ויסגר בשר תחתנה. דרשו ז"ל כיון שנבראת אשה נברא שטן עמה, מתחלת הספר וע"כ לא תמצא אות סמ"ך ללמדך שכיון שנבראת אשה נברא שטן עמה, וא"ת הסובב, ההוא בנהרות כתיב.
"ויסגור בשר תחתנה". אמרו במדרש (בר"ר יז.ו) שלא נמצא סמ"ך בתורה עד שנבראה האשה לפי שנברא השטן עמה. ויש ליתן טעם למה דווקא סמ"ך יותר מן ט' או נ' לפי שסמ"ך לשון סמיכה להורות כי מצד האשה צריך האדם לסמיכה כי ה' סומך ידו שלא יפול במצודתה כמ"ש (משלי יט.יד) ומה' אשה משכלת, וסומך ידו גם שלא יפול בידי יצרו הרע כארז"ל (קידושין ל:) אלמלא הקב"ה עוזרו אינו יכול לו. וסמיכה זו רמוזה בפסוק ויסגור בשר תחתנה, שהקב"ה סוגר בעדו שלא יכשל בה, מלשון ויסגור ה' בעדו דהיינו סגירה של הצלה. ומ"ש ויבן ה' את הצלע. הזכיר לשון בנין להורות שאין צריך בזיווג זה כי אם לכדי שיהיה העולם בנוי ולא חרב כמ"ש (שם ל.ג) ואבנה גם אנכי ממנה. שע"י הבנים נקרא האדם בנוי וכן בן נגזר מלשון בנין כמו שפירש"י לקמן ע"פ ויולד בן (שם ה.כח).
ויפל ה' אלהים תרדמה. בשעה שברא הקב"ה אדם הראשון, טעו מלאכי השרת ובקשו לומר לפניו "קדוש". משל למה הדבר דומה? למלך ואיפרכוס שהיו בקרונין, והיו בני המדינה מבקשין לומר המנון, ולא היו יודעין איזה הוא. מה עשה המלך? נטלו ודחפו והוציאו חוץ לקרונין, וידעו הכל שהוא איפרכוס. כך עשה הקב"ה, הפיל עליו שינה וידעו הכל שהוא אדם, שנאמר: "חדלו לכם מן האדם אשר נשמה באפו".
ויפל ה' אלהים תרדמה, תחילת מפלות שינה, דמך ליה לא לעי באורייתא, דמך ליה לא עביד עבידא. שלש תרדמות הן: תרדמת שינה, ויפל ה' תרדמה. תרדמת נבואה, "ותרדמה נפלה על אברם". תרדמת מרמטה, "אין רואה ואין יודע ואין מקיץ כי כולם ישנים כי תרדמת ה' נפלה עליהם". ויש אומרים אף תרדמה של שטות, "כי נסך עליכם ה' רוח תרדמה ויעצם את עיניכם". שלש נובלות הן: נובלות מיתה שינה, נובלות נבואה חלום, נובלות העולם הבא שבת. ויש אומרים: נובלות אורה של מעלה גלגל חמה, נובלות חכמה של מעלה תורה.
ויקח אחת מצלעותיו, מבין ב' עלעוהי. "תחתיה" אין כתיב כאן אלא תחתנה. מתחילת הספר ועד כאן אין כתיב סמ"ך, כיון שנבראת חוה נברא סטן. אם יאמר לך אדם: "הוא הסובב את כל ארץ החוילה"? אמור לו: בנהרות הכתוב מדבר. תחתנה, עשה לו נוי לתחתיתו, שלא יתבזה כבהמה, עשה לו מנעול ואפיפורן כבוש עליו, שלא יהא מצטער בשעה שהוא יושב. עשה לו כסתות, עשה לו קבורה, עשה לו תכריכיו.
מטרונא שאלה את ר' יוסי: למה בגנבה? אמר לה: משל אם הפקיד אדם אצלך אונקיא של כסף בחשאי, והחזרת לו ליטרא של זהב בפרהסיא, זו גנבה? אמרה לו: ולמה במטמונית? אמר לה: בתחילה בראה לו וראה אותה, והפליגה ממנו וחזר ובראה לו פעם שניה. אמרה לו: מוספת אני על דבריך; אמורה הייתי להנשא לאחי אמא, ועל ידי שגדלתי עמו בבית נתכערתי בעיניו, והלך ונשא לו אשה אחרת, ואינה נאה כמותי. מעשה בחסיד אחד שהיה נשוי לחסידה אחת ולא העמידו בנים. אמרו: אין אנו מועילין להקב"ה כלום. הלך וגירשה, הלך זה ונשא רשעה אחת ועשתה אותו רשע, והלכה זו ונשאת לרשע ועשתה אותו צדיק, הוי שהכל מן האשה.
שאלו את ר' יהושע: מפני מה איש יוצא ופניו למטה, ואשה יוצאה ופניה למעלה? אמר להם: האיש מביט למקום ברייתו, והאשה למקום ברייתה. מפני מה האשה צריכה להתבשם, והאיש אין צריך להתבשם? אמר להם: אדם נברא מן האדמה, והאדמה אינה מסרחת; וחוה נבראת מעצם, אם תניח בשר ג' ימים בלא מלח מיד מסריח. מפני מה אשה קולה הולך והאיש אין קולו הולך? אמר להם: אם תמלא את הקדרה בשר אין קולה הולך, וכיון שאת נותן לתוכה עצם מיד קולה הולך. מפני מה האיש נוח להתפתות ואין האשה נוחה להתפתות? אמר להם: אדם נברא מאדמה, כיון שאתה נותן לתוכה טיפה אחת של מים מיד היא נשרית; וחוה נבראת מעצם, אפילו אתה שורה אותו כמה פעמים אינו נישור. מפני מה האיש תובע באשה ואין האשה תובעת באיש? אמר להם, ממשל למה הדבר דומה? לאחד שאבד אבדה; הוא מבקש אבדתו, ואבדתו אינה מבקשתו. מפני מה האיש מפקיד זרע באשה ואין האשה מפקדת זרע באיש? אמר להם: לאחד שהיה בידו פקדון, מבקש אדם נאמן שיפקדנו אצלו. מפני מה האיש יוצא וראשו מגולה, והאשה יוצאה וראשה מכוסה? אמר להם: לאחד שעבר עבירה והוא מתבייש מבני אדם, לפיכך יוצאה וראשה מכוסה. מפני מה מהלכות אצל המת תחילה? לפי שהן הביאו מיתה לעולם. מפני מה ניתן לה מצות נדה? לפי ששפכה דמו של אדם הראשון. מפני מה ניתן לה מצות חלה? על ידי שקלקלה אדם הראשון, שהיה גמר חלתו של עולם. מפני מה ניתן לה מצות נר שבת? על ידי שכבתה נשמתו של אדם, שקרוי "נר ה' נשמת אדם".
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:בראשית ב כא.
אדם היה בוגר עם זקן וגם והנקבות שאלוהים הביא לפניו היו בוגרות. הם לא עברו את תהליך החתמה/הטבעה/התקשרות בילדותם, כי לא היו להם הורים, ולכן הם לא הכירו אחד את השני כבני זוג. כך קרה שאדם לא בחר 'לקרוא להן בשם', ולשאת אחת מהן.
כדי לפתור את הבעיה הזאת, אלוהים החליט ליצור אישה בצורה שונה, וכך היא תראה את אדם מילדות ותראה בו אדם מהשבט שלה שמתאים לנשואין.
האם נס מתרחש “מעל הטבע“?
היום אנחנו מבינים מה אלוהים עשה. אולם קשה להבין את הדיוק הרפואי המופיע בתורה כאשר לעורכים לא היה מושג על כל התהליך הזה.
הוא נתן סם הרדמה לאדם וגרם לו ללכת לישון ולאבד את ההכרה.
האדם ישן חזק לזמן ארוך.
אלוהים חתך את עורו של אדם, ניתק חלק מצלע כדי להוציא בזהירות ובלי לפגוע בתאי מח-העצמות, מספר תאי גזע.
חיטא וניקה את מקום החתך.
תפר ואיחד חזרה את העור החתוך כדי לאפשר לתאי הגוף להתאחות בצורה מושלמת.
העיר את האדם לאחר הניתוח וחיטוי הפצע.
סביר שמשך מספר ימים בדק וחיטא את הפצע שהגליד והחלים.
יכול להיות שהיום יעשו את הניתוח בעזרת מזרק לתוך העצם ושאיבת מח העצמות, אבל התהליך הזה יכול להיות יותר מדי דראסטי לתאים ויפגע בהם.
התאור המדויק הזה מוכיח שאלוהים הסביר לאדם וכותב הסיפור בצורה מדעית איך הדבר נעשה, כי אין אפשרות שבני אדם פרימיטיבים ימציאו כזה סיפור מדעי בעצמם. בתמונות בפרמידות ניתן להבין שהמצרים הקדמונים ידעו לעשות ניתוחים ולאחות עצמות שבורות, אבל בטוח שהם לא ידעו ליצור אדם ממח העצמות.
כדי ליצור אישה מתא של גבר, אלוהים היה צריך להסיר את הY כרומוזום, ולהעביר X כרומוזום מתא אחר. כך אלוהים יצר תא עם הצרוף XX שמזה תווצר אישה.
סביר שאלוהים הכין מספר תאים כאלה, שתל את החומר הגנטי במספר ביציות של חיה מתאימה, ושתל את הביציות המופרות בחיה, או גידל את זה במעבדה.
נולדו מספר תינוקות ואלוהים בחר את מי לגדל לאישה. האישה הזאת למעשה מבחינה גנטית היתה זהה לאדם. הם כאילו היו תאומים זהים.
סביר שאלוהים הביא את התינוקת בגיל צעיר לאדם כדי שהם יתקשרו ויכירו אחד את השני בבני משפחה ושבט, ולא יקרה מה שקרה כאשר אדם לא קרא בשם לנקבות שהוצגו בפניו.
אדם באמת חשב שהיא תוצאה שלו, וקרא לה שם: "זֹאת הַפַּעַם עֶצֶם מֵעֲצָמַי וּבָשָׂר מִבְּשָׂרִי. לְזֹאת יִקָּרֵא אִשָּׁה, כִּי מֵאִישׁ לֻקְחָה זֹּאת" (ביאור:בראשית ב כג). השימוש במילה "הַפַּעַם", מראה שאדם הבין שהנקבות שאלוהים הראה לו היו יכולות להיות בנות זוג שלו, אבל בגלל שהן לא רצו בו, אז הוא לא רצה בהן.
נראה בהמשך, שרק כאשר האישה הסתכנה למענו, והביאה לאדם פרי יפה, כמתנת אהבה, רק אז הוא הבין שהיא אוהבת אותו כבן זוג, ועייניו נפקחו לאהוב אותה חזרה כאשתו ולא כחלק מעצמו. ואכן בהמשך, למרות העונש שהיא הביאה עליו, הוא מעניק לה שם חדש, שם אהבה גדולה, ככתוב: "וַיִּקְרָא הָאָדָם שֵׁם אִשְׁתּוֹ, חַוָּה: כִּי הִוא הָיְתָה, אֵם כָּל חָי" (ביאור:בראשית ב כ).
דפים בקטגוריה "בראשית ב כא"
אוחזר מתוך "https://he.wikisource.org/w/index.php?title=קטגוריה:בראשית_ב_כא&oldid=307555"