לכאורה, העובדה שממשלת יפן והוועד האולימפי הבינלאומי הודיעו על דחיית המשחקים האולימפיים, היא עוד השלכה מצערת של השתוללות הקורונה על הספורט הבינלאומי. עולם הספורט הרי כבר הושבת לחלוטין כמה שבועות קודם לכן, ואוהדים שרופים נאלצים לחפש כיום משחקים בליגות של בלארוס ואנגולה.
זה היה גם צעד מתחייב. למרות שיפן המארחת דווקא נחלה הצלחה עצומה בשיטוח העקומה, אי-המוכנות הבריאותית העולמית היא שהכריעה את הכף.
משחקי האולימפיאדה הם אלה שאיחדו עמים ולאומים יריבים הרבה לפני העיתון, הרדיו, הטלוויזיה, הפייסבוק או הזום. מדובר באירוע הבינלאומי החילוני העתיק בעולם, ששרד מהפכות, מלחמות ואסונות טבע.
אבל המשחקים האולימפיים הם לא רק האירוע הספורטיבי החי העתיק ביותר בזמן, היו עידנים שהם היו הזמן עצמו, וההיסטוריונים הגדולים של העת העתיקה – הירונימוס, פוליביוס ואפילו יוספוס פלאביוס – השתמשו בהם כנקודות ייחוס.
למשל, על הולדת ישו מצוין במקורות רבים שהוא נולד "באולימפיאדה ה-192". הכוונה היא לא למשחקים, אלא למחזור ארבע השנים. לפני תחילת הספירה הנוצרית, ספירת השנים המקובלת בעולם העתיק הייתה הספירה האולימפית.
גם בימינו, התנועה האולימפית מממספרת משחקים אולימפיים לפי שנים – המשחקים שנועדו לטוקיו היו האולימפיאדה ה-32, למרות שעד היום התקיימו רק 28 מתוכן (מבלי לכלול את משחקי החורף).
בעת העתיקה גם הופסקו המלחמות בזמן המשחקים, לפחות אלו בין ערים יווניות, מנהג שהתקשו לשמר אותו בעידן החדש – למרות ניסיון מסוים כזה בזמן מלחמות יגוסלביה ("מלחמת הבלקן השלישית") ואולימפיאדת החורף של 1994.
לקראת 1916, כאשר המשחקים יועדו להיערך בברלין, הגרמנים היו מוכנים כבר שנתיים מראש, ואף הציגו את התכניות שלהם בכינוס מיוחד של הוועד האולימפי בפריז. אבל ביום האחרון לכינוס החגיגי בצרפת – פחות מ-2,000 קילומטרים משם – התנקש הלאומן הסרבי גברילו פרינציפ ביורש העצר האוסטרו-הונגרי פרנץ פרדיננד ומלחמת העולם הראשונה התלקחה לה.
כשהתברר שהמלחמה אינה עניין של כמה שבועות, הגישו כמה ערים אמריקאיות בקשות לארח את המשחקים בחירום – ואפילו לאפשר הגעת ספורטאים גרמנים. גרמניה הודיעה שהיא לא מוותרת על המשחקים, "בגלל מלחמת מגן שנכפתה עליה". למרות בית המטבחיים באירופה, הביטול הסופי הגיע מאוחר יחסית.
גם ב-1940 ניסו עד הרגע האחרון לקיים את המשחקים, שנועדו בתחילה לטוקיו. בראייה לאחור, מלחמת העולם השנייה התקיימה בשנים 1939-1945; אבל ב-1940 יפן עוד לא תקפה בפרל-הרבור, ארצות הברית לא הצטרפה למלחמה והסכם ריבנטרופ-מולוטוב, שהחל את מלחמת בריה"מ בגרמניה, עוד לא הופר. המשחקים של 1940 הועברו תחילה להלסינקי, אבל בוטלו בהמשך.
בשנת 1944 עניין המלחמה היה ברור בהרבה, והמשחקים שוב לא התקיימו. אך התנועה האולימפית ערכה לפניהם טקס סמלי של הדלקת הלפיד באולימפיה. גם הטקס של השנה כבר התקיים בטוקיו, לפני ההכרזה על דחיית המשחקים.
אחת הסיבות לעיכוב הגדול בהחלטה על דחיית המשחקים של 2020 הייתה העניין המורלי. כיום כבר לא מפסיקים משחקים אולימפיים בגלל מלחמות, אבל המשחקים בהחלט מפסיקים מלחמה גדולה אחרת – על השלט-רחוק שבסלון.
המשחקים האולימפיים הם אירוע הספורט המשמעותי היחיד שבו שיעור הצפייה, הרייטינג, כמעט זהה אצל גברים ונשים. אחת הסיבות לעיכוב בהחלטה על דחייתם הייתה בהחלט מורלית – זה לא ביטול משחק לאוהדי קבוצת כדורגל.
זה מסר מאד מאד נוקב למין האנושי, שהעולם אינו כתמול שלשום.
ביטול המשחקים האולימפיים מגיע אחרי שהליגות הטובות בעולם כבר חדלו מפעילות, ובשבועות הקרובים נדע לאן פניהן. הרצון העיקרי שם הוא להשלים את העונות. לכן, למשל, נדחתה גם אליפות אירופה בכדורגל לנבחרות ל-2021. ב-NBA מדברים על אפשרות של קיצור העונה הבאה, כך שהיא תתחיל בנובמבר.
הרציונל ברור. שבועות ההכרעה, הפלייאופים והגמרים הם אלו שמביאים את הכסף והרייטינג, אז אם צריך אפשר לקצר קצת את עונת ה-NBA הבאה (ליגה שממילא מתקיים בה דיון לגבי עומס מוגזם וקיצור העונה) ולהזיז טורניר נבחרות.
תרומתו של ענף הספורט המקצועני לדחיית המשחקים בטוקיו, הוא בהבהרה החד-משמעית ששיגר על חומרת סכנת ההדבקה בקורונה.
זה קרה אחרי שרודי גובר, כדורסלן צרפתי ביוטה ג׳אז, התבדח על המחלה, ואף נגע בצחוק במכשירי טלפון של עיתונאים שהקליטו את דבריו במסיבת עיתונאים. כאשר נודע כי גובר חולה בקורונה, לאחר שהדביק ככל הנראה גם את חברו לקבוצה דונובן מיטשל, החליטה הנהלת ה-NBA להשעות את פעילות הליגה.
בתוך כמה ימים התגלו עוד כמה נדבקים בליגה, ומצד שני התברר שלא כל השחקנים הבריאים שנחשפו לשחקנים החולים נדבקו, למרות המגע גופני קרוב בזמן משחקי כדורסל. התברר גם שקיום משחקים עם קהל היה צעד מאד לא אחראי במילאנו ובליברפול, בעוד באוסטריה ובצרפת התקיימו משחקים בלי קהל.
וכך, ההדבקה במגרשים וביציעים המחישה כי הקורונה מדבקת במהירות עצומה, אבל זו לא גזירת גורל שתדביק באופן מיידי את כל המין האנושי.
גם ההנחה שרק הקהל הוא הסכנה ירדה מהר מאד מהשולחן. האחרונים להפסיק את הפעילות – ממש לאחרונה – היו מארגני טורניר המועמדים בשחמט, הטורניר שקובע מי יתמודד על התואר מול אלוף העולם המכהן, מגנוס קרלסן מנורווגיה.
בארצות הברית החשיבות של המאבק הספורטיבי בקורונה הייתה גדולה במיוחד, כאשר הליגות גילו מנהיגות בזמן שהממשל התקשה להכיר במציאות המטרידה.
ועדיין, אין צורך לדאוג יותר מדי לכוכבי הכדורסל והכדורגל העולמיים, אלה שמרוויחים הררי כסף ללא כל פרופורציה. למעשה, העניין הזה עורר קצת תרעומת מאז פרוץ המגפה. בספרד המדממת אמרה מדענית צעירה בראיון לטלוויזיה: "אתם משלמים למדענים 1,800 אירו לחודש ולליונל מסי וכריסטיאנו רונאלדו מיליון לחודש. אולי תלכו אליהם ותבקשו מהם לפתח חיסון?".
בספרד המדממת אמרה מדענית צעירה בראיון לטלוויזיה: "אתם משלמים למדענים 1,800 אירו לחודש ולליונל מסי וכריסטיאנו רונאלדו מיליון לחודש. אולי תלכו אליהם ותבקשו מהם לפתח חיסון?"
מה תהיה ההשפעה ארוכת הטווח על סדר העדיפויות האנושי בימי פוסט-קורונה עוד נראה, אבל ספורטאי-על בכל העולם אכן עושים דברים נפלאים עכשיו: תשלום שכר עובדי-יום באצטדיונים (קבוצות מעסיקות צוות קטן עם קביעות, וצוותים גדולים מאד של עובדים לימי משחקים בלבד); עזרה בארוחות לילדים שתלויים בבית הספר לתזונה; ואפילו שיחות באינטרנט עם אוהדים בבתים.
אך בעוד כמה סופר-סטארים עשירים- שחקני NBA וטניס וגולף – משתתפים במשחקים האולימפיים, מרבית המשתתפים במשחקים רחוקים מאד מהמציאות הכלכלית הזו מאוד. ככה זה כאשר ענפים כמו היאבקות, הרמת משקולות, חתירה בקיאקים ואפילו התעמלות ושחייה, מעוררים מעט מאוד עניין מחוץ למשחקים.
הישראלי רועי ילין התכונן ארבע פעמים למשחקים אולימפיים כחותר קיאקים – ארבע שנות עבודה לקראת כל אולימפיאדה – כאשר לחלקן העפיל ולחלקן לא. בראיון לזמן ישראל, הוא מסביר את הבעייתיות בשינוי כמו זה שהתרחש בטוקיו.
"מחזור אולימפי הוא דבר מאוד סדור. בשנה הראשונה אחרי המשחקים לוקחים קצת מנוחה. כל אחד, ככל שהוא מרגיש שהצליח מספיק במשחקים קודמים, קצת מתעסקים בחיים הפרטיים. בתקופה הזו גם רואים הרבה לידות של ספורטאיות.
"מחזור אולימפי הוא דבר מאוד סדור בשגרה של הספורטאים. בשנה הראשונה אחרי המשחקים לוקחים קצת מנוחה, קצת מתעסקים בחיים הפרטיים. בתקופה הזו רואים גם הרבה לידות של ספורטאיות"
"את השנה השנייה מקדישים לאימון הטכני. עושים שינויים, מחליטים על צוותים. בשנה השלישית עומס העבודה והקילומטראז' עולים, והשנה האחרונה היא מחודדת יותר. פחות עומס ויותר עצימות. הכל מכוון לתחרות אחת", אומר ילין.
אז בעצם, הספורטאים שנערכו לטוקיו מתרחקים לכאורה עוד שנה מהשנה שבה ערכו את האימונים הקשים ביותר?
"כן, זה אתגר מעניין איך לשחזר את זה שנה שנייה ברציפות”.
אבל ילין חושב שקיאקיסטים הם עוד בני מזל. "אנחנו לפחות בענף בריא. אפילו הפציעות והניתוחים שלנו הם משהו שאפשר לתכנן. מה עם ג'ודוקות שחטפו הרבה פציעות, כדי להשיג כרטיס אולימפי, ועכשיו צריכים לעבור זאת שוב?"
גל נבו, ששחה עבור ישראל בשלושה משחקים אולימפיים, והיה מעורב בסטארטאפ בתחום השחייה, מדבר גם על המתרחש מעבר לספורט. "דיברתי היום עם כמה חברים שהתכוננו לטוקיו", הוא מספר לי. "דווקא אלה שתכננו שאלו יהיו המשחקים האחרונים שלהם, תכננו לימודים, הפסיקו לימודים לשנה אולימפית – זה זורק אותם לגמרי הצידה. הם יצטרכו הרבה כוחות נפשיים".
נבו היה במצבים שונים בתקופה הזו – זמן קצר לפני מועד המשחקים המתוכנן. לרוב הוא הבטיח את השתתפותו כשנה לפני המשחקים, אבל בפעם האחרונה עוד היה צריך לרשום הצלחות במהלך העונה האולימפית כדי להבטיח את מקומו.
"זו תהיה שאלה מאד מורכבת. האם לשמור לאנשים את המקומות אותם הבטיחו למעשה שנתיים לפני המשחקים? ואולי כושרם לא יצדיק זאת? האם יהיו בכלל תחרויות מתאימות שיהוו מבחנים? אני מאוד לא מקנא במערכת הזו", הוא אומר.
נבו מציין בעיה ספציפית לשחיינים "בגלל טבע המחלה הזו, הברכות בארץ סגורות כעת. במכון ווינגייט מאפשרים קצת אימונים, וזהו. וכאן יהיו הבדלים בין מדינות".
"דיברתי היום עם כמה חברים שהתכוננו לטוקיו. דווקא אלה שתכננו שאלו יהיו המשחקים האחרונים שלהם, תכננו לימודים, הפסיקו לימודים לשנה – זה זורק אותם לגמרי הצידה. הם יצטרכו הרבה כוחות נפשיים"
אבל יש גם צד אחד. רמי צור ייצג את ישראל ואת ארה"ב במשחקים האולימפיים בקיאקים. אשתו ההונגרייה, כריסטינה פזקאש-צור, היא חותרת בינלאומית מעוטרת, ופעמיים אלופה אולימפית במסגרת סירת הרביעייה של ארצה.
השנה, מקומה של פזקאש-צור על הסירה ההונגרית בטוקיו כלל לא היה מובטח, שכן התחרות על כרטיס לטוקיו אכזרית לא פחות מהתחרות האולימפית עצמה. וכך, כריסטינה ובן זוגה הישראלי קיבלו בהקלה את ההודעה על דחיית המשחקים, על אף שהם מדגישים שהיא בכושר מצוין ושסיכויה להתקבל לנבחרת היו טובים.
בטרם ההחלטה על הדחייה, הכוונה של הונגריה, שהיא המדינה המצליחה ביותר במשחקים האולימפיים ביחס לגודלה, הייתה לסגור את הספורטאים המועמדים למדליות באתרי אימונים מבודדים עד למבחני הקריטריונים. עם שני ילדים קטנים זה היה מחיר אישי גדול עבורם, ולפחות ההתלבטות הזו נחסכה מהם.
פזקאש-צור אף פרסמה הודעה יפה בפרספקטיבה של אלופה בעמוד הפייסבוק שלה. "יהיו משחקים אולימפיים והכלכלה תתאושש. אבל אם אתה מאבד את חייך, איש לא יחזיר אותם", כתבה לאוהדיה בהונגריה ובעולם.
זה מחזיר אותנו להיסטוריה. הפעם האחרונה שבה תאריך המשחקים נקבע בחופזה יחסית, הייתה לפני אולימפיאדת לונדון ב-1948. היא התאפיינה בהרבה הפתעות, הן ברמה האישית והן ברמה הלאומית. מי שבלטו שם לטובה היו ספורטאים ממדינות שהמלחמה לא אירעה בשטחן, או כאלה שארצותיהם שהצליחו לארגן עבורם אימונים ותחרויות, רגע אחרי מלחמת העולם השנייה.
אנחנו לא במלחמה, אבל כאשר משחקי טוקיו ייערכו לבסוף, הם יעידו במידה רבה על יכולתן של מדינות לאלתר ולהתארגן. וכן, יהיה דרוש שם גם לא מעט מזל.
כך, למשל, אליפות העולם האחרונה בשחייה – התחרות העולמית האחרונה לפני מה שהיו אמורים להיות משחקי טוקיו-2020 – התאפיינה בנסיקה של הנבחרת האיטלקית המבטיחה. לא ברור מה נותר מפרויקט ההכנה המצוין הזה.
ערב משחקי לונדון 2012, שוחחתי ברחובות לונדון עם אדם מבוגר שזכר את משחקי 1948. לונדון עדיין עמדה אז בחורבות, חלק גדול מהאורחים התארח בבתים מקומיים, אבל הייתה תחושה של התעלות ותחושה שהולכים לימי שלום.
וזו אולי הנחמה היחידה. על פי המומחים, המגיפה לא תסתיים בשנה הזו. כלל לא ברור אם תגבה פחות חיי אדם בשנתה השנייה לעומת הראשונה. אבל העולם יידע עליה יותר, יחשוש ממנה פחות ואולי יהיה מוכן עם חיסון או קרוב אליו. וייתכן שמשחקים אולימפיים יועילו לו יותר באביב או בקיץ היפני של 2021.