מידי פעם המארח היושב משמאלי מוזג לי כוס בירה, מנסה לשוחח איתי בגמגומי האנגלית של שנינו, . שואל לשלומי. אם המנה טעימה. ממליץ על מנה נוספת, מסייע לי להעביר את המזון המוגש לצלחת שלי. מסביר לי על הרטבים שכדאי להשתמש בהם , או האם רצוני בתוספות למזון. וכד.
ותוך כדי הארוחה, ושתיית כמה כוסות בירה, אני מרגיש שהבירה "גינגדאו" משפיעה עלי, ואני צריך לשירותים.
בחוץ בפרוזדור מנסה לראות את סימן הלוגו המציין את מיקום השירותים. ואכן בסוף הפרוזדור, תוך כדי הליכה מצטרף אלי אחד האורחים היוצא מחדר האוכל מלווה אותי ומוודא שהכול איתי בסדר, אני עושה את צרכי. הוא ממתין לי בחוץ ומלווה אותי חזרה לחדר.
אני ניכנס לחדר. אוירה שונה ושקטה יותר. המבוגר המארח שיושב לשמאלי שואל אותי איך אני מרגיש ? והאם הכול בסדר, אבל הרגשתי אוירה מעט שונה.
אני שואל את עצמי . מה עשיתי עכשיו ? מה קרה. בסה"כ רציתי לצאת לשירותים. ואכן הקימה המהירה שלי. ועזיבת החדר בחדות ובמהירות המארחים הבינו שקרה לי משהו ?
לכן גם פעולה זו נראתה להם מוזרה ושונה. הכול נעשה ברוגע. בתנועות איטיות, הייתי אמור להודיע למארח שאני צריך ללכת. בעיניים לתת לכול הסובבים תחושה שאני רוצה לצאת. ובאווירה ובשפת הגוף לתת להם להבין שאני עומד לקום ולצאת מהחדר ולא בתנועה חדה ומהירה.
כן גם במצגות יש לדבר ולהסביר בטון רגוע ובטוח. באינטונציה ברורה פשוטה ובשליטה מלאה בחומר ובנעשה מסביב.
עמידה בטוחה. ובתנועות איטיות ללא הפתעות , תנועות ידיים מותאמות מלוות את המשפטים הנאמרים ומדגישות אותן.
הסתכל ושלוט בכול הנעשה בחלל החדר, מבט לאנשים ללובן העיניים, תן תחושה של שליטה בכול.