1. מצבים כרוניים: בהתנהלות היומיומית לכל אחד מאיתנו ישרגישות או חולשה קודמת שבאה לידי ביטוי בתחום הנפשיו/או פיזי, מה שמאפשר לגורמים חיצוניים – כמו סטרס נפשי: מתח, לחץ או אבל, או סטרס פיזי כמו חשיפה לקור או חידקים – לחדור ולהשפיע עלינו.
במצב הראשון מה שיושב בבסיס המחלה הפיזית או הנפשית, הינו התת מודע שמביע את עצמו באמצעות חלומות, פחדים ותפיסת המציאות. החולי הוא הדרך של הגוף להביע את התת מודע. והסבל הוא מה שגורם לנו לעשות שינויי בחיינו: כמו כל המערכות בטבע גם אנו לא היינו “מבזבזים” אנרגיה ולא היינו עושים שינויים בחיינו כל עוד לא נוח או כואב לנו. המחלה הינה ההזדמנות שלנו לשנות, “לגדול” מבפנים ולעשות את התהליך שבשבילו באנו לעולם הזה.
הסימפטומים שהגופנפש שלנו “מיצר” הינם סימני דרך מיוחדים לו שמראים לנו בכללותם את הרמדי המתאימה לאדם הזה.
הטפול ההומיאופתי הקלאסי מלווה את המטופל בקשיים ובחולי זה ומאפשרים לו לחזור ולאזן את עצמו – ומתוך כך נעלמים הסימפטומים אותם ביטא במצב המחלה.
במצב זה, גוף האדם מגיב בדפוסי מחלה דומים, מה שמאפשר טיפול במגוון מצומם של רמדיס הומיאופתיות – ומכאן מתאפשר גם לאדם שאיננו מטפל מקצועי- לטפל בקלות בבני משפחתו במצבים כאלו.
במצבי טראומה כמו פציעה מתאונת דרכים, או פציעה בשדה הקרב, או אפילו בחדרי לידה ובמרפאות שיניים, ניתן לטפל במהירות בהומיאופתיה ולהגיע להגיע לריפוי מהיר וכך להמעיט ככל האפשר בנזק וסבל מתמשכים.
(מובן שהטיפול ההומיאופתי בא לאחר ניקוי הפצעים וחבישה מתאימה).
Arnica montana, Ledum, Calendula, Ruta grava, Rhus-tox,Hypericum.
ניתן לקנות ערכה של רמדיס לערכה ראשונה בבתי המרקחת המופיעים באתר, או לקנות את הרמדיס שאתם מעונינים – בנפרד. מומלץ להחזיק בבית את הרמדיס בפוטנץ של 30c.
רמדי המתאימה במצב ראשוני של כל פציעה רצינית: פגיעת ראש, זעזוע מוח, שבר, נקע, שטף דם פנימי (חבורה כחולה). הרמדי מטפלת גם בטראומה הנפשית מעצם הבהלה והפחד וגם לפגיעה ברקמות הרכות: שרירים ורקמת חיבור.
דוגמא: מקרה של ילד שנפצע בראש: פעוט בן 4 נפל בלילה ממיטת קומותיים, כאשר ניסה לרדת, ההורים שמעו קול חבטה ורצו מייד לחדר, ומצאו את הילד שוכב על הרצפה ועיניים מגולגלות לאחור, הם שמו בפיו מייד Arnica, ותוך שניות הילד חזר להכרה, בראש לא נראתה אפילו חבורה או מכה כחולה. לאחר כשעה הילד חזר לישון וקם בבוקר כשהוא מרגיש מצוין.
דוגמא: מקרה של פציעה בתאונת דרכים: קיימים מקרים רבים לצערנו של תאונות דרכים בהם מעורבים אנשים הקרובים להומיאופתים, במקרים אלו טיפלנו ברמדיס הומיאופתיות וראינו החלמה יוצאת דופן. מאוד מהירה (ביחס לפרוגנוזה של הצוות הרפואי), ועם נזק מינימלי.
דוגמא: לפני 6 שנים התקשרה אלי מטופלת כשהיא נשמעת מיואשת, ולא לגמרי בטוחה שאוכל לעזור לה, וסיפרה לי שלפני כ10 ימים עשתה השתלות בפיה, ומאז איננה יכולה לצאת מהבית, כל הפנים נפוחות ועם שטפי דם, החניכיים כל כך נפוחות עד שאיננה יכולה לשים את הפלטה שלה, כבר לקחה את כל התרופות והאנטיביוטיקה שרשם לה רופא השיניים. הזמנתי לה Ledum, ותוך פחות מיומיים הכל התנקה ונעלם, לאחר כמה ימים התקשר אלי רופא השיניים שלה כדי לשאול מה נתתי לה.
רמדי שמתאימה במקרה ובפציעה נקרעו רקמות רכות, במיוחד באזורים מעוצבבים מאוד, כמו אזור עמוד השדרה, ידיים וכו’. הכאב מקרין כלפי מרכז הגוף. מתאים למצבים בהם אצבע נתפסת בדלת, קצה האצבע נחתך, לאחר עקירת שיניים, לכאבים ונזק בעצם הזנב כתוצאה מנפילה או לידה. מונע זיהום.
כאשר מדובר בשבר מורכב, מאחר ויותר עצבים מעורבים בפציעה, ולכן גם יש כאב חותך, נתחיל עם Hypericum.ואחר כך Arnica montana.
Ruta grava– מתאים יותר למצב בו רצועה נקרעת מהמאחז שלה בעצם, או פגיעה בשכבת הפריאוסטיאום של העצם. המטופל ירצה להשאר במנוחה ולא לזוז ככל האפשר, תהיה נפיחות של האזור הפגוע.
Rhus-tox– הפציעה שבה יש קריעה בסיבי הגיד. תהיה פחות נפיחות של האזור הפגוע, המפרק יהיה מאוד נוקשה, והמטופל ירצה להזיז את האיבר הפגוע, כדי להקל את הרגשתו.
חבישה- במקרים של פגיעה בעור, לטפטף או למרוח ג’ל Calendula, ולהחליף את החבישה לפי הצורך כל כמה שעות.
במצבים בהם יש פציעה בקרקפת, אפשר גם לתת Calendula בפוטץ.
סטרס נפשי חזק כמו נוכחות באזור פיגוע, תאונת דרכים, השתתפות בקרבות קשים, יוצר אצל אנשים תגובה ראשונית דומה. ולכן בתגובה הראשונית אנו יכולים לטפל במהירות וללא צורך באינדיוידואליות של המטופלים, ועל ידי כך לצמצם את התופעות שעשויות להתפתח מאוחר יותר (כגון שוק או הלם קרב).
האלמנט העיקרי הינו פחד, ובהלה. הנפגע רועד כולו, קופץ מכל רעש, מרגיש את החרדה באזור הלב, קשי שינה.
מקרה נוסף: אישה שבאה לטיפול הומיאופתי, בתחקור התברר שלפני כ- 10 שנים נאנסה, מאז אותו אירוע יש לה סיוטים, פחדים, אישונים מוגדלים, התעלפויות, וגודש בראש. האונס שעברה השאיר חותם כבד, כאשר נחפש את הרמדי נקח בחשבון את הארוע שלאחריו התחילו בהדרגה להתפתח הסימפטומים הפיזיים והנפשיים, ונגיע לרמדיAconitum.
Ignatia amara– לאחר שוק רגשי (כמו הודעה פתאומית על מות אדם קרוב) או צער גדול : רועדת, בוכה, נאנחת עמוקות. תחושה שאינה שולטת בעצמה. לא יכולה להפסיק לבכות. רוצה שיגידו לה שהכל בסדר. במיוחד עם יש צער ואנחות.
Hyoscymus niger– כאשר לאחר האירוע יש גם איבוד זכרון, המטופל אינו יודע איפה הוא, אינו זוכר את שמו.
Stramonium– אם יש גם אלמנט של אלימות באירוע והמטופל ממשיך לחוות פחד.
Gelsemium– פחדנות, מצבים מתחלפים של קור וחום, רעד וצמרמורת, שלשול, הקלה לאחר מתן שתן .
Argentum-nitricum– תחושת חולי אקוטית, צורך למהר, רעד פנימי, הבטן מתהפכת, ו/או שלשול.
במקרים אלו הנם כרוניים באופיים ומצריכים טיפול הומיאופתי קלאסי, מותאם אינדיוידואלית לאדם: הסטרס הנפשי החזק יוצר תגובה, שניונית שמתפתחת בהדרגה, עד שהיא מתפרצת לאחר שאין לגופנפש יכולת להכיל יותר.
לאחר פציעה באופן טבעי הגוף מנסה להשתקם ומייצר כדוריות אדומות בקצב מהיר מהרגיל כדי להשלים את איבוד הדם בפציעה, אבל לאחר שהמצב מתייצב, אמור הגוף להפסיק את ייצור היתר, ואילו במקרה שלו המנגנון התקלקל, והגוף איננו מבין שמצב המלחמה נגמר.
בהומיאופתיה אנחנו משתמשים גם בסימפטומים הנפשיים של המצוקה, אבל גם בסימפטומים הפיזיים- מפני שכאשר יש אי סדר – חולי, הוא יופיע בצורה דומה בכל המערכות, וכאשר האדם יגיע לריפוי, אנו נראה איזון גם במערכות הפיזיות וגם בנפשיות.
Opium– לאחר הלם, הנפגע מראה סימנים של קושי להרדם בלילה, מתאים במיוחד למצבי פחד נשנים מהעבר. פחד מהבהלה שנשאר. חלומות ברורים עם הרבה חרדה. התגובה של האדם היא מעין שיתוק: אדישות לעבודה, אפתיה לתחומי אחריות בחיים, הפחד משתק את מאמץ. לעיתים יש עצירות.
דוגמא: אישה שהגיעה לטיפול חמש שנים לאחר מלחמת המפרץ הראשונה.איננה יכולה להירדם בלילה, סובלת מסיוטים, כל אזעקה של מכונית מקפיצה אותה והיא נבהלת, קושי במתן שתן, כאבים בשלפוחית שלא ברור מקורם.
Staph – אנשים עדינים ומתחשבים, שאוגרים את רגשותיהם בפנים ואינם מדברים. הכעס האצור יכול לעיתים רחוקות להתפרץ פתאום בצורה אלימה מילולית או פיזית. חשים לעיתים התמרמרות ותחושת ניצול כיוון שאינם מביעים את צרכיהם. פצעים שמתרפאים בקושי ולאט.
* כמו כן כל אחת מהרמדיס שהוזכרו לעיל למקרי טראומה.
** בכל המקרים הללו חשוב מאוד לשמור על קשר מקצועי גם עם מטפלים אחרים כמו הפסיכולוג, או הפסיכיאטר שנמצאים בקשר שבועי עם המטופל.