הוא התחיל בכלל כסטיבן דימיטרי גיאורגו. לאחר מכן נולד על הבמה כקאט סטיבנס, ולבסוף התמקם בגלגולו המוסלמי בתור יוסוף איסלאם.
מעבר לקריירת המוסיקה המפוארת, מאחורי גיאורגו/סטיבנס/איסלאם עומד סיפור חיים מרתק.
אמא שוודית, אבא יווני אורתודוכסי, חינוך קתולי, הזיקה למוסיקה, חיי כוכבות, טביעה וכמעט מוות, התאסלמות, השמצות, רדיפה, פרס הוקרה על תרומה לשלום – אלה הם פרטים ביוגרפיים מינימליים הנדרשים כדי להבין מהי התשתית שהולידה את An Other Cup: אלבומו החדש והראשון מזה 28 שנים של יוסוף איסלאם.
"מורה רוחני ומיוחס מקבל אליו פרופסור מלומד אשר הגיע כדי להקשיב לפניני חוכמתו. תוך שהוא חולט תה לקראת הישיבה המשותפת, החל הגורו להסביר את תפיסת עולמו, אולם פעם אחר פעם נדחף הפרופסור לדבריו בטורדניות עם דעותיו שלו. כאשר ניגש איש הרוח למזוג את התה לכוסו של המלומד, הוא לא הפסיק גם כאשר הכוס הייתה מלאה עד סופה. בתגובה לכך, הזדעק הפרופסור: 'הכוס מלאה מדי! שום דבר כבר לא יכול להיכנס אליה'. 'כמו הכוס הזו…', השיב הגורו, 'כך אתה מלא בדעותיך והשערותייך. לא תוכל ללמוד דבר אם לא תרוקן ראשית את הכוס שלך'."
סיפור כוס התה הוא הרעיון המרכזי שמאחורי שם האלבום וגם התכתבות ברורה עם שם תקליטו המצליח ביותר של סטיבנס – Tea For The Tillerman. אך בנוסף להקשר המילולי המורגש, יוסוף איסלאם מביע באמצעות המשל הזה את תחושותיו לגבי מיקומו החברתי. כמו הגורו, מאמין איסלאם כי השקפתו הנאורה נתקלת במדיניות סתימת פיות של התקשורת, ואי לכך גם של החברה. אמונתו האיסלאמית וההתבטאויות בצילה, מוטות ומעוותות על ידי התקשורת, ומוצאות מהקשרם. זהו הקונטקסט העיקרי לקאבר Don’t Let Me Be Misunderstood.
An Other Cup מגיש את השקפתו ואמונתו של איסלאם דרך הערוץ התקשורתי היחיד שעוד נשאר לו עם החברה המערבית- המוסיקה. למרות התוכן הטרחני משהו, בתחום המוסיקלי המצב יותר נינוח ואוורירי. הקול מתעלם בהירואיות משלושת העשורים האחרונים ומזכיר את הימים שקאט סטיבנס עוד היה בסביבה; הלחנים קליטים ובהחלט טובים כשירי פופ רגועים; והנגינה האקוסטית מספקת פשטות כובשת והרבה חום.
איסלאם לא חושש מערבוב סגנוני, ובמספר שירים, מצליח ליצור נוסחאות טובות במיוחד: אחרי השלישייה הפותחת מגיח One Day At A Time ומרגיע עם פולק ניק דרייקי; הקאבר ל-Don’t Let Me Be Misunderstood נמצא בדיוק במקום כדי להוריד את מפלס המתקתקות עם טון קצת יותר כבד; I Think I See The Light הוא שילוב של בוסה נובה, ג'אז ורוק וכנראה גם השיר הטוב באלבום; ו- Whispers From A Spiritual Garden, שמגיע מיד אחריו, הוא השיר הרוחני שבחבילה, עם השפעות מזרחיות מורגשות.
למרות שלעיתים הרוחניות סוחפת את איסלאם לשירי פרווה ממותקים וחסרי עוקץ (Greenfields, Golden Sands שסוגר את האלבום הוא הדוגמא הטובה ביותר לכך), נראה כי בסך הכל, הוא מצליח ליצור מספיק שירים טובים כדי לשמור על העניין המוסיקלי לאורך כל האלבום.
מזווית אחת, העיסוק המרובה בכוסות, רוחניות ושדות ירוקים, בהחלט מייגע ומתאים יותר לאולמי חתונות. מזווית אחרת, בכל זאת מדובר בקאמבק ראוי להערכה של קאט סטיבנס, ובכל זאת An Other Cup מספק מספר שירים טובים. במצבים כאלה, חשוב לדעת להסתכל על חצי הכוס המלאה.