בדרך כלל, כשאנשים מתייחסים לביטוי “דכאון” או “דכאון קליני”, הכוונה היא בעצם לדכאון מאג’ורי. דכאון מאג’ורי היא הפרעה נפשית המתאפיינת בתחושה של מצב רוח ירוד במהלך רוב שעות היום, אבדן משמעותי שלהנאה ועניין בפעילויות יומיומיות, שינויים במשקל ובשינה, עייפות, תחושות של חוסר ערך ושל אשמה, קושי להתרכז ומחשבות על מוות ועל אובדנות. אם אדם חווה את מרבית הסימפטומים האלה במשך למעלה משבועיים , סביר להניח שסובל מדכאון מאג’ורי.
דכאון מאג’ורי הוא מצב קשה המחייב טיפול. המצב הדכאוני עלול להחמיר במידה ואינו מטופל. לעתים קרובות, קיים בנוסף לטיפול פסיכולוגי ולטיפול תרופתי, גם צורך בעזרה פסיכולוגית לכל המשפחה של האדם הסובל מדכאון, בכדי לדעת כיצד לתמוך בו ולשמור עליו מפני מימוש של מחשבות אובדניות.
המונח הרפואי “דיסטימיה” מזכיר מאד את המונח העממי “דכדוך”. אדם הסובל מהפרעה דיסטימית מתפקד היטב בחיי היומיום, אבל חש חוסר סיפוק תמידי. אנשים הסובלים ממצב זה לעתים קרובות מספרים שהם חשים כאילו הם ב”דכאון כל החיים”. לעתים אנשים מספרים שאינם יודעים אפילו מה מקור המצוקה שלהם – לכאורה החיים מתנהלים כשורה, מנהלים חיי משפחה וקריירה, אבל מבפנים קיימת תחושה תמידית של עצבות ומועקה.
במקרים של דיסתימה, טיפול נפשי הוכח כיעיל ביותר. כשאדם אינו יודע מה מקור הדכדוך שלו, מתלווה לכך תחושה של ייאוש וחוסר אונים. בפסיכותרפיה, נבנה מרחב לדיבור אמיתי, המאפשר להתקרב לכאב הנפשי העמוק הממסך את ההנאה והמימוש בחיים. התהליך הזה כשלעצמו יכול להוות מנוף לצמיחה ולחוויה רגשית אמיתית וחיה יותר.
הפרעה דו קטבית הינה למעשה מחלה, המורכבת מתקופות משתנות של מצב רוח מרומם, הקרוי מאניה, ומתקופות של דכאון.
התנודות במצב הרוח נמצאות בטווח הנע ממאניה מתונה (הקרויה בשם היפומאניה), ועד למאניה חריפה המגיעה לשיאים של “היי”. משך הזמן בו האדם מצוי במאניה יכול להמשך שעות, ימים ואפילו חודשים עד שחוזר הדכאון.
הטיפול הטוב ביותר לאדם הסובל מהפרעה דו קטבית הנה טיפול תרופתי מייצב. בנוסף, קיימת חשיבות רבה לקבלת עזרה בטיפול פסיכולוגי.
הריון מביא עמו שינויים הורמונליים רבים. השינויים הללו לעתים קרובות יכולים להשפיע גם על מצב הרוח. הולדתו של תינוק הנה טלטלה אדירה בחייה של אשה, וטלטלה זו לעתים כרוכה בקושי נפשי, לעתים קרובות בעצמה חמורה. ברוב המקרים, המצב רוח המעורער שמאפיין אשה לאחר לידה, הנו רגיל ויחלוף מעצמו. אולם, קיימים מקרים בהם הלידה מביאה עמה דכאון עמוק הפוגע מהותית ביכולת האשה לתפקד.
הדרישה המיידית והפתאומית מן האשה להתפנות לטיפולו של ייצור חסר אונים, עשויה לעורר תחושות קשות של חרדה וייאוש. לעתים קרובות, למצב הרגשי הזה קיימים מקורות בחייה של האשה, עוד לפני הולדותו של התינוק. אם מתאפשר לאשה במצב כזה לפנות לקבלת טיפול פסיכולוגי, הטיפול יכול להוות מקור כוח ותמיכה, והקשבה לרגשות שלפעמים נחווים כ”אסורים” ומעוררי אשמה, שהיא כשלעצמה גורם מרכזי לדכאון.
הפרעה זו מיוחסת לשינויים במקצב הסירקאדיאני הנורמאלי של הגוף. שינויים בכמות האור משפיעים על המקצב הסירקדיאני, ועל רמת המלטונין והסרוטונין המופרשים במח. מסיבה זו, ישנם אנשים שבמהלך חודשי החורף חשים עייפות, תאבון מוגבר, עצבות, ומצב רוח ירוד, אך ברגע שחולף החורף הסימפטומים הללו חולפים מאליהם. בעבר, לא הייתה התייחסות רבה להפרעה זו, אך כיום, בעקבות מחקרים, יודעים כי היא קיימת. אמנם הפרעה זו קיימת בעיקר בארצות הקרות יותר, אך גם בארץ אנשים מדווחים על דכדוך גובר בימי החורף בהם הכל אפרורי.