אני מרשה לעצמי לחרוג מהסקירה הרגילה במדור זה, מהנעשה ברפואה ציבורית בעולם, ולספר מהמתרחש אצלנו.
מערכת לא קשובה לצורכי הרופאים (ולשם שינוי לא מדובר בשכר שלנו).
קחו דקה למחשבה – כמה זמן אתם צריכים להקדיש "לעזור" למטופלים שלכם בנושאים כגון "תור לייעוץ", או עניין מנהלתי אחר?
אם התשובה שלכם היא שלא חל שינוי בחמש השנים האחרונות, תשמחו בחלקכם. אני מוצא את עצמי מקדיש יותר ויותר זמן לנושא זה, בין אם זה לשמוע את תלונות המטופלים בטלפון [על תור בעוד חודשיים, או הצורך לנסוע ליפו לטיפת חלב של מכבי (מרחובות !!!), או לנסוע לעיר אחרת לתרופות] ובין אם לנסות לסייע בעזרת שיחות טלפון עם ההנהלה.
1) תורים ליועצים של מעבר לשישה שבועות או יותר.
("במכבי?? לא יכול להיות!! ") בין התשובות שקיבלתי – "הבעיה ידועה", "הבעיה תיפתר בעתיד" , והכי טוב: "להפנות לרופא בתחום אחר, יותר זמין". כדוגמת המטופלת שצריכה כירורג כף יד, והמלצת הקופה: "למה הרופא שלך לא הפנה אותך לצילום" ו"תפנה לאורטופד ואם הוא יראה צורך דחוף הוא יוכל להפנות למומחה".
זאת אומרת – אל תפנה למי שצריך, תפנה למי שזמין !
2) צילום חזה בילדים – AP או AP ולטרלי.
ברור שהפניה לצילומים נכללת בתחום אחריות הרופא ובהתאם לשיקול דעתו, לא? לא! שירותי הרנטגן של מכבי קבעו שאין צורך בצילום 2 מנחים, והרנטגנולוג יקבע. לאחר מאבק בנושא זה הסכימו ש "כשד"ר הופמן מפנה, לצלם כפי שביקש". עברו חודש וחודשיים, ושוב אני נאלץ להסתפק בצילום מנח אחד (ולקוות שהמאמר שמתבססים עליו צודק).
יתכן הויכוח הנ"ל לא מעסיק אתכם– במידה ואינכם צריכים לאבחן דלקת ריאות אצל ילדים– אך גם בתחום עיסוקכם ההחלטה בדבר ביצוע בדיקות רנטגן בהתאם לבקשתכם חיונית לרופא המטפל. קשה להאמין שהגענו במכבי לכך שהרופאים לא יכולים לתת הוראה לבצע בדיקה של צילום חזה מבלי ש"המנגנון" יתערב.
3) הגבלת רישום תרופות לפי מקצועות.
לדוגמא – כל משפחת תרופות "הטריפטנים" למיגרנה מוגבלות לרישום על ידי נוירולוג בלבד. לאחר סקירת הספרות וניסוח "הנחיות קליניות" למכבי בנושא אבחון המיגרנות איני יכול להבין את המגבלה הנ"ל – אלא כהחלטה שרירותית לצמצם את רישום התרופה.
דוגמא נוספת – סרוקסט – (אנטי-דכאוני) – מוגבל לרישום ע"י פסיכיאטר בלבד.
כמומחה ברפואת המשפחה – קביעת הקופה שמחלות כגון מיגרנה ודיכאון מחייבות אבחנה של "מומחה" בתחומים אלו מגוחכת בעיני, ונטולת יסוד בספרות של רפואה ראשונית.
(במכתב שנוסח כצעדים לשיפור השירות!) כגון: בדיקות של כלי דם מוגבלות לכירורגים לכלי דם ונוירולוגים. גם כאן המגבלה מאלצת את הרופא הראשוני להפנות מטופל הישר למומחה הבא, מבלי "להכין" אותו למומחה זה. יתכן ומכבי "מיטיבה" עם הרופאים בכך שהיא מאלצת אותנו להפנות לרופא אחר לבירור, אך היא עושה זאת על חשבון הסמכויות והיקף טיפולו של הרופא הראשוני.
מגבלות אלו חייבות להיות בהסכמת הרופאים ועם תוקף מדעי, ולא כהנחתה מנהלתית.
ולסיום - כסף.
הייתה לי תחושה נעימה בעבר שביקורת לגבי מחדל במכבי שינה משהו, ולעתים המחדלים תוקנו. זה היה שינוי מרענן אחרי שנים בקופ"ח כללית, שבמקרה הטוב ההערה הייתה זוכה לפתרון אישי/מקומי בלבד. בשנים האחרונות אני מקבל יותר ויותר תשובות שמבהירות לי את "אילוצי המערכת". ברור שהתקציב הוא חלק מהבעיה, אך אני חושש שהגישה של המערכת לבעיות הרופאים אשמה.
בתמימותי הייתי מצפה שמטרת ההנהלה לעזור לנו, הרופאים, לפתור את הבעיות שצצות בטיפולינו בחולים.
תפקיד הועד לעזור לכם לשמור על צביון עבודתכם ולהזכיר להנהלה שאנחנו צריכים חופש פעולה מקצועית על מנת לספק רפואה טובה.