לפני בקשת רשות ערעור על פסק דינו של בית הדין האזורי בחיפה (סגנית הנשיא איטה קציר; בל' 49520-02-15). בפסק הדין, דחה בית הדין האזורי את ערעור המבקש על החלטת הוועדה הרפואית לעררים (נפגעי עבודה) מיום 6.8.14 (להלן גם: הוועדה) שקבעה לו 10% נכות לפי סעיף 34(ב)(2) למבחנים .
ביום 12.5.15 ניתנה החלטת בית הדין, בה צוין כי קיים חוסר בהירות בהחלטת הוועדה, אשר קבעה כי ההגבלה ממנה סובל המערער בתנועות עמוד השדרה הצווארי, כלולה בנכות שנקבעה בגין חבלת הראש. בתוך כך, לא הבהירה הוועדה מה הקשר בין הפגיעות, האם המבקש סבל מהגבלה בתנועות עמוד השדרה הצווארי אם לאו, ואם כן, מהי, ומדוע אין לקבוע בגינה אחוזי נכות נפרדים התואמים את מצבו. זאת, בהתאם לסעיפי הליקוי 35 ו-37(5) ברשימת סעיפי הליקויים, המתייחסים באופן נקודתי להגבלה בתנועה, המשפיעה על כושר הפעולה הכללי ועל הגבלה בתנועות עמוד השדרה הצווארי. נוסף על כך צוין, כי על אף שהוועדה קבעה כי המבקש סובל מ" צוואר כאבים בסיבוב לצדדים מעבר ל-°80", היא נמנעה מלהתייחס לשאלה אם יש בכאבים אלה כדי להשפיע על כושר הפעולה של המבקש, וראוי שתעשה כן.
לאור אי הבהירות כאמור, התבקשה תגובת המשיב (להלן: " המוסד") לשאלה מדוע לא יוחזר עניינו של המבקש לוועדה, על מנת שתבהיר על יסוד התיעוד הרפואי, את מצבו הרפואי של המבקש בכל הנוגע לתנועות עמוד השדרה הצווארי. בקשר לכך הובהר כי ככל שתמצא הוועדה כי קיימת הגבלה בתנועות עמוד השדרה, יהא עליה לנמק האם יש לקבוע בגין הגבלה זו דרגת נכות. בהקשר זה תבהיר הוועדה האם יש בכאבים מהם סובל המבקש בצווארו כדי להשפיע על כושר תפקודו הכללי, ואם כן, באיזה שיעור. ככל שתבחר הועדה ליישם סעיף שאינו עוסק בהגבלה בתנועות והשפעה על כושר הפעולה הכללי, או בתנועות עמוד השדרה הצווארי, יהא עליה לנמק היטב את החלטתה, וזאת באופן שגם מי שאין מקצועו בתחום הרפואה יוכל לרדת לסוף דעתה.
ביום 3.6.15 הודיע המוסד כי הוא מסכים להצעת בית הדין לפיה עניינו של המבקש יוחזר לוועדה, בהתאם להנחיות המפורטות בהחלטה. בתגובתו הוסיף המוסד בקשתו כי הוועדה תנמק ותבהיר החלטתה " לפיה למבקש נקבעה נכות נוירולוגית בהתאם לסעיף ליקוי 34 (ב) (2) מותאם".
ביום 10.6.15 ובתגובה להודעת המוסד, הודיע המבקש כי "לאור תגובת המשיב מתבקש כב' ביה"ד ליתן פס"ד המורה על השבת עניינו של המערער לדיון בפני ועדה רפואית לעררים". המבקש הוסיף וביקש כי ייפסקו לטובתו הוצאות הערעור.
אציין כי לא מצאתי מקום להוסיף הנחיה נוספת כמוצע על ידי המוסד, באשר הנחיה זו אינה נובעת מן הבקשה ומהחלטת בית הדין כפי שניתנה.
אשר על כן, נוכח הסכמת הצדדים, ובהתאם לסמכות הנתונה לפי הוראת תקנה 82 לתקנות בית הדין לעבודה (סדרי דין), תשנ"ב- 1991, נדונה הבקשה כערעור, ולהסכמת הצדדים ניתן בזה תוקף של פסק דין. אשר על כן, עניינו של המבקש יוחזר לוועדה באותו הרכב על מנת שתפעל בהתאם לאמור בסעיפים 2 ו-3 לעיל.
בנסיבות המקרה, ומשהודיע המוסד על הסכמתו כאמור, לא מצאתי מקום ליתן צו להוצאות.
ניתן היום, כ"ט סיוון תשע"ה (16 יוני 2015) בהעדר הצדדים ו יישלח אליהם.