לטוקיו מלאת התרבות והאופי יש המון מה להציע ומסלול זה ייקח אתכם, תוך 5 ימים, לכל האטרקציות ואתרי החובה שאסור לכם לפספס בבירת יפן, החל ממבנים עתיקים, מרכזי קניות, מגדלי תצפיות על העיר, שכונות ורחובות יפייפים, מקדשים, שווקים, ארמונות, גנים ופארקים.
טוקיו היא חוויה תרבותית אמיתית, מעניינת ומרתק – היא שילוב קסום של תרבות עתיקה ומטרופולין מודרנית.
שוק זה מתקיים עוד מאז המאה ה16 והיה בעבר אחראי על מתן דגים טריים לטירת אדו (Edo Castle). זהו שוק פירות הים הסיטונאי הגדול ביותר בעולם – בכל יום, 400 סוגים של פירות ים נמכרים בכמות העולה על 700,000 טון של פירות ים בשנה. השוק מטפל בלמעלה מ2,000 טונות של דגים ופירות ים אחרים בכל יום. השוק נמצא במיקום מרכזי והמוצע למכירה שם הם דגים, פירות וירקות. למרות שבטוקיו ישנם 10 שווקים סיטונאיים – שוק זה הוא המוכר ביותר והפופולרי ביותר. השוק מספק מגוון של מוצרים, אבל הוא ידוע בעיקר בזכות מחלקת הדגים שלו.
אווירת השוק כוללת תנועה מתמדת של קטנועים, משאיות, קונים וספקים. למרות שהשוק לא נועד להיות אתר תיירותי, הוא הפך לתחנה פופולרית במסלולי תיירות, מכיוון שהוא מציע הצצה לחיי היומיום של המקומיים. מבקרים יכולים למצוא מרכז מידע בנושא דגים בשוק הפנימי, ליד שער קאצ’ידוקי (Kachidoki) ומרכז מידע פלאט צוקיג’י (Plat Tsukiji) באזור השוק החיצוני.
השוק פתוח ברוב הבקרים, פרט לחגים, ימי ראשון ובמספר ימי רביעי. דגי טונה במכירות פומביות נערכות לסוחרים בין השעות 5:30 בבוקר ל9:00 ולקראת השעה 13:00- השוק נסגר.
דרכי הגעה: תחנת Tsukijishijo (יציאה A2, שתי דקות הליכה לשוק) או Tsukiji (יציאה Honganji Temple, 10 דקות הליכה לשוק).
גיזנה הוא אחד מאזורי הקניות הרבים של טוקיו. זהו אזור מובהק של חנויות יוקרה, המתגאה בתואר אזור הנדל”ן היקר ביותר בטוקיו והוא עמוס בחנויות של כל השמות הגדולים באופנה. האזור מתמקד בצומת גיזנה 4-כרום (Ginza 4-Chrome) בצומת של רובע צ’ואו (Chuo), לא רחוק מהארמון הקיסרי (Imperial Palace). צ’ואו-דורי (Chuo-dori) והארומי-דורי (Harumi-dori) מצטלבים כאן ובימי ראשון אחר הצהריים, חלק מצ’ואו-דורי הופך לרחוב להולכי רגל בלבד. באזור יש מוזיאונים, בתי קפה, מסעדות, מועדוני לילה והמון, המון חנויות.
גינזה הוא ביתם של חנויות הכלבו הטובות ביותר של טוקיו כולל את “וואקו” (Wako), הממוקם בצומת גינזה. זהו, אולי, הכלבו העתיק ביותר של טוקיו ובוודאות הכלבו היוקרתי ביותר. באזור גינזה אתם יכולים למצוא חנויות של לואי ויטון, ארמאני, האחים ברוקס, ברבי, בולגארי, קרטייה, פראדה, דיור ושאנל, בין חנויות נוספות ורבות של מעצבי אופנה מפורסמים בעולם. תוכלו למצוא שם גם חנויות של אדידס, “אלפרד דנהיל גינזה” ו”חנות אפל גינזה”. ישנם מספר מתחמי קניות וחנויות כלבו גדולות, כגון “גינזה קור” (Ginza Core) – מרכז קניות אופנה, “האקוהינקאן טוי פארק” (Hakuhinkan) – חנות הצעצועים הותיקה ביותר ביפן, כלבו “האנקיו” (Hankyu), כלבו “מאצויה” (Matsuya), “מאצוזאקאיה” (Matsuzakaya) וקומפלקס הקניות “מוזאייק גינזה האנקיו” (Mosaic Ginza Hankyu). עוד צומת חשוב בגינזה הא מעבר החצייה סוקייאבאשי (Sukiyabashi Crossing), מעבר חצייה להולכי רגל והצומת של הארומי-דורי וסוטובורי-דורי (Sotobori-Dori).
חנות הכלבו “”סייבו” (Seibo) היא אחת מהחנויות במעבר החצייה סוקייאבאשי. בקומה השמינית של בניין סוני (Sony) במעבר החצייה סוקייאבאשי, תוכלו למצוא כל סוג של גאדג’ט שניתן להעלות על הדעת.
מלבד ההזדמנויות לקניות בגינזה, אתם יכולים לבקר גם במרפסת התצפית טוקיו קוטסו קייקאן (Tokyo Kotsu Kaikan observation deck), גלריית ניסן (Nissan Gallery), תיאטרון קאבוקיזה (Kabukiza Theatre), המקדש הבודהיסטי צוקיג’י הונגאנג’י (Tsukiji Honganji Buddhist temple) ושוק הדגים צוקיג’י (Tsukiji fish market).
מרחק הגעה: 1.1 קילומטרים, 14 דקות הליכה ברגל.
גנים יפים אלה היו בעבר חלק מטירת אדו (Edo Castle) בתקופת שלטונו של טוקוגאווה שוגונט (Tokugawa Shogunate) ושימשו כשטחי ציד. האמונה הרווחת היא כי הגנים נשתמרו בדיוק כפי שהיו בתקופת טוקוגאווה איאנארי (Tokugawa Ienari Era), לאחר שרשרת האירועים ” Meiji Restoration” (מהפכה שלטונית בה הוחזר הכח לכס הקיסרות) הגנים הפכו לחלק ממשק הבית הקיסרי והשם שונה להאמא-ריקיו (Hama-Rikyu, ארמון מבודד על החוף). הגנים נפתחו לציבור הרחב בשנת 1946.
בגנים, ישנה בריכה מרכזית של גאות ושפל עם מים מלוחים. מפלס המים משתנה על פי הגאות והשפל במפרץ טוקיו. מבקרים יכולים ליהנות מתה בבית התה ההיסטורי על אי באחת מהברכות. בגן שתולים מגוון רחב של פרחים, עצים ושיחים, כך שיש פרץ של צבע בכל עונה. בגן יש מטע שזיפים, עץ אורן בן 300 שנה, גן עצי אדמונית, גן של עצים פורחים ושיחים, תלוליות, גשרים, אתרי ציד ברווזים, אזורי רכיבה על סוסים, שדות לפתית צהובים, וחלק מסירות ההפלגה בנהר עוגנות בתוך שטחי הגן.
אם תביטו מעבר לגן השליו והציורי הזה, תוכלו לראות בקו האופק את גורדי השחקים הנוצצים של מרכז המסחר והעסקים שידום (Shidom). זה יוצר ניגוד מרהיב בין הטבע ומבנים מעשה ידי אדם. התקופה של חודשי נובמבר-דצמבר היא זמן נהדר לראות את עלוות וצבעי הסתיו של עצי הגינקגו, המייפל ועוד, בחודש פברואר – פורחים עצי השזיף, וחודשי מרץ-אפריל הם עונת פריחת עצי הדובדבן.
ישנם מדריכי-שמע עצמיים בחינם בשפה האנגלית שייקחו אתכם למסלולים שונים בגנים.
מרחק הגעה: 1.6 קילומטרים, 19 דקות הליכה ברגל.
שעות פתיחה: כל יום, בשעות 9:00 עד 17:00.
דרכי הגעה: תחנת Shiodome (יציאה מספר 5) או תחנת Tsukiji-shijo (7 דקות הליכה לגן).
מגדל זה הוא מגדל תקשורת ואתר תצפית במחוז מינאטו (Minato) שנבנה בשנת 1958. המגדל הוא נקודת ציון בעיר וסמל של המצאה ונצחון. המגדל מתנשא לגובה של 333 מטרים מהקרקע והוא המבנה השני הגבוה ביותר ביפן. המגדל נבנה בהשראת מגדל אייפל בפריז ויש לו מבנה סורגים מעוצב. המגדל נצבע בצבעי לבן וכתום בהתאם לתקנות בטיחות אוויר לבניינים גבוהים.
מבקרים יכולים לעלות עד לגובה של 150 מטרים למצפה הראשי (Main Observatory), שבו יש שתי קומות. בנקודה הזו, ישנה תצפית של 360 מעלות על העיר, במיוחד על אזור קאנטו (Kanto). בקומה זו, יש בית קפה בשם “Café La Tour” ו”בימת קלאב333″ (Club333 Stage) – בו מתקיימים מופעים מוזיקליים קבועים. בקומה הראשונה של המצפה הראשי יש חלון שנקרא “Lookdown Window” – שהיא רצפת זכוכית שמבקרים אמיצים יכולים לעמוד עליה ולהתבונן מטה. בקומה השנייה של המצפה הראשי, ישנו לוח הדרכה לתצפית ואת מקדש שינטו הגדול של המגדל (Great Shinto Shrine of the Tower). כמקדש הגבוה ביותר בטוקיו, למקדש המגדל יש מקום של כבוד בעיר. המקדש הוא פופולרי בעיקר עבור סטודנטים שבאים להתפלל ולבקש מזל בבחינות ובתחום האהבה.
250 מטרים ממפלס הקרקע, ממוקם המצפה המיוחד (Special Observatory), בקומה העליונה של המגדל. ביום בהיר, תוכלו לראות משם את הר פוג’י (Fuji) והר צוקובה (Tsukuba) הרחוקים מאוד. המצפה נשאר פתוח גם לאחר השקיעה, כך שתוכלו ליהנות מהאורות הבוהקים של העיר השוטפים את טוקיו בערב.
מגג המגדל ישנן מדרגות ישירות למצפה הראשי.
מעל המצפה המיוחד יש מוט ברקים, אור חוסם ומד רוח וויין (Vane anemometer).
למרגלות המגדל ישנו מרכז הנקרא ” Foot Town” שבמתחמו תוכלו למצוא מוזיאון, אקווריום, מסעדות וחנויות.
מרחק הגעה: 2 קילומטרים, 25 דקות הליכה ברגל.
מחיר: זול. הנחה למבוגרים, סטודנטים וילדים.
מחיר הכניסה למצפה – זול. ישנה הנחה למבוגרים, סטודנטים וילדים.
ישנם תשלומים נוספים עבור הכניסה למוזיאונים השונים.
שעות פתיחה: כל יום, בשעות 9:00 עד 22:00.
פארק ציבורי זה נבנה כגן לטירה של הלורד בתקופת אדו (Edo Era). בניית הפארק הושלמה בשנת 1906 והוא הפארק הגדול ביותר ואולי הפארק היפה ביותר בטוקיו. לאחר מלחמת העולם השנייה, פארק זה, המתפרש על פני 144 דונם, נפתח לקהל הרחב. בתוך הגן, ישנם שלושה אזורים – הגן הצרפתי הרשמי, הגן בסגנון האנגלי והגן היפני המסורתי הטיפוסי. בגן היפני יש בית תה, בריכה גדולה עם איים וגשרים אלגנטיים על פני המים. הגן כולל מספר ביתנים, שיחים מטופחים וגינות פרחים ואבנים. הפארק נחשב כדוגמא חשובה לגנים טיפוסיים של תקופת המייג’י (Meiji Era).
בגן יפייפה זה, ישנם כ20,000 עצים, קומפלקס חממה עם למעלה מ2,400 מינים טרופיים וסובטרופיים של צמחים ובאביב תוכלו ליהנות ממראה פריחת עצי הדובדבן על 1,500 עצי הדובדבן של הגן. הגן נחשב לאחד מהמקומות הטובים ביותר לראות את פריחת עצי הדובדבן. חרציות הן מאפיין צבעוני אחר של הגן שנועד לפרוח בכל עונות השנה. כמו כן, באדמות הגן תוכלו למצוא שטחי יער, מדשאות פתוחות, גלריה לאמנות, מרכז מידע ומסעדה. ישנן שלוש נקודות גישה לגנים – משער שינג’וקו (Shinjuku Gate), שער אוקידו (Okido Gate) ושער סנדגאיה (Sendagaya Gate).
מרחק הגעה: 5.5 קילומטרים, 20 דקות בנסיעה בתחבורה ציבורית.
מחיר: זול מאוד. הנחה נוספת לילדים.
שעות פתיחה: כל יום, כל היום.
מייג’י ג’ינגו הוא מקדש השינטו, שנחשבת הדת העתיקה ביותר של יפן, ומבוססת על הרמוניה וערכים מסורתיים. באמונת השינטו, הרוח האלוהית (או “קאמי”, Kami) נמצאת בטבע ובאנשים צדיקים. מקדש המייג’י ג’ינגו מוקדש לנשמות של הקיסר שוקן והקיסרית שוקן שנפטרו בכבוד בשנים 1912 ו- 1914.
שני בני משפחת מלוכה נערצים אלה קבורים בקיוטו (Kyoto) אבל מקדש מייג’י ג’ינגו הוקם כדי שאנשים בטוקיו יוכלו לחלוק כבוד לבני הזוג. יער עם 100,000 עצים המתפרש על פני 700,00 מטרים רבועים ניטע סביב המקדש עם עצים מכל רחבי יפן ושאר העולם. האנשים של טוקיו נידבו את זמנם וכוחם בכדי ליצור את היער שהושלם בשנת 1920.
מבני המקדש המקוריים נשרפו בשנת 1945 ונבנו מחדש והושלמו בשנת 1958. המקדש מורכב מבניין המקדש הראשי (Honden), הנוריטודן (Noritoden) משמש מקום בו מדקלמים תפילות שינטו, נאייהיידן (Naihaiden) – שהוא האולם הפנימי, גאהיידן (Gehaiden) – שהוא אולם המקדש החיצוני, בית האוצרות – בו נשמרים פריטים השייכים לקיסר ולקיסרית ושינסנג’ו (Shinsenjo) – שבו מכינים את מנחות המזון. בניין דיי פשוט זה, בנוי בסגנון המסורתי נאגארה-זוקורי (nagare-zukuri) והוא מעוטר בעץ ברוש ​​ולוחות נחושת על הגג.
בתוך היער העצום, ישנם מסלולים רבים המשמשים מטיילים שבאים לכאן לרגיעה ונופש. כמו כן, תוכלו למצוא במתחם שער מקדש ענקי עשוי עץ, גני מייג’י ג’ינגו (Gyoen) גן פרחי אירוסים, בית קפה, אולם אימונים של אומנויות לחימה ואולם גדול של מוסיקה קדושה ומחול. באולם האימונים שיסייקאן (Shiseikan) מוצעים שיעורים בתחומי בודו (Budo) יפניים מסורתיים כמו חץ וקשת, ג’ודו, קנדו (Kendo) ואייקידו (Aikido). השטח החיצוני (או גאיין, Gaien) הוא ביתם של גלריית תמונות הזכרון של מייג’י (Kaigakan) שבה תוכלו לראות ציורי קיר של אירועים מחייהם של הקיסר והקיסרית. לגאיין יש גם מספר מתקני ספורט כמו האצטדיון הלאומי, אצטדיון הבייסבול ג’ינגו, מתחם החלקה על קרח, מגרש אימוני גולף, מגרשי סופטבול ואת אולם הזכרון מייג’י (Meiji Memorial Hall).
מרחק הגעה: 2.5 קילומטרים, 30 דקות הליכה ברגל.
שעות פתיחה: כל יום, מהזריחה עד השקיעה (בערך בשעה 16:30 בחורף).
בשם “Shibuya” אין את המילה “buy” (לקנות) לחינם. האזור הוא אחד ה”מכות” (meccas) לקניות של טוקיו. מרכזי הקניות והמסעדות הפופולאריים של המחוז, פזורים ברחבי תחנת הרכבת שיבויה (Shibuya train station) אבל האזור הגדול כולל בתוכו אתרים כמו פארק יויוגי, טאקשיטה-דורי, מקדש מייג’י ג’ינגו, האראג’וקו, סנדגאיה (Sendagaya) ואומוטסנדו (Omotesando). צומת מעבר החצייה והתחבורה של שיבויה הוא אחד המקומות המצולמים ביותר בטוקיו המודרנית ואחד מהמעברים העמוסים ביותר בעולם.
בניין ה”שיבויה 109″ (Shibuya 109) מכיל בתוכו את אחד ממרכזי הקניות המפורסמים בעיר והלקוחות העיקריים שלו הן בעיקר נשים צעירות והוא מחזיק בחנויות אופנה רבות. מרכז גאי (Center Gai), הממוקם משמאל לתחנה, הוא מדרחוב עם חנויות אופנה אופנתיות. קואן דורי (Koen Dori) הוא רחוב עמוס בחנויות שמתפרס החל מחנות הכלבו מארוי (Marui) ועד לפארק יויוגי. בקרו בחנות ה100 יין, המתפרשת על פני 5 קומות, שבה שום פריט אינו עולה מעבר ל100 יין. האיי.בי.די מארט (ABD Mart) היא רשת חנויות נעליים ענקית, “ביג קאמרה שיבויה” (Big Camera Shibuya) מוכרים מוצרי חשמל, “בוק פירסט שיבויה” (Book 1st Shibuya) היא חנות ספרים גדולה, “דון קיחוטה” (Don Quijote) היא חנות גדולה של רשת המוכרת מגוון רחב של פריטים, “קידי לנד” (Kiddy Land) היא חנות צעצועים של 6 קומות, “לה פורט” (LaForet)הוא קומפלקס קניות של 7 קומות, “מארוי סיטי שיבויה” (Marui City Shibuya) היא חנות כלבו המתפרשת על פני 10 קומות, “אוריינטל בזאר” (Oriental Bazaar) היא חנות מזכרות מפורסמת, בניין ה”קיו פרונט” (Q Front Building) ידוע במסך הטלוויזיה הענק שלו הפונה למעבר החצייה של שיבויה ו”יוניקלו” (UNIQLO) הוא אחד ממותגי הבגדים המוכרים והפופולאריים של יפן. אלה הן רק כמה מן ההזדמנויות לקניות בשיבויה. בנוסף, יש מספר עצום של חנויות מותגים בינלאומיים כמו שאנל, זארה, בודי שופ, גוצ’י, GAP, ארמאני ובולגארי. לא רק שתוכלו לקנות שם בגדים של אופנה יפנית כאן, שיבויה היא גם מקום מצוין לראות בני נוער אופנתיים המתהדרים בבגדים ובאביזרים שלהם.
מלבד קניות, תוכלו גם לטייל בכמה נקודות עניין נוספות שיש לשיבויה להציע, כגון הפסל של האצ’יקו (Hachiko), הכלב המפורסם שנשאר נאמן לאדונו וקומפלקס בונקמורה (Bunkamura) – בו תוכלו למצוא מוזיאון, תיאטרון, אולם קונצרטים, בתי קולנוע ומסעדות.
מרחק הגעה: 3.1 קילומטרים, 18 דקות נסיעה בתחבורה ציבורית.
זהו המקדש העתיק ביותר של טוקיו והוא שמור במקום מיוחד בלבו של העם. ההיסטוריה של בית המקדש מתחילה בשנת 628, כאשר פסל של בודהה הבודהיסטווה קאנון (Bodhisattva Kannon Buddha) נמשה ברשתות דייגים בבירה לשעבר של אסוקה (Asuka). אולם קאנונדו (Kannondo Hall) נבנה כדי לשכן את הפסל בשנת 645 וזמן קצר לאחר מכן, לכומר המקדש היתה התגלות שהפסל צריך להיות סמוי מן העין. וכך היה. מאוחר יותר, העתק של הפסל נוצר עבור האנשים בכדי לסגוד לו במקום שלו. בית המקדש והפסל מצאו חן בעיניי מנהיגי המדינה ולבית המקדש ניתן כבוד עצום. כיום, מבקרים במקדש כ30 מיליון מטיילים בשנה. המקדש ממוקם באסאקוסה ולפעמים נקרא “בית המקדש אסאקוסה” (Asakusa Temple). לפני מלחמת העולם השנייה, בית המקדש נקשר עם כת הטנדאי (Tendai), אך כיום הוא עומד בפני עצמו.
בתוך שטח בית המקדש ישנה פגודה דקה וגבוהה, בת חמש קומות, שבה פסל בודהה הבודהיסטווה קאנון (Bodhisattva Kannon Buddha) הקדוש נשמר. יש אולם מרכזי ומקדש אסאקוסה (Asakusa Shrine) אשר נבנה בשנת 1649. בית המקדש הוא מקום האירוע של פסטיבל השינטו (Shinto festival) השנתי הגדול המתקיים על פני 3 או 4 ימים בחודש מאי. במהלך הפסטיבל, השערים המרשימים של בית המקדש מעוטרים בפנסים אדומים ססגוניים. ישנם שני שערים – שער הוזומון (Hozomon) והכניסה הראשית, שער הקאמינרי מון (Kaminari-mon). בכניסה של שער הקאמינרי מון (Thunder Gate, שער הרעם) ישנו פנס ענקי עשוי נייר. השער עצמו הוא ביתם של אל הרעם ואל הרוח (the God of Thunder and the God of Wind). מהכניסה למקדש, משתרך לו רחוב קניות ארוך שנקרא “נאקאמיס” (Nakamise).
שעות פתיחה: כל יום, בשעות 6:30 בבוקר עד 17:00.
דרכי הגעה: במטרו – תחנת Asakusa.
מקדש זה מעוצב בסגנון גונגן-זוקורי (gongen-zukuri) ונבנה בשנת 1649 בתקופת אדו (Edo Period). זה היה אמור להיות ידוע כסנג’ה סאמא (Sanja-sama, היכל שלושת האלים). המקדש יועד להיות נכס תרבותי חשוב. זהו המקום בו נערך “סנג’ה מצורי” (Sanja Matsuri), אחד משלושת הפסטיבלים השנתיים הגדולים של טוקיו ואחד מהאירועים המרהיבים ביותר של העיר.
הקבר הקדוש של שינטו מוקדש לכבודם של שלושת הגברים שהקימו את בית מקדש הבודהיזם “סנסו-ג’י” (Senso-ji Buddhist temple) השכן. אגדה מספרת על שני דייגים אחים שמצאו פסל של בוסאצו קאנון (Bosatsu Kannon) ברשתות הדיג שלהם בשנת 628. בעל אדמות עשיר שמע על הפסל והלך לדבר עם האחים. הוא נאם להם נאום נרגש על בודהה והאחים הפכו לבודהיסטים מסורים. הפסל הוצב במקדש קטן, הידוע כיום ב”סנסו-ג’י” (Senso-ji). שלושת הגיבורים של הסיפור הם האלים של מקדש אסקוסה. בכניסה למקדש ניצב טוריאי (Torii, שער מסורתי יפני) עשוי אבן.
מרחק הגעה: 100 מטרים, 2 דקות הליכה ברגל.
שעות פתיחה: ימי שני עד ראשון, בשעות 9:00 עד 16:30.
המוזיאון הוקם בשנת 1871 כחלק ממשרד החינוך. מוזיאון זה שינה את שמו ומיקומו מספר פעמים ובשנת 1882 התמקם במיקומו הנוכחי בפארק אואנו (Ueno Park). זהו המוזיאון הגדול והוותיק ביותר ביפן.
במוזיאון יש יותר מ110,000 יצירות באוסף הקבוע, הכוללות 87 אוצרות מדינה יפניים ו610 יצירות בעלי מאפיינים תרבותיים חשובים. אוסף המוזיאון כולל אומנות ועתיקות מיפן וממדינות אחרות באסיה. בנוסף לציורים, במוזיאון תוכלו למצוא אוסף של ספרים, אמנות הקישוט, קליגרפיה, פסלים, ממצאים ארכאולוגיים, קרמיקה, כלי לכה, טקסטיל, מתכת, נשק, שריונות, תמונות, וחומר למחקר אקדמי.
המוזיאון מחולק למבני תערוכה נפרדים: הונקאן (Honkan) – הגלריה היפנית – הוא הבניין הראשי והוא עצמו יועד להיות נכס תרבותי חשוב. היצירות המוצגות בהונקאן נותנות סקירה של אמנות יפנית המוצגת ב24 גלריות. ראשיתן של העבודות נעות בין שנת 10,000 לפני הספירה ועד המאה ה19 ומכסות מגוון של מדיומים. בין גולות הכותרת של הגלריה היפנית, ישנה תערוכה על אמנות בודהיזם (Art of Buddhism), אמנות טקס התה (Art of Tea Ceremony) ובגדי סמוראים (Samurai clothing). בנוסף לפריטים ההיסטוריים הרבים, ישנה מחלקה של אמנות מודרנית ותצוגה של תלבושות הקאבוקי (Kabuki) והנוה (Noh).
טויוקאן (Toyokan) – הגלריה האסייתית – מחולקת על פי אזורים גיאוגרפיים ומציגה פריטים מקוריאה, הודו, מצרים, דרום אסיה והמזרח התיכון. גולות הכותרת של הגלריה כוללות קליגרפיה סינית ופסלים מהודו. אולם הייסייקאן (Heiseikan) משמש כאולם תצוגה עבור תערוכות מתחלפות וכגלריה הארכיאולוגית היפנית. בגלריית הוריו-ג’י הומוצוקאן (Horyu-ji Homotsukan, “אוצרות הוריו-ג’י”) מוצגים חפצים ויצירות אמנות ממקדש ההוריו-ג’י בנארה (Nara). במוזיאון יש גם מרכז מידע, חנויות, מסעדות וגינה המשמשת לתערוכות חוץ.
מרחק הגעה: 2.3 קילומטרים, 30 דקות הליכה ברגל.
מחיר: זול. הנחה לסטודנטים, חינם למבוגרים ולילדים.
מחיר כניסה בזמן תערוכות מיוחדות – גבוה יותר.
בחודשים אפריל עד ספטמבר, בימי שבת וראשון ובמהלך חגים – המוזיאון פתוח עד השעה 18:00.
המוזיאון סגור בתאריכים 28 לדצמבר עד ה1 לינואר.
דרכי הגעה: תחנת Uneo דקות הליכה ברגל למוזיאון. באוטובוס טוקיו שיטאמאצ’י (Tokyo Shitamachi Bus) – תחנת Uneo Koen Yamashita או Uneo Station.
המוזיאון ממוקם בפארק אואנו, פתח את שעריו בשנת 1871 ושינה את שמות כמה פעמים. המוזיאון מתמקד בתולדות הטבע וניסויים מדעיים וכמו כן, מציג תערוכה על המדע של לפני תקופת המייג’י ביפן.
תערוכת האבולוציה של יצורים חיים (The Evolution of Living Things Exhibition) לוקחת את המבקרים דרך ההיסטוריה של יצורים חיים, הנפרשת החל מההסתגלות של אורגניזמים ועד ההתפתחות האנושית. ישנם אזורים המסבירים על מטאורים, מערכת השמש וטבע החי והצומח היפני. באולם המרכזי ישנה מטוטלת פוקו (Foucault pendulum) אשר מדגימה את הסיבוב של כדור הארץ. יש פינת חוויה שיש בה מספר ניסויים מדעיים בהם מותר ורצוי לחוות ולגעת עם הידיים ועל ידי כך – לגלות וללמוד על חוקים ועקרונות מדעיים בעצמכם.
ישנן שתי גלריות מרכזיות – גלריית יפן (Nihonkan) והגלריה הגלובלית (Chikyukan). בגלריית יפן, אתם יכולים ללמוד על הארכיפלג היפני (Japanese Archipelago) וסביבתו הטבעית, על השינויים הגיאולוגיים במשך מאות השנים, על העם היפני והטבע של המדינה לפני 40,000 שנים וגם ללמוד על הטכניקות להתבוננות בטבע. בגלריה זו יש פוחלצים, שלדים וטלסקופים היסטוריים.
בגלריה הגלובלית, תוכלו ללמוד על העולם של היונקים והציפורים בתערוכת אזור המחקר/ יער הגילויים (Exploration Space/Forest of Discovery exhibition). ביער הגילויים, אתם יכולים ללמוד על אקולוגיה, תערוכת המדע והטכנולוגיה (the Science and Technology exhibition) מראה כיצד יפן ספגה השפעות זרות, אבל שמרה על השורשים התרבותיים שלה, תערוכת “מדע סביבנו” (Science All Around Us) מתמקדת בקול, אור, כוח, תנועה ומגנטיות, פיתוח החלל ביפן (Space Development in Japan), הסביבה הגלובלית והאבולוציה הכוללת את תערוכת חידת הדינוזאורים (Riddle of Dinosaurs exhibition) ותערוכת חקר יצירות הטבע (Exploring the Workings of Nature exhibition) – חוקרות את החלל, החומר ואת חוקי הטבע. גולות הכותרת של גלרייה זו, כוללת שלד של לווייתן מסוג “ראשתן גדול ראש” ושלדים של דיונון ענק ודינוזאורים.
במוזיאון יש מצגות וידאו על מסכים ענקיים, תיאטרון תלת מימד, תערוכות מתחלפות ותערוכות חוץ. המוזיאון המרגש מאכלס בתוכו הרבה מכונות מעניינות, דגמים גדולים וציוד מדעי אמיתי, כאשר כולם מוצגים בבניין מודרני ומרווח.
מרחק הגעה: 300 מטרים, 5 דקות הליכה ברגל.
מחיר: זול. הכניסה חינם לילדים.
שעות פתיחה: ימי שלישי עד ראשון, בשעות 9:00 עד 17:00.
בימי שישי, המוזיאון פתוח עד השעה 20:00.
דרכי הגעה: תחנת Ueno דקות הליכה למוזיאון, באוטובוס של טוקיו שיטאמאצ’י – תחנת Ueno או Ueno Koen Yamashita.
כפי שהשם מרמז, המוזיאון מתמקד בעבודת אמנות מערבית, והוא ממוקם בפארק אואנו במרכז טוקיו. המוזיאון נפתח לראשונה בשנת 1959 ואוסף הגרעין של המוזיאון בא ממצוקאטה קוג’ירו (Matsukata Kojiro), איש עסקים ובנו של ראש ממשלת יפן – מאסאיושי מאצוקאטה (Masayoshi Matsukata). תאריכי היצירות משתרעים החל מהמאה ה14 ועד המאה ה20. מלבד האוסף הקבוע, ישנן תערוכות מתחלפות קבועות אותם לווים ממוזיאונים בינלאומיים מובילים. בסך הכל, האוסף הקבוע של המוזיאון מחזיק בכ4,500 פריטים ויצירות.
הבניין הראשי של המוזיאון תוכנן על ידי צ’ארלס אדוארד ג’נרט-גריס (Charles-Edouard Jeanneret-Gris) והוא אטרקציה בפני עצמו. כמו כן, הבניין הוא גם הדוגמא היחידה של עבודתו של האדריכל במזרח הרחוק. מבקרים נכנסים לבניין המוזיאון המרובע אל תוך אולם עם תקרה גבוהה ואור טבעי הנכנס לאולם דרך צוהר פירמידה מזוגג. מול הכניסה הראשית, ישנה רמפה המובילה עד לקומות הגלריה. הגלריות הועלו על ידי עמודים תומכים לקומה הראשונה.
בין גולות הכותרת של המוזיאון, ישנם 53 פסלים של רובנס (Rubens), הכוללים את “האדם החושב” (The Thinker). יצירות גדולות אחרות של אמנות במוזיאון הן יצירות של ברויגל (Brueghel), דלקרואה (Delacroix), מאנה (Manet), מונה (Monet), רנואר (Renoir), ואן גוך (Van Gogh), פיקאסו (Picasso), מירו (Miro), פולוק (Pollock) וסאטין (Soutin). ישנם ציורים של בוצ’ר (Boucher), דלקרואה (Delacroix) וסזאן (Cezanne), בין אמנים אחרים מהמאה ה18 עד המאה ה19. אוסף ההדפסים מכסים את המאה ה15 עד המאה ה20 וכוללים הדפסים של גויה (Goya), רמברנדט (Rembrandt), קלינגר (Klinger) ופירנסי (Piranesi).
ישנה הנחה לסטודנטים.
הכניסה חינם עבור ילדים בני 17 ומטה ולמבוגרים.
כניסה לתערוכות מיוחדות דורשת מחיר כניסה נפרד.
הכניסה לאוסף הקבוע – חינם בשבת השנייה והרביעית לכל חודש.
שעות פתיחה: ימי שלישי עד ראשון, בשעות 9:30 עד 17:00.
דרכי הגעה: תחנת Ueno דקות הליכה למוזיאון. באוטובוס של טוקיו שיטאמאצ’י – תחנת Ueno Koen Yamashita או תחנת Ueno.
פארק זה ממוקם ברובע אואנו והוא אחד מהפארקים החשובים ביותר של העיר. הפארק נפתח בשנת 1873 על אדמות שהיו חלק מאדמות בית המקדש קאנאיי-ג’י (Kan’ei-ji Temple). זה היה אחד מהפארקים הציבוריים הראשונים בעיר, וכמו הרבה דברים במהלך תקופת מייג’י המוקדמת – גם הוא הושפע מהתרבות המערבית. כיום הפארק הוא ביתם של מספר מוזיאונים חשובים ומבני ציבור.
בין הבניינים הממוקמים בפארק, תוכלו למצוא את היכל התרבות של טוקיו (Tokyo Culture Hall), המעוצב בסגנון מודרני, שם מופיעה המקהלה הסימפונית של טוקיו מטרופולין (Tokyo Metropolitan Symphony Orchestra). המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית (The National Museum of Western Art) משכן בתוכו מספר מיצירות האמנות הגדולות ביותר מרחבי העולם של אמנים כמו רנואר (Renoir), רודין (Rodin) ו-ואן גוך (Van Gogh). המוזיאון הלאומי למדע (The National Science Museum) מוכר על ידי הפסל הגדול של לווייתן מסוג קילר (killer whale) שעומד בחוץ. המוזיאון הלאומי של טוקיו (The Tokyo National Museum) מתפרש על פני חמישה בניינים בפארק ומציג 86,000 יצירות אמנות וממצאים ארכאולוגיים. גם את מוזיאון שיטאמאצ’י (The Shitamachi Museum) ניתן למצוא בשטחי הפארק. מוזיאון טוקיו מטרופוליטן לאמנות (The Tokyo Metropolitan Museum of Art) ממוקם ליד גן החיות של אואנו והוא ביתם של יצירות אמנות עכשוויות יפניות. גן החיות עצמו ידוע בזכות דובי הפנדה הענקיים שחיים שם ובפגודה בעלת חמשת הקומות שראשיתה בשנת 1631.
הפארק הוא מקום פופולרי עבור צפייה בפריחת עצי הדובדבן באביב ובפרחי הלוטוס בקיץ. באביב, המקומיים נאספים למסיבות צפייה בפריחת עצי הדובדבן (מסורת הנקראת “הנאמי”, Hanami) לאורך השבילים בפארק המלווים בשורות העצים. למעלה מ1,000 עצי דובדבן מסודרים בשורות לאורך השבילים. בשטח הפארק ישנם מקדשים ופגודות, כמו גם בריכה גדולה וגן החיות אואנו (Ueno Zoo). אחד המקדשים החשובים בפארק הוא היכל טושוגו (Toshugu Shrine) המוקדש לשוגונאט הראשון ובנייתו הושלמה בשנת 1651. בית מקדש חשוב אחר בפארק הוא בית המקדש קיומיזו קאנונדו (Kiyomizu Kannondo Temple). ניתן לשכור סירה באגם שינובאזו (Shinobazu Pond) Shinobazu ולראות את בית המקדש בנטנדו (Bentendo Temple) הבנוי על אי מלאכותי במרכז האגם. כאשר אתם מגיעים לפארק, תוכלו למצוא קיוסק מידע שבו ניתן לגלות ולקרוא על האטרקציות של הפארק ולקבל מפה של השטח.
מרחק הגעה: 200 מטרים, 3 דקות הליכה ברגל.
דרכי הגעה: באמצעות הJR ורכבות המטרו – תחנת Ueno.
זהו אזור בטוקיו שידוע מאוד בזכות חנויות ההיי-טק ומקומות הבילוי והאוכל. אקיהאבארה מכונה “עיר החשמל” מכיוון שהחנויות באזור הן בעיקר חנויות אלקטרוניקה וגאדג’טים. אקיהאבארה נמצא ברובע צ’יודה (ward Chiyoda).
בחנויות הגאדג’טים הרבות של אקיהאבארה, תוכלו לקנות מוצרים רבים במחירים סבירים, כגון פלייסטיישנים, מצלמות, שואבי אבק, טלפונים ניידים, אביזרים אלקטרוניים, מכשירי מטבח, מכשירי די.וי.די. ועוד גאדג’טים חשמליים אחרים. זכרו כי רוב הפריטים הנמכרים מתאימים למערכת החשמל היפנית, בעלת ה110 וולט, ואתם צריכים לבדוק אם הם מתאימים גם למערכת החשמל של המדינה שלכם. ישנן מספר חנויות פטורות ממכס באזור, בהן אתם יכולים למצוא דגמי ייצוא בעלות נמוכה.
חלק מהחנויות הגדולות באזור כוללות את אייסן (Aisan), חנויות AKKY, “דוקומו אקיהאבארה” (DoCoMo Akihabara) – מותג של רשתות סלולריות, “דון קיחוטה אקיהאבארה” (Don Quijote Akihabara) – חנות הנחות, הסניף הראשי של “אישימארו דנקי” (Ishimaru Denki Main Store Akihabara) – המוכרת, בעיקר, מחשבים וטלפונים סלולרים, בניין המחשבים LAOX (LAOX Computer Building), “רדיו קייקאן” (Radio Kaikan), “יודובאשי קאמרה” (Yodobashi Camera), “סגה אקיהאבארה” (Sega Akihabara), 12 חנויות “סופמאפ קקוטה” (Sofmap Kakuta), מספר חנויות “צוקומו” (Tsukumo) ועוד.
החנות “סופר פוטטו” (Super Potato) היא מקום מעולה לקנות בו משחקי מחשב וקונסולות משחקי מחשב.
לאחר שסיימתם לבקר בחנויות ולקנות מוצרים המשיכו למייד קפה (Maid Café), המפורסם בזכות המלצריות הלבושות בתלבושות קלאסיות של עוזרות-בית בסגנון מנגה אמיתי. המלצריות ממש נכנסות לתפקידן כדמויות מאנגה ומברכות את הלקוחות בברכת “ברוך הבא הביתה, אדוני”. בנוסף למספר בתי קפה בסגנון מנגה, קוספליי וקיסאטן (kissaten), אתם יכולים למצוא מספר חנויות המוכרות מוצרי אנימה ומאנגה. בקומה הרביעית של בניין UDX, תוכלו למצוא את מרכז האנימה של טוקיו (Tokyo Anime Center).
מרחק הגעה: 1.5 קילומטרים, 20 דקות הליכה ברגל.
זהו הבניין הגבוה ביותר ביפן. גובהו 634 מטר מהקרקע והוא משמש כמגדל שידורי טלוויזיה ונקודת תצפית. זהו המגדל הגבוה ביותר בעולם והמבנה השני הגבוה ביותר אחרי הבורג’ ח’ליפה (Burj Khalifa). המגדל ממוקם בעיר עץ השמים (Tokyo SkyTree Town) במחוז סאמידה סיטי (Sumida City). ישנן שתי קומות תצפית על המגדל. אזור התצפית הראשון, דק טמבו (Deck Tembo), ממוקם בגובה של 350 מטרים – ממנו אפשר לקבל תצפית של 360 מעלות על העיר משלוש קומות שונות. מהקומה הנמוכה ביותר מבין שלושת הקומות, ניתן לעמוד על רצפת לוחות זכוכית ולהסתכל ישירות אל הקרקע. באזור תצפית הטמבו תוכל ליהנות גם מחנות סקייטרי, בית הקפה סקייטרי וממסעדת “מוסאשי סקיי” (Musashi Sky) המגישה מנות פיוז’ן יפניות-צרפתיות.
המצפה הגבוה ביותר בטוקיו היא גלריית טמבו (Tembo Gallery) בגובה של 450 מטרים. ישנו צינור ספירלה משופע המתפתל סביב המגדל ומוגן בזכוכית ופלדה, כך שמבקרים יכולים להסתכל למטה בזמן שהם מטפסים למעלה. ברגע שאתם מגיעים לחלק העליון של הצינור המתפתל, ישנו אזור תצפית עם חלונות גדולים. זוהי הנקודה הגבוהה ביותר של המצפה, בגובה של 451.2 מטרים.
כרטיסים לאזור התצפית הראשון נמכרים בקומה הרביעית וברגע שאתם שם, אתם יכולים לרכוש כרטיסים גם לאזור התצפית העליון. בבסיסו של המגדל ישנו מרכז בידור ובילוי עם חלל אקווריום, פלנטריום, מסעדות, חנויות ומשרדים.
ישנו כרטיס משולב (יקר יותר) לתצפיות הראשונה והשנייה.
שעות פתיחה: כל יום, בין השעות 8:00 עד 22:00.
זהו קומפלקס ענק עם יותר מ 312 חנויות ומסעדות, כמו גם אטרקציות. טוקיו סולאמאצ’י (Tokyo Solamachi) או “טוקיו סקיי טאון” (Tokyo Sky Town) הוא קומפלקס של מרכז קניות ובידור הממוקם בבסיסו של גורד השחקים “עץ השמים”. הקומפלקס נגיש ישירות מתחנת הרכבת התחתית אושיאג’ (Oshiage).
בקומפלקס תוכלו למצוא את אקווריום סאמידה (Sumida Aquarium), פלנטריום ואזור הניסויים היפני (the Japanese Experience Zone). כמה מהחנויות הם חנויות מתמחות המוכרות מוצרים בלעדיים או ייחודיים. ישנה חנות המתמחה בכל הסוגים של מלח מכל רחבי יפן ואחרות המתמחות במטבח היפני, מוצרים יפניים מסורתיים, חנות “הלו קיטי” (Hello Kitty) וחנות עיצוב פנים יפני. בנוסף, ישנו שוק אוכל, ארבע קומות של מסעדות ומספר שטחים ירוקים בהם תוכלו ליהנות מהמרפסות. לאחר שערכתם קניות, אכלתם באחת מהמסעדות וביקרתם בפלנטריום ובאקווריום, תוכלו לקחת את המעלית לחלק העליון של “עץ השמיים” ולמרפסת התצפית.
מרחק הגעה: 0 מטרים.
שעות פתיחה: ימי שני עד ראשון, בשעות 10:00 עד 21:00.
המוזיאון נפתח בשנת 1993 בכדי לשמר את המורשת ההיסטורית של אדו-טוקיו. מוצגי המוזיאון מתמקדים בתקופת אדו (Edo period), התרבות וההיסטוריה של טוקיו. המוזיאון עוקב אחר התקדמות העיר לאורך תקופות המייג’י (Meiji) והשוואה (Showa) ועד השנים האחרונות. אדו היה שמה של טוקיו בשנים 1603 עד 1868, כאשר יפן נשלטה על ידי טוקוגאווה שוגונאט (Tokugawa Shogunate). בתקופה זו, הוקמו מסורות רבות ונעשו התפתחויות תרבותיות רבות. העיצוב הייחודי של בניין המוזיאון מגיע לגובה של 62.2 מטרים – אותו הגובה כמו שהיה מגדל הטירה של אדו. הבניין תוכנן להידמות למחסן בסגנון קוראזוקורי (kurazukuri) והוא מתפרש על פני 30,000 מטרים רבועים.
המוזיאון מציג מודלים של אדו ורפרודוקציות נאמנות-למקור של מבנים שהיו קיימים באדו. מבקרים נכנסים למוזיאון על ידי חציית העתק של גשר ניהונבאשי (Nihonbashi Bridge) ונכנסים ל”אזור אדו” (Edo Zone) שבו יש מבוא לפוליטיקה בתקופת אדו. כאן תוכלו ללמוד כיצד העיר אדו נבנתה, על התעשייה וחיי היום-יום. ישנן הצגות המתמקדות באורח החיים והתרבות בתקופת אד, הכוללות תיאטרון קאבוקי (Kabuki theatre), ועל החיים בבתים בשורה.
ב”אזור טוקיו” (Tokyo Zone) מבקרים יכולים לראות את השינוי מתקופת אדו לעידן טוקיו כשהשפעה אירופאית ואמריקנית התעצמה במהלך תקופת מייג’י. למדו על אופן שבו המהפכה התעשייתית ורעידת האדמה הגדולה “קאנטו” השפיעו על העיר. ראו כיצד הבתים, התעשייה ודרך החיים השתנו בעקבות תקופת אדו. מוצגות ההשפעות של מלחמת העולם השנייה על העיר והמאמצים שנעשו בכדי לשחזר את טוקיו בעקבות המלחמה. ישנן גלריות תערוכה מיוחדות שבהן מתארחות תערוכות מתחלפות. במוזיאון יש מספר תערוכות בהם מותר ומומלץ לגעת, דמויות בגודל טבעי, מודלים של ערים היסטוריות, מצגות אודיו והדגמות של מלאכות מסורתיות. במוזיאון ישנו היכל אור-קולי, ספרייה ומתקני מחקר, כמו גם את אזורי התערוכה של המוזיאון.
מרחק הגעה: 2.7 קילומטרים, 18 דקות נסיעה בתחבורה ציבורית.
ישנה הנחה לסטודנטים והנחה נוספת למבוגרים, ולתלמידי חטיבת ביניים ותיכון.
חינם לילדי גן חובה.
שעות פתיחה: ימי שלישי עד שישי ובימי ראשון, בשעות 9:30 עד 17:30.
בימי שבת, בשעות 9:30 עד 19:30.
כניסה אחרונה אפשרית חצי שעה לפני סגירת המוזיאון.
אישיבאשי שוג’ירו (Ishibashi Shojiro) הקים את חברת הצמיגים “ברידג’סטון” ויצר גלריה בקומה השנייה של בניין המטה של ברידג’סטון בכדי לשכן את האוסף הפרטי שלו. הגלריה נפתחה לציבור כמוזיאון בשנת 1952. בשנת 1956, המוזיאון לאמנות על שם אישיבאשי (Ishibashi Museum of Art) נפתח כמוזיאון-אח לברידג’סטון. עיצוב-מחדש נרחב של הגלריה הביא איתו יותר מ2,924 מטרים רבועים של חלל תצוגה. בהתחלה, האוסף היה מורכב מאמנות צרפתית מהמאה ה19 ותחילת המאה ה20, אך האוסף הורחב וכיום הוא כולל מעל 1,800 יצירות ופריטים המתפרסים על פני אמנות מזרחית ואמנות מערבית מהמאה ה19 ועד לסוף המאה ה20. רכישות גדולות כללו יצירות כגון “Saltimbanque Seated with Arms Crossed” של פיקאסו ו”מדמואזל ג’ורג’ט שרפנטייה יושבת” (Mlle Georgette Charpentier Seated) של רנואר. הז’אנרים המוצגים כוללים אימפרסיוניזם, פוסט אימפרסיוניזם, אמנות יפנית, אירופאית ואמריקאית מהמאה ה20 וכלי קרמיקה יווניים עתיקים.
חלק מהעבודות המובחרות ביותר במוזיאון הן יצירות של אמנים כמו דגה (Degas), קליי (Klee), ואן גוך (Van Gogh), מונה (Monet), סזאן (Cezanne), מאנה (Manet), רואו (rouault), מודליאני (Modigliani) ואמנים אסיתיים כגון נאראשיגה קוידה (Narashige Koide), צוגוהארו פוג’יטה ( (Tsuguharu Foujita ושיגרו אאוקי (Shigeru Aoki).
מבקרים יכולים ליהנות מתה בבית התה ג’ורג’ט (Tearoom Georgette) בקומה הראשונה של המוזיאון. בית התה נקרא על שם הציור הפופולרי ביותר של המוזיאון, “מדמואזל ג’ורג’ט שרפנטייה יושבת”.
מרחק הגעה: 3.6 קילומטרים, 20 דקות נסיעה בתחבורה ציבורית.
הכניסה חינם לילדים בני 14 ומטה.
בימי ראשון וחגים, בשעות 10:00 עד 18:00.
דרכי הגעה: תחנות Tokyo (היציאה המרכזית Yaesu), Kyobashi (יציאת Meidi-ya) או Nihombashi (יציאת Takashimaya). מרחוב צ’ואו-דורי (Chuo-Dori), כאשר יש כניסה למוזיאון מעבר לפינה ברחוב יאשו-דורי (Yaesu-Dori), ישנה הליכה קצרה וישירה ממערב לתחנת Tokyo.
המגורים הקיסריים הנו קומפלקס של בניינים המתפרשים על פני 3.41 קילומטרים רבועים של שטח וגנים מטופחים ושופעים. הקומפלקס כולל את הארמון עצמו, מוזיאון, ארכיון, משרדי הנהלה ואת המגורים הפרטיים של המשפחה הקיסרית הנוכחית. מתחם הארמון כולל את הגינה החיצונית, הגינה המזרחית ואת פארק קיטאנומארו (Kitanomaru). הארמון ממוקם בערך במרכז של טוקיו, והוא מוקף בבניין הלאומי לתזונה של יפן (National Diet building), משרדי ראש הממשלה, בנייני הממשלה, הרובע הפיננסי ונמצא בסמוך לתחנת הרכבת טוקיו.
הטירה של אדו (Edo Castle) לשעבר הייתה ממוקמת על אדמות הארמון הקיסרי הנוכחי. טוקוגאווה שוגון (Tokugawa Shogun) שלט על יפן מהטירה של אדו (בשנים 1603-1867) עד שהודח ונאלץ לפנות את הטירה. לאחר מכן, שונה שמה של הטירה ל”טירת טוקיי-ג’ו” (Tokei-Jo Castle) ומאוחר יותר, בשנת 1869, שינתה את שמה שוב, הפעם ל”הטירה הקיסרית” (Imperial Castle) או “קוג’ו” (Kojo). טירת אדו הפכה לארמון הקיסרי, אך נהרסה בשריפה בשנת 1873. הארמון נבנה מחדש והמבקרים של הגן המזרחי (East Garden) של הארמון יכולים לראות מה שנשאר מטירת אדו. הארמון החדש, שנבנה בשנת 1888, עמד איתן עד שנפגע במלחמת העולם השנייה ושחזור הארמון הושלם רק בשנת 1968. כיום, בניין ארמון בעל הקומה האחת, משלב אדריכלות יפנית מסורתית וארכיטקטורה אירופאית. בנייני הארמון כוללים את אולם הומיידן באנקט (Homeiden Banquet Hall), אולם האירועים סיידן (Seiden Function Hall), אולם קבלת הפנים צ’ווואדן (Chowaden Reception Hall) – המבנה הגדול ביותר בארמון, משרדו של הקיסר, חדר האוכל רנסוי (Rensui Dining Room) וחדר הציור צ’יגוסה צ’ידורי (Chigusa Chidori Drawing Room). אולם המוזיקה טוקגאקודו (Tokagakudo Music Hall) הוא אחד מגולות הכותרת, כאשר אריחי פסיפס יפים מכסים את משטחיו החיצוניים.
מבקרים נכנסים מקוקיו גאין (Kokyo Gaien, גנים חיצוניים) ולכיוון שני גשרים המובילים לשטחי הארמון הפנימיים. גשר ניג’ובשי (The Nijubashi Bridge) או ה”גשר הכפול” (Double Bridge) בכניסה לארמון הקיסרי הוא אולי אחד האזורים המצולמים ביותר בטוקיו. השטחים הפנימיים פתוחים לציבור רק בשני ימים בשנה (ב2 בינואר – “ברכות השנה החדשה” וב23 בדצמבר – יום הולדתו של הקיסר). בשני הימים האלה, מבקרים עשויים להיות ברי מזל מספיק כדי לראות את משפחת המלוכה שיוצאים מדי פעם למרפסת. במהלך שאר השנה ניתן לבקר בשטח, אך לא להיכנס לבניינים.
מרחק הגעה: 2.4 קילומטרים, 30 דקות הליכה ברגל.
מנובמבר עד פברואר, הארמון פתוח עד שעה 16:00.
האמרון סגור בימי שני, שישי ותקופת ראש השנה החדשה (ה28 בדצמבר עד ה3 בינואר).
הגנים המזרחיים של הארמון ממוקמים באזור הארמון הפנימי, היכן שטוקוגאווה שוגון (Tokugawa Shogun) (1603-1867) ולאחר מכן הקיסר מייג’י (emperor Meiji) (1868-1888) התגוררו בעבר בטירת אדו. המבנים העיקריים אינם קיימים עוד, אבל מבקרים יכולים לראות את שרידי הקירות, שערים, חפירים, בתי השומרים ואת מגדל הטירה העצום שניצב על גבעה. גן יפני אלגנטי נוצר למרגלות הגבעה, היכן שמעגל משני של הגנה (Ninomaru, נינומארו) עמד פעם.
מבקרים יכולים להיכנס לגנים משער אוטמאצ’י (Otemachi Gate). הגנים המטופחים והשמורים נמצאים בשיאם בחודשי מרץ ואפריל, בזמן פריחת עצי הדובדבן. הגנים מתפרשים על פני 52 דונם שהיו פעם השטח של טירת אדו.
ישנם מספר אזורים בתוך הגן – לנינומארו (Ninomaru) יש עיצוב יפני מסורתי עם בריכות, גשרים קטנים ושבילים צרים, סאנומארו שוזוקאן (Sannomaru Shozokan) מציג תערוכות מאוסף האמנות של המשפחה הקיסרית, הונמארו (Honmaru) הוא מקום בו תוכלו לראות את השרידים של טירת אדו ובאזורים אחרים תוכלו לראות חורש של במבוקים, גן ורדים וגן ואירוסים. באחת ממחלקות הגן ישנו עץ מכל אזור גיאוגרפי ביפן. השתילה של הגן תוכננה כך שתמיד ישנה תצוגה יפה של צבעים לאורך כל השנה והגן השליו מציע בריחה מהעיר הסובבת.
מרחק הגעה: 700 מטרים, 9 דקות הליכה ברגל.
משך ביקור: 20 דקות.
בחודשים נובמבר עד פברואר, הגנים פתוחים עד שעה 16:00.
דרכי הגעה: תחנות Otemachi, Takebashi או Nijubashi-mae.
מוזיאון זה (שקיצורו MOMAT), מחולק לשלושה חלקים: אמנות, מלאכה ועיצוב וקולנוע. המוזיאון לאמנות נפתח בשנת 1952 ומאז הורחבו שטחיו. הבניין הראשי (המוזיאון לאמנות) ממוקם בשטחי פארק קיטאנומארו (Kitanomaru Park).
במחלקת האמנות, תוכלו למצוא את אחד האוספים הגדולים ביותר של אמנות יפנית, בהיקף של כ12,000 יצירות. ישנם ציורים, הדפסים ופסלים בעיקר מתקופת הפוסט-מייג’י (Meiji Period), כמו גם מספר יצירות אמנות מערביות. האוסף מוצג ברוטציה עם כ200 יצירות בתצוגה בכל זמן נתון. ישנה את “פינת גולות הכותרת” (Highlight Corner) שבו העבודות הפופולריות ביותר מופיעות וישנה את “פינת ניהון-גה” (Nihon-ga Corner) שבה מוצג סוג של ציור יפני מרגיע. בין פריטי האמנות יקרי הערך באוסף המוזיאון, תוכלו למצוא את הציור “Nude Beauty” של יורוזו טצוגורו (Yorozu Tetsugoro) (משנת 1912), “Road Cut through a Hill” של קישידה ריוסיי (Kishida Ryusei) (משנת 1915) ואת “Portrait of Vasilii Yaroshenko” של נאקאמורה צונה (Nakamura Tsune). רבות מהיצירות יועדו להיות פריטי תרבות חשובים. אם אתם שמים לב כי גודלו של המוזיאון מכריע אתכם, אז גשו לפינת גולות הכותרת, שם המוזיאון מציג את בחירותיו ליצירות האומנות הטובות ביותר.
נספח המוזיאון, גלריית האמנות קוגייקאן (Kogeikan Crafts Gallery), מציג עבודות יד בעיקר מיפן, אך גם מכל רחבי העולם. הפריטים המוצגים הם בעיקר עבודות טקסטיל, כלי לכה, קרמיקה וזכוכית. המוזיאון שוכן בתוך המפקדה לשעבר של המשמר הקיסרי, הבניין נבנה בשנת 1910, והוא ממוקם בסמוך לשער אינוי (Inui Gate) של הארמון הקיסרי.
בניין קיובאשי (Kyobashi Building) משכן בתוכו את המרכז הלאומי לקולנוע, חלק של המוזיאון שבו יש כ40,000 סרטים וחומרי ארכיון אחרים הקשורים לקולנוע. ישנן תערוכות קבועות, כמו גם הקרנות סדירות.
מרחק הגעה: 1.2 קילומטרים, 15 דקות הליכה ברגל.
מחיר: זול מאוד. ישנה הנחה לסטודנטים. הכניסה חינם לילדים. מחיר הכניסה לתערוכות מיוחדות – גבוה יותר.
בימי שישי, המוזיאון פתוח עד שעה 20:00.
דרכי הגעה: תחנת Takebashi דקות הליכה ברגל למוזיאון.
מקדש שינטו זה ממוקם במרכז טוקיו והוא מוקדש לחיילים שנפלו. המקדש הוקם במקור בקודאן (Kudan) שבטוקיו בשנת 1869 בהוראתו של הקיסר מייג’י (Emperor Meiji). שמו של המקדש שונה ל”מקדש יאסוקוני” בשנת 1879 ונועד לכבד את אלה שמתו במלחמות על יפן. כ2.5 מיליון בני אדם נזכרים כאשר שמותיהם מוקלטים ביחד עם המוצא שלהם ותאריך ומקום מותם. החיילים המוזכרים שם, לחמו ברסטורציית מייג’י (Meiji Restoration), מלחמת בושין (Boshin War), מלחמת סיינן (Seinan War) מלחמת סינו-יפן הראשונה (1st Sino-Japanese War), מלחמת רוסו-יפן (Russo-Japanese War), מלחמת העולם הראשונה, תקרית מנצ’וריה (Manchurian Incident), מלחמת סינו-יפן השנייה (2nd Sino-Japanese War), המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט (Pacific War) ובמלחמת המזרח רבתי (מלחמת העולם השנייה). נהוג להביא מנחות מזון למקדש ופעמיים בשנה מבוצעים טקסים, בהם משתתפים בני המשפחה הקיסרית.
המקדש מוקף בעצי דובדבן שמלבלבים בפריחתם בכל אביב. אחד מעצי הדובדבן של המקדש הוא העץ הנציג של טוקיו על פיו הסוכנות המטאורולוגית מודיעה ​​על הפתיחה הרשמית של עונת פריחת דובדבן בעיר. מוזיאון המלחמה יושוקאן (Yushukan War Museum) עומד בסמוך למקדש, שם תוכלו לראות תיעוד וחפצים הקשורים למלחמות יפניות. תערוכות המוזיאון מוצגות מנקודת מבטה של ​​ממשלת הימין השמרנית. גם כן בקרבת מקום, תוכלו לבקר בהיכל צ’ינריישה (Chinreisha) המכבד את כל אלה הנהרגו בעימותים ברחבי העולם אלה.
מחיר: הכניסה למקדש היא חינם.
מחיר הכניסה ליושוקאן (Yushukan) – זול.
שעות פתיחה: המקדש פתוח 24 שעות ביממה. יושוקאן פתוח כל יום, בשעות 9:00 עד 17:00.
דרכי הגעה: תחנת Kudanshita (3 דקות הליכה למקדש), Ichigaya או Idabashi (7 דקות הליכה למקדש משתי התחנות).
שינג’וקו הוא אחד מ23 הרובעים של טוקיו והוא מרכז מסחרי, בידורי ותחבורתי חשוב, כמו גם אזור מעולה לקניות. האזור הוא צירוף עמוס של אורות ניאון בוהקים, תנועה ואנשים. תחנת הרכבת העמוסה ביותר בעולם נמצאת שם, בתחנת שינג’וקו. ממערב לתחנה, ממוקמים רבים מגורדי השחקים המרשימים ביותר של העיר, כמו גם משרדי ממשלה ובתי מלון. מצפון לתחנה נמצא קאבוקיצ’ו (Kabukicho), רובע האורות האדומים העיקרי של טוקיו. בסביבה הקרובה של תחנה של שינג’וקו, תוכלו למצוא קניונים רבים, חנויות ובתי כלבו. מהיציאה המזרחית של התחנה תוכל להגיע לאזור הקניות ברחוב ומהיציאה הדרומית – תגיעו למרכז הקניות טיים סקוור (Time Square Shopping Center).
בין חנויות הכלבו של שינג’וקו, תוכלו למצוא את חנות הדגל של “איסטאן” (Isetan) הנפרשת על פני 10 קומות ושקיימת כבר 100 שנים, “טאקאשימאיה” (Takashimaya) בת 15 הקומות, חנות הכלבו אודאקיו (Odakyu) בת 16 הקומות ומחלקת מזון מאוד ידועה, “קייו” (Keio), “לומין” (Lumine), “מיילורד” (Mylord), בה יש רחוב להולכי רגל, “יודובאשי קאמרה” (Yodobashi Camera) – חנות הנחות של מוצרי אלקטרוניקה, “ביג קאמרה” (Big Camera) ורשת חנויות האלקטרוניקה היפנית “יאדאמה דנקי” (Yamada Denki). שדרת שינג’וקו-דורי (Shinjuku Dori Avenue) ושדרת יאסוקוני-דורי (Yasukuni Dori Avenue) הם שני רחובות הקניות העיקריים, אבל ישנן גם חנויות רבות בסמטאות קטנות המתפצלות מהרחובות הראשיים.
מלבד קניות באזור, ישנם מספר אתרים ונקודות עניין תרבותיות בהם תוכלו לבקר. שומבן יוקוצ’ו (Shomben Yokocho), הידוע יותר בשם “פיס אלי” (Piss Alley) הוא שדרה של מסעדות וחיי לילה. תוכלו למצוא גם מספר מוזיאונים באזור כמו מוזיאון החרבות של טוקיו (Japanese Sword Museum), מוזיאון האש של טוקיו (Tokyo Fire Museum) ומוזיאון הצעצועים של טוקיו (Tokyo Toy Museum). שיקי נו מיצ’י (Four Season Pathway, נתיב ארבע העונות) הוא מסלול הליכה מעניין המקביל למסלולים הישנים של הרכבים החשמליים בפארק אספלאנדה (Esplanade Park). מקדש האנאזונו (Hanazono Shrine) ובית המקדש סייוג’וין (Syojuin Temple) הם שניים מאתרי הדת המקומיים.
בניין הממשלה המרשים (“Tocho”) מתפרש על פני שלושה רחובות בעיר שינג’וקו. ישנם שלושה בניינים, שניים (שהם בניין צמוד) של 8 קומות ו7 קומות והבניין המרכזי הוא בן 48 קומות. בנקודה הגבוהה ביותר, הבניין מגיע ל248 מטרים והיה בעבר המבנה הגבוה ביותר בעיר. הבניין הגבוה ביותר מתפצל לשני מגדלים בקומת ה33 ובקומות ה45 של כל מגדל – ישנן תצפיות בגובה של 202 מטרים מעל פני קרקע. אזורי התצפית פתוחים בחינם לציבור. מרפסת התצפית של המגדל הצפוני פתוחה עד השעה 22:30 בערב ובשני אזורי התצפיות ישנם בתי קפה וחנויות מזכרות. באזור התצפית של המגדל הצפוני, ישנו בר המגיש אלכוהול. בקומת השנייה של הבניין ישנו מרכז מידע לתיירים.
בנייני הממשלה עוצבו על ידי קנזו טנגה (Kenzo Tange), הושלמו בשנת 1990 וכוללים כמה אלמנטים סמליים. מגדלי הפיצול נועדו בכדי לדמות לצריחים של כנסייה גותית והקומפלקס הכללי, הכולל שלושה בניינים, נועד להידמות לשבב מחשב. הבניין הופיע בסרטים יפניים רבים, לרבות סרטי אנימה.
שעות פתיחה: כל יום, בשעות 9:00 עד 22:30.
דרכי הגעה: תחנת Tochomea (דקה הליכה לבניין), Shinjuku דקות הליכה לבניין או Nishi-Shinjuku דקות הליכה לבניין.
האראג’וקו הוא לא רק אזור קניות, זה גם שמו של סגנון אופנה ספציפי שאימצו נערות יפניות צעירות. האראג’וקו ממוקם בין שינג’וקו (Shinjuku) ושיבויה (Shibuya) ונפרש מתחנת האראג’וקו לאזור אומוטסנדו (Omotesando). הבנות היפניות, הלבושות בסגנון אופנת האראג’וקו, מתלבשות כמו דמויות אנימה, פאנקיסטיות או דמויות כמו “לוליטה גותית”, ויז’ואל קיי (Visual Kei) וקאוואי החמוד (cute kawaii) כשרוב הבנות נוטות להיראות כמו בובות. חלק מהתלבושות הן תלבושות קוספליי (משחק תלבושות), בהן הן מתלבשות כמו דמויות אנימה או מנגה ומשחזרות סצנות כמו הדמויות הללו.
טאקשיטה דורי (Takeshita Dori) הוא רחוב להולכי רגל בלבד אשר מלא בשורות בוטיקים אופנתיים ומקומות בילוי עבור בני נוער יפניים אופנתיים. זהו המרכז של אופנת האראג’וקו יחד עם הרחובות צדדיים הרבים, שם תוכלו למצוא יותר חנויות אופנה. טאקשיטה דורי ידוע כמקום הולדתם של סגנונות אופנה רבים. אורכו של הרחוב הוא כ400 מטר והוא בדרך כלל צפוף. לאורך הרחובות הסמוכים לטאקשיטה דורי, תוכלו למצוא חנויות בגדים משומשים, כמו גם חנויות ייחודיות של פריטי לבוש המיוצרים פעם אחת בכדי להיות ייחודיים לרוכשיהם. בימי ראשון, בני ובנות האראג’וקו נאספים בגשר האראג’וקו בכדי להשוויץ בבגדים שלהם.
בניגוד לקונים הצעירים בטאקשיטה דורי, תוכלו למצוא קונים מבוגרים יותר לאורך אומוטסנדו (Omotesando) הסמוך, שהוא השאנז אליזה של טוקיו. אומוטסנדו ידוע כאזור בו ממוקמות חנויות אופנה של מותגים גדולים, בתי קפה אופנתיים ומסעדות. קומפלקס אומוטסנדו הילס (Omotesando Hills Complex) פונה לקונים מודעי-אופנה מתוחכמים – המתחם מורכב מ6 קומות אשר תופס כרבע משדרת אומוטסנדו (Omotesando Avenue). מתחמי קניות מעניינים נוספים באזור הם “האראג’וקו לה-פורט” (LaForet Harajuku), קומפלקס קניות המיועד לקונים צעירים, “טוקיו פלאזה אומוטסנדו האראג’וקו” (Tokyu Plaza Omotesando Harajuku), מרכז קניות עם מרפסת גן בקומה 6, “חנות ה100 יין דייסו האראג’וקו” (המקבילה הענקית של החנות “הכל בדולר”), חנות המזכרות “הבזאר המזרחי” (Oriental Bazaar) וחנות הצעצועים “”ארץ הילדים” (Kiddy Land).
מלבד היותה ה”מכה” (Mecca) של האופנה, האראג’וקו היא מיקומם של מספר אתרים תרבותיים כמו מקדש מייג’י ג’ינגו (Meiji Jingu Shrine), פארק יויוגי (Yoyogi Park), מוזיאון נזו (Nezu Museum), המוזיאון לאמנות אוטה ממוריאל (Ota Memorial Museum of Art), הגימנסיה הלאומית יויוגי (Yoyogi National Gymnasium) ומקדש טוגו (Togo Shrine).
זהו אחד מהפארקים הגדולים ביותר בעיר והוא ממוקם בשיבויה. על האדמה שבה הפארק עומד כיום, יפן הצליחה להטיס מטוס בפעם הראשונה בשנת 1910. מאוחר יותר, אדמות הפארק שימשו כצריפים לצבא ארה”ב (Washington Heights, וושינגטון הייטס) בתקופת הכיבוש של בעלות הברית. בשנת 1964, הפארק היה אחד מהאתרים האולימפיים ששימשו ככפר הספורטאים המרכזי וגם כמתחם ספורט. אולם ההתעמלות הלאומי של הפארק תוכנן על ידי קנזו טנגה (Kenzo Tange) ושימש במהלך המשחקים. לאחר האולימפיאדה, האזור שמדרום למקדש מייג’י (Meiji Shrine) ומצפון לבניין אולם ההתעמלות – הפך לפארק ציבורי. באולימפיאדת הקיץ של שנת 2020, אולם ההתעמלות הלאומי יויוגי עתיד שוב להיות מתחם ספורט, הפעם לאירועי כדוריד, ולפארק מתוכננים שיפוצים נוספים אחרים בכדי להתאים את עצמו למשחקים האולימפיים.
בפארק יש מדשאות רחבות ופתוחות, בריכות, עצי דובדבן, שטחי יערות עצי גינקו, שבילים, אזורי פיקניק ופעילויות חוץ. בניגוד לגנים יפניים רבים אשר מטופחים ומעוצבים בכבדות, זה הוא פארק פשוט יותר שבו אנשים יכולים ללכת עם כלביהם, לתרגל אומנויות לחימה או לשחק בכדור. בימי ראשון הפארק הוא מקום מפגש פופולרי לחובבי רוק צעירים שמגיעים בתלבושת העור ואביזרי הרוק השחורים שלהם יחד עם כלי הנגינה, המיקרופונים והרמקולים שלהם ומתחילים להופיע בשביל כיף.
מרחק הגעה: 500 מטרים, 7 דקות הליכה ברגל.
בין אמצע אוקטובר לאפריל – כל יום, בשעות 5:00 בבוקר עד 17:00.
דרכי הגעה: מטרו – תחנת Harajuku או Yoyogi-Koen.
בתרגום מילולי, “אוקיו-אי” פירושו “עולם צף”, שהוא סוג ייחודי של אמנות יפנית מסורתית העושה שימוש בהדפסים וציורים על לוחות עץ ומקורו בתקופת הטוקוגאווה (Tokugawa Era). אמנות זו הגיעה לשיאה בתקופת אדו, כאשר ביצירות מתוארות נשים יפות, נופים וגיבורי תרבות. מספר לוחות עץ משמשות להדפסה. מוזיאון זה מציג את האוסף של סאיזו אוטה החמישי (Seizo Ota V) המנוח שצבר יותר מ1,4000 יצירות בימי חייו. כשהוא הלך לעולמו, בני משפחתו וחברים הגשימו את חלומו להקמת מוזיאון שבו האוסף שלו יכול להיות מוצג לציבור ביפן ולהנאתו.
מבין 1,400 היצירות באוסף, בין 80 ל100 מוצגות לראווה בכל זמן נתון בקבוצות על פי נושאים אותם משנים פעם בחודש. ישנם תיאורים בשפה האנגלית לכל פריט ויצירת אמנות ואף חנות מזכרות מעניינת בקומת המרתף. המוזיאון הוא חלק חיוני מהמאמץ של המדינה לשמר עבודות אמנות מסורתיות ומלאכה ייחודית זה.
מחיר: משתנה על פי התערוכה המוצגת.
שעות פתיחה: ימי שלישי עד ראשון, בשעות 10:30 עד 17:30.
לרוב המוזיאון סגור החל מה27 לחודש עד לסוף אותו חודש, בכל חודש.
נזו קייצ’ירו האב (Nezu Kaichiro Senior), נשיא רכבות הטובו (Tobu Railway) ביקש בצוואתו שתוקם קרן בכדי לשמר את אוסף האמנות הפרטי שלו. כך נעשה ושנה לאחר מותו, בשנת 1940, המוזיאון נפתח בביתו. ישנו בית גן יפני מסורתי עם בריכה ובית תה קלאסי. נזו היה חובב תה ורבים מהמוצגים מתייחסים לתשוקתו לתה. בנוסף מבנה מוזיאון חדש תוכנן על ידי קומא קנגו (Kuma Kengo) ששאף ליצור “ווא” (wa), כלומר “הרמוניה יפנית”.
האוסף כולל אמנות יפנית ויצירות ממדינות אחרות באסיה. רוב הפריטים הם טרום-מודרניים אך לאחרונה, אספנים פרטיים תרמו את האוספים שלהם למוזיאון, כך שעכשיו המוזיאון מחזיק בלמעלה מ7,400 פריטים ויצירות. באוסף ניתן למצוא קליגרפיה, ציור, קרמיקה, עבודות מתכת, עבודה לכה, מלאכת יד, במבוק וטקסטיל. בין גולות הכותרת של המוזיאון תוכלו למצוא 7 פריטים שיועדו להיות אוצרות מדינה, 94 אובייקטי אמנות רשומים חשובים ו87 נכסים תרבותיים חשובים.
פריטים מעניינים במיוחד הן יצירות ברונזה סיניות עתיקות, ציורים סיניים של שושלת סונג (Song Dynasty), קליגרפיה של שושלת יואן (Yuan Dynasty), מגילות תלויות, ציורים יפניים דתיים וציור “מסך מתקפל” מהמאה ה17 שצוייר על ידי אוגאטה קורין (Ogata Korin). יש גילוף גיר של גוואניין (Guanyin, אל הרחמים) בעל אחד עשר ראשים משושלת טאנג (Tang Dynasty), קערת נדבות מוזהבת מברונזה, תיבת כתיבה המצופה בלכה ומאקי-אי (maki-e, אבקת כסף או זהב) הידוע כקאזוגאיאמה (Kasugayama) ואגרטלי פרחי במבוק מהמאה ה17. בין היצירות הקשורות לתה יש אגרטלי פרחי סלדון הסיני מהמאה ה13, מיכל תה סטו (Seto) וקערות תה אידו (ido, שפה בינלאומית שנוצרה בשנת 1907 כשיפור לשפת האספרנטו) קוריאניות.
מרחק הגעה: 1.4 קילומטרים, 18 דקות הליכה ברגל.
שעות פתיחה: ימי שלישי עד ראשון, בשעות 10:00 עד 17:00.
דרכי הגעה: רכבת תחתית – תחנת Omotesandō (יציאה מספר A5 – 8 דקות הליכה למוזיאון או יציאה מספר B3, יציאה עם מעלית – 10 דקות הליכה למוזיאון).
אוטובוסים – תחנת Minami Aoyama 6-chōme בקו 88 (5 דקות הליכה למוזיאון).
זהו מוזיאון פרטי המחזיק בכ3,000 יצירות יפניות של עבודות אומנות ומלאכה. הנושא של המוזיאון הוא “אמנות בחיים” (Art in Life) והמוזיאון בנה אוסף של אמנות עתיקה ומלאכה יפניות ב40 השנים שהמוזיאון פתוח. למוזיאון ישנו אוסף, אך הוא לא מוצג בתצוגה קבועה. מדי פעם פריטים ויצירות מאוסף המוזיאון מוצגים ביחד עם תערוכות זמניות אורחות.
באוסף הקבוע יש פריטי כלי לכה, קרמיקה, ציורים, כלי זכוכית, טקסטיל, בגדים מסורתיים, כלי נשק, אביזרי שיער לנוי, תלבושות דרמה נוה (Noh drama), מסמכים, עבודות מתכת וערכות תה.
למוזיאון יש חדר טקס תה, גנצ’ו-אן (Gencho-an), אשר תוכנן במיוחד בכדי לשקף את הטבע האמיתי של טקס שתיית התה. בכל יום חמישי שני (כל שבועיים) יש טקס תה מסורתי בשעות 13:00, 14:00 ו17:00. במהלך התהליך מודגם טקס האוטמאה (Otemae ). אתם מוזמנים לבקר באתר האינטרנט של המוזיאון בכדי לברר על התערוכות המתחלפות המתארחות במוזיאון.
מחיר: משתנה, כאשר המחיר הממוצע הוא סביר.
ישנה הנחה לתלמידי תיכון ולסטודנטים.
הכניסה חינם לילדים.
שעות פתיחה: ימי ראשון עד שני וחגים, בשעות 10:30 עד 18:00.
בימי רביעי עד שבת, בשעות 10:00 עד 20:00.
דרכי הגעה: תחנת Roppongi דקות הליכה למוזיאון, או Nogizaka דקות הליכה למוזיאון.
מתקן זה לתערוכות אמנות ברופונגי הוא אחד מ5 מוסדות הנמצאים תחת המטרייה של המכון המנהלי העצמאי (Independent administrative Institution). במרכז זה, יש את אחד מאזורי התערוכה הגדולים ביותר ביפן המתפרש על פני 14,000 מטרים רבועים של חלל תצוגה המתפרש על פני 3 קומות וקומת מרתף. כל המרחב הזה משמש לתערוכות מתחלפות. המרכז מציע גם תוכניות חינוכיות ותוכניות אמנות לאלה שידם אינה משגה ויש בו גם ספריית אמנות.
המוזיאון נפתח בשנת 2007 ועזר לשים את רופונגי על המפה כאחד מאזורי האמנות המובילים של טוקיו. הבניין תוכנן על ידי קישו קורוקאווה (Kisho Kurokawa) והוא מבנה אולטרה מודרני עם חזית בעלת לוחות גדולים של זכוכית שנראים כגלים. הפנים מרווח וכולל 12 חדרים, חלקם עם תקרות בגובה של 12 מטרים ואווירה מלאת אור ומאווררת המורגשת הודות לאור הטבעי שמציף את החדרים דרך חזית הזכוכית.
המוזיאון מציג תערוכות ממגוון רחב של ז’אנרים אמנותיים, החל מקליגרפיה יפנית ועד לוידאו-ארט. התערוכות האחרונות כוללות את פסטיבל אמנות המדיה ה17 של יפן, בשנת 2014 את תערוכת “כוחן של תמונות” (Power of Images): אוסף המוזיאון הלאומי לאתנולוגיה (19 בפברואר – 9 ביוני 2014) ותערוכה של נקמורה קאזומי (Nakamura Kazumi) (19 במרץ – 19 מאי 2014). תערוכות שהוצגו בעבר כללו את עיצוב קליפורניה (California Design) 1930-1965, אנדריאס גורסקי (Andreas Gursky), פופ ארט אמריקאי (American Pop Art), הדיוויזיוניזם (California Design) של ואן גוך וסרה (Seurat) ופיט מונדריאן (Piet Mondrian) ו”הגבירה וחד הקרן” (The Lady and the Unicorn) ממוזיאון דה קלוני (Musee de Cluny) בפריז.
מרחק הגעה: 800 מטרים, 11 דקות הליכה ברגל.
מחיר: משתנה לפי איזו תערוכה מוצגת.
בימי שישי, בשעות 10:00 עד 20:00.
דרכי הגעה: מטרו – תחנת Nogizaka (יציאה מספר 6, המחוברת ישירות לכניסה למרכז).
רופונגי (שמשמעותו “שישה עצים”) הוא אזור של מועדוני לילה, ברים, חנויות ומקומות בילוי, הממוקם במחוז מינאטו (Minato). מתחנת הרכבת רופונגי אתם יכולים להגיע לשני הרחובות הראשיים באזור, רופונגי-דורי (Roppongi–dori) וגאין היגאשי (Gaien Higashi), בהם נמצאים רוב הברים. רוב הברים ומועדוני הלילה נשארים פתוחים עד השעות המוקדמות של הבוקר. רופונגי מוקף בשגרירויות רבות והוא פופולרי בקרב אנשים לא יפניים החיים בטוקיו.
רופונגי הילס (Roppongi Hills) היוקרתי נפתח לאחרונה והביא איתו מעמד סלבריטאי לאזור. רופונגי הילס הוא אזור של בנייני דירות יוקרתיים, בנקים זרים, בתי קולנוע, מצפה כוכבים, מוזיאון ובוטיקים.
טוקיו מידטאון (Tokyo Midtown) הוא קומפלקס קניות עם “פלאזת גלריות הקניות” (Galleries Shopping Plaza) ומספר חנויות יוקרה ומסעדות. העיר-בתוך-העיר נפתחה בשנת 2007 ומציעה מתקני מגורים, מסחר ובידור. בחלקו העליון של מגדל מידטאון, הבנוי מ53 קומות, ישנו מצפה. המגדל של טוקיו (Tokyo Tower) צבוע בצבע כתום הייחודי מאוד לאזור.
אתרים באזור כוללים את מקדש זוג’וג’י (Zojoji Temple), מרכז האמנות הלאומי של טוקיו (National Art Center Tokyo), המוזיאון לאומנות מורי (Mori Art Museum) והמוזיאון לאמנות סאנטורי (Suntory Museum of Art) הממוקם בגלריות הקניון של מרכז טוקיו מידטאון.
מוזיאון זה לאמנות עכשווית, ממוקם בקומה ה53 של מגדל רופונגי הילס מורי (Roppongi Hills Mori Tower). הקמת המוזיאון מומנה על ידי מינורו מורי (Minoru Mori), יזם נדל”ן שהיה אחראי על מתחם רופונגי הילס, היכן שמגדל מורי ממוקם. אדריכלות הפנים של הגלריות תוכננה על ידי האדריכל ריצ’ארד גלוקמן (Richard Gluckman). כאשר תתקרבו למוזיאון, אתם תכנסו דרך כניסה בגובה של 30 מטר הממוקמת בקומת הקרקע. ישנו מבנה נפרד למוזיאון הנקרא “קונוס המוזיאון”, העשוי מזכוכית שקופה ומתפרש על פני האתר ממזרח למערב, כך שמבקרים יכולים לגשת למוזיאון מארבעה כיוונים. המגדל עצמו הוא אטרקציה – ישנו משפך בטון המכיל את המעליות העולות למרכז המוזיאון (Museum Core) וסביב המשפך, מתפתל גרם מדרגות שממנו אפשר לקבל נוף מרהיב של בניין הגן היפני (Japanese Garden) הנפרש מתחת. המבנה החיצוני של הבניין הוא מזכוכית, קרמיקה שקופה ופלדה קלה. בתוך הגלריות, יצירות האמנות מסודרות סביב חצר פנימית מרכזית עשוייה אבן ואם תשקיפו אל מחוץ לחלונות גלריות-המבקרים תוכלו לקבל תצפית מרשימה על הנוף של העיר. מתחת לגלריות, בקומה ה52, ישנה עמדת תצפית.
הגלריות לא מציגות אוספים קבועים, אלא תערוכות מתחלפות של האמנים העכשוויים המובילים בעולם. חלק מהאמנים שיצירותיהן הוצגו בעבר הם איי ווייוויי (Ai Weiwei), אנדי וורהול (Andy Warhol), גבריאל אסבדו ולארדה (Gabriel Acevedo Velarde), שאגאל (Chagall), אמרה האנטר (Emre Huner) וביל ויולה (Bill Viola). למשל, התערוכות עבור שנת 2014 כללו את מלווין מוטי (Melvin Moti) – הוצג בתאריכים ה31 במאי עד ה31 באוגוסט, וג’ייקוב קירקגארד (Jacob Kirkgaard) – הוצג בתאריכים ה20 בספטמבר עד ה4 בינואר 2015).
מחיר: משתנה על פי התערוכות המוצגות.
בימי שלישי, בשעות 10:00 עד 17:00.
דרכי הגעה: מטרו – תחנת Roppongi.