אני אוהב לבשל. באמת, זה סוג של תראפיה – אני נכנס למבטח וכל דאגות היום מתפוגגות להן, וזה רק אני והאוכל. בד"כ אני אפילו לא נורא אוהב לאכול אותו אח"כ, אני פשוט נורא מרוצה מהאקט היצירתי עצמו. המבטח, בשבילי, הוא שטח בייתי ומוכר שבו אני יכול לבטא את עצמי. וכמו כל אחד, יש כמה דברים שאני אוהב לעשות בבית שלי – ה-מטבח.
אחד הדברים החביבים עלי הוא להתנסות. כשאני מבשל משהו אני חושב בקול על איך הטעמים ישתלבו ביחד, מה יתחבר לכל טעם ואיזה מין תבשיל יצא בסוף. אחרי שאני מבשל משהו אני אוהב לקרוא באינטרנט איך אחרים מבשלים אותו, ואז לנסות למשוך אותו כל פעם לכיוון קצת אחר. אולי אפשר להחליף את השמנת בקרם קוקוס? אולי אפשר להוסיף עגבניה? מה עם בזיליקום? כל פעם אני מוסיף מרכיב חדש. נכון, לפעמים זה יוצא נוראי, אבל בסופו של דבר זה מאפשר לי להריחב את הרפרטואר שלי, ללמוד מתכונים חדשים ומעניינים, להכיר דברים חדשות, לעצב תבשילים ולבנות מנות מסובכות.
דבר נוסף שאני אוהב במטבח זה לנסות לחבר דברים שבדרך כלל לא מתחברים בכלל. למשל, אני מאוד אוהב לנסות להחליף את הבסיס של הרבה מהדברים שאני מכין. אם למשל בד"כ אני מבשל משהו עם אורז, אני אוהב לנסות אותו לפחת פעם אחת עם פסטה ולפחות פעם אחת עם פירה. הבסיסים משפיעים מאוד על התוצאה הסופית, ולנסות רוטב מוכר בקונטקסט שונה זה תמיד מפתיע ומהנה.
עוד טריק קטן שאני אוהב במטבח הוא משחק עם גדלים. אני לא אוהב לבשל תמיד כל מה באותה צורה, כשחותכים את המרכיבים בצורה שונה הם מתבשלים אחרת ונטעמים אחרת. קחו למשל עגבניה [באמת, לכו רגע למטבח וקחו עגבניה. אתם יכולים אפילו להחזיק אותה, להסתכל לה בעיניים ולשחזר את הטקסט *הנכון* מהמלט. לא, זה לא החלק שבו הוא תוהה אם "להיות או לא להיות? מה הנעלה יותר, האם לשאת באורח רוח..." וכו', אלא החלק שבו הוא תוהה לגורלו של הורציו!]. אם נחתוך אותה קטן קטן צפוף צפוף היא תימס בתוך התבשיל, תעלם כמעט לחלוטין. מצד שני, אם נחתוך אותה בחתיכות גדולות יותר, היא עלולה להישאר בצ'אנקים האלו [תלוי איך מבשלים, למעשה], ולתת פיצוצים של טעם עגבנייתי ומדהים, דבר שבהתאם למה יכול להיות נהדר או נוראי.
הדבר האחרון שאני אוהב לעשות במטבח זה להכין אוכל לאנשים אחרים. כן, חלק גדול מחדוות היצירה הקולינרית נעוץ בסועדים – כשאתה מבשל לאנשים שאתה אוהב, והם נהנהים מהאוכל שלך, העולם הוא מקום טוב יותר. מצד שני, לבשל רק לעצמך זה תמיד קצת עצוב, אם כי האפשרות לא לאכזב אף אחד מלבדך נותנת הזדמנות יחודית למנות מטורפות לחלוטין! קרם קוקוס ובקר על מצע חסה ודובדבנים... איך אתם חושבים שגילו שזה טעים? מישהו החליט להתפרע עם עצמו, במטבח.