אנו מתחילים בשבת זאת חומש חדש, פרשה חדשה, שמות חדשים ודמויות חדשות. התרגלנו לראות את משה רבנו כגיבורה של הפרשה, תינוק שהונח על שפת היאור, תינוק שהתגלה ע"י בת פרעה שלוקחת אותו לארמון, וכך ניצל והיה למנהיג העם.
רציתי בשורות הבאות להציע נקודות מבט חדשות על מרים, אחות משה, ובעצם לבחון מה עבר עליה, איך התמודדה עם התפקיד שיועד לה, לשמור על אחיה התינוק, להשגיח עליו, לתת לו חיים, קיום. מזמינה אתכם להתבונן יחד בחוויה שאוצרת בתוכה הסיטואציה, המצב אליו נקלעה, התפקיד החדש שהוטל עליה. מרים מפחדת, חוששת, תוהה על גודל קנקנו של גודל התפקיד שהוטל עליה. מרים שבעבר בקשה אח קטן, אולי הצטערה על כך, לא תארה לעצמה כי יהא עליה לשמור על אחיה על שפת הנהר, היכן שחיות רבות מצאו את ביתן, והפחידו בקולן ביום ובלילה. ועוד לפני השימה ביאור הייתה מרים חשופה לוויכוחי ההורים, לחשש שמה אם יבכה משה ייקחו אותו, עימם.
ההורים התלבטו בין לקחת את משה לגושן, לצאת מחוץ למצריים, לתת אותו אולי לאיש מצרי ? מצב שאף פתרון לא נשמע משביע רצון, בטוח, פתרון שישמור על יהדותו של משה. מרים עומדת כאן בצומת, התפקיד מוכתב לה, למרות שכבר היה ידוע כי מרים מחייה את הילדים, וכיצד עומדת על שפת היאור ? ביציבות, 'ותתצב אחותו'. מרים פועלת מתוך תחושת שליחות, דאגה להחזיר את הנשים לחיק משפחתן, שומרת על משה מתוך צפייה לנס, מכינה את התופים, ומהווה את אחד הפרנסים של עם ישראל, ע"י לימוד הנשים. מרים היא מנהיגה שמקדמת את עצמה, היא בצעדים מדודים מכינה את עצמה להיות הגואלת של עם ישראל, מרים היא נביאה שמכשירה את עם ישראל לקבל את נבואתו של משה. מרים נרתמת למשימה של היות המנהיגה של ישראל, ובעיקר של נשי ישראל, היא יוצרת מקהלת נשים, שירת נשים, מרים קיימה את הבאר, את המים, שנודדים ממקום למקום, ונמצאים תמיד לבני ישראל במסעיהם, מעין פלא שמתגלה בהזדמנות חד פעמית, ומהווה מקור של מרפא וישועה. מרים משמשת כאפוטרופסית של משה, דואגת למחסורו הפיזי והרוחני, ולפי אחד הפרושים אף חזתה את לידתו, וניבאה להוריה את היותו גואלו של ישראל.
מרים הינה המבשרת הראשונה, וכאשר שומרת על משה, שומרת את התיבה מפני הסכנה, וגם מתייצבת מרחוק "לדעה מה יעשה לו", מרים שומרת על החזון, על מה שיהא בעתיד, על שמירת הבשורה. כאן מתגבשת ומתרקמת הגאולה שנוצרת מתוך תהליך מהפכני וסוער, תפקיד שלא פעם הוא תהליך מאיים ומלא סכנה. טרם הגאולה צריכים בני ישראל לעבור כמה שלבים של הכנה נפשית כדי שיוכלו לצאת ממצריים, מרים מסמלת אף בשמה את המייצרים, את המרירות של חיי בני ישראל במצריים, אך הסבל הוא אינו תנאי בלעדי לגאולה, כדי שתהיה גאולה יש לבנות את מערכת הציפיות, להשגיח, לראות את הנולד בכול המשמעויות של המלה, כדי לבנות את העתיד ההולך ומתגלה, הולך ומתגלם. תפקידה של מרים היה מורכב ביותר, היה עליה גם לדאוג שהגואל לא ייכחד, לא ילך לאיבוד, שיסתדר בבית המלך, ומצד שני שיהא קשור לעמו ולמולדתו. מרים היא גם אחותו של משה, וגם האחות הגדולה של האומה כולה. היא דואגת לכך שתתרחש הגאולה, היא מניעה תהליכים, מצרפת מציאויות, מהווה נביאה שצומחת מתוך העם, שקשובה לקצב של העם, היא מאפשרת את התנאים לגאולה, מרים עוזרת ללידתן של נשי ישראל, ללידתה של הגאולה.
התפקיד שלה כולל הכלת אמביוולנטיות, התמודדות עם אי וודאות, אמונה שהעתיד יביא ביטחון, שיבשר את האור את התקווה, שישגיח, שיהווה מציאות משופרת, מרים רואה למרחוק! מאמינה בעתיד, וסוחפת באמונתה.