"מחוננות דורשת אומץ"
» מהי חרדת בחינות, וכיצד ניתן לטפל בה?
קרן לומדת לבגרות בהסטוריה. כהרגלה בקודש, היא מכינה את החומר ביסודיות לאורך השנה כולה. שבועיים לפני מועד הבחינה, כל החומר מאורגן בקלסר מסודר, עם חוצצים לפי תקופות. כל שנשאר לה הוא להתחיל לשנן.
לאורך השבועיים הבאים קרן לומדת בחריצות, אך ככל שהזמן חולף - הלחץ גובר ומקשה עליה להתרכז. בלילות היא מתקשה להירדם, ובמקום לשקוע בשינה עמוקה היא משננת את החומר או חושבת על יום הבחינה. בדמיונה היא יושבת מול דף השאלות כשהיא משותקת מפחד.
קרן מתקשה להתרכז בימים שחולפים לקראת הבחינה וכאבי הבטן רק מוסיפים על הקושי. גם אמירות מעודדות מצד בני משפחה וחברים, בנוסח "נו קרן, את יודעת שבסוף את תמיד מצליחה", לא עוזרות. ביום הבחינה קרן מתקשה להירגע. היא מגיעה לבית- הספר עם דופק מואץ, כאבי בטן ותחושה של אסון מתקרב. כאשר גיליון הבחינה מונח לפניה, עוד בטרם היא קוראת את השאלות, היא כבר נמצאת על סף בכי. זיעה קרה מכסה את פניה וידיה. היא בוהה בשאלות בחוסר אונים מוחלט, קוראת אותן שוב ושוב, אך למרות כל מאמציה, היא לא מצליחה לארגן את המחשבות.
זהו תיאור טיפוסי של חרדת בחינות (אין לבלבל עם ליקויי למידה), תופעה אשר בעולמנו המודרני ללא ספק פוגעת נפשית, פיזית ותפקודית בכל מי שסובל ממנה. מאחר וכיום בחינות הן הבסיס לקבלת החלטות בנוגע לעתידם האקדמי והמקצועי של אנשים, אין זה פלא שכ-20% מכלל הלומדים סובלים מחרדת בחינות.
חרדת בחינות – מהם התסמינים?
1. סימפטומים פיזיולוגיים: כאבי בטן, בחילה, שלשולים, כאבי ראש, דופק מואץ, זיעה ועוד.
2. סימפטומים קוגניטיביים: מחשבות טורדניות בסגנון קטסטרופלי, blackout, קשיי ריכוז.
3. סימפטומים נפשיים/רגשיים: תחושת פחד וחרדה, תחושת אכזבה, דיכאון, חוסר אונים ותסכול.
4. סימפטומים התנהגותיים: אי שקט, הימנעות, ובמקרים קיצוניים גם שימוש יתר בחומרים כגון תרופות הרגעה, סמים ואלכוהול.
חשוב להבין: מי שסובל מחרדת בחינות מסוגל להתמודד עם מטלות לימודיות ללא קושי אולם אותן מטלות יהיו קשות ומלחיצות עבורו כאשר הוא נמצא בסיטואציה של בחינה.
ההבדל בין חרדת בחינות לבין 'סתם' לחץ הוא במינון. לחץ סביר אינו פוגע בתפקוד אלא להיפך: הוא עשוי לגרום להתייחסות רצינית ואחראית יותר לבחינה. חרדת בחינות, לעומתו, נובעת מהפרשנות שניתנת ללחץ ולמעשה פוגעת ביכולת להתארגן נכון לקראת הבחינה.
כיצד מטפלים בחרדת בחינות, והאם ניתן 'להיפטר' ממנה?
בעזרת ראיון מקיף, המטפל מבין את התהליך שבו לחץ רגיל מבחינה הפך לחרדה של ממש. המטפל מברר כיצד החרדה נתפסת בעיני המטופל, מהם הגורמים לחרדה על-פי תפיסת המטופל, כיצד הוא מעריך את חומרת הבעיה, עד כמה הוא מאמין שיוכל להתגבר עליה ועד כמה הוא מוכן באמת לטפל בה. בנוסף, המטפל שואל אודות הסימפטומים. החלק האחרון של שלב זה הוא קביעת מטרה ריאלית.
כל טיפול חייב להיות מותאם למטופל, וכך גם לגבי טיפול בחרדת בחינות. ישנם סוגי טיפול שונים, ועל המטפל לשתף את המטופל בתהליך בחירת הטיפול. למשל: במידה והמטפל, במהלך הראיון, מבחין שהמטופל מתקשה להתארגן לקראת בחינות בצורה יעילה (כתוצאה מחרדת הבחינות שהוא חווה), הוא מציע שחלק מהטיפול יתמקד בפיתוח אסטרטגיות למידה נכונות (למשל, פיתוח אסטרטגיות זכירה יעילות).
חשוב שהטיפול יכלול מגוון טכניקות שיתנו מענה לסימפטומים הפיזיולוגיים, הקוגניטיביים, הרגשיים וההתנהגותיים.
בשלב זה, המטופל מיישם את הטכניקות שסוכמו תוך שהמטפל מלווה אותו ומעריך יחד איתו את יעילות הטיפול. בשלב זה מומלץ להיעזר בתיעוד בכתב ולהעריך את רמת החרדה לפני הבחינה ובמהלכה. במידה וקיים חוסר סיפוק מהתוצאות - יש לשנות או לייעל את הטכניקות.
הטיפול מסתיים כאשר המטופל חש שרמת הלחץ אינה פוגעת עוד בתפקודו, כלומר - שהמבחנים משקפים את יכולותיו האמיתיות.
מה זאת בכלל "אינטליגנציה"?
אינטליגנציה היא תכונה המבדילה בין אנשים באשר ליכולתם להבין רעיונות מורכבים, להסתגל ביעילות לסביבה, ללמוד מניסיון, לפתח רעיונות ולהתמודד עם מכשולים באמצעות חשיבה.
חלק מחוקרי האינטליגנציה רואים בה תכונה מרכזית אחת המשפיעה על יכולותיו של היחיד בתחומי תפקוד רבים (Charles Spearman). חוקרים אחרים (Howard Gardner) מדברים על ריבוי אינטליגנציות עצמאיות – אינטליגנציה של החשיבה, אינטליגנציה של התנועה, אינטליגנציה מוזיקלית, אינטליגנציה מרחבית, אינטליגנציה בין אישית ועוד. זו האחרונה היא האינטליגנציה הרגשית המתייחסת ליכולתם של אנשים לתקשר עם אנשים אחרים ולהיות ערים לרגשותיהם וצרכיהם של אחרים.
יצירתיות אינה שם נרדף למשכל אקדמאי ורק לעיתים נדירות היא נמדדת במבחנים (לדוגמא אבחון דידקטי ) המספקים מנת משכל. בעוד שמבחני המשכל עוסקים בחשיבה המתמקדת בצורך להגיע לשורשה של הבעיה, קרי להגיע לפתרון אחד ונכון, מבחני היצירתיות עוסקים בחשיבה שונה, מסתעפת.
על-פי גילפורד (Guilford, 1959) אשר חקר את נושא היצירתיות – "זה שפורץ לכיוונים שונים". חשיבה זו פחות מוגבלת על-ידי העובדות הנתונות, היא מאפשרת שינוי כיוון בפתרון בעיות ומוליכה לפתרונות או לתוצרים שונים ומקוריים. זוהי תכונה אנושית ומיומנות הנדרשת להתפתחות תקינה, אישית ואנושית-חברתית.
מגוון המבחנים המשמשים כיום בהערכת יצירתיות הוא רחב אולם הנפוץ שבהם הואAlternative Uses Test או מבחן שימושים. במבחן זה הנבחן מתבקש להציע שימושים רבים ככל האפשר לחפץ נתון כמו קוביה, או חבל. הציון גבוה יותר ככל שמספר התשובות השונות איכותית גבוה יותר וככל שתשובותיו מקוריות יותר (פנינה & יבלון, 2008).
מבחן תוצאות: מנה תוצאות שונות לאירוע דמיוני. דוגמא: מה היה קורה ואיך היה העולם נראה אילו אנשים היו עפים. למבחן זה שני ציונים: מספר התשובות ה"מובנות מאליהן" (שטף רעיונות DMU), ומספר התשובות הבלתי צפויות והמקוריות (מקוריות DMT). על הילד להגיב לבלתי נודע, כאשר מספר התשובות שנותן הילד מאפשר להעריך את גמישות מחשבתו ונותן מדד מסוים ליכולתו לעבד נושא חדש בצורות שונות (אלבורציה) כמו גם למקוריות מחשבתו.
על הילד להציע דרכים לשיפור צעצוע נתון כמו מכונית ובובה כך שילדים ייהנו יותר לשחק בו.
Children’s Appreception Test (CAT) – Bellak L.
מבחן זה מיועד לילדים בגילאי 3 עד 10, ורצוי להציגו כמשחק. במבחן מוצגות לילד מספר תמונות בהן בעלי חיים שונים נמצאים במצבים אנושיים, והילד מתבקש לתאר את ההתרחשויות המתוארות בתמונה: מה הוביל להתרחשות ומה, לדעתו, עתיד לקרות אחר-כך. תשובות הילד נכתבות מילה במילה.
המבחן מאפשר למידה והבנה של יחסיו של הילד עם הדמויות המשמעותיות בחייו, עם דחפיו ועם מנגנוני ההגנה שלו. התמונות מעודדות תימות הקשורות לאכילה ולנושאים אורליים באופן כללי; מאבקים עם אחים; התייחסות לדמויות הורה וליחסים בין ההורים; תוקפנות ואגרסיה; קבלה על-ידי עולם המבוגרים; פחד מלהיות לבד ונושאים הקשורים לכך ונושאים הקשורים לגדילה והתבגרות.