מערבון ספגטי הוא כינוי לתת-סוגה של סרטי המערבונים שצצו בשנות ה-60 של המאה ה-20. כינוי זה נובע מהעובדה שרובם הופקו על ידי אולפנים איטלקיים. בתחילה לרבים מהם היו משותפים השפה האיטלקית, התקציב הנמוך, וצילום מינימליסטי ושוטף ששבר את המוסכמות של מערבונים מוקדמים יותר - לעיתים בכוונה, כתוצאה מהרקע התרבותי השונה של יוצרי הסרט ומהתקציב המוגבל. השימוש במונח נעשה בתחילת דרכה של הסוגה בזלזול, אך משנות השמונים התפתחה הערכה מחודשת לסרטים אלה.
היצירה המפורסמת ביותר של הסוגה היא טרילוגיית "האיש ללא שם" בבימויו של סרג'ו לאונה ובכיכובו של קלינט איסטווד. היצירה כוללת את הסרטים "בעבור חופן דולרים" (1964), "בעבור חופן נוסף של דולרים" (1965), שנקרא בישראל "הצלפים", ו"הטוב הרע והמכוער" (1966). לשלושת הסרטים פסקול שהלחין אניו מוריקונה, שכל הנעימות שכתב לסרטים נעשו סימן היכר של מערבוני ספגטי. "הטוב הרע והמכוער" היה לאחד מסרטי המערבונים המפורסמים בכל הזמנים, וזאת למרות העובדה שבאופן לא טיפוסי לסוגת מערבוני הספגטי, הוא הופק בתקציב גבוה יחסית של כמיליון דולר.
כוכבים איטלקיים מפורסמים בסרטים אלה היו ג'וליאנו ג'מה, שסרטו "Day of anger" נחשב לקלסיקה מהתקופה הזו, פרנקו נרו, שהתפרסם בדמותו של ג'נגו, וכן טרנס היל ובאד ספנסר, שהתפרסמו במערבונים הקומיים שלהם.
רבים מהסרטים צולמו באזור המדבר הספרדי של אלמריה (Almería), הדומה לנוף המצוי בקליפורניה. בשל אזור הצילום המדברי ומלאי הניצבים דוברי הספרדית באזור, נושא מקובל במערבוני הספגטי היה המהפכה המקסיקנית, שודדים מקסיקנים ואזור הגבול בין מקסיקו לארצות הברית.
סרט ביוגרפי הוא סוגה קולנועית, המאופיינת בכך שעלילתה מבוססת על ביוגרפיה של אדם אמיתי מסוים או קבוצה של אנשים, מהמציאות. סרט ביוגרפי מבוסס על אירועים אמיתיים. סרט כזה יכול להציג את אירועים בדיוק כפי שהתרחשו, או עשוי לשנות מעט את המאורעות למטרות אחרות, כגון העצמת המתח בסיפור.
תאווה לחיים - על וינסנט ואן גוך.
סרט בלשי (או: סרט תעלומה, או: סרט מסתורין) הוא ז'אנר קולנועי המתמקד במאמציו של בלש משטרתי, חוקר פרטי או בלש חובב לפענח נסיבות מסתוריות של פשע כלשהו, באמצעות רמזים, חקירה, והסקת מסקנות בצורה פיקחית.
סרט דרמה (או סרט דרמטי או דרמה קולנועית) הוא סוגה קולנועית (ז'אנר קולנועי) אשר מתמקדת בפיתוח מעמיק של דמויות ריאליסטיות המתמודדות עם נושאים רגשיים. סרט קולנוע דרמטי משתייך לסוגה הרחבה ביותר בקולנוע, הכוללת תתי-סוגה רבים, כגון: דרמה רומנטית, דרמת ספורט, דרמה תקופתית, דרמת חוק ודרמת פשע. בין הנושאים שסרט דרמטי עשוי לעסוק בהם: אלימות כלפי נשים, אלכוהוליזם, גזענות, התמכרות לסמים, מעמד חברתי, עוני, שחיתות שלטונית.
חלק משמעותי מהופעותיהם הקולנועיות הטובות ביותר של שחקנים רבים היה בסרטים המשתייכים לסוגת הדרמה, שבה קיימת הזדמנות לשחקן למתוח את התפקיד, באופן שלא מתאפשר בסוגות אחרות. סרטי דרמה מאז ומתמיד היו מועמדים לעיתים תכופות לקבלת פרס האוסקר, במיוחד בקטגוריה של הסרט הטוב ביותר, בתדירות גבוהה משמעותית מסרטים המשתייכים לכל סוגה קולנועית אחרת.
סרט הרפתקאות הוא ז'אנר קולנועי אשר עלילתו מתרחשת לרוב סביב חקירה וגילוי של מקומות חדשים, אקזוטיים ומסתוריים בעולם, בדרך אנרגטית ופעילה (דרך הדומה לזו שבסרט פעולה). לעיתים קרובות הסרט הוא תקופתי ומתרחש סביב רקע היסטורי מסוים, אך העלילה היא בדיונית. בסרט יכולים להתבטא יסודות רומנטיים מסוימים, והוא עשוי לכלול גם קרבות פיזיים בין הדמויות, עיסוק במונרכיות ומלכים, או דמויות פיראטים.
סרטי הרפתקאות היו פופולריים בהוליווד בשנות ה-30 וה-40, אז כיכבו בהם שחקנים ידועים כגון ארול פלין וטיירון פאואר. בעבר היו גיבורי סרטי ההרפתקאות בעיקר גברים; בתקופה המודרנית משולבות בסרטים אלו גם נשים ככוכבות, למשל דמותה של לארה קרופט בסרט "טומב ריידר" (2001).
סרט סטודנטים הוא סרט שהופק במסגרת לימודיהם האקדמיים של יוצריו בבית ספר לקולנוע. סרט סטודנטים מכונה לעיתים גם סרט גמר, אם בית הספר לקולנוע אשר במסגרתו נעשה הסרט הכיר בו כפרויקט גמר הלימודים של יוצריו.
סרטי סטודנטים הם, בדרך כלל, סרטים קצרים, ולא סרטים באורך מלא. עם זאת, ישנן מספר דוגמאות של במאים, אשר סרטם העלילתי הראשון באורך מלא מבוסס על עלילת סרט הגמר שלהם (כגון: כנפיים שבורות, חתונה מאוחרת, יוסי וג'אגר, נגוע).
מאז 1986, מתקיים בישראל מדי שנתיים פסטיבל בינלאומי לסרטי סטודנטים.
סרט עצמאי או סרט אינדי הוא סרט קולנוע עלילתי, אשר מופק שלא במסגרת אחד מאולפני הקולנוע הגדולים. כמו כן, המונח גם מתייחס לסרטים אמנותיים, אשר שונים באופן ניכר מרוב סרטי המיינסטרים המשווקים לקהל הרחב.
לעיתים, על אף שסרטים עצמאיים מופקים על ידי חברות הפקה עצמאיות, חלקם עדיין מופצים ומשווקים על ידי האולפנים הגדולים (לרוב, על ידי חברות-בת). סרט אשר לכל היותר מחצית ממקורות המימון שלו הם אולפן מרכזי - ייחשב כסרט עצמאי.
סרטים עצמאיים נבדלים, לעיתים, מסרטים אחרים בכך שהתוכן והסגנון הוויזואלי שלהם הם חזונו האמנותי והאישי של יוצר הסרט.
לעיתים, אך לא תמיד, סרטים עצמאיים מתוקצבים בצורה משמעותית פחות מאשר סרטים של אולפני הקולנוע הגדולים.
באופן כללי, שיווקם של סרטים עצמאיים מאופיין בהפצה מוגבלת, המיועדת לקהל צופים קטן ומסוים.
סרט פנטזיה הוא סרט קולנוע או סרט טלוויזיה מסוגת הפנטזיה. קיימות יצירות קולנועיות וטלוויזיוניות רבות אשר עובדו לתסריט מספרות פנטזיה. כך לדוגמה ניתן להזכיר את הארי פוטר, סרטי וולט דיסני שונים (כגון היפה והחיה, אלאדין ועוד), הסיפור שאינו נגמר ושר הטבעות.
מקרים יוצאי דופן של סרטים אשר לצרכם נכתב תסריט פנטזיה מקורי ולא עובד ספר קיים, הם: ליידי נץ (1985), וילו והנסיכה ואיש הנצח.
בטלוויזיה ז'אנר הפנטזיה זוכה להתייחסות נמוכה יותר מאשר בקולנוע ורוב תוכניות הפנטזיה נחשבות כמיועדות לילדים בלבד, או כסדרות פעולה. הסדרות הרקולס זינה הנסיכה הלוחמת ומכושפות הן דוגמאות לסדרות פעולה שהשתמשו ברקע של המיתולוגיה היוונית.
ואולם קיימות גם סדרות פנטזיה שזכו לפופולריות רבה, בהן: אבודים, דם אמיתי ומשחקי הכס, המבוססת על סדרת הספרים שיר של אש ושל קרח.
קומדיה שחורה, הידועה גם כהומור שחור או קומדיה אפלה, היא תת-ז'אנר של קומדיה וסאטירה העוסק בנושאים ואירועים רציניים ביותר - מוות, ,מלחמה וכו' - המטופלים באופן הומוריסטי או סאטירי, בכל תחומי הבידור.
בקומדיה שחורה ישנם בדרך כלל אלמנטים של אירוניה או אפילו פאטאליזם, ואין לבלבל בינה לבין קומדיה גסה, שנועדה בעיקר ליצור זעזוע בקרב הקהל; או בשבירת הטאבו שבבדיחות גסות.