ערב שבת ולקראת פורים בחרתי להביא כמה משלוחי מנות. בזכות הרב קרליבך המשלוחים הגיעו אליי. המשלוחים לא ארוזים עם מוצרי אכילה, אבל אני מרגישה שיש בהם מהות. שמחה להעניק ולהעביר אותם הלאה.
הרב קרליבך כותב שבפורים, הכל הוא ברמה של סיפורים. אפילו כשאני שיכור, ואני אומר לה' כל מה שלא בסדר בלבי, אני אומר את זה בצורה של סיפור. בכל אופן, פורים הוא החג הגדול של הסיפורים; אתה צריך להיות ממש שיכור כדי לספר את הסיפור שלך לאלוקים.
"רבי," השיב פנחס, "אני אוהב אותך יותר מכול והייתי רוצה להביא לך משלוח מנות, אבל איך אוּכל? הרי אין לי כסף…"
פנחס אמר בקול חלוש, "פורים שמח…"
"פורים שמח," אמר פנחס כאדם האומר ברגיל "בוקר טוב," והמשיך לומר את הדברים בקול רם יותר ויותר, עד שלבסוף אמר בקול רועם כארי: "פו–רים ש–מ–ח!"
פנחס הביא את המתנות לר' ישראל וזה אמר בהתפעלות, "זהו משלוח המנות היפה ביותר שקיבלתי אי פעם לכבוד חג הפורים!"
קהילת 'אמהות עם מהות' שאני שותפה לה כבר בשנה וחצי האחרונות, התארגנה זו השנה השנייה לדאוג לחלוקת משלוחי מנות לגיל השלישי בכל הארץ. ההתגייסות היא רבה ומרגשת. אנחנו, בסניף הצפוני הצלחנו לארגן כ250 משלוחי מנות. בשני גני ילדים מטבריה, מבית הספר בהושעיה (88), מבית ספר בקרית אתא (70) ומבית ספר בקרית טבעון ומילדי שמשית. המשלוחים חולקו בכמה בתי אבות באזור וגם בדיור מוגן בקיבוצים. בצילום, משלוחי המנות שחולקו בבית אבות בקריית שמואל.
במפגש ראש חודש אדר שהיה לפני כשבועיים, מצאנו את עצמנו מתאפרות, בזכות טל ברכה מציפורי, מדהים כמה מעט איפור על הפנים משנה את עצמנו וגם את המתבוננים עלינו. הרשיתי לעצמי ללכת עם האיפור גם למחרת, נפגשת עם אנשים שהכירו אותי לראשונה ואפילו שכחתי שהאיפור עלי. אין ספק שזה היה פתיח משמח.
בימים אלה אני מרגישה שאני נדרשת דרישה מרובה לשמוח, היות וחמי מאושפז בבית חולים בשבוע האחרון ואנחנו מתפללים לרפואת גופו ונפשו.