סדרה של 7 טיולים בשביל עמק המעיינות במסלולים המתאימים לגמלאים .
סדרה של 7 טיולים יומיים בשביל ישראל במסלולים המתאימים לגמלאים בימי שני בשבוע בגליל העליון.
סדרה של 7 טיולים יומיים בשביל ישראל במסלולים המתאימים לגמלאים בימי שני בשבוע באזור הדרום.
במקומות קשי נגישות ושטחי אש נמצאים נטושים שרידים אלמים אך מרשימים לישובים יהודים מימי הבית, המשנה, התלמוד והגאונים. ישובים ששרדו את החורבן, הביזנטים, המוסלמים והצלבנים. נגיע אליהם בג'יפים למקומות בהם כמעט ולא מטיילים ונספר את סיפורם.
פינת החמד של מתחם האוניברסיטה היא הגן הבוטני. המקום הייחודי מאכלס את אוסף צמחי הבר הלאומי של מדינת ישראל וגדלים בו מינים רבים של צמחים מוגנים ונדירים. חוץ מהם יש בגן פריחות מרהיבות, שבילים נסתרים, מפלים ובריכות מים גדושות צמחייה. גם מערת קבר נמצאת בו. זו פינה להליכה רגועה בין השבילים, שמעוררת התפעלות מיפי הבריאה.
לקראת יום ירושלים נצא לטיול מים המשלב את סיפור אספקת המים לירושלים של ימי בית שני עם ההתישבות החדשה בגוש עציון..
הישוב עצמו, ישוב קהילתי טיפוסי, ובלב הישוב, קומפלקס בתי הכנסת המכיל (איך לא?) שני בתי כנסת, מרכזי וספרדי. כאשר בית הכנסת הספרדי הוא המיוחד מבין השניים ומחייב ביקור בזכות ארון הקודש שלו הבנוי בצורת עגלה הנושאת ארון, האסוציאציה ברורה, זו העגלה שנושאת את ארון הברית משבי פלישתים באשדוד לבית שמש היהודית לאחר מפלת בני ישראל בקרב אבן העזר, אותו קרב בו חרבה גם שילה הסמוכה וחרב המשכן. הפסוק על הארון "ונתתי לאלקי ישראל כבוד" (שמואל א', ו, ה) מעביר את המסר ללא ספק, אלא שמתחת למסר הגלוי חבוי מסר עמוק יותר, מסביר לי יוסי, הארון עוצב תחת הטראומה של חורבן גוש קטיף וצפון השומרון ויש כאן קריאה ישירה לריבונו של עולם שיפעל להחזיר את האבידה לבעליה כפי שהחזיר בזמנו את ארון הברית לבעליו.
וְחֶבְרוֹן שֶׁבַע שָׁנִים נִבְנְתָה לִפְנֵי צֹעַן מִצְרָיִם: (במדבר, יג, כב) אומר הכתוב במטרה להדגיש שחברון היא מן הערים הקדומות בעולם, .פסוק קצר, יבש, כמעט ולא נקלט באוזן ומאחוריו סיפור גדול שבכדי להבינו נסעתי עד מוזיאון ארץ יהודה השוכן בבנין המועצה בקרית ארבע.
מה שרואים מכאן לא רואים משם. מה שמבינים בשעה שיושבים על הנדנדה בתצפית שבישוב פדואל וצופים אל הנוף המרהיב של מרחב פלשת הוא גוש דן, מסביר בצורה משכנעת יותר מכל הסבר את מידת השליטה של גבעות השומרון על גוש דן.תל אביב מונחת על כף היד, הארובות של רידינג, גורדי השחקים, חוף הים מזמין לרדת לרחוץ. משדה התעופה נתב"ג בלוד ממריאים ונוחתים מטוסים מול עיננו, פתח תקוה כל כך קרובה לשומרון והשומרון רחוק כל כך מפתח תקוה.
ביקור ביריחו - "שלום על ישראל"
ואני הולך ומתחבר לקהילה צנועה זו מלפני 1300 שנה, אני כבר יודע שהכמיהה למקדש פעמה בהם, אני יודע שהיו מן המחמירות ולא הסכימו לצייר דמויות כפי שעשו קהילות אחרות, הם לא חפשו נדבן גדול אלא תרמו מכספם, למרות שנראה שלא היו מן הקהילות העשירות ביותר שכן במקומות אחרים (ציפורי) ראיתי עבודות פסיפס מפוארות יותר.אנו נפרדים מבית הכנסת ומאותה קהילה עתיקה בקריאה מתהילים קכ"ח "שיר המעלות אשרי כל ירא ה'.....וראה בטוב ירושלים.....שלום על ישראל"
בשילה צריך ללכת עם תנ"ך פתוח ולב פתוח. כי את המשכן שאנו מחפשים טרם מצאו ומה שמצאו נוגע לתקופות אחרות וזמנים אחרים. סיור אל הלב היהודי של עם ישראל בתקופת שפוט השופטים.
בגבעת היקבים מערכת של 26 בורות פעמון חצובים, המחוברים ביניהם במחילות חצובות. בורות אלו שמשו לשמירת חביות היין, בתקופת בית ראשון, ומאוחר יותר חוברו בנקבות. מומלץ מאוד להוא למקום עם ילדים ובעוד אנחנו "פותחים שולחן" יזחלו הילדים בליווי מבוגר במערכת הנקבות (להביא פנס) להנאתם ולשמחתם.
ערב אחד לפני שנחגוג בביתנו את ליל הסדר ליד שלחנות ערוכים תחגוג אומה נוספת את ליל חג הפסח, בדרך שונה לחלוטין מזו שאנו נוהגים היום, דומה יותר לזו שחגגו אבותינו בשעה שבית המקדש היה קיים, עם שקיעת החמה יקרא הכהן השומרוני את הפסוק " וְשָׁחֲטוּ אֹתוֹ כֹּל קְהַל עֲדַת יִשְׂרָאֵל בֵּין הָעַרְבָּיִם "
בין רחבת הטקסים של צה"ל לבין האנדרטאות לזכר השואה, ניצב דגם מצופה מתכת של ספינה העולה מן הים ועל צדה המשפט האלמותי "מלחמת אחים לעולם לא".
דרך הפסלים, שאורכה כ-9 ק"מ, חוצה את יער צרעה לכל אורכו. קק"ל עטרה את הדרך בפסלים רבים פרי עבודתם של אמנים שונים. היצירות בצד הדרך יוצרות מכלול של פיסול סביבתי, יצירות אחדות מדגישות את השתלבותן בנוף ואחרות את עברו של האזור. כך נמצא פסל של חנה ליבאי המתאר את גבורתו של שמשון, ואילו במקום אחר עוצבו שיני סלע כמסרק. אולי רמז למסרק של דלילה הפלישתית.
התצפית לעבר מישור החוף מרהיבה וממחישה את המושג "בין חדרה לגדרה". אפשר לזהות כאן, אחד לאחד, את המגדלים הגבוהים של תל אביב. המרחב שבין פתח תקווה, לוד ורמלה נראה כמו על כף היד, כביש 6 תחתינו, מטוסים ממריאים ונוחתים בנתב"ג, לב במדינה פועם מולנו.
במקום זה היכה דוד הילד את הפלישתים, במקום זה הקים דוד המלך את מצודת שעריים, במקום זה מציין התנ"ך את אמיתותו מול המפקפקים.
אז הפעם, המלצתי לכם לחופשת הפסח: צאו לחופשה במצפה רמון!
מלכי יהודה חיפשו בערבה את מה שמחפשת מדינת ישראל היום. את הדרך לאילת. אילת היא המפתח לאפריקה, לתרשיש, לאופיר שם היו מכרות זהב. לשלמה המלך זה הלך, הוא הגיע לזהב אופיר והתעשר. יהושפט המלך נכשל האחרים הסתפקו בפיתוח אילת.
איזור אילת הוא חגיגה לאוהבי הגיאולוגיה, נראה כאילו בחר הקב"ה לאחר ששת ימי בראשית להניח כאן את כל עודפי חומרי הבניה, סלעי גרניט קשה ליד סלעי חול רכים, אבן גיר וסחף נחלים יוצרים מגוון צורות וחגיגה של צבעים.בחרנו הפעם במסלול נחל שחורת, מסלול רגלי של ארבעה קילומטר בסך הכל הדורשים כשלוש שעות הליכה, לא בגלל הקושי, כי אם בגלל היופי.
שלט אדום ועליו הכיתוב "אגם ברוך" הצביע לכוון דרך עפר , זרמנו עם הדרך, עם הזרימות, עם האינטואיציה ועם שלטי הכוונה שפגשנו פה ושם ואשר הובילו אותנו לפינת חמד בשם עין עדעד, הנמצאת בלב השטח החקלאי של קיבוץ היוגב, מקום מתאים לעצירה ולהנאה מן התמונה המלבבת של שדות ירוקים הנושקים לכרמל מדרום ולהרי נצרת מצפון.
קבר ר' יונתן בן עוזיאל הוא לא רק אתר, הוא תופעה. מי לא מגיע לכאן? חילונים וחרדים. ברכבים, בהסעות ובטיול רגלי. כאלו שמאמינים וכאלו שספקנים, במיוחד מגיעות אמהות להתפלל על כלה לילד שמתעכב להתחתן ובחורות המבקשות את אביר ליבן, תפילה אף פעם לא תזיק יגידו הספקנים, זכותו של הקדוש תמיד תועיל יגידו המאמינים.
שמי שבתאי שירן, עבדתי 31 שנה כמהנדס אלקטרוניקה ופרשתי לטובת הדרכת סיורים בצפון בדגש על המורשת היהודית.
אנחנו, ב"מורשת הגליל" מציעים טיולים ברחבי הצפון על מנת לחדש את המצברים, להנות, לבלות יחד וגם ללמוד תוך כדי על המורשת של העם היהודי היא המורשת שלנו, עליה גדלנו ועליה אנו רוצים לגדל את ילדינו.