1. המבקשת - חברת אספלט אלפא בע"מ ( להלן : "המבקשת" ) הגישה, ביום 21/9/10, בקשה למתן הוראות לפיה ביקשה לחייב את חברת אחים כאלדי בע"מ, חברה לעבודות עפר ופיתוח בע"מ ( בהקפאת הליכים עפ"י צו מיום 30/12/08, להלן: "החברה" ) ורו"ח יצחק קרמין, הנאמן לתקופת הקפאת ההליכים ( להלן: "הנאמן" ), ביחד ולחוד, לשלם לה סך של 943,578 ש"ח בתוספת ריבית והצמדה, מיום 21/9/10 ועד לתשלום המלא בפועל, בגין אספקת אספלט לחברה, בהתאם להזמנת הנאמן וזאת ביום 22/11/09 וביום 25/11/09.
2. בהחלטה מיום 24/9/10, הוריתי לב"כ המבקשת להמציא את הבקשה וההחלטה לנאמן תוך 10 ימים, אשר עליו להשיב בכתב לבקשה תוך 20 יום, אחרת יוחלט עפ"י הבקשה בלבד.
3. הבקשה וההחלטה הומצאו לנאמן, אולם לא הוגשה כל תגובה מטעמו אף שהמועד שנקבע לכך חלף. משכך, ניתנה ביום 3/11/10 החלטה בבקשה למתן הוראות על סמך הבקשה בלבד, ולפיה נעתר ביהמ"ש לבקשה וחייב את החברה והנאמן באופן אישי, לשלם למבקשת, ביחד ולחוד, סך של 943,578 ש"ח בתוספת הפרשי ריבית והצמדה מיום 21/9/10, וכן הוצאות לרבות שכ"ט בסכום כולל של 5,000 ש"ח.
4. בתמצית נציין, כי עפ"י הנטען בבקשה למתן הוראות, ביום 8/10/09 הוגשה מטעם החברה ובאישורו של הנאמן הזמנת אספלט למבקשת, בהתאם לכמויות ומחירים המצוינים בהזמנה המתוקנת בתנאי תשלום שוטף + 75 יום.
המבקשת סיפקה לחברה אספלט ביום 22/11/09 בשווי כולל של 558,640.76 ש"ח, מתוכו שולם לחברה ביום 28/3/10 סך של 200,000 ש"ח, וכן סיפקה לחברה אספלט ביום 25/11/09 בשווי כולל של 414,195.11 ש"ח.
עפ"י הנטען בבקשה למתן הוראות, הנאמן לא הכחיש את החוב אולם טען, כי קופת הפירוק ריקה, וכי כספים אמורים להיכנס לקופת הפירוק בקרוב נוכח חובה של רכבת ישראל ( להלן: "הרכבת" ) לחברה.
המבקשת כאמור ביקשה לחייב את החברה והנאמן, ביחד ולחוד, בסכום החוב הנ"ל, באשר לחיוב הנאמן באופן אישי, טענה המבקש כי לפי ס' 18 לצו הקפאת ההליכים נגד החברה, הורה ביהמ"ש כי תקופת ההקפאה תפעל החברה בתזרים מזומנים חיובי ולא תיכנס לגירעונות.
לתמיכה בטענתה לחיוב הנאמן באופן אישי, הפנתה המבקשת לפש"ר 1357/03 מיאב חברה קבלנית לבניין בע"מ נ' עו"ד ג' בן - טל וכן להחלטה בבש"א 4513/08 ( מחוזי ירושלים ) צעצועי עוזי בע"מ נ' עו"ד בית או ישי - נאמן ואח', בעניין חיוב נאמן באופן אישי.
המבקשת טענה, כי במקרה דנן הנאמן לא מילא אחר הוראת ביהמ"ש הנ"ל, פעל בחריגה מסמכות ובעקבות כך נוצר מצב בו לא משולם החוב למבקשת, ולכן לשיטתה יש לחייב גם את הנאמן, באופן אישי, בתשלום החוב למבקשת.
עוד נטען, כי הנאמן אישר את ההתקשרות עם המבקשת מיום 8/10/09, לאחר שידע כי קיימת בעיה תזרימית שכן הרכבת חדלה כבר בחודש 8/09 לשלם את החשבונות בזמן.
כאמור, ביום 3/11/2010 ניתנה בבקשה החלטה בהעדר תגובה, אשר כאמור חייבה את החברה והנאמן ביחד ולחוד לשלם למבקשת את הסכום שנתבע על ידה.
ביום 10/11/10, הגיש הנאמן בקשה לביטול ההחלטה הנ"ל, בה טען כי בשל טעות לא הוגשה תגובה לבקשה למתן הוראות במועד, טעות שמקורה בהיקף החומר הרב הכרוך בתיק דנן שבו למעלה מ- 120 בקשות ביניים.
הנאמן הוסיף וציין בבקשה, כי אי הגשת התגובה לא נבע מזלזול בהחלטת ביהמ"ש, אלא רק מתוך טעות, אשר בהיסח דעת גרמה שהתגובה לא הוגשה במועד.
לגופו של עניין, ציין הנאמן, כי החוב כלפי המבקשת אינו שנוי במחלוקת, למעט טענת קיזוז סך של 42,664 ש"ח כולל מע"מ, שמקורה בהוצאות שהוציא הנאמן בשל אי דיוק בגבהים שנמסרו לחברה אשר הצריכו קרצוף ומילוי באספלט מחדש.
הנאמן ציין, כי במצב הדברים הקיים אין באפשרותו לפרוע את החוב כלפי המבקשת וכלפי יתר הספקים, עד אשר תתברר המחלוקת שבין הנאמן לבין הרכבת.
הנאמן טען, כי בניגוד לאמור בבקשת המבקשת, הרי במועד אישור ההתקשרות עימה, הוא לא ידע ולא צפה, כי יהיו בעיות תזרימיות שמקורן בהתנהלות הרכבת. הנאמן טען בהקשר זה כי עד חודש 8/09, שילמה הרכבת את התשלומים במועדים וכסדרם. החל מחודש ביצוע 9/09 אשר אמור היה להיות משולם בחודש 12/09, הערימה הרכבת קשיים ולא שילמה את החשבונות המאושרים כסדרם. (בדיון שהתקיים בבקשת הביטול טען הנאמן כי נפלה טעות והנכון הוא חודש ביצוע 12/09, ומועד התשלום חודש 2/10).
נטען עוד, כי עובר למועד ההתקשרות עם המבקשת, לא היתה לנאמן כל סיבה לחשוש שמא לא יהיה בקופת הנאמן את הכספים הדרושים לצורך פירעון מלוא ההתחייבויות שנטל על עצמו.