שועל אפור פטאגוני תכונות, בית גידול, סכנת הכחדה / ביולוגיה | Thpanorama - הפוך את עצמך טוב יותר היום!
ה שועל אפור פטגוני (Lycalopex griseus) הוא יונק שליה השייך למשפחה Canidae. הוא מופץ על שני הצדדים של רכס הרי האנדים, מכסה את המדינות של צ 'ילה וארגנטינה. זה הוצג בשנת 1953 על האי טיירה דה פואגו. הכוונה היתה לשלוט בארנבות אירופיות שהפכו למין מזיק לאקולוגיה של האזור.
עם זאת, חיה זו השפיעה על עולם החי של האזור הזה, מתחרים על שטחים ואוכל עם Culpeo פוקס. זה בדרך כלל מיושב במגוון אזורים, החל מ גובה פני הים עד 3000 מטרים של גובה. בטווח זה הוא מעדיף ערבות, שיחים פתוחים, שטחי חוף ומדבריות.
גודל השועל האפור הפטגוני יכול לנוע בין 70 ל -96 ס"מ, כולל הזנב. המעיל אפור צהבהב, עם שערות שחורות ולבנות על הגב. רגליו חומות אדמדמות ויש להן כתם כהה על הירך המאפיין את המין.
בנוסף לשועל האפור הפטגוני, חיה זו ידועה גם בשם שועל אפור קטן, פמפה פוקס, סנאי או פמפה אפור אפור.
בדרך כלל, קניד זה מציג הרגלים בודדים. עם זאת, בעונת ההזדווגות הזכר מצטרף לנקבה כדי לגדל את הגורים יחד. השועל האפור הפטגוני יכול להיות פעיל במשך כל היום, אבל רוב הזמן הוא מבצע את פעילותו בלילה או בשעת בין הערביים.
הארגון החברתי הוא זוג מונוגמי, להיות מסוגל להיות משלימים על ידי נשים אחרות המסייעות עם החינוך. באותה קבוצה גם לחיות כמה זכרים, יחסים פוליגמיים עשויים להתרחש.
ה Lycalopex griseus יש לה גוף מוארך, שאורכו, לא כולל הזנב, יכול לנוע בין 40 ל 68 ס"מ. המשקל נע בין 2.5 ל 4.5 ק"ג. הזנב הוא עבות וארוך, המייצג כ -40% מהאורך הכולל של החיה.
השלד רזה, עם איברים מוארכים. מאוחר יותר הם יותר מאשר מינים canid אחרים, נותן החיה דחיפה נוספת כאשר הוא צריך לזנק על טרף.
לכל הרגליים יש רפידות המאפשרות ריפוד ומפולות, ובכך להגן על המפרקים ועל עצמות הגפיים. בנוסף, מבנים אלה למנוע את אובדן חום הגוף, בעוד הם יכולים להציע קצת מידע סנסורי שיכול לשמש לציד.
כדי לתרום לשמירה על החום הפנימי של האורגניזם, השיער קצר מכסה כמעט 30% של הגוף של השועל האפור הפטגוני. לכן, זה יכול להימצא בחלקים מסוימים של הפנים, כגון הפה, השטח העליון של הראש סביב העיניים.
בנוסף לאזורים אלה, שבהם אובדן החום מסייע לגוף החיית להתקרר, המעיל הקצר ממוקם גם על הרגליים והאוזניים.
המעיל אפור צהבהב, אם כי על הגב הוא בדרך כלל יש כמה שערות בשחור לבן. כמה מהם יש את ההבחנה של להיות לבן בבסיס שחור בסוף.
רגליו של השועל האפור הפטגוני הן בצבע חום אדמדם, עם כתם כהה על כל ירך. הזנב הוא עבה וארוך, המציג רצועת גב ואת נקודה על קצה שחור. הבטן אפורה חיוורת.
הראש גובל בלבן, ולסנוט יש גוון אפור כהה. באזור הלסת יש נקודה שחורה ניכרת מאוד.
הפנים צרות. בתוכו שתי אוזניים גדולות וחרטום מחודד. העיניים ממוקמות בחלק הקדמי, ומספק את החיה עם ראיית המשקפת, חשוב מאוד לצוד טרף שלה.
השיניים הטוחנות גדולות, כשההיפוקונוס בולט. זה, יחד עם cingulum לשוני, נותן השיניים האלה צורה מעוקלת. השיניים קרנזי יש protoconus יוצאת מן הכלל, בהשוואה לממדים של שאר השן.
זהו מין השייך לחרוט הדרומי של דרום אמריקה. גיאוגרפית, Lycalopex griseus היא תופסת רצועה על צלע רכס הרי האנדים, מכסה את צ 'ילה וארגנטינה.
בארגנטינה, היא ממוקמת באזור הצחיח-למחצה המערבי, ממרגלות הרי האנדים ועד למרידיאן של 66 מעלות מערבה, המשתרעת לכיוון החלק הדרומי של הריו גרנדה, המגיעה אל החוף האטלנטי.
מין זה ממוקם במחוזות ארגנטינה של סלטה, Jujuy, Catamarca, טוקומאן, לה ריוחה, סנטיאגו דל אסטרו וסן חואן. בנוסף, הם משתרעים ממערב לה פמפה ו סן לואיס, מנדוזה, Neuquén, סנטה קרוז, ריו נגרו, Chubut ו טיירה דל Fuego.
ההפצה בשטח הצ'יליאני נע בין מחוז אטקמה למיצר של מגלן וטיירה דל פואגו, שם הוצגה ב -1951 כדי לנסות לשלוט בשריפה של Oryctolagus cuniculus.
הנוכחות של Lycalopex griseus בחוף הדרומי של פרו זה יכול להציע תת-מינים חדשים, כי זה ממוקם מצפון למיקום המסורתי שלה. בנוסף לכך, הוא מופרד מתת-מינים אחרים, בשל המכשול הביוגיאוגרפי המהווה את המדבר אטקמה, בצפון צ'ילה..
בצ'ילה, השועל האפור הפטגוני יכול לחיות ליד אזורים עירוניים. עם זאת, הוא מעדיף את המגזרים הכפריים של דרום ומרכז הארץ. זה כולל גם את אלה קרוב לחוף ואלו באזור pre-cordillera.
מין זה מתגורר בדרך כלל בשיחים, שדות מרעה, הרים נמוכים ומישורים, בהם צמחייה כגון סטיפה ספיי., פסטוקה ספ. o אנטארקטיקה. בכמה הזדמנויות זה כבר לראות ביישובים עם גבהים בין 3500 ו 4000 מטרים.
הוא ממוקם גם באזורים צחיחים וצחיחים למחצה. למרות שזה לא מקובל לראות את השועל האפור הפטגוני במערכות אקולוגיות צמחייה צפופה או בגיאים, בדרך כלל הוא תכופות אותם בחיפוש אחר כמה פירות.
את chillas, כפי שהוא ידוע גם Lycalopex griseus הם סובלניים לשינויים אקלימיים קיצוניים. עדות לכך היא היכולת לפתח הן באזורים יבשים וחמים, כמו גם באזורים לחים וקרים. זהו המקרה של טיירה דל פואגו, עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של 7 מעלות צלזיוס.
אוכלוסיית השועל האפור הפטגוני ירדה בהדרגה. כתוצאה מכך, האורגניזמים הבינלאומיים של ההגנה על היצורים החיים, כוללים את בעל החיים הזה בתוך המין שמגיע לו תשומת לב מיוחדת.
זו הסיבה Lycalopex griseus נראה כי היא משלבת את הרשימה האדומה של ה- IUCN, מקוטלגת כמו קניד במצב של סיכון נמוך יותר.
ישנן מספר סיבות אשר גרמו ירידה זו האוכלוסייה. ראשית, בעלי חיים אלה נרדפים למכור את עורותיהם בשוק. ההערכה היא כי בין 1980 ל 1983, יותר מ 382,000 עורות יוצאו מארגנטינה. רובם נשלחו לשווייץ, לאיטליה ולמערב גרמניה.
כמו כן, השועל האפור הפטגוני נחשב על ידי החקלאים כאיום, כך הוא נרדף. הסיבה לפעולה זו היא כי זה חיה תוקפת את הכבשים, עופות בעלי חיים של חוות ליד בית הגידול הטבעי שלהם.
השועל האפור הפטגוני נכלל בנספח II של CITES. בארגנטינה היא מוגנת במלואה בסן לואיס ובקטאמריקה. עם זאת, ב 5 המחוזות הקונטיננטליים של טיירה דל פואגו ופטגוניה, ציד ומסחור של העור הם פעילויות משפטיות.
על פי החוק הצ'יליאני, כל האוכלוסיות של Lycalopex griseus ממדינה זו הם מוגנים, למעט אלה המתגוררים בטיירה דה פואגו. שם הם נחשבים למין שגורם נזק חמור, שכן הוא תוקף בעלי חיים אחרים, גרימת חוסר איזון אקולוגי.
מין זה מגיע לבגרות מינית כשנה לאחר הלידה. ההזדווגות מתרחשת בדרך כלל בין החודשים אוגוסט ואוקטובר. ההיריון נמשך בדרך כלל סביב 53 ו -58 ימים, ולאחר מכן הם נולדים בין 4 ל -6 תינוקות.
חודש לאחר הלידה, הצעירים מתחילים לעזוב את המאורה. עם זאת, זה לא רק עד 6 או 7 חודשים כאשר הם עוברים לאזורים אחרים. כמו שאר היונקים, הנקבה של מין זה יונק את הגורים שלה, בערך 4 או 5 חודשים.
המחקרים שבוצעו פטגוניה על תהליך הרבייה של L. Griseus הם מציינים כי מערכת ההזדווגות היא מונוגמית. בחודש זה, זוג מצטרף לשחזר, שמירה על הטריטוריה שלהם במשך זמן רב. שאר הנקבות של הקבוצה יכלו לסייע בגידול הגורים.
בנוסף, במערכת הורות שיתופית זו, שני ההורים מעורבים בטיפול בגורים. הזכר גם עוזר לספק מזון לכל המשפחה כי הוא גדל.
התנהגויות אינטגרציה אלה תורמות לקבוצה, ומאפשרות, בין היתר, שהן יכולות לשרוד יותר גורים במיטה.
שועלים אפורים פטגוניים הם אוכלי כלבים. בין המינים שמרכיבים את הדיאטה הם בעלי חיים שונים, כגון ארנבות, ציפורים, חרקים, לטאות, עקרבים, מכרסמים וצפרדעים. עיזים וכבשים הם לא חלק חיוני של דיאטה פוקס אפור אפור, למרות שהם יכולים לאכול את הנבלות שלהם.
הדיאטה של Lycalopex griseus זה משלים עם זרעים וכמה פירות, ביניהם ליתיום קאוסטיקה, Cryptocarya אלבה ו Prosopanche spp. בנוסף, הם צורכים עשבים dicotyledons.
מומחים באקולוגיה למזון מצביעים על כך שכמה אוכלוסיות של מין זה הן אופורטוניסטיות. לפיכך, השועל האפור הפטגוני לוקח את האוכל על פי הזמינות של אלה בבית הגידול.
קבוצות אחרות מדגימות התנהגות סלקטיבית כלפי טרף. לכן, הם צורכים אותו בשפע, לא משנה כמה יש. אפילו, זה אפשרי כי אוכלוסייה יכולה להיות שני התנהגויות, בהתאם לנסיבות הסביבה שבה הוא נמצא..
התזונה שלך יכולה להשתנות באופן עונתי. במהלך החורף, ארמדילים ומכרסמים הם כנראה הטרף האהוב עליהם, למרות שהם יכולים גם לאכול נבלות. בסתיו, פירות יער הם אחד המאכלים האהובים.
הוא משתנה גם בכל אחד מהמרחבים הגיאוגרפיים השונים שבהם הוא מתגורר. בפוקלנד, 80% מהתזונה של החיה הזאת מיוצגת על ידי יונקים וציפורים. מצפון ומרכז צ'ילה הדיאטה נוצרת במיוחד על ידי מכרסמים.
בארץ האש, המרכיבים העיקריים של הדיאטה הם פירות ברבריס בוקסיפוליה וחיות קטנות. כאשר הוא חי את הערבות, הוא צורף ארנבות ו נבלות, ואילו באזורים אלה של רוחב התחתון לאכול מכרסמים.
1. Lucherini, מ '(2016). Lycalopex griseus. רשימה אדומה של האיומים המאיימים. שחזר מ iucnredlist.org.
2. קנופ, ק. (2003). Lycalopex griseus. אינטרנט גיוון בעלי חיים. מקורו ב- animaldiversity.org.
3. ויקיפדיה (2019). דרום אפריקני אפור שועל. מקור: en.wikipedia.org.
4. מאגר מידע פולשני גלובלי (2019) פרופיל המינים: Lycalopex griseus. מתוך iucngisd.org.
5. טבעי. (2019). אפור אפור פוקס (Lycalopex griseus). מקורו ב- inaturalist.org.
6. אלנה ויואר, ויקטור פאצ'קו (2014). מדינת השועל האפור Lycalopex griseus (גריי, 1837) (ממליה: Canidae) בפרו. Scielo. משוחזר מ scielo.org.pe.
7. המשרד לאיכות הסביבה. ממשלת צ'ילה (2019). Lycalopex griseus. מלאי לאומי של מינים צ'יליאנים. מקור: http://especies.mma.gob.cl.
8. Muñoz-Pedreros, A & Yáñez, José & Norambuena, Heraldo & Zúñiga, אלפרדו. (2018). דיאטה, סלקטיביות תזונתי וצפיפות של דרום אמריקה גריי פוקס, Lycalopex griseus, במרכז צ'ילה. שער מחקר. מקורו של Researchgate.net.