בפניי תביעה לתשלום דמי תיווך, בסכום של 63,284 ₪.
התובעת הינו היורשת של המנוח, מר שמעון שרגא ז"ל, (להלן: "המנוח").
מטעם התובעת, העידו, התובעת בעצמה, בנה מר שרון שרגא, מר הגב' גלי בדש (נפחי), מטעם הנתבע העידו הנתבע בעצמו ומר יצחק דהן.
התובעת עתרה לדחות את הדיון על מנת לאפשר עדותה של הגב' שטרן ובקשתה נדחתה, ולפיכך התצהיר של הגב' שטרן נמשך מתיק ביהמ"ש.
באי כוח הצדדים הגישו סיכומיהם בכתב ופסק דיני זה ניתן לאחר שמיעת העדויות וקבלת סיכומי הצדדים.
התובעת טוענת, כי בעלה המנוח, היה מתווך מורשה.
על פי טענת התובעת בעלה המנוח התקשר בהסכם תיווך עם הנתבע, על פיו חתם הנתבע על התחייבות , לשלם דמי תיווך בשיעור של 2% בגין רכישת נכס ברחוב החלוצים.
התובעת טוענת, כי בשל פטירתו של בעלה המנוח בטרם עת ממחלה קשה, נאלצה לסיים את הסכם השכירות במשרד התיווך שבו עבדה יחד עם בעלה, וכל המסמכים אבדו.
התובעת טוענת, כי מי מטעם הנתבע רכש את הנכס ברחוב החלוצים, וכי על הנתבע לשלם דמי תיווך כנדרש.
הנתבע מכחיש כי חתם על הסכם תיווך וטוען, סוכם בעל פה בתחילה שהוא ירכוש את הנכס וישלם דמי תיווך בשיעור של 2%, אולם לאחר שראה כי אינו מצליח לגבש קבוצת משקיעים ירד מהנושא.
לטענתו הצדדים הגיעו להסכמה אחרת, על פיה הוא מביא אדם בשם יצחק דהן וכי הצדדים יקבלו דמי תיווך משותפים, בשל העסקה.
הנתבע טוען, כי לא רכש את הנכס ברחוב החלוצים, ומי שרכש אינו מטעמו.
הנתבע טוען, כי הוסכם בינו לבין המנוח, כי הוא מביא את מר דהן שיביא רוכשים לנכס, וכי דהן המנוח והנתבע יתחלקו כל אחד בדמי התיווך שליש, לכל אחד.
על פי טענת הנתבע הרוכשים לא שילמו דמי תיווך ולכן לא שולם למנוח חלקו, משום שלטענתו תנאי לתשלום השליש, ששייך למנוח היה תשלום על ידי הרוכשים.
הנתבע טוען, כי אין הסכם תיווך שהינו תנאי בל יעבור על פי החוק ולכן יש לדחות את התביעה.