כל מי שקורא עלוני שבת או את העיתונים המובילים במגזר, נתקל במודעות מבית היישוב 'לשם', שבמערב השומרון, המשווק את עצמו זה מספר שנים ומוביל קו פרסומי ייחודי במגזר.
היישוב לשם ממוקם במערב השומרון ומתגוררות בו כ-250 משפחות. כעת, בניסיון להביא גל קליטה חדש ליישוב, יצאו בלשם בקמפיין חדש, ובמסגרתו הם מנסים למשוך את ה'דתיים הנורמליים'. "לא חרד"ל, לא לייט, לא קו, ולא על הרצף" - כך נאמר במסע השיווק החדש של היישוב.
יצאנו לבדוק, מי הם 'הדתיים הנורמליים'?
א. הן יותר מגבילות מאשר מאפשרות. להגדיר פירושו לצמצם ולומר אני רק כזה ולא אחר.
ב. הגדרה מבדלת ומרחיקה אותך מכל שנמצא צעד אחד מעבר לקו הדמיוני ששירטטת, וחבל.
ג. אנחנו צריכים לשאוף להיות כל הזמן בתנועה ולהתקדם. ממילא ההגדרות של אתמול כבר לא יהיו רלוונטיות מחר".
הרב ברוך אפרתי, יו"ר ארגון הרבנים 'דרך אמונה', מסביר כי כמו בארבעת המינים, חשוב לשמור על הייחודיות, אך בד בבד מזכיר שכל ארבעת המינים כרוכים יחד: "א, אני משתדל להיות ירא שמים, ומתפלל בכל בוקר שאצליח להתמודד עם החולשות שבי. ב. גם כשמנסים למכור דירות יש לשמור על שפה של ענווה. ציניות אינה מוסיפה אור בחיינו. ג. בדרך כלל, חינוך בריא מתקיים בבית פרטי מלא יראת שמים שמחה, ורשות רבים שיש בה את עם ישראל בלי סינונים. לא יוצאים ידי חובה בסוכות עם ארבעה אתרוגים, אלא בשילוב החלקים ובכלל זה הערבה. אמנם צריך להחזיק האתרוג ביד אחת ושאר מינים ביד שניה, אך הם מתאחדים לבסוף בעת הנטילה. לכן חשוב לשמור על זהות עצמאית של ירא"ש במשפחה, במקביל מתוך כך לחיות בכשרות עם שאר חלקי העם ברשות הרבים. אפרת, בה אני מתגורר, פתוחה לכל יהודי".
הרב יוני לביא טוען כי מדובר בקמפיין טוב מבחינה שיווקית, אך פסול מבחינת המסר: "אין ספק שמבחינה פרסומית הוא השיג את מטרתו. עובדה שעושים עליו כתבה באתר החשוב 'כיפה'. המסר האגבי שמי שלא בדיוק כמוני הוא לא נורמלי – פסול, ותושבי לשם בעצמם התקוממו כנגד הקופירייטר שהפעם קצת הגזים. במדינה דמוקרטית זכותם של אנשים לבחור בחברת מי לגור ומי יהיו השכנים שלהם והחברים של הילדים שלהם. למעשה, גם בחברה החילונית יש ועדת קליטה אך היא 'שקופה'. תמצאו שכונות שלימות של חילונים שאין שם (כמעט) אף דתי או חרדי שלא לדבר על ערבי.
ההבדל הוא שבחלק מהיישובים דתיים הועדות הללו פשוט גלויות ורשמיות יותר".
"מי שמתנהל כך אינו עושה דבר פסול", מסייג הרב לביא, "כל עוד הקריטריונים שקופים ומשמעותיים ולא מתקטננים על דברים שאינם קריטיים. כמובן, שהכול חייב להיעשות בעדינות ותוך שמירה על כבודם של מי שלא התקבלו.
לצד זה, יש גם יתרונות למגורים דווקא בשכונה מעורבת, מבחינת החיבור לכלל ישראל וההשפעה עליו, הפתיחות לדעות וסגנונות שונים, ועוד.
יש אנשים שיותר מתאימה להם הדרך הראשונה, ויש כאלו שמסוגלים לשניה ויכולה להיות בכך שליחות גדולה".
זה לא נקרא קטנוניות?!