1.האם נפל פגם בהחלטת המועצה המקומית חצור הגלילית להוציא את התובע לפרישה מוקדמת, והאם יש לבטל החלטה זו והורות על המשך עבודתו עד להגעתו לגיל פרישה?
אלה השאלות מושא התביעה שלפנינו.
א.התובע יליד 01/04/48, ועובד בשירות המועצה המקומית הנתבעת משנת 1971, כאשר תפקידיו האחרונים היו אחראי המחסנים ומנהל הארכיון.
ב.הנתבעת הנה מועצה מקומית, שנכללת בין שלוש מועצות מקומיות אליהן מתייחסת החלטת ממשלה 3781 מיום 2011 (להלן: "החלטת הממשלה") שנושאה תכנית ניסויית (פיילוט) להעצמת מועצות מקומיות בפריפריה, שעניינה העצמה כלכלית וחברתית של הרשויות המקומיות האמורות (להלן: "התכנית הכלכלית").
על פי החלטת הממשלה, הוקם צוות היגוי לגיבוש תכנית רב תחומית המתייחסת להיבטים עסקיים וארגוניים של הרשויות, ובגדרם מתווה להגדלת מקורות ההכנסה שלהן מחד, וייעול המערך הארגוני מאידך.
ג.בהתאם להחלטת הממשלה ולאחר עריכת אפיון מקיף של המועצה הנתבעת, וקיומם של הליכים שונים עד לאישור במועצת הנתבעת בהחלטתה מיום 18/11/13, התגבש הסדר הבראה רב תחומי בתחום הכספי הארגוני והפיתוח הכלכלי, אשר נחתם בסופו של דבר ביום 28/05/14 (להלן: "הסדר ההבראה").
לצורך גיבושו של הסדר ההבראה, בהיבט הארגוני שלו, נבחר ע"י משרד הפנים יועץ ארגוני חיצוני (מר איתן קוואל), ועל ידיו, בפיקוח משרד הפנים, הוכנה תכנית לשיפור וייעול המבנה הארגוני של הנתבעת (להלן: "התכנית הארגונית").
בגדר התכנית הארגונית הוחלט על צמצום וביטול משרות, איחוד תפקידים, וניוד והפרשת עובדים.
במסגרת המתווה האמור, הוכנה רשימת עובדים שמוצע להוציאם לפרישה בשנת 2014, ברשימה נכללו 12 עובדים אשר לגבי 11 מהם משרתם בוטלה.
ועד העובדים הביע הסכמתו לתכנית הארגונית, אולם הסתייג מהוצאתם של עובדים כלשהם לפרישה מוקדמת.
בסופו של דבר החליטה המועצה להוציא לפרישה מוקדמת ארבעה עובדים, בניהם התובע.