שלום רב!כאשר חבר-הקיבוץ מבצע עבודה אצל גורם חיצוני, המשלם בעבורה לקיבוץ בלבד ( וכנגד חשבונית שמנפיק הקיבוץ ), ניתן לראות בכך – לפחות לכאורה – מתן שירותים ע"י הקיבוץ לגורם החיצוני, כאשר ביצוע העבודה נעשה ע"י החבר, למעשה ( ולכאורה – גם להלכה ), בעבור הקיבוץ.אם כך הדבר, והתמורה שמקבל הקיבוץ כאמור, איננה מועברת לחבר, מעבר להקצבות הנהוגות מצד הקיבוץ לחבריו ( למחיה וכיו"ב ) - אמור החבר לזכות להטבה של דמי-הבראה, או לשווה-ערך תואם, כפי שמשלם הקיבוץ לכל חבר המועסק ע"י הקיבוץ בתחומו.אם בנסיבות כמתואר לעיל סובר הקיבוץ אחרת - נראה כי נטל ההוכחה על הקיבוץ, להראות מדוע אין מוטלת עליו חובה כאמור. יובהר, כי המצב המשפטי יהיה שונה, אם יתברר כי מערכת העובדות הקיימת ב"משולש" היחסים המתואר, מציגה מצב עובדתי שונה, לרבות עקב קיומן של עובדות משמעותיות נוספות.
שלום רב!לפי הנסיבות הנוספות שנמסרו כעת, המדובר בחבר-פנסיונר בקיבוץ מתחדש, העובד אצל גורם חיצוני, כאשר התמורה בעבור עבודתו מועברת אליו דרך הקיבוץ. במקרה כזה קיים שוני ממשי ומשמעותי בין החבר לבין חברים המועסקים ע"י הקיבוץ ( בתחומי הקיבוץ ), ולא נראה כי יש מקום להשוואה או להיקש בנושא דמי-הבראה. בהעדר נתונים לגבי עבודת החבר אצל הגורם החיצוני, הנזכר בשאלה, מוצע לבחון מהם יחסי ההעסקה שבין החבר לבין אותו גורם: האם נוצרו ביניהם יחסי-עבודה ( עם חובות מעסיק כלפי עובד ), או שמא חבר-הקיבוץ הינו קבלן עצמאי? העובדה כי התשלום מתבצע כנגד חשבוניות איננה שוללת את האפשרות הראשונה; ברם,כדאי לקחת בחשבון, כי אם שאלת קיומם של יחסי-עבודה תבוא כהפתעה לגורם החיצוני הנ"ל, הוא עלול להביא להפסקת ההתקשרות כולה.