הֶן עָם כְּלָבִיא יָקוּם וְכַאֲרִי יִתְנַשָּׂא לֹא יִשְׁכַּב עַד יֹאכַל טֶרֶף וְדַם חֲלָלִים יִשְׁתֶּה (במדבר כג, כד).
אֵל מוֹצִיאוֹ מִמִּצְרַיִם כְּתוֹעֲפֹת רְאֵם לוֹ יֹאכַל גּוֹיִם צָרָיו וְעַצְמֹתֵיהֶם יְגָרֵם וְחִצָּיו יִמְחָץ. כָּרַע שָׁכַב כַּאֲרִי וּכְלָבִיא מִי יְקִימֶנּוּ מְבָרֲכֶיךָ בָרוּךְ וְאֹרְרֶיךָ אָרוּר (שם כד, ח-ט).
וְהָיָה שְׁאֵרִית יַעֲקֹב בַּגּוֹיִם בְּקֶרֶב עַמִּים רַבִּים כְּאַרְיֵה בְּבַהֲמוֹת יַעַר כִּכְפִיר בְּעֶדְרֵי-צֹאן-אֲשֶׁר אִם-עָבַר וְרָמַס וְטָרַף וְאֵין מַצִּיל. תָּרֹם יָדְךָ עַל-צָרֶיךָ וְכָל-אֹיְבֶיךָ יִכָּרֵתוּ.
וְהָיָה בַיּוֹם-הַהוּא נְאֻם-יְהוָה וְהִכְרַתִּי סוּסֶיךָ מִקִּרְבֶּךָ וְהַאֲבַדְתִּי מַרְכְּבֹתֶיךָ. וְהִכְרַתִּי עָרֵי אַרְצֶךָ וְהָרַסְתִּי כָּל-מִבְצָרֶיךָ. וְהִכְרַתִּי כְשָׁפִים מִיָּדֶךָ וּמְעוֹנְנִים לֹא יִהְיוּ-לָךְ. וְהִכְרַתִּי פְסִילֶיךָ וּמַצֵּבוֹתֶיךָ מִקִּרְבֶּךָ וְלֹא-תִשְׁתַּחֲוֶה עוֹד לְמַעֲשֵׂה יָדֶיךָ. וְנָתַשְׁתִּי אֲשֵׁירֶיךָ מִקִּרְבֶּךָ וְהִשְׁמַדְתִּי עָרֶיךָ. וְעָשִׂיתִי בְּאַף וּבְחֵמָה נָקָם-אֶת-הַגּוֹיִם אֲשֶׁר לֹא שָׁמֵעוּ.
הנבואה הזו של מיכה היא הדרך בה הוא מתאר את מה שנקרא חזון אחרית הימים. בדומה לפסוקים אחרים בהם הוא מתנבא על כתיתת החרבות לאתים והחניתות למזמרות, שמשמעותם הריסת כלי המלחמה בשל אי-הצורך בהם לעתיד לבוא, כך יהיה גם בהריגת סוסי המלחמה והמרכבות, הערים המבוצרות והמבצרים.
וְגָר זְאֵב עִם כֶּבֶשׂ וְנָמֵר עִם גְּדִי יִרְבָּץ וְעֵגֶל וּכְפִיר וּמְרִיא יַחְדָּו וְנַעַר קָטֹן נֹהֵג בָּם. וּפָרָה וָדֹב תִּרְעֶינָה יַחְדָּו יִרְבְּצוּ יַלְדֵיהֶן וְאַרְיֵה כַּבָּקָר יֹאכַל תֶּבֶן. וְשִׁעֲשַׁע יוֹנֵק עַל חֻר פָּתֶן וְעַל מְאוּרַת צִפְעוֹנִי גָּמוּל יָדוֹ הָדָה. לֹא יָרֵעוּ וְלֹא יַשְׁחִיתוּ בְּכָל הַר קָדְשִׁי כִּי מָלְאָה הָאָרֶץ דֵּעָה אֶת אדוני כַּמַּיִם לַיָּם מְכַסִּים.
בעוד האריה המופיע אצל מיכה הוא זה השולט על שאר החיות, וכל החיה הרואה אותו חוששת ממנו, האריה של ישעיהו גר יחד עם העגל והשור – ולא פוגע בהם. בדומה לכך שאומות העולם לא פוגעות בעם ישראל, כך האריה לא פוגע בחיות שאמורות להיות המזון שלו.
אז האם עם ישראל הוא כמו חיה טורפת או כמו חיה תמימה שרועה באחו?
הרבנים יואל בן נון ובני לאו נותנים בספרם 'ישעיהו' את התשובה הבאה: ההבדל בין הנבואות של ישעיהו ומיכה נובע ממחלוקת בין הנביאים. שני הנביאים הללו חיו באותה התקופה, וככל הנראה הדעה שלהם על המתרחש אקטואלית מתמיד, היות והתקופה היא ימי חזקיהו. מלך אשור כובש את שומרון, והוא מגיע לפאתי ירושלים, מאיים לכבוש גם אותה.
הנביא מיכה קורא למלך לצאת להילחם במלך אשור. הוא דורש ממנו להתנהג כמו אריה, לצאת למתקפת הגנה על הארץ, ואף דורש זאת בשם ה'. לעומת זאת, הנביא ישעיהו דורש ממנו להתנהג כמו כבש, כאשר מובטח לו שהחיות הטורפות לא יטרפו את הכבש. דווקא מי שמושווה לאריה הוא הקב"ה, והוא זה שיגן על עם ישראל.
נראה שהמצב הזה בו יש שני נביאים שליחי ה' שאומרים שני דברים שנראים הפוכים, הוא חריג. ברוב המקרים יש נביא אחד שהוא שליח ה', לעומת נביאי שקר שאומרים למלך מה שנוח לו לשמוע. ירמיהו, למשל, ניסה לומר למלך יהודה שעליו להיכנע לבבל כדי לשמור על ירושלים בשלמותה, ואילו היה מקשיב לו ולא לנביאי השקר – הייתה ירושלים ממשיכה לעמוד על תילה, ובית המקדש לא היה נחרב.
הדבר מראה כמה חסרים לנו נביאים בימינו. כיצד נדע מהו רצון ה', ומהו המהלך הנכון ביותר בתקופתנו, כאשר אין נביא שאומר לנו מה ה' רוצה מאיתנו? הקושי הוא בעיקר בתחומים שבהם השכל האנושי והניתוח המדיני והביטחוני אומר לעשות דבר אחד, בעוד הקב"ה התכוון למשהו אחר לגמרי.
שנזכה שישובו מהרה הנביאים להיות חלק מאיתנו, ונדע מתי עלינו להתנהג כמו אריות ומתי עלינו להתנהג כמו כבשים ולסמוך על ה' שהוא יעשה עבורנו.