הפרעות קשב וריכוז נפוצות מאוד בקרב אוכלוסיית בעולם, ויש הטוענים כי הן ההפרעות ההתפתחותיות הנפוצות ביותר. על פי הערכות שונות של ארגוני בריאות בעולם, בין 5 ל-10 אחוזים מכלל האוכלוסייה סובלים מהפרעת קשב וריכוז. בישראל, ניכרת עלייה מתונה בשכיחות הפרעות הקשב בילדים בשנים האחרונות, והערכות ממחקרים עדכניים מדברות על בין 7 ל-9 אחוזים מאוכלוסיית הילדים בישראל.
מחקר מקיף שפורסם לאחרונה יכול אולי להסביר חלקית את העלייה הדרמטית בהפרעות קשב וריכוז שנצפית בעולם המערבי בעשור האחרון. המחקר מצא שילדים החשופים יותר לטבע במהלך שלבים מוקדמים של ההתפתחות מראים יכולות קשב גבוהות יותר מילדים שאינם חשופים לטבע. החוקרים מסיקים שקיים קשר משמעותי בין חשיפה לסביבה ירוקה – שהולכת ונעלמת מהנוף העירוני – לבין התפתחות קוגניטיבית תקינה.
חשיבות החשיפה לטבע לא עוצרת בשיפור החלמתם של חולים מאושפזים – השפעות משמעותיות מדווחות גם בחלקים נרחבים של האוכלוסייה הבריאה. דוגמה מקומית מגיעה ממחקרה של ד"ר קרן אגאי-שי, חברת סגל בפקולטה לרפואה על שם עזריאלי באוניברסיטת בר אילן. במחקרה, במימון הקרן לבריאות וסביבה, שנעשה בשיתוף עם חוקרים מישראל ומספרד, נבדקה סביבת מגוריהן של נשים ביותר מ-30 אלף לידות בעיר תל אביב. ממצאי המחקר הראו שבקרב נשים שחשופות לסביבה ירוקה יותר נרשמו משקל ילודים גבוה יותר וירידה בסיכון ללידת תינוקות במשקל לידה נמוך.
עדויות רבות ממחקרים שונים מראות שחשיפה לסביבה טבעית חשובה גם להתפתחות מוחית תקינה בתקופת הילדות. מחקר שפורסם במגזין המדעי המוביל PNAS, ובוצע בקרב 2,593 ילדים בגילאים 7-10, מצא שחשיפה לסביבה ירוקה הייתה קשורה לעלייה בתפקודי הזיכרון ולעלייה ברמות הקשב, במהלך מחקר מעקב שנמשך 12 חודשים. הממצאים החשובים העלו שאלה – האם ניתן לצפות בהשפעות בגילאים צעירים יותר, שבהן מתעצבות מרבית היכולות הקוגניטיביות?
"ישנם מספר מנגנונים שיכולים להסביר את ההשלכות החיוביות של החשיפה לטבע על התפתחות המוח ועל הבריאות", מסבירה ד"ר אגאי-שי. "צמחייה וסביבה טבעית לרוב מפחיתה גורמים מזיקים כמו רעש, טמפרטורה גבוהה וכמובן זיהום אוויר, בנוסף סביבה ירוקה – במקרים מסוימים – גם מעודדת פעילות גופנית, הידועה כמשפרת את הבריאות. כמו כן, השהייה בסביבה טבעית מפחיתה לחץ נפשי ומעודדת יצירת קשרים חברתיים, שאף הם משפיעים על מדדי בריאות רבים".
בנוסף, ברמת מערכת החיסון, מחקרים רבים מצביעים על חשיבות החשיפה בגילאי הילדות למולקולות שונות שמקורן בעולם החי והצומח, אשר מעוררות תגובה חיסונית (המכונות "אנטיגנים"). מחברי המחקר טוענים שירידה בחשיפה לאנטיגנים ופעילות מופחתת של מערכת החיסון בגילאי הילדות עשויה גם היא לפגוע בהתפתחות התקינה של המוח.
במחקר, שכלל 253 ילדים שעברו הדמיה מוחית, נמצא כי היקף החשיפה לשטחים ירוקים במשך החיים (מזמן הלידה) קשור לכמות החומר האפור באיזור הקליפה הקדמית המצחית משני צדי המוח. כמות החומר האפור בחלק מאזורים אלו נמצאה קשורה לתוצאות משימות הקשב שנמדדו גם הן במחקר הנוכחי. מאחר ומדובר במחקר ראשוני יש צורך במחקרים נוספים על מנת לאמת את הממצאים הללו ולהסיק מסקנות ברורות יותר, אך בשלב זה נראה כי לחשיפה לטבע בגילאים צעירים ישנה השפעה מסוימת על התפתחות המוח ועל תפקודו.