בפני בקשה לעיון חוזר אותה הגיש המבקש (המשיב בבקשה המקורית), להורות על שינוי מקום מעצר הבית בו הוא נתון, בבית דודתו בקרית אתא וחזרתו לעיר אילת, תחת פיקוח אותם מפקחים נחתומים בעניינו על ערבות צד ג להבטחת תנאי שחרורו וזאת למעט הדודה.
המבקש שוחרר, בהסכמה, ביום 26.10.15, זאת לאחר שהצדדים הגיעו להסדר דיוני בתיק העיקרי, במסגרתו הודה בכתב אישום מתוקן בעבירות של הספקת סם מסוג חשיש והחזקת סם שלא לצריכה עצמית מסוג חשיש וקנבוס.
הבקשה לעיון חוזר, הוגשה עוד בטרם חלף חודש ימים מיום שחרורו של המבקש והמשיבה (המבקשת בבקשה המקורית), עתרה לקבלת תסקיר מעצר שיבחן את ההקלות המבוקשות בטרם תמסור תגובתה. לאחר תגובת המשיבה עתר ב"כ המבקש להורות על החזרת המבקש לבית הוריו באילת ולחילופין ביקש כי יתקבל תסקיר מעצר, על ידי קצינת המבחן המטפלת במבקש במסגרת התיק העיקרי.
בית המשפט הורה על קבלת תסקיר מעצר, אולם דעת המבקש לא היתה נוחה מהחלטה זו והוגש ערר על כך לבית המשפט המחוזי, אשר נדחה על הסף, תוך אמירות ברורות ונוקבות של בית המשפט המחוזי (כבוד השופט א' אינפלד) באשר לעצם הגשת הבקשה, כשחלף זמן קצר ביותר מיום שחרורו.
כבוד השופט אינפלד, אף הבהיר כי לטעמו לא היה מקום אף להפנות את המבקש לקבלת תסקיר, בשים לב לעוצמת המעצר ויש לבחון היטב, גם לאחר קבלת התסקיר, האם יש מקום להיעתר לבקשה זו של המבקש להחזירו, למקום בו בוצעו העבירות החמורות.
שירות המבחן הגיש תסקיר מעצר בעניינו של המבקש, תוך שהוא ממליץ על שינוי מקום מעצר הבית של המבקש וחזרתו לעיר אילת, כמבוקש על ידי המבקש בבקשה לעיון חוזר.
ב"כ המבקש עתר לקבל את המלצות התסקיר ואילו ב"כ המשיבה עתרה שלא לשנות את תנאי השחרור, על אף האמור בתסקיר וזאת בשים לב לחלוף הזמן הקצר מאז בוצעו העבירות ושחרור המבקש בתנאים, לאור האמור על ידי כבוד השופט אינפלד בערר שהגיש המבקש ובשים לב לכי מבוקש להחזירו לעיר בה בוצעו העבירות.
בתסקירו תיאר שירות המבחן את הקשר עם המבקש והעובדה כי מעוניין בהשתלבות בקבוצה טיפולית ונמצא בשלבים ראשונים של הכרה באשר למצבו . יחד עם זאת ציין שירות המבחן כי בשלב זה מדובר במוטיבציה חיצונית ומבלי שהמבקש מבין את חומרת מעשיו ואת הצורף בטיפול מעמיק בדפוסי השימוש בסמים. שירות המבחן ציין כי בדיקת סם שנערכה למבקש נמצאה נקיה מסמים.
באשר לחלופות המוצעות, התרשם שירות המבחן כי הללו מבינות היטב את המוטל עליהן, ויש בכוחן כדי להציב גבולות ברורים למבקש, הגם שניכר כי נוטות להגן על המבקש ומשליכות את האחריות על גורמים חיצוניים.