לא קל למצוא ספרים קלילים שמתאימים לחופשת הקיץ, ועדיין כתובים היטב.
, אבל ראשית- מה הם ספרים מתאימים לחופשה מבחינתי?
הם חייבים להיות סוחפים מההתחלה, מאחר ובחופשה זמן הקריאה שלי מצומצם ואם לא אסחף, או שארדם( בכל זאת, אחרי יום של שיטוטים בברצלונה, או ברלין, אני נרדמת בקלות) או שאעזוב אותו מהר יותר מאשר בזמן שגרה.
התנאי השני הוא שמנת העצב תהיה מינימלית, אם בכלל.
1-״נקישה בחלון״ /לינווד ברקלי, הוצאת מודן. כמו כל ספריו של ברקלי, מדובר בספר מתח, מהסוג שנשכח יום לאחר הקריאה אבל גורם הנאה לאורך הקריאה.
קאל ויבר הוא חוקר פרטי, אשר נקישה על חלון הרכב בו הוא נוהג מכניסה את חייו לסיחרור. נערה אשר למדה בכיתה של בנו היא הנוקשת בחלון ומבקשת טרמפ. למחרת נערה אחת נמצאת מתה ונערה אחרת נעדרת ומכאן והלאה תקראו בעצמכם. כאמור- קליל, מעניין. ספר חופשה קלאסי.
אדי באום, היא בת למהגרים יהודיים, אשר נולדה ב1900 בבוסטון. 85 שנים מאוחר יותר היא נענית ברצון לבקשת נכדתה להתראיין ולספר לה על חייה. הספר כולו כתוב כמונולוג וכך אנו מתוודעים לסיפור חייה של אדי ושל דמויות אחרות, כולן מרתקות. מתוך העלילה ומתוך דרך הדיבור של אדי מצטיירת דמות שהייתי שמחה מאוד להכיר בחיים האמיתיים, מעין שילוב בין כמה נשים חזקות ומעוררות השראה ובין האידישע מאמא, או במקרה הזה אידישע סבתוש.
למרות שחלק ניכר מחייה היו קשים ורצופי מאורעות קשים, הספר אינו עצוב ויש בו בעיקר תקוה אהבה והומור.
3-בית על מים רבים/אמונה אלון הוצאת כנרת זמורה דביר ספרה החדש עונה לחלוטין על התנאי הראשון. מהרגע שהתחלתי לקרוא בו עזבתי רק כדי לישון ולמחרת חזרתי אליו מייד כשהתעוררתי. לגבי עניין העצב- חלקו הגדול של הספר אמנם מתרחש בשואה באמסטרדם, אלא שהזוועות עצמן כמעט ולא מוזכרות, ובכלל, לא מדובר בספר שואה קלאסי. עשו לעצמכם טובה- אם אתם מחליטים שלא לקרוא אותו בחופשה, קראו אותו בזמן אחר. חבל שתפסידו.
יואל בלום הוא סופר ישראלי מצליח בארץ ובעולם, לאחר שספרו מתורגם להולנדית, הוא מפר הבטחה שהבטיח לאמו שנפטרה כבר, לא להגיע להולנד לעולם. הביקור באמסטרדם חושף בפניו סודות משפחתיים שמטלטלים אותו ועם זאת שופכים אור על חייו.
אמונה אלון כותבת בצורה מרתקת ובשפה עשירה , ומה שאהבתי במיוחד בספר היא שהוא שייך לז׳אנר של ארס פואטיקה( אמנות שעוסקת באמנות וביצירתה) – סיפור חייו של הסופר הופך לספר שהוא כותב, קיימת זליגה בין שני הסיפורים ובין עבר להווה, לעיתים אפילו ברמת הפיסקה.
אל חשש, התוצאה אינה מבלבלת אלא יוצרת עומק ומעוררת מחשבה על תהליכי כתיבה.
ספר שכיף לקרוא, קליל ועם זאת מכבד את האינטליגנציה של הקורא ואת השפה, משובץ בהומור ורגש , ומעורר סקרנות ועניין ממש עד הסוף.זהו מעין שילוב בין ״גבירתי הנאוה״ לספר בלשי קליל ולא מותח מדי.