מי דמי ?: התם  - נעשה בסיס לדבר המותר , הכא  - נעשה בסיס לדבר האסור ! אלא הכי קאמרי ליה: אם מצילין תיק של ספר עם הספר, ואף על פי שיש בתוכו מעות, לא נטלטל עור אגב בשר?
מי דמי?: התם - נעשה בסיס לדבר האסור ולדבר המותר, הכא - כולו נעשה בסיס לדבר האסור!
אלא הכי קאמרי ליה: אם מביאין תיק שיש בתוכו מעות מעלמא להציל בו ספר תורה , לא נטלטל עור אגב בשר?
והיא גופה מנלן?: אילימא דמדהיכא דאית ביה  לא שדי להו  איתויי נמי מייתינן , מי דמי ?: התם  -  אדהכי והכי נפלה דליקה , הכא  - אדהכא והכי לישדינן !
אלא אמר מר בר רב אשי: לעולם כדאמרינן מעיקרא , ודקא קשיא לך 'הכא טלטול והכא מלאכה' - כגון דלא קבעי ליה לעור .
והא אביי ורבא דאמרי תרוייהו: מודה רבי שמעון בפסיק רישיה ולא ימות !
דשקיל ליה בברזי .
ולהיכן מצילין אותן [למבוי שאינו מפולש; בן בתירא אומר: אף למפולש].
היכי דמי מפולש, היכי דמי שאינו מפולש?
אמר ליה רבה: שלוש מחיצות ולחי אחד – מפולש קרית ליה ? ועוד, לרבנן  - נציל לתוכו אוכלין ומשקין !
ותרוייהו אליבא דרבי יהודה , דתניא: יתר על כן אמר רבי יהודה: מי שיש לו שני בתים בשני צדי רשות הרבים עושה לחי מיכן ולחי מיכן, או קורה מיכן וקורה מיכן - ונושא ונותן באמצע. אמרו לו: אין מערבין רשות הרבים בכך.
אמר ליה אביי: לדידך נמי ,  לרבנן  נציל לתוכו אוכלין ומשקין !
אלא אמר רב אשי:  שלש מחיצות ולחי אחד - זה מבוי שאינו מפולש, שלש מחיצות בלא לחי - זה מבוי המפולש; ואפילו לרבי אליעזר, דאמר בעינן לחיים - הני מילי - לאוכלין ומשקין, אבל לספר תורה - בחד לחי סגי .
כיצד: נפלה דליקה בלילי שבת  - מצילין מזון שלש סעודות, בשחרית  - מצילין מזון שתי סעודות, במנחה - מזון סעודה אחת.
רבי יוסי אומר: לעולם מצילין מזון שלש סעודות .
מכדי בהיתרא קטרח , נציל טפי!?
אמר רבא: מתוך שאדם בהול על ממונו, אי שרית ליה - אתי לכבויי.
אמר ליה אביי: אלא הא דתניא: 'נשברה לו חבית בראש גגו - מביא כלי ומניח תחתיה, ובלבד שלא יביא כלי אחר ויקלוט , כלי אחר ויצרף '; התם מאי גזירה איכא ?
הכי נמי, גזירה שמא יביא כלי דרך רשות הרבים.
ואחר כך יזמין , אלא יזמין ואחר כך יקלוט, ואין מערימין בכך .
ממאי? דילמא עד כאן לא קאמר רבי אליעזר  התם - דאפשר בפרנסה, אבל הכא דלא אפשר – לא?; ועד כאן לא קאמר רבי יהושע התם משום דאיכא צער בעלי חיים, אבל הכא, דליכא צער בעלי חיים - לא!?
תנו רבנן [תוספתא שבת פ"ג מ"ח [ליברמן]]: שכח פת בתנור וקידש עליו היום - מצילין מזון שלש סעודות, ואומר לאחרים: "בואו והצילו לכם"; וכשהוא רודה - לא ירדה במרדה  אלא בסכין.
איני!? והא תנא דבי רבי ישמעאל: '(שמות כ ט) [ויום השביעי שבת לה' אלהיך] לא תעשה כל מלאכה [אתה ובנך ובתך עבדך ואמתך ובהמתך וגרך אשר בשעריך] - יצא תקיעת שופר ורדיית הפת, שהיא חכמה ואינה מלאכה'!?
כמה דאפשר לשנויי משנינן.
אמר רב חסדא: לעולם ישכים אדם  להוצאת שבת, שנאמר (שמות טז ה) והיה ביום הששי והכינו את אשר יביאו [והיה משנה על אשר ילקטו יום יום] - לאלתר .
אמר רבי אבא: בשבת חייב אדם לבצוע על שתי ככרות , דכתיב לחם משנה (שמות טז כב: ויהי ביום הששי לקטו לחם משנה שני העמר לאחד ויבאו כל נשיאי העדה ויגידו למשה) .
אמר רב אשי: חזינא ליה לרב כהנא דנקט תרתי  ובצע חדא, אמר: 'לקטו' כתיב .
רבי זירא הוה בצע אכולה שירותיה . אמר ליה רבינא לרב אשי: והא מיחזי כרעבתנותא!
אמר ליה: כיון דכל יומא לא עביד, והאידנא הוא דקעביד - לא מיחזי כרעבתנותא.
רבי אמי ורבי אסי כי מיקלע להו ריפתא דעירובא  - שרו עילויה , אמרי: הואיל ואיתעביד בה חדא מצוה - ליתעביד בה מצוה אחרינא.
כיצד? - נפלה דליקה [בלילי שבת - מצילין מזון שלש סעודות, בשחרית - מצילין מזון שתי סעודות, במנחה - מזון סעודה אחת. רבי יוסי אומר: לעולם מצילין מזון שלש סעודות].
אמר רבי יוחנן: ושניהם מקרא אחד דרשו, (שמות טז כה) ויאמר משה אכלהו היום כי שבת היום לה' היום לא תמצאוהו בשדה. רבי חידקא סבר: הני תלתא היום , לבר מאורתא, ורבנן סברי: בהדי דאורתא.
^ ותרוייהו - רבנן ובן בתירא - סבירא להו כרבי אליעזר דאמר: אין מבוי - ואפילו סתום - ניתר בלחי אחד; ואשמעינן בן בתירא דבהצלת כתבי הקדש לא בעינן לחיים כרבי אליעזר.
אוחזר מתוך "https://he.wikisource.org/w/index.php?title=ביאור:בבלי_שבת_דף_קיז&oldid=684637"
דף זה נערך לאחרונה ב־1 באפריל 2016, בשעה 13:50.