כך אמר רבי נחמן מברסלב: התורה גדולה מהכל, וכוללת את הכל. היא גדולה אפילו מן הנבואה (חיי מוהר”ן תכא).
לימוד התורה קודם להשגת יראת חטא. אולם, יראת חטא קודמת ללימוד העיוני (ספר המידות, לימוד א, מז).
הרגל הלימוד – עולה על קיום כל המצוות (ספר המידות, לימוד א, לג).
פעם עורר רבינו את אחד מתלמידיו ללימוד התורה בלשון פשוטה: “מדוע אינך לומד? מה תפסיד בזה, הלא תקבל “עולם הבא” על הלימוד! והלא גם הקב”ה לומד!…” (שיחות הר”נ י”ז, ראה עבודה זרה ג ע”ב).
רבי נחמן התאנח פעם ואמר: “הרחמנות בענייני העולם הזה רואים הכל, כי רואים שכאשר האדם רעב וצמא והולך ערום ויחף קשה לו מאוד, ומתעוררת רחמנות גדולה עליו… אבל מי שיש לו עיניים ורואה גודל הרחמנות שיש על הנשמות שבעולם הבא… כי שם בעולם הבא נמצאים בני אדם שהולכים ערומים ממש ואי אפשר לרחם עליהם כלל, כי בעולם הזה כשאדם עירום אפשר להעניק לו איזה לבוש, אבל בעולם הבא מי שהולך עירום אי אפשר לרחם עליו, כי שם אין מועילה שום רחמנות, כי איזה מלבוש הוא צריך? רק מלבוש של תורה ומצוות, ולזה אין מועילה שום רחמנות אם האדם לא ריחם על עצמו… ובכן, אשרי מי שזוכה ‘לאכול’ כמה פרקי משנה, ו’לשתות’ כמה פרקי תהילים ו’להתלבש’ בכמה מצוות (שיחות הר”נ כג).
ועוד נשא רבינו משלו בלשונו הזהב על גודל עושר אוצרות התורה ומכמניה, ועל אושרו של מי שזוכה להלך בהיכלי גנוזות האושר וללקוט ממחמדי תבל הללו: “דע שיש חדרי תורה, ומי שזוכה להם, כשמתחיל לחדש בתורה, הוא נכנס בהחדרים ונכנס מחדר לחדר ומחדר לחדר, כי בכל חדר וחדר יש כמה וכמה פתחים לחדרים אחרים, וכן מאותם החדרים לחדרים אחרים. והוא נכנס ומטייל בכולם, ומלקט משם אוצרות וסגולות יקרות וחמודות מאוד. אשרי חלקו!” (ליקוטי מוהר”ן, רמה).
על ידי תלמוד תורה זוכים לשלום (ספר המידות, לימוד א, עה).
ראוי לאדם שיעבור וילך בזה העולם בכל הספרים הקדושים וללמוד כולם כדי שיהיה בכל מקום, כמו שנמצא השרים הגדולים שהולכים ועוברים במדינות, ומוציאים הוצאות רבות על זה כדי שיוכל אחר כן להתפאר ולומר שהיה במדינות כמו שדרך השרים להתפאר ולומר: הייתי בוורשא וכיוצא בזה. כמו כן, ראוי שיהיה האדם בעולם הזה בכל מקומות הקדושים של התורה, כדי שיוכל להתפאר בעולם הבא שהיה בכל מקום, דהיינו בכל הספרים הקדושים כנ”ל. ולעתיד בעולם הבא מזכירין אותו כל מה שלמד בעולם הזה” (שיחות הר”נ כח).
אל תחשוש ואל תתייאש מערימות הספרים שיש ללמוד בהם. אפילו תשכח את מה שלמדת, אל תיכנס לעצבות וחלישות דעת. חז”ל גילו לנו, שבעולם הבא יזכירו לאדם את כל אשר למד והספיק לשכוח (שיחות הר”נ כו).
עידוד נוסף לאלו שדעתם נחלשת עבור מידת השכחה: מובא בספרים הקדושים שדווקא בשביל זה העניקו לאנשים את מידת השכחה, כדי שהתורה תהיה חביבה עליהם תמיד כבפעם הראשונה (שיחות הר”נ שם).
יש אנשים הנמנעים מללמוד, גם אם הם יודעים שעושים בכך את רצון הבורא וגם יקבלו שכר על לימודם, באמרם הרי בין כה וכה שוכחים כל מה שלמדו. עליהם אמר רבינו שלא בחכמה ידברו: עליך רק ללמוד מאותו פועל יומי שמשלמים לו שכר עבור יציקת מים אל תוך חביות מנוקבות מתחתיהן. השוטה יאמר: מה לי לבזבז את זמני במלאכה שאין אני רואה בה תוצאות? ואילו החכם יאמר: “משלמים לי שכר היום עבור יציקת מים. מה אכפת לי אם החביות יתמלאו או לא? כך, גם, האיש הלומד תורה מקבל שכר על הזמן שהקדיש ללימודיו, לא על מה שהוא זוכר מלימודו (שיחות הר”נ שם. ראה ויקרא רבה יט, ב).
תלמוד תורה הוא ללא כל ספק הדבר הגדול והחשוב שבעבודת היהודי את בוראו. למעשה “הוא חייכם…” כמאמר הכתוב (דברים ל, כ). אילולא כן, לא היינו נתקלים במכשולים כה רבים כאשר אנו מנסים לקיים מצווה חשובה זו. חשוב להכיר מצד אחד בערך העליון של תלמוד תורה. ומצד שני, להיות מודע לכך שישנם מחסומים שיש להתגבר עליהם אם רוצים להיכנס לעולם התורה מלא ההוד והנפלאות.
במאמרים הבאים נבהיר מעט ממשנת רבינו בכל הנוגע להשגת לימוד התורה, מה ללמוד וממי ללמוד ועצות שונות בנושא.