איזה מתח ! איזו התרגשות! חנוכה , חג האור בפתח , והחזרות למסיבות בגנים בעיצומן. בבית הילד כבר שבועיים שר ומדקלם את כל מה שלמד ואתם את המצלמות מטעינים מעכשיו ... בהתרגשות גדולה מחכים לכוכב .
כמו בכל שנה מקבלת פניות ושאלות רבות בנושא זה ולכן מפרסמת טור זה גם השנה, כמו כל שנה.
השאלות שמטרידות את ההורים – האם בני/ בתי יתגברו על בישנותם ? ויראו לכולם את כשרונם ? האם יקרה הנס המיוחל ולשוליי שמלתי לא יידבק הגוזל ?
תחילה ,אויר גדול לוקחים , והיטב מבינים כי ביישנות היא תכונה מולדת ואנחנו לא יכולים אותה להעלים עם מטה קסמים.
לנו כהורים תפקיד חשוב לעזור לילד להתגבר ולהעלות את בטחונו העצמי אך זה תהליך לא קצר בו התגובות שלנו והטעויות שאנו עושים בדרך יכולים רק להזיק שהרי חישבו כמה תסכול ורגשות החמצה וצער ילדכם מרגיש מכך שלא הצליח להראות את כישוריו ולהתגבר על ביישנותו ופחדיו.
לפני המסיבה - הכינו אותו מראש- וגלו אמפתיה כנה לקושי שלו.
שוחחו עם ילדכם על הקושי ואמרו לו : " אנחנו יודעים כמה אתה מחכה למסיבה ויודע טוב את התפקיד שלימדו אותך , במסיבה יהיו הרבה הורים אחרים שבאו לראות את החברים , זה בסדר שאתה תפחד ותתבייש לדבר בקול , גם לחברים שלך לא יהיה קל , אנחנו נהיה איך ונעזור לך במה שאנחנו יכולים ונהיה גאים בך בכל מצב" .
שיחה עם הגננת - אתם יכולים לשוחח עם הגננת ולשתף אותה בכך , לבחון אפשרות שתושיב חבר קרוב לידו , שתבחר מיקום נוח וזמין לידכם, ההורים, כך שתוכלו לשמור איתו על קשר עין . חשוב שהמיקום לא יהיה בולט ובמקום שיהיה לו נוח לבחור לא להשתתף.
רגישות והקשבה - בזמן המסיבה תהיו שם בשבילו ברגישות ובהקשבה – חייכו אליו , הסתכלו עליו תמיד , היו קשובים ואל תדברו עם הורים אחרים, נהגו ברגישות עם המצלמה ואל תבקשו ממנו להביט אליה כל שניה חבקו , נשקו , החמיאו על כל שיתוף פעולה שלו.
הימנעו מזלזול בביישנותו וברגשותיו -אל תאמרו : מה אתה מתבייש ? זה בסך הכול הורים של החברים שלך ..", אל תדברו או תתנצלו בשמו על ביישנותו ואל תדברו על אחרים בנוכחותו " הוא ביישן ... עזבו אותו וכו'..."
תגובה לאחר המסיבה – גם אם לא השתתף גלו הערכה על המאמץ שעשה , אל תגרמו לו לחשוב שאכזב אתכם תהנו ממה שיש , חבקו ונשקו את אוצרכם.
דפים עסקיים " הורות זה לא צחוק "/ "משפחה קורנת "