פציעות עמוד השדרה מריקוד מהוות עניין שכיח. עמוד השדרה של רקדנים נדחף יותר מידי פעמים אל קצה היכולות הביומכניות והפיזיולוגיות שלו. הרמות, הקשתות, פיתולים ותנועות גב, ראש וצוואר מוקצנות מובילים לכך. מודעות לכך עשויה להועיל.
עומסי יתר בקרב רקדנים מובילים בהרבה מקרים להתפתחות נזקים בעמוד השדרה, כאבי גב תחתון או כאבי צוואר. מנגנון פציעה זה זהה למנגנון התפתחות פציעות ספורט. המשך הריקודים או עיסוק בספורט תוך לקיחה של תרופות נוגדות דלקת במטרה להשתיק את הכאב ואת הדלקת סופם עלול להיות החמרת הנזקים וסיום הקריירה כרקדן. כאשר אתם רוקדים עדיף לעשות זאת כאשר אתם מודעים לכול מיחוש.
מעל מחצית מהפציעות מריקוד מתמקדות בגפה התחתונה. כף רגל וקרסול הם האזורים הכי פגיעים בגפה התחתונה לאחריהם לפי סדר שכיחות הפגיעות נמנה את הברכיים ואת הירכיים. פציעות של עמוד השדרה נאמדות בכשליש ממספר כול הפציעות בקרב רקדנים. על פי הערכות שונות 22% מסך הפציעות מתרכזות בעמוד השדרה המותני ואילו 12% מסך הפציעות מרכזות בעמוד השדרה הצווארי.
הגורמים לפציעות הללו כוללים בין היתר עומסי יתר ואילו גורמי הסיכון כוללים בין היתר טכניקה ירודה, חוסר איזון שרירי ועוד. בין יתר ההפרעות הבראותיות בעמוד השדרה בקרב רקדנים נמנה קיעור יתר (hyperlordosis) ספונדילוליזיס (spondylolysis), ספונדילוליסטזיס (spondylolisthesis), סינדרום פצטלי מותני, נקיעת חוליות בגב, בלט או פריצת דיסק, התכווצות שרירים, מתיחת שרירים, טורטיקוליס ועוד. אבחון, טיפול ושיקום מהירים יאפשרו חזה מהירה ובטוחה לרחבת הריקודים.
תנועות צוואר וראש מוקצנות המאפיינות חלק ניכר מהכוריאוגרפיה בסוגי הריקוד השונים עלולים לגרום לנזקים טראומטיים או נזקים מצטברים לצוואר. בכלל זה ניתן למנות נזקים לשרירים, רצועות, סחוסים, מפרקים, חוליות ולדיסקים בין חולייתיים.
הסימנים והתסמינים הנובעים מפציעה בצוואר ישתנו בהתאם למיקום הנזק, סוג הרקמה שניזוקה וחומרת הפגיעה. הסימנים והתסמינים עקב פגיעה שכזאת יכולים לנוע בין נוקשות צווארית ורגישות בתנועות צוואר מסוימות וכלה בכאבים חריפים ועד למצב של חוסר יכולת להניע את הצוואר בכלל (טורטיקוליס). במידה וקיימת פגיעה נוירולוגית עקב לחץ על חוט השדרה או על אחד משורשי העצבים (פריצת דיסק) התמונה הקלינית תכלול גם סימנים ותסמינים הנובעים מנזקים לעצבים כולל נימול, הירדמות, חולשה באחת הגפיים, פגיעה בהחזר גידי ועוד.
אבחון הנזקים השונים הנגרמים לעמוד השדרה הצווארי מתבצע במרפאה. הממצאים המופקים מההיסטוריה הרפואית יחד אלו המופקים מהבדיקות הגופנית, הנוירולוגית, האורתופדית והכירופרקטית יספיקו ברוב המכריע של המקרים על מנת לקבוע אבחון מדויק. במקרה של ספק נעשה שימוש בבדיקות מעבדה ו/או הדמיה כגון MRI רנטגן או CT על מנת לאשר או לשלול את האבחון.
הטיפול בפציעות צוואר על רקע של עיסוק במחול יכלול חלק או כל האמצעים הבאים: מנוחה מתנועות הגורמות לכאבים, הנעות אקטיביות ופסיביות של חוליות הצוואר, שיפור האיזון השרירי ושיפור היציבה של הראש והצוואר, שיפור טכניקות ריקוד כולל הקפדה על הקשתת כל עמוד השדרה ולא הקשתת הראש והצוואר בלבד. במצבים שעליהם מתנוסס דגל אדום ובכללם חסר נוירולוגי פרוגרסיבי ואובדן שליטה על הסוגרים יופנו ללא דיחוי לטיפול כירורגי.
טכניקת הרמה לקויה, הקשתות חדות, מאמצי יתר, תנועות גב מהירות או נפילה יכולים לגרום להתפתחות כיווץ בלתי רצוני (ספאזם) מתיחה או קריעה חלקית של שרירי הגב ולכאבי גב תחתון. לצערנו לא תמיד הבעיות בגב התחתון מסתכמות במתיחה כיווץ או קרע שריר. כאבי גב תחתון יכולים להתפתח גם בעקבות נזקים לסחוסים, רצועות, מפרקי החוליות, החוליות עצמן, לדיסקים בין חולייתיים (פריצת דיסק?) ונזקים ודלקות במפרקי האגן (Sacroiliac Joint).
הסימנים והתסמינים עקב פגיעה בגב התחתון משתנים בהתאם לסוג הרקמה שניזוקה, מיקומה המדויק וחומרת הנזק. הסימנים והתסמינים ינועו בין תחושה של נוקשות אזורית בגב התחתון ו/או באגן ועד למצב של כאבי גב תחתון הקורנים לרגל ומלווים בחסרים נוירולוגיים קשים.
אבחון הגורם לכאבים בגב התחתון מתבצע במרפאה. היסטוריה רפואית קפדנית יחד עם ממצאי הבדיקות הגופניות, הנוירולוגיות, האורתופדיות והכירופרקטיות אמורים ברוב המכריע של המקרים לעזור לנו להגיע לאבחון הנכון. במקרים הבודדים שבהם קיים ספק לגבי האבחון אזי בדיקות מעבדה (דלקת פרקים?) ו/או אמצעי הדמיה כולל MRI רנטגן או CT יכולים להועיל.
טיפול ושיקום פציעות גב תחתון על רקע של עיסוק במחול יכלול חלק או כל האמצעים הבאים: מנוחה מתנועות הגורמות לכאבים, הנעות אקטיביות ופסיביות של חוליות עמוד השדרה התחתון, החזרת האיזון למערכת השרירים על ידי חיזוק שרירים חלשים והארכת שרירים קצרים, תרגילים לשיפור היציבה, שיפור טכניקות ריקוד כולל טכניקות הרמה.
ישנם מצבים קליניים כגון פריצת דיסק שעלולים ליצור לחץ על רקמה עצבית ולגרום להתפתחות מצבי חירום כולל אובדן שליטה על הסוגרים וחסר נוירולוגי פרוגרסיבי. מקרים אלו יופנו ללא דיחוי לטיפול כירורגי.
ספונדילוליזיס (Spondylolysis) הוא מצב קלני שמתאר קיומו של שבר באחת או יותר מחוליות עמוד השדרה. שבר מסוג זה יכול להתפתח בצד אחד של החוליה או בשני הצדדים. תופעה זו שכיחה יותר בחוליות המותן אך יכולה להתרחש גם בחוליות אחרות. שברים מסוג זה בחוליות עמוד השדרה עלולים להיגרם על רקע גנטי אבל גם על רקע טראומטי או בשל עומסים חוזרים ונשנים על חוליות עמוד השדרה כפי שקורה במחול על ידי מתיחות והקשתות יתר (Overarching).
ישנם מקרים של ספונדילוליזיס שאינם סימפטומטיים. כאשר ספונדילוליזיס מתפתח על רקע טראומטי כמו נפילה הרקדן יחוש בכאב חריף באופן מידי בחוליה שנפגעה ויסבול כמובן ממגבלות תנועה חריפות. התפתחות הדרגתית של ספונדילוליזיס תלווה בהתפתחות תסמינים הדרגתית. תחילה יופיע הכאב רק לאחר ריקוד בשלב הבא יהפוך הכאב להיות טורדני וללוות אתכם בכול שעות היום ואפילו להעיר אתכם משנתכם.
לאבחון כאבי גב על רקע של ספונדילוליזיס נדרש צילום רנטגן. הטיפול השמרני בכאבים ומגבלות תנועה שהתפתחו על רקע של ספונדילוליזיס יכללו חלק או את כול האמצעים הבאים: מנוחה מתנועות הגורמות לכאב, חגורה תומכת לגב, אימונים גופניים חלופיים (אופניים?), ביצוע תנועות אקטיביות ופסיביות של עמוד השדרה, וידוי קיומה של מערכת שרירים מאוזנת ויציבה תקינה, שיפור טכניקות ריקוד כולל טכניקות הרמה, טכניקות הקשתת הגב ועוד. הקפדה על שיקום טרם חזרה לריקוד. יש לשקול שימוש בתרופות נוגדות דלקת במצב שבו הכאבים בלתי נסבלים.
ספונדילוליסטזיס (Spondylolisthesis) הינו מצב קליני המתאר גלישה של חוליה אחת ביחס לחוליה מתחתיה. הגורם העיקרי לתופעה הוא ספונדילוליזיס (Spondylolysis) - שבר בחוליה. סיבות נוספות שעלולות לגרום לתופעה כוללות טראומה, עקמת, ניתוחי עמוד שדרה, זיהומים בחוליה ועוד. שכיחות התופעה בקרב רקדנים או אתלטים היוצרים הקשתות של הגב כמו מרימי משקולות היא גבוהה במיוחד. מסיבות לא ברורות כ 50% מהאסקימוסים סובלים מהתופעה.
הסימנים והתסמינים תלויים בחומרת הנזק. אלו ינועו בין אפס תסמינים לנוקשות וכאב גב מקומי עם או בלי הקרנות כאב לרגליים ועד לחסרים נוירולוגיים קשים עקב לחץ על חוט השדרה. תנועות מתיחה לאחור של עמוד השדרה צפויים להחמיר את הכאב.
לשם אבחון ספונדילוליסטזיס נזדקק לצילום רנטגן. צילום רנטגן גם יעזור לנו לאבחן ולסווג את את חומרת הגלישה של החוליה לאחת מ5 דרגות הגלישה. דרגה 1 גלישה של עד 25%, דרגה 2 גלישה של עד 50%, דרגה 3 גלישה של עד 75%, דרגה 4 גלישה של עד 100% דרגה 5 גלישה מעבר לחוליה הממוקמת מתחת. במהלך הבדיקה הגופנית בין היתר נתבונן בעמוד השדרה. רקדן עם ספונדילוליסטזיס יתאפיין בשרירי מיתר (Hamstrings) נוקשים וקצרים ובקער מותני עמוק במיוחד (Hyperlordosis). במישוש עמוד השדרה יתכן ונוכל לזהות את המדרגה הנוצרת בגלל גלישת החוליה לפנים.
אופן הטיפול בתופעה תלוי בחומרת התזוזה של החוליה ובחומרת ובסוג התסמינים. יש להעדיף את הטיפול השמרני בכאבי גב תחתון עם או הקרנות כאב לרגליים וללא חסרים נוירולוגיים משמעותיים הנגרמים עקב תזוזת מינימאלית של החוליה. הטיפול השמרני יכלול מנוחה מתנועות כואבות או תנועות שעלולות להחמיר את תזוזת החוליה (כפיפה לאחור), חגורה תומכת קשיחה, פעילות גופנית חלופית, שיפור האיזון השרירי, שיפור היציבה (הפחתת הקיעור המותני) ועוד. יש להקפיד על הליך שיקומי טרם חזרה למחול. במצב של כאבים קשים ו/או חסרים נוירולוגיים חריפים הנגרמים עקב גלישה מסיבית ולחץ על רקמה עצבית יש לשקול פתרון תרופתי ו/או כירורגי לקיבוע החוליה הגולשת.
בתופעה זאת יתלוננו הרקדן או הרקדנית על כאבים בגב התחתון או בצוואר הנגרמים בגלל לחץ שנוצר בין הזיזים האחוריים (spinous processes) של החוליות. תופעה נדירה זו הקרויה גם מחלת בסטרופ (Baastrup's disease) שכיחה יחסית בקרב העוסקים במחול בגלל הקשתות היתר (overarch) של עמוד השדרה שאותם הם מבצעים באופן חוזר ונשנה. הקשתות היתר של חוליות עמוד השדרה גורמות למפגש לא רצוי בין הזיזים האחוריים של חוליות הגב התחתון או חוליות הצוואר. כמובן שגם למבנה גנטי או טראומה יכולה להיות השפעה על התפתחות בעיה זו.
סימנים ותסמינים בתסמונת זאת יכללו כאבי מקומיים (צוואר ו/או גב תחתון) ומגבלות תנועה בכפיפה ובמתיחה לאחור.
אבחון תסמונת כאב זאת יתבצע במרפאה. ההיסטוריה הרפואית יחד עם המידע שנאסוף מהבדיקות הפיזיות שיכללו בין היתר מישוש והנעות של החוליות הכואבות יעניקו לנו את המידע הנדרש לאבחון. הטיפול בתסמונת יכלול חלק או כול האמצעים הבאים: מנוחה מתנועות כואבות, שיפור טווחי תנועה, הנעות פסיביות ואקטיביות של חוליות עמוד השדרה, איזון שרירים הפועלים על האזורים הפצועים, שינוי בטכניקת ריקוד על מנת למנוע את הקשתת היתר. במצבים קשים יש לשקול מתן תרופות נוגדות דלקת ו/או פתרון כירורגי.
מחלת שרמן (Scheuermann's disease) נקראת בין היתר גם עקשת נעורים (juvenile kyphosis) מתייחסת לקימור (גבנון) של עמוד השדרה החזי או החזי מותני. התופעה בקרב רקדנים ואתלטים צעירים נגרמת כנראה על רקע של עומס יתר על חוליות עמוד השדרה והנזקים הנלווים לחוליות המתפתחות. תיאוריות אחרות להתפתחות תסמונת זאת כוללות חסרים הורמונאליים או תזונתיים. התופעה שכיחה יותר בקרב זכרים.
כאבי גב המחמירים בסופו של יום ריקודים או כל פעילות גופנית אחרת היוצרת עומס על עמוד שדרה.
האבחון של מחלה על שם שרמן מתבצעת במרפאה. הממצאים המופקים מהיסטוריה רפואית יחד עם אלה המופקים מהבדיקה הפיזית הכוללת בין היתר התבוננות, מישוש והנעה אקטיבית ופסיבית של עמוד השדרה יובילו לאבחון. צילום רנטגן צדי של עמוד השדרה שיראה רצף של שלוש חוליות בעלי מבנה טריזי וכן בליטות ע"ש שמורל (Schmorl's nodes) מנזקים לדיסקים הבין חולייתיים יאשר את האבחון. האבחנה המבדלת בין עקשת על רקע של ליקוי יציבה לבין עקשת על רקע של מחלת שרמן מתבצעת על ידי כפיפת עמוד השדרה לאחור. כפיפת עמוד השדרה לאחור תעלים או תפחית באופן חד את העקשת על רקע של יציבה לקויה בעוד שעקשת שמקורה מחלת שרמן תיוותר בעינה.
הטיפול השמרני במחלת שרמן יתמקד בהפחתת התסמינים ומניעת המשך התפתחות הגיבנת. לצורך הפחתת התסמינים נשתמש בחלק או כל האמצעים הבאים: מנוחה מפעילות כואבת, חגורת תומכת (שימוש לפרק זמן מוגבל), אמצעים להפחתת דלקות כולל לייזר רך ואולטרה סאונד. על מנת למנוע המשך התפתחות העקשת נמליץ לרקדן על ביצוע תרגילי מתיחה לאחור והקפדה על יציבה נכונה. כמו כן נמליץ על פעילות כגון שחיית חתירה שעשויה לפעול נגד הנטייה לקימור. במקרים של כאב קשה או קימור קיצוני יש צורך לשקול פתרון תרופתי ו/או כירורגי.
ישנם מספר גורמים מרכזיים לפציעות עמוד שדרה בקרב העוסקים במחול שצריך לתת עליהם את הדעת. היכולת של עמוד השדרה לתפקד במנחים קיצוניים ובמאמצים עילאיים מוקנית לו באמצעות חוליות ע"ש וכלל הרקמות התומכות והפועלות סביבן כולל מערכות שרירים חזקים, גמישים, מאוזנים ובעלי יכולות להגיב במהירות לשינויים. שיווי משקל הגוף ויכולת פרופיוצפטית (Proprioception) - חוש חישה עצמית - מדויקים משלימים את היכולת הזאת.
מניעת הקפדה על יציבה טובה וארגונומיה נכונה עשויים להועיל בהפחתת העומס מעמוד השדרה והבלאי שמתלווה לו. הקפדה על כללי אימון נכונים (הימנעות מעומס יתר, הקפדה על זמני התאוששות וכיוצא בזה) וטכניקת ריקוד מדויקת עשויים גם הם להפחית את העומסים השליליים על עמוד השדרה. כמובן שיש לערוך חימום ראוי לפני תחילת הריקוד. והכלל הכי חשוב: אל תתעלמו מכאב.