לפניי בקשה לחיוב המשיבה מס' 2 בלבד בהפקדת ערובה להוצאות משפט בהתאם להוראות סעיף 353א לחוק החברות, תשנ"ט- 1999 (להלן: "חוק החברות").
עסקינן בתביעה שכנגד נזיקית חוזית על סך 116,626 ₪, אותה הגישו המשיבים וביניהם המשיבה מס' 2 כנגד המבקש.
במסגרת הבקשה שלפניי עותר המבקש, כי בית המשפט יחייב את המשיבה מס' 2 – התובעת שכנגד להפקיד ערובה לתשלום הוצאות משפט במסגרת התביעה שכנגד שהגישה, בהתאם להוראות סעיף 353א לחוק החברות. המבקש טוען, כי מקום בו עסקינן בתובענה שהוגשה על ידי חברה הרי שהפקדת ערובה הינה נקודת המוצא ומתן פטור מהפקדת ערובה הינו החריג. כאשר בית המשפט סבור, כי נסיבות העניין אינן מצדיקות חיוב בערובה או שהחברה הוכיחה, כי יש ביכולתה לשלם את הוצאות הנתבע, ניתן לפטור את החברה מהפקדת ערובה כאמור.
המבקש טוען, כי בענייננו לא מתקיימים החריגים המצדיקים מתן פטור מהפקדת ערובה. לטענת המבקש, בישיבת ההוכחות שהתקיימה ביום 11.4.13 אשר במהלכה נחקר התובע שכנגד מס' 1 בעליה של התובעת שכנגד מס' 2 הוא מסר פרטים לגבי מצבה של החברה ובין היתר העיד על כך שהחברה אינה פעילה היום ואין לה הכנסות. עוד ציין, כי על חשבונה של התובעת שכנגד הוטל עיקול על ידי חברת נסטלה בגין חוב על סך 118,000 ₪, כאשר התובעת שכנגד שילמה חלק מהסכום במסגרת פשרה אליה הגיעו הצדדים. לטענת המבקש, בדברים אלו יש כדי ללמד על מצבה הכלכלי של התובעת שכנגד ועל יכולה לשלם את הוצאותיו במידה ויזכה בדין.
המשיבה הגישה תגובתה לבקשה וטענה, כי דינה להידחות. את עיקר טענותיה מבססת המשיבה על תקנה 519 לתקנות סדר הדין האזרחי ותכליתה. כן מדגישה המשיבה את זכות הגישה לערכאות, עיתוי הגשת הבקשה ועל כך שהיא סולבנטית מאחר והגיעה להסדר עם חברת נסטלה וכן שילמה את המחצית השניה של האגרה ולא הייתה לה כל בעיה לעשות כן ואף לא ביקשה פטור מתשלום אגרה. עוד מציינת המשיבה, כי המבקש לא הציג כל אידיקציה לכך שאם תידחה תביעתה הנגדית לא יהיה בכיסה לשלם למבקש את ההוצאות שייפסקו נגדה.
לאחר עיון במכלול טענות הצדדים והחומר המצוי לפניי מצאתי, כי דין הבקשה להתקבל, כפי שיפורט.
בית המשפט מוסמך לחייב תובע, יחיד או חברה, בהפקדת ערובה להבטחת הוצאות הנתבע, כתנאי לניהול התובענה (תקנה 519(א) לתקנות סדר הדין האזרחי, תשמ"ד- 1984, סעיף 353א לחוק החברות, תשנ"ט- 1999).
סעיף 353א לחוק החברות קובע, כי: "הוגשה לבית משפט תביעה על ידי חברה או חברת חוץ, אשר אחריות בעלי המניות בה מוגבלת, רשאי בית המשפט, לבקשת הנתבע, להורות כי החברה תיתן ערובה מספקת לתשלום הוצאות הנתבע אם זכה בדין, ורשאי הוא לעכב את ההליכים עד שתינתן הערובה, אלא אם כן סבר, כי נסיבות העניין אינן מצדיקות את חיוב החברה או חברת החוץ בערובה או אם החברה הוכיחה, כי יש ביכולתה לשלם את הוצאות הנתבע אם יזכה בדין".
מקום בו בית המשפט דן בבקשה לחיוב חברה בהפקדת ערובה, בהתאם לסעיף 353א לחוק החברות, קיימת חזקה לפיה חברה תחויב בהפקדת ערובה להבטחת הוצאות הנתבע, בהתאם לבקשת הנתבע. עסקינן בחזקה הניתנת לסתירה. לשם סתירת החזקה האמורה על החברה להוכיח, כי במידה ותביעתה תדחה יעלה בידה לשלם את הוצאות הנתבע. כן, על בית המשפט להשתכנע, כי הנסיבות אינן מצדיקות את חיוב החברה בהפקדת ערובה.
לפיכך, השיקול המנחה את בית המשפט בבקשה בעניין זה הינו שיקול כלכלי. קרי, האם לאור מצבה הפיננסי של החברה יש להיעתר לבקשה אם לאו. במידה ובית המשפט מוצא, כי החברה לא הוכיחה, כי יהיה בידה לשלם את הוצאות הנתבע, על בית המשפט לבחון האם נסיבות המקרה מצדיקות היעתרות לבקשה (רע"א 10376/07 ל.נ. הנדסה ממוחשבת בע"מ נ' בנק הפועלים). בתי המשפט נוטים ביתר קלות לחייב חברה בע"מ בהפקדת ערובה מאשר אדם פרטי (רע"א 544/89 אויקל תעשיות (1985) בע"מ נ' נילי מפעלי מתכת בע"מ, פ"ד מד(1), 647).
כאמור, בעת בחינת בקשה לחיוב חברה בהפקדת ערובה השיקול הראשון הינו מצבה הכלכלי של החברה. על כתפי החברה רובץ הנטל להוכיח את חוסנה הכלכלי ולא על כתפי המבקש, כפי שטוענת המשיבה בתגובתה. במידה ולא עלה בידי החברה להוכיח, כי יעלה בידה לשלם את הוצאות הנתבע, במידה והאחרון יזכה בדין, על בית המשפט להכריע בשאלה האם נסיבות העניין מצדיקות לחייב את החברה בהפקדת ערובה. בשלב זה, על בית המשפט להביא בחשבון את זכויותיהם החוקתיות של הצדדים, את העובדה, כי הפקדת ערובה מקום בו חברה לא הוכיחה את יכולתה לשאת בהוצאות הנתבע הינו הכלל ופטור מהפקדה כאמור הינו החריג. כמו כן, נהוג לבחון בשלב זה את סיכויי ההליך. מקום בו סיכויי ההליך גבוהים יש בכך בכדי להוות שיקול שלא לחייב בהפקדת ערובה. על כתפי החברה מוטל הנטל להוכיח התקיימותן של נסיבות המצדיקות שלא לחייבה בהפקדת ערובה.
הנה כי כן, על חברה הטוענת, כי אין לחייבה להפקיד ערובה להבטחת הוצאות הנתבע בתובענה אשר הוגשה על ידה, מוטל הנטל להוכיח, כי מצבה הכלכלי יאפשר לה לשאת בהוצאות אלו, במידה ותדחה תביעתה. כן, על כתפיה הנטל להוכיח, כי מתקיימות נסיבות המצדיקות, כי לא תחויב בהפקדת ערובה כאמור.
המבקש אינו נדרש להוכיח, כי בשל מצבה הכלכלי של המשיבה לא יהיה בידו לגבות את הוצאותיה, ככל שהתובענה אשר הוגשה נגדו תדחה. הנטל להוכחת מצבה הכלכלי של המשיבה מוטל על כתפי המשיבה ולא על כתפי המבקש. בנסיבות אלו, אין בהעדר ראיות מטעם המבקש, באשר למצבה הכלכלי של המשיבה בכדי להביא לדחיית הבקשה. בענייננו, המשיבה הינה חברה בע"מ. יכולת הפירעון של חברה בע"מ מוטלת בספק ועל החברה מוטל הנטל להוכיח, כי אין בסיס לחשש האמור. המשיבה בתגובתה אינה מצרפת כל אסמכתא להוכחת מצבה הכלכלי והעובדה, כי שילמה את המחצית השנייה של האגרה או שהגיעה להסדר עם חברת נסטלה, אין בכך כדי להוכיח, כי מצבה הכלכלי איתן. המשיבה לא המציאה מסמכים רלוונטיים כגון דוחות כספיים וכן לא הצביעה על נכסים מהם יוכל המבקש להיפרע. בנסיבות אלו, ברי, כי לא עלה בידי המשיבה להוכיח את חוסנה הכלכלי והאם יעלה בידה לשאת בתשלום הוצאות המבקש, במידת הצורך.
סעיף 353א, בניגוד לתקנה 519 לתקנות סדר הדין האזרחי אותה מנתח ב"כ המשיבה באריכות בתגובתו, אינו מתייחס באופן מפורש לסוגיית סיכויי ההליך. עם זאת, הסעיף קובע, כי בית המשפט רשאי שלא לחייב חברה בהפקדת ערבות אם נסיבות העניין אינן מצדיקות זאת. ההלכה היא, כי במסגרת הפעלת שיקול הדעת המסור לבית המשפט, בחינת סיכויי ההליך הינה רלוונטית. אף בעניין זה מוטל הנטל על כתפי המשיבה ועליה להוכיח, כי נסיבות העניין אינן מצדיקות חיוב בהפקדת ערובה.
בדרך כלל אין זה ראוי להיכנס בהרחבה לניתוח סיכויי התביעה "ויש להיזקק לעניין האמור רק כאשר סיכויי ההליך גבוהים במיוחד, או קלושים מאוד" (רע"א 10376/07 ל.נ. הנדסה ממוחשבת בע"מ נ' בנק הפועלים). כן, על בית המשפט להיזהר שעה שהוא מביע דעתו בנוגע לסיכויו של הליך תלוי ועומד.
אקדים ואציין, כי המשיבה בתגובתה כלל אינה מתייחסת לשאלת סיכויי תביעתה. יחד עם זאת מצאתי, כי גם אם הייתה מעלה טיעונים לעניין זה אזי בשלב זה לא ניתן להכריע בסוגיה זו, משטרם נשמעו כל הראיות בתיק.
לאור האמור לעיל, לא שוכנעתי, כי נסיבות המקרה שלפניי מצדיקות לפטור את המשיבה מהפקדת ערובה להבטחת הוצאות המבקש. לפיכך, דין הבקשה שלפניי להתקבל.
הנה כי כן, מצאתי ,כי דין הבקשה לחיוב המשיבה בהפקדת ערובה, בהתאם להוראות סעיף 353א לחוק החברות, להתקבל.