אי אפשר לתבוע ממנו, למשל, ללכת הביתה - זה חסר פרופורציה לחומרת המעשה. מהבחינה הפורמאלית הרמטכ"ל פעל נכון, הוא לא היה צריך לתת לו נזיפה חמורה, ובטח שלא להדיחו.
שנית, מפקד בכיר בדרג הגבוה ביותר חייב להיות מנהיג. מרום הוא הרמטכ"ל של חיל הים, על כול המשתמע מכך. אחד המאפיינים המרכזיים של מנהיג הוא יכולתו להוות דוגמא אישית לאנשיו. משמעות הדבר היא שעקרונותיו ודרכי התנהגותו ראויים ואמיתיים. אמיתיים במובן זה שהוא לא יכול לאמץ קוד מוסרי אחד לשעות העבודה וקוד מוסרי אחר לשעות הפנאי. לכן, מרגע שנחשפה הפרשה מרום יתקשה להטיל מרות במגוון תחומים התנהגותיים. מנהיגותו נסדקה והוא יחוש בזאת בכל יום ויום שימשיך לפקד. בדיחות ירוצו בחיל ומחוצה לו על כל צעד שיעשה. מה תחשוב על מחשבותיו כל אישה שתכנס לישיבה בהשתתפותו?
שיקר או לא שיקר? וכל זאת, עוד לפני שדנים בשאלה אם מרום שיקר או לא שיקר כאשר אמר שזו הייתה רק מעידה חד פעמית. בשלב זה נראה כי צה"ל לא הולך לבדוק את אמיתות הגירסה. אם כך הדבר מתחזקת אצלנו את התחושה שהרמטכ"ל אמנם רמז לו לשקול את המשך צעדיו, במחיר אי בחינתה של סוגיה זו. רגע, ומה עם שלושים שנות שירות?