הידעתם שרחוב שומשוםהוא במרחק הליכה מהבית שלי?
פוסט של טליה עם הרבה קטעי ססאמי סטריט העלה בי נשכחות לפני כמה חודשים, ודרך שיתופיה ברידר הגעתי לעוד ועוד הופעות של כוכבים בתוכנית. חבל שרחוב סומום הישראלית לא הגיעה להשקעה כזו.
אבל אחד הקטעים המופלאים היה טייק פספוס לקטע הזה של שיחה בין אלמו לרובין ויליאמס. הפספוס לא ביוטיוב לצערי אז אני אתאר לכם אותו: אלמו החמוד יושב על הגדר, מנדנד ברגליו (זו אחת הבובות המוצלחות שלהם, אין מה להגיד) ומסתכל בשעמום במקל שבידיו. ויליאמס עובר וכדי לשכנע אותו שמקל זה הדבר הכי שווה שיש, הוא מאלתר כל מיני שימושים למשחקי דמיון נפלאים עם מקל מטאטא (אני זוכר שיותר חביבים אפילו מהטייק הנ"ל שנכנס לתוכנית). אלמו מתלהב, ורובין מסיים "אבל אתה יודע מה אני אעשה עם המקל המופלא הזה, אלמו? אני אתן אותו לך!". "ואאאווו!" – אומר אלמו – "תודה תודה תודה מיסטר רובינס!!".
ויליאמס מסתכל עליו בפרצוף קפוא ופתאום אומר ברגיעה מפחידה: "מיסטר רובינס? מיסטר רובינס?? אתה יודע מה אני אעשה, אלמו? אני אקח לך את המקל הזה!" – ואכן שולף אותו מבין ידיו של אלמו הקטן, מסתובב בהפגנתיות ויוצא מהפריים. אלמו הקטן מסתובב אל המצלמה, מתכווץ אל תוך עצמו בבושה ואיכשהו בשפת הגוף שלו המפעיל מעביר את הפתאטיות והרחמים העצמיים החמודה והנוגעת ביותר ללב שאפשר לדמיין, אפילו האיש הכי ציני בקהל (אם היה שם אחד) היה חייב לעשות "אווווו!".
בובן או בובנאי?
זכורתני היטב שבסרט "להיות דזשון מלקוביטש" מדובר על בובנאי.
ללמוד עברית מתרגום של סרטים זה גרוע יותר אפילו מאשר ללמוד היסטוריה מויקיפדיה. יש לך מילון עברית בבית בכדי לגבות את זה? אני אהמר שהמילה הנכונה אולי אפילו לא קיימת רשמית (מפעיל בובות?).
אני מעדיף "בובן"
מדהים. נגעת באלמו?! איזה כיף לך. הייתי מתה לסיור ברחוב סומסום שלפני 20 שנה.
@טליה, נגעתי גם באלמו וגם בקאונט אבל לשבריר שניה. כשבובה עולה אלפי דולרים לייצר, לא סמכו גם על איש בן 18 שהגיע דרך מכר. אין בסטודיו הקטן והדחוס שלהם מקום לקהל, היינו צריכים לקפוא בשקט מופתי בעמידה מאחורי צוות הצילום כשהיו מתחילים טייק, וכל הביקור היה קצר מאוד, פחות משעה אם אני זוכר נכון.
אין מה לעשות, השכן תמיד ירוק יותר (וזה הרי לא קל להיות ירוק).
ברור שזו לא היתה הכוונה.
את הסיפור הבא שמעתי מבתם של הגיבורים, אז אני מניח שיש בו יותר אמת מבדיה.
באבן יהודה הוחלט על בניית שכונה חדשה. המועצה המקומית רצתה להגדיל את מעורבות התושבים החדשים במתרחש בעיר ולכן קיבלה החלטה שהתושבים עצמם יקבעו את שם הרחוב שבו הם מתגוררים.
זוג שרכשו בית בשכונה החדשה היו אמן וליצנית. הם היו מהראשונים שנכנסו לביתם החדש. ניגשו למועצה המקומית והודיעו שתושבי הרחוב החליטו לקרוא לו "שומשום". הפקיד בעירייה קיבל את החלטתם בלי לערער ובלי להבין את הבדיחה וכך היה.
הדיירים הבאים שהגיעו להתגורר בשכונה נדהמו לראות ששם הרחוב שלהם הוא "שומשום" ושהם צריכים לספר לקרוביהם וידידיהם שהם גרים ב"רחוב שומשום". אבל את הנעשה אין להשיב והרחוב נקרא כך עד היום.
עירא – אהבתי את התמונה הצעירה שלך!
עזוב את עניין התרנגולת. על זה נדבר בארבע עייניים, בלי שזוגתך תשמע.
אני בטוח שיש פרטים שאתה יכול לספר..
פוסט מגניב ביותר!
הפוסט הקודםקודם תרומות תמורת משחקים!