מה גורם לכם לבחור בחבל ארץ כלשהו?
אצלי הכל התחיל בגלל קליפ.
לפני שנתיים, בעקבות התעניינות מבורכת של ביתי תמר בלינדה ופול מקרטני, מצאנו קליפ של בני הזוג בסקוטלנד. שצולם באחוזה של משפחת מקרטני. הקליפ כל כך כבש אותי שמייד הצבתי את סקוטלנד במקום גבוה במגירת החלומות.
ההמשך ידוע. הקיץ נסענו לסקוטלנד במסגרת טיול בר מצווה לבכור.
דבר ראשון בדקתי היכן נמצאת האחוזה של החיפושית לשעבר וגיליתי כי היא שוכנת בחצי האי קינטייר, ובמקרה נמצא שם גם חוף הים האידאלי לגולשים בסקוטלנד.
האב והבן חובבי גלישה וקינטייר, על אף שהינה מרוחקת מהנתיב שהתוויתי, סומנה כאופציונלית בהנחה ויהיו גלים.
כיעד לינה לחלק השלישי של הטיול נבחרה דירה מעוצבת בעיירה אינברארי Inverary, אשר נראתה לי מהתמונות עיירה נחמדה לשיטוטים ושתיית קפה.
רגע לפני הקפה באינברארי, בואו ונחזור כמה שעות אחורה.
בפוסט הקודם נפרדתי מכם בבוקר עזיבתנו את בית החלומות שעל האגם.
היעד: העיירה אלכסנדריה בדרום לוך לומונד, שם מתקיים בכל שבת שוק פשפשים.
הנתיב: דרך גלנקו, בה נסענו בכיוון ההפוך לפני שבוע, במזג אוויר סגרירי, הפעם אנו נוסעים בה מזרחה, במזג אויר שמשי ובהיר.
הנוף: עוצר נשימה ואפרופו עוצר, התחננתי מהנהג שיעצור את הרכב כדי שאוכל לטייל קצת או לפחות לצלם, אבל הוא חשש שיחטפו לו את כל הפשפשים בשוק ומיהר להגיע…..
אלא שהחיפזון לא היה מוצדק כלל ועיקר, כי השוק התגלה כסתמי (אם כי גם בו הצליח חובב העתיקות לרכוש קופסת מסמרים עתיקים במחיר מציאה…).
זכיתי בשעתיים מן ההפקר, כך יכולנו להספיק 'על הדרך' גם מסלול הליכה בטבע.
הדרך לאינברארי התגלתה כמרשימה והפעם הורשיתי לעצור ולצלם.
המסלול הנחמד נמצא בArdkinglas Woodland Garden. אחוזה שבתוך שיטחה נמצא יער וגן בוטני גדול, בו הכשירו מסלול הליכה מלא טחבים, חזזיות וסנאים, בעקבות הספר 'טרופותי'.
סיימנו את המסלול בשעה רבע לארבע והתחלתי להאיץ בנהג.
בלו"ז שלי לשתות קפה באחד מבתי הקפה היפים של העיירה כמו גם להספיק לשוטט בין החנויות לפני שהן נסגרות.
העיירה נמצאת רבע שעה מהמסלול, מה כבר יכול להשתבש?
הגענו לאינברארי בדיוק בשעה ארבע. מרחוק העיירה על בתיה הלבנים נראית קסומה, מהגשר שחוצה את הנהר שנשפך לאגם יש תצפית נהדרת על טירת אינברארי המפורסמת.
איזה אושר עוד רגע וכל היופי הזה על שלל החנויות ובתי הקפה יהיה בהישג ידי….
ניגשתי לבית הקפה ברחוב הראשי של העיירה, בו הייתי אמורה לקבל את המפתח לדירה.
בעלת הדירה לא מוצאת את ההזמנה שלי.
משהו מריח לא טוב….
אני מראה לה את המסמכים והיא "נזכרת" שהדירה נשרפה לפני 3 ימים ולנו אין איפה לישון הלילה.
אחרי דין ודברים וקצת עצבים ישראלים אילצנו את בעלת הדירה למצוא לנו מקום לינה חלופי ובתום רבע שעה מורטת עצבים, היא אכן מצאה דירה, אם כי במרחק 45 דקות נסיעה לכיוון לא ברור.
קפה באינברארי כבר לא שתיתי, ישבנו קצת מול האגם להירגע ויצאנו לחפש את משכננו החדש ללא שמץ של מושג היכן הוא נמצא וכיצד הוא נראה.
כעבור 45 דקות נסיעה ועוד רבע שעה של התברברות קלה הגענו לאחוזה מדהימה, בבעלות בני זוג נחמדים שמשכירים דירות במתחם האחוזה.
אמנם קיבלנו דירה קטנה וקצת מיושנת, אבל זה עדיף לאין ערוך מאשר לישון בדירה שרופה….
במקום יש סוסים, עיזים, כלבים ואווזים, אך, לצערם של הילדים, אין כמעט ווי-פי והם כבר בגיל ששום עז או חמור יהוו תחליף ראוי.
האחוזה ממוקמת בעמק kilmartin שנחשב לערש הולדתה של סקוטלנד. לכאן הגיעו הגאלים מאירלנד לראשונה והקימו את ממלכת דאל ריאטה. באזור יש הרבה ממצאים ארכאולוגים עם עדויות לתקופה זו, מעגלי אבנים, מקדשים ומוזיאון ארכאולוגי.
בנוסף היא גם לא רחוקה מקיינטייר…..
יום ראשון, השמש זורחת במלוא הדרה.
בדקתי על המפה את אפשרויות הטיול באזור ובסופו של דבר הכף נטתה לכיוון קינטייר.
נסענו לכפר הדייגים Tarbet במטרה לשכור שם קייאק/אופנים/סוס או כל דבר אחר שאפשר לזוז איתו.
מסתבר שאת כל הדברים הללו היינו אמורים להזמין מראש.
"לפחות נעשה פיקניק במקום מקסים" עודדה אותנו העלמה הקולינרית.
אמרה וצדקה. את הפיקניק ערכנו תחת שמי התכלת, בנוף מרהיב, מול הים והסלעים.
דווקא היו גלים. אבל, שוב, מכיוון שלא הזמנו מראש לא היו גלשנים וחליפות להשכרה, כך שחלום הגלישה בסקוטלנד לא הוגשם הפעם.
קינטייר יפיפיה, פחות עוצמתית מההיילנדס, ברם היופי של מרחבי הירוק עם האוקיינוס והצוקים הנשפכים אליו הופכים גם אותה לפנינת טבע.
לצד החופים והמצוקים, יש בה גם כפרי דייגים ציוריים עם מעגני סירות פוטוגניים כדוגמת הכפר Tarbet.
כדי שלא נרגיש שכל היום "לא עשינו שום דבר פעיל" הלכנו למסלול רגלי ביער בעקבות הבונים החופשיים.
לפני כמה שנים שוחררו לחופשי ביער משפחה של בונים במטרה להשיב לטבע את החיה שמכעט ונכחדה בבריטניה.
למרות שממש השתדלנו, בונים לא ראינו, אבל המסלול ביער היה מרענן.
לסיום היום המוצלח עצרנו לצלם את האגם היפהפה בכפר הפסטורלי Tayvallich.
תראו באיזו שלווה אנשים חיים. אפילו האגם רגוע.
יום אחרון בסקוטלנד. על אף הטיול הנפלא שערכנו נשארנו כשחצי תאוותינו בידינו. איך קרה ולמרות כל שפע האגמים הסקוטיים לא שטנו אפילו פעם אחת באגם?
את המעוות החלטנו לתקן בלוך לומונד, הלוא הוא האגם הגדול ביותר בסקוטלנד.
בדרך לשייט עוצרים ב Luss כפר בונבוניירה.
מעגן השיט נמצא ב loch lomond shores.
בחרנו לשוט בכלי שייט מקורי בשם 'קטאקאנו' שהינו קטאמארן מעורב עם קאנו.
אם הייתי יודעת כמה כייף לחתור בלב אגם סקוטי היינו עושים את זה גם ליד האגם שלנו….אין ברירה צריך לחזור לשם שוב.
להתראות סקוטלנד, היית אלינו טובה במיוחד. מקווה מאד לבקר בך שוב (אבל לפני כן עלי להגשים את פנטזיית אירלנד…).
רוצים גם לתעד את הטיולים שלכם בדרך יצירתית?
הצטרפו לסדנאות יומן מסע חוויתיות בהן תוכלו לשמר תמונות, חוויות וזיכרונות.
ונסיים את הפוסט ואת הטרילוגיה הסקוטית בשיר של מרק נופלר הסולן של 'דייר סטרייט', שאם לא ידעתם הינו ממוצא סקוטי – יהודי.