לתומי חשבתי שהמחלוקת ההלכתית בדבר קריאת מגילת אסתר על-ידי נשים כבר הוכרעה מזמן. נכון, לא כולם אוהבים את ההיתר, לא לכולם זה מתאים, אבל השאלה כבר אינה מצויה בזירה ההלכתית. טעיתי. הנה, לקראת חג הפורים הממשמש ובא נשלף טיעון הלכתי חדש (או חדש למחצה), הקובע כי קריאה כזו, המתקיימת בנפרד ממניין הגברים בבית הכנסת, אסורה מכיוון שיש בה פרישה מהציבור, מה גם שהיא נעשית - רחמנא ליצלן - ממניעים פמיניסטים.
נשים יהודיות כשרות ויראות שמים מדורי דורות - הרבה לפני שבאו לעולם התנועה הרפורמית או להבדיל התנועה הפמיניסטית, והרבה לפני שאנשים הפסיקו ללכת מפחד שיידרדרו באיזה מדרון חלקלק - נהגו להתכנס בינן לבין עצמן, להתפלל, לדרוש דרשות וללמוד הלכה, וגם לקיים טקסים שונים בעלי אופי דתי, שחלקם הגדול אבד מן העולם עם השנים. בתשעה באב, למשל, הן נאספו יחד לומר קינות ולספר מאגדות החורבן, ובשמחת תורה הן נקבצו יחד לרקוד ולשורר לכבוד התורה. לעתים הן עשו זאת בבתים פרטיים, לעתים בבית הכנסת, ולעתים ב"ווייבר שול" - בית כנסת של נשים, כלומר במבנה נפרד ששימש לתפילת הנשים ואשר התקיים בחלק מן הקהילות כבר מימי הביניים.
בני המשפחה - גם זה ראוי ונאה בעיניי, כל עוד הדבר נעשה בתוך גבולות ההלכה. תבחר לה כל קהילה את הדרך המתאימה לה על פי אופיה וטבעה.
ד"ר ימימה חובב מלמדת ב"מכללת הרצוג - גוש עציון", והיא מחברת הספר "עלמות אהבוך - חיי הדת והרוח של נשים בחברה האשכנזית בראשית העת החדשה"