פריחה בעור, שמכונה לעיתים גם תפרחת בעור, מתפתחת בעקבות דלקת, זיהום או גירוי. הפריחה מאופיינת באדמומיות, גרד, נפיחות מסוימת ונגעים אופייניים בעור. אזור העור שעליו מופיעה הפריחה יכול להיות חם ורגיש למגע.
פריחה בעור נפוצה מאד אצל ילדים או מבוגרים, אך במרבית המקרים לא מדובר במצבים מסכני חיים והפריחה תחלוף מעצמה בתוך כמה ימים ללא טיפול. אולם במקרים נדירים, הפריחה בעור עלולה להוות סימן למחלה מסוכנת.
אצל ילדים, הפריחות בעור נפוצות מאד וכוללות תפרחת חיתולים, פריחה בקפלי עור לחים או דלקת עור אטופית (אסטמה של העור). עם זאת, לרוב פריחות אלה אינן משמעותיות מבחינה בריאותית.
פריחה יכולה להופיע בכל מקום בגוף, בצורה מקומית או מפושטת על גבי אזורים נרחבים על גבי העור. לרוב, פריחה מפושטת בכל הגוף נובעת ממחלה ויראלית או תגובה אלרגית. הפריחה יכולה להתפתח בפתאומיות, לרוב כתגובה אלרגית, או בהדרגה לאחר חשיפה חוזרת לחומרים מגרים.
• סדקים בעור.
• יובש או קשקשת בעור.
• נגעים או פצעים שונים בעור (פצעים מוגלתיים, נגעים מוגבהים מהעור או שלפוחיות).
• נפיחות בעור.
• הפרשות צלולות או מוגלתיות מאזור הפריחה.
מתי פריחה בעור מעידה על בעיה חמורה יותר?
• קיימת רגישות חמורה למגע באזור הפריחה.
• נפיחות משמעותית.
• עלייה בחום בגוף.
• הפריחה מופיעה בעקבות שימוש בתרופות.
• כאב או תחושת מחנק בגרון.
• פסים אדומים המתפשטים מאזור הפריחה.
סיפור משפחתי של אלרגיה או אסטמה מעלה את הסיכון להתפתחות פריחה בעור עקב תגובה אלרגית או רגישות. בנוסף, בילוי ממושך בטבע עלול להוביל לפריחה עקב עקיצות חרקים או חשיפה לצמחים מגרים, כדוגמת סרפד.
• תגובה אלרגית לבעלי חיים, תרופות שונות או למזון.
• זיהומים חיידקיים (אימפטיגו).
• שפשוף עור מוגבר, למשל כתוצאה מפעילות מאמצת בביגוד לא מתאים.
• זיהומים פטרייתיים (שפשפת, פטרת בכף הרגל, זיהומים פטרייתיים המועברים מכלבים וחתולים).
• עקיצות חרקים כמו קרציות, פשפשים, עכבישים ויתושים.
• זיהומי טפילים כמו גרדת (סקאביאס).
• חשיפה ממושכת לחום, לחות וחומרים מגרים, כמו שקורה בפריחת חיתולים.
• תופעות לוואי של תרופות שונות.
• אקנה – פצעוני אקנה מתפתחים לרוב על גבי עור הפנים, הצוואר והגב.
• זאבת (לופוס) – מחלה אוטואימונית שמאופיינת בפריחה בצורת פרפר על גבי הלחיים ומעל גשר האף.
• מחלת Lyme – גורמת לפריחה אופיינית בצורת "קליעה למטרה".
• חצבת – מחלה ויראלית מסוכנת, שגורמת לחום גבוה מאד, שיעול ונזלת ולפריחה אופיינית בעור בצורת כתמים אדומים גדולים בכל הגוף, שמתמזגים ביניהם לפעמים.
• פסוריאזיס – אזורי אדמומית מוגדרים בעור שלרוב מכוסים בקשקשים.
זהירות! פריחות בעור אשר אינן מטופלות, מהוות קרקע פורייה לזיהומים משניים של וירוסים, פטריות וחיידקים, כמו במקרה של שנית (סקרלטינה). גירוד העור באזור הפריחה, חשיפה לחום וללחות מחמירים את מצב הפריחה ומעכבים את הריפוי שלה.
מתי הפריחה בעור מחייבת לפנות לרופא?
• כאשר הפריחה לא מגיבה לטיפול בייתי (היגיינה, שטיפות ומשחות מרגיעות).
• כאשר הפריחה אצל ילדים מפושטת באזורים נרחבים של הגוף או מופיעה באזורים כגון: מפשעה, עיניים, כפות הגפיים.
• אם יש תחושת גירוד מתמידה ועיקשת.
• אם מופיעים סימנים של זיהום מקומי – אודם, נפיחות, כאב למגע וחום מקומי.
• בעקבות נטילת תרופה חדשה או עקיצות חרקים.
• אם יש אחד מהסימנים הבאים: חום, קשיים או צפצופים בנשימה.