עד כמה שהבנתי, בתורה כתוב לתקוע רק בראש השנה!
למה תוקעים בשופר בחודש אלול? עד כמה שהבנתי, בתורה כתוב לתקוע רק בראש השנה!
נכון, רק בראש השנה יש מצווה לתקוע בשופר1. אבל בנוסף למצווה, נוהגים לתקוע בשופר גם בחודש אלול (חוץ מאשר בערב ראש השנה). הספרדים נוהגים לתקוע בשופר תוך כדי ה"סליחות", והאשכנזים תוקעים בשופר בכל בוקר לאחר תפילת שחרית2. כך או כך, זו לא חובה אלא מנהג.
לאחר חטא העגל, שבו עם ישראל כפר באמונה באלוקים וסגד לעגל הזהב, משה רבינו עלה להר סיני להתחנן לפני השם שימחל לעם ישראל על העוון הנורא.
משה שהה בהר ארבעים יום3, התפלל והתחנן, אבל אלוקים הסכים רק באופן חלקי לבקשה שלו. העונש הנורא של השמדה בוטל, אבל הכעס נשאר. בראש חודש אלול אלוקים קרא למשה לעלות שוב להר סיני ולקבל את לוחות הברית מחדש. זה היה סימן מבשר טוב שאלוקים יסלח לעם ישראל על חטא העגל4.
הפעם, לפני שמשה רבינו עלה להר סיני בפעם השלישית, תקעו בשופר במחנה. התקיעה הזו הייתה אות ותזכורת לכל העם, להיזהר ולא לחזור שוב על המשגה החמור של החטא.
כזכר לאותה תקיעה ששמרה עלינו שלא נחטא שוב, חכמים תיקנו תקיעה בשופר בחודש אלול5 מדי שנה6.
התקיעה בשופר בחודש אלול מעוררת את הנשמה ואת הלב, לקראת הימים הנוראים.
בתקופות קדומות שימש השופר כצופר אזעקה להתרעה מפני סכנה מתקרבת7. אך מסתבר שהשופר הוא לא רק צופר של פיקוד העורף. לקול הזעקה שלו יש סגולה רוחנית לעורר את הלב ליראת שמים וחשבון נפש. השופר קורא לנו להתעורר מהתרדמה הרוחנית, להרים את הראש מחיי החולין ולעשות תשובה לקראת יום הדין8.
ראש השנה הוא יום הדין. ביום הזה אלוקים שופט אותנו על המעשים שלנו בשנה שחלפה וגוזר את דיננו.
השטן הוא התובע שמגיש נגדנו את כתב האישום ביום הדין. וכמו כל משפטן, כדי לנצח במשפט הוא צריך שני דברים: ידע – להכיר את התיק היטב ולשלוט בפרטים, וביטחון – לטעון את הטיעונים בכל התוקף ובשכנוע עצמי עמוק.
לסיום, רמז יפה. בתהלים נאמר10 "תִּקְעוּ בַחֹדֶשׁ שׁוֹפָר": המשמעות הפשוטה של הפסוק היא שבראש השנה תוקעים בשופר – ראש השנה נקרא "חודש", כי הוא (גם) ראש חודש. אבל יש כאן גם רמז לכך שתוקעים בשופר "בחודש", בכל חודש אלול11.
· למה לא תוקעים בשופר בערב ראש השנה?
· מה פירוש המילה שופר?
ובשנת ה'יובֵל' (בתקופות שבהן היא מקוימת) יש מצווה לתקוע בשופר גם ביום כיפור. (רמב"ם הלכות שמיטה ויובל פרק י הלכה י).
טור ושולחן-ערוך אורח חיים סימן תקפא.
סדר עולם רבה פרק ו. וראו: רא"ש, על מסכת ראש השנה פרק ד סימן יד.
הסליחה והריצוי המלא הושג כעבור ארבעים יום נוספים, בי' בתשרי, שהוא יום הכיפורים, שבו קיבל משה את ה'לחות השניות' וירד למסור אותן לבני ישראל.
לפי הגירסא המקובלת של המדרש, תקעו בשופר רק ביום עלותו להר – ראש חודש אלול, ורק ביום זה תיקנו לתקוע בכל שנה. אבל בספר 'הרוקח' מופיע גירסא אחרת שלפיה משה רבינו ציווה לתקוע בשופר בכל יום עד שישוב מההר ('רוקח' סימן רז). ואכן, למעשה נקבע המנהג לתקוע בכל יום במהלך חודש אלול. ראו: רא"ש על מסכת ראש-השנה פרק ד סימן יד, טור ושולחן ערוך סימן תקפא.
פרקי דרבי אליעזר פרק מו.
רש"י עמוס ג, ו.
רא"ש וטור שם. ועוד. ראו גם: רמב"ם הלכות תשובה פרק ג הלכה ד.
על פי רמב"ם, הלכות תשובה פרק ג הלכה ב.
תהלים פרק פא פסוק ד.
"מנהגים" לר"א מטירנא, שם. במקום ערב ראש השנה, שבו לא תוקעים, אפשר לצרף לחשבון את יום ראש השנה עצמו ויחד יש כאן חודש שלם ('מטה משה' סימן תשע"ח).
למה השופר עשוי מקרן איל?