר בחלקה התחתון הופכת ל"שטר חוב". רק בשטר החוב נרשם, כי אם לא ישולם סכום ההתחייבות תוך 15 יום, יהא התשלום כפול. יתר על כן, סבורני כי יש ממש בטענות המבקש הנוגעות להחתמתו על שטר, הכולל בתוכו סנקציה של תשלום כפול, מבלי שהדבר הוסבר לו, בעודו פצוע לאחר תאונת דרכים, ונזקק לפינוי רפואי. בעניין זה נותרה גירסת המבקש בעינה לאחר חקירתו הנגדית, ויש בה כדי להקים הגנה מפני יתרת התביעה כאמור.
גם בעניין ההוצאות אשר נוספו לקרן החוב בשל פתיחת תיק ההוצאה לפועל, אני סבורה כי ראוי שתינתן למבקש רשות להתגונן. המבקש לא התעלם מההתראה שקיבל, אלא השיב בכתב, כי הוא פונה למבטחת שלו, על מנת לדאוג לתשלום ישירות מהמבטחת למשיבה. המשיבה התעלמה לחלוטין מתשובה זו, והגישה את השטר לביצוע תוך זמן קצר יחסית, כאשר ברור שהדבר כרוך בהגדלת החוב בשיעור ניכר (חוב של 622 ₪ הפך לחוב בסך 1,774 ₪). על כן, גם בסוגיה זו סבורני כי יש ליתן למבקש רשות להתגונן.
אשר על כן, ההתנגדות עד לסכום של 622 ₪, בצירוף הפרשי הצמדה וריבית כחוק מיום 3.11.10 – נדחית. סכום זה על המבקש לשלם למשיבה תוך 30 ימים, שאם לא כן, תוכל המשיבה לנקוט הליכי הוצל"פ לשם גבייתו.
באשר ליתרת התביעה, ניתנת בזאת רשות להתגונן.
התובעת תגיש תצהיר מטעמה, יחד עם רשימת מסמכים והעתקי המסמכים, בהתאם לתקנה 214ב1(1), תוך 30 יום מקבלת החלטה זו. אם לא יוגש תצהיר מטעם התובעת, תוך המועדים שנקבעו לעיל, תימחק התביעה (מעבר לסכום שלגביו נדחתה ההתנגדות).
עם העברת התביעה מלשכת ההוצאה לפועל לבית המשפט עשוי להיווצר הפרש אגרה, אותו על התובעת לשלם תוך 30 יום מקבלת דרישת הגזברות.