המבנים של מכללה עשירה מימי הביניים הפכו במהלך המאה ה -17 לבית ספר ומהווה כיום הספרייה הציבורית העתיקה ביותר בבריטניה. סטיבן ברינדל מבקר בהישרדות מדהימה; תצלומים מאת פול היינאם לחיי הכפר.
מנצ'סטר ידועה כאחת הערים הוויקטוריאניות הגדולות של בריטניה. עם זאת, יש בה כמה הפתעות ראויות לציון מההיסטוריה הקודמת שלה. בקצה הצפוני של מרכז העיר נמצאת כנסיית קהילה מאוחרת מימי הביניים המאוחרת במיוחד, כיום הקתדרלה. ממש מצפון לזה נמצאת מובלעת של בנייני מכללות מאוחרים מימי הביניים שאכלסו בעבר את הכמרים ששירתו את הכנסייה.
כיום, זה ביתם של בית הספר והספרייה של צ'ת'ם, אחד המוסדות העתיקים ביותר של הצדקה, והספרייה הציבורית העתיקה ביותר, בבריטניה.
מנצ'סטר בשלהי ימי הביניים הייתה עיר קומפקטית אך משגשגת, שישבה על קרקע מתנשאת בזווית שנוצרה על ידי צומת שני נהרות, האירק ואירוול. בית האחוזה של משפחת דה גרסלי, אדוני האחוזה, ניצב ככל הנראה במקום הגבוה ביותר, 40 מטרים מעל הנהר אירק הסמוך, ונמצאו עקבות של שלושה קווים רצופים של תעלות הגנתיות, במרכזם אתר זה.
עם מותו של תומאס גרסלי בשנת 1313, עבר האחוזה לאחותו ג'ואן, ובאמצעות בעלה, לידי משפחת דה לה וורה. ג'ון, לורד דה לה וורה הרביעי, לא נולדו ילדים, ובמותו בשנת 1398 הוחלף על ידי אחיו תומאס, איש דת.
תומאס החזיק ברקטוריות מנצ'סטר ובאשטון-אנדר-לין הסמוכה ובשנת 1421 ניצל את עושרו הניכר בכדי לייסד קהילה או תואר כהני עצמאי שישרת את הכנסייה לשעבר. זה כלל סוהר או אדון, שמונה כהנים, ארבעה פקידים ושש כנסיות. בשנת 1534 היו למכללה הכנסות של 40 £ 5 ממדינות אדמות ו- 186 פאונד 2 ד 'ממעשר. בהשתקפות הונו המחודשת של טענותיו של הנרי החמישי לכתר הצרפתי, והלאומיות המעוררת של הרגע, כנסיית הקהילה הוקדשה לסנט מרי, סנט דניס (הקדוש של צרפת) וסנט ג'ורג '.
תומאס נפטר בשנת 1427, האחרון בקו הגברי של דה לה וארס, ורוב האחוזות המשפחתיות עברו לסניף אחר של המשפחה. דה לה וארס נותרו פטרוני הכנסייה עד שלטונה של אליזבת הראשונה, אך תחומי העניין שלהן התמקדו מעתה בקנט ובסוסקס. עם זאת, תומס נתן את הבסיס לחוות האחוזה שלו במנצ'סטר, עם בית האחוזה והרכוש שלה, שנוספו למעשר הקיים.
בתוך כך, 3, 000 ליש"ט הועמדו לבניית המכללה החדשה ועבודה לשיקום כנסיית הקהילה החלה בניהולו של הסוהר הראשון ג'ון האנט אינגדון. בנייני המגורים של המכללה, שהושלמו באמצע המאה ה -15, שרדו בצורה מדהימה.
עד 1500, סטנליס ומשפחות סוחרים מקומיות אחרות התנשאו באופן פעיל על הקהילה, והוסיפו עוד קפלות חזן לכנסיה הגדולה שכבר הייתה. בראשית המאה ה -16 נוספו דוכני המקהלה המרהיבים ומגדל מערבי גדול.
במהלך הרפורמציה, המכללה פורקה על פי חוק המזמרים של אדוארד השישי משנת 1547, אז תפסה משפחת סטנלי החזקה, ארלס מדרבי, שליטה על מבניה. לאחר מכן הקימה המלכה מרי את המכללה מחדש. ברוב המקרים, אליזבת הראשונה הפכה שחזורים כאלה בשנים 1559–60, אך מכללת הכמורה של מנצ'סטר איכשהו שרדה ובשנת 1578, היא הוקמה מחדש כמקמת מפקד, ארבעה עמיתים, שני תפילות, ארבעה פקידות שכבות וארבעה מקהלות לשיר שירותים.
בשנת 1595 מונה המלומד המלומד, המתמטיקאי, האלכימאי והפילוסוף של הנסתר, ד"ר ג'ון די (1527-1609). המכללה הודחקה שוב במהלך העושר המשותף, אך התחדשה שוב בשיקום. מנצ'סטר, אפוא, כמעט באופן ייחודי באנגליה, נותרה כנסיה קולגיאטית עד היסוד של הדיוסקה החדשה של מנצ'סטר בשנת 1847, אז הפך הסוהר לדיקן הקתדרלה החדשה.
במשך המאה שלאחר הרפורמציה, משפחת סטנלי השתמשה בבניינים המכללתיים כמגורים. רכושם תפס על ידי הפרלמנט במהלך מלחמת האזרחים והבניינים הכמעט-משוחררים משכו את תשומת ליבו של אדם מקומי מדהים: המפרי צ'ת'ם (בערך 1580–1653). חתם היה בנו של סוחר בדים משגשג, שמשפחתו סחרה מאז שנות ה- 1530. הוא ואחיו, ג'ורג ', עבדו בשותפות מצליחה, ובשנת 1619 הוערך עסקיהם ב -19, 000 ליש"ט.
האמפרי, שרד את אחיו, השקיע חלק מרווחיו בקרקעות, קנה את מלכותו של טורטון בשנת 1628. הוא התגלה גם כבנקאי המוביל של מנצ'סטר, עם מוניטין של אמיתות וכנות. חתם סירב לאבירות האביר וניסה להימנע משירות ציבורי, אך הוא היה מחויב לאסוף כספי ספינות עבור צ'ארלס הראשון בשנות ה -30 של המאה ה -19, ולאחר מכן שימש כגזבר הפרלמנט בלנקשייר בשנות ה -40 של המאה ה -19.
ערימות ספריה בבית הספר ובספריה של צ'ת'ם.
חתם מעולם לא התחתן, אבל הוא היה פילנתרופ גנוס-רוסי. במהלך חייו, הוא חינוך נערים מקומיים עניים והחליט להקים מוסד קבע בכדי להמשיך בעבודה טובה זו. הוא נפטר בבית מגוריו, קלייטון הול, ב- 20 בספטמבר 1653, ונקבר בכנסיה המכללה.
צוואתו של צ'תם, שנערכה בשנת 1651, הקצתה 7, 000 ליש"ט עבור רכישת אדמות בשווי של לפחות 420 ליש"ט לשנה, כהקצאה לבית ספר עם מקומות ל 40 נערים עניים מאזור מנצ'סטר. 500 ליש"ט הוקצו לרכישת נכסים לבית הספר, 1, 000 ליש"ט לרכישת ספרים להקמת ספרייה ציבורית חינמית למנצ'סטר, 100 ליש"ט להרכבת בניין ספריה ועוד 200 ליש"ט להקמת חמש ספריות קטנות נוספות "כבולות" לכנסיות במנצ'סטר, בולטון, טורטון, גורטון וולמסלי.
לקראת סוף חייו, חתם ניהל משא ומתן עם הנציבים הפרלמנטריים לרכישת בניינים של מכללת מנצ'סטר, שתאר כ"קלקל ויהרס ויהיה כמו שפך ". בשנת 1654 הצליחו חבריו (נאמני צדקה) לרכוש אותם. הבניינים הוקמו לבית הספר ולספריה של צ'ת'ם בערך בשנת 1654–58, והם עדיין שם, למרות שהראשון הוקם מחדש כבית הספר למוזיקה המהולל בשנת 1969. הספרייה היא הספרייה הציבורית העתיקה ביותר באנגלית עולם מדבר.
הכניסה למתחם שמור להפליא של בניינים מהמאה ה -15 היא דרך בית שער שנפתח דרך לונג מילגייט לחצר רחבת ידיים. הבניינים הם מאבן חול אדומה, בגובה שתי קומות, עם גגות צפחה מאבן. במאה ה -19 היו כמה סבבי שיקום, אך אלה נעשו ברגישות מסוימת.
מימין לשער הצפון, חצר הכניסה סגורה בטווח ארוך המשתרע עד לחסימה הראשית. ככל הנראה זה היה מקום מגורים למשרתים ואורחים ולימים היו מעונות בית הספר. בקצה הקיצוני הוא מאכלס את המטבח הישן, חלל מרשים וגובה כפול, השומר על הגג הפתוח המקורי שלו, ואח רחבה במיוחד.
החסימה הראשית היא ריבועית, מסודרת סביב חצר קלוזרית קטנה ונכנסה דרך מרפסת הנפתחת למעבר מוקרן בקצה אחד של האולם הגדול. בהתחלה זה נותן רושם להיות פנים ימי-ביניימי ללא שינוי, עם קירות האבן וגג העץ הפתוח, אך חלו כמה שינויים.
במקור, היה אח מרכזי, עם מגדלור בגג בכדי לשחרר את העשן. מבנה האח הקמור והקמור הגדול בקיר המערבי הוצג ככל הנראה במאה ה -16 או ה -17. אחרת, הסידור המקורי שורד כמעט לחלוטין, כולל חופת העץ המסיבית מעל הדייז ומסך הכניסה, אולי הדוגמה המוקדמת ביותר למתקן זה כדי לשרוד ללא פגע.
תאי וורדן המקוריים היו ממוקמים זה בזה, בקצה הדרומי של האולם שמעבר לדאיס. התחתון מכונה כיום "חדר הביקורת", מכיוון שאנשי צ'תם נהגו להיפגש כאן כדי לבקר את החשבונות. יש ציפוי מהמאה ה -17 ופריז מגבס, אך התקרה המגולפת עשירה עם קורותיה המעוצבות העמוקות והבוסים המגולפים (הכוללים 'פה הגיהינום', טורף חוטא) הם היצירה המקורית של המאה ה -15. ד"ר די התגורר כאן בסוף המאה ה -16, וחדריו הפכו למקום עלייה לרגל לחסידים. הוא היה המקום היחיד בו התגורר שעדיין עומד.
כאשר הוקמה המכללה בשנות ה -20 של המאה העשרים, היו תאים לשמונה התותחים או הכמרים בשלושה אגפים סביב החצר הפנימית, כולם קשורים, במפלסי הקרקע והקומה הראשונה, על ידי גלריות קלוסטר. הפריסה המקורית אינה ברורה, אך יתכן שלכל כומר היה חדר יום בגובה קומת הקרקע ותא מעל. בטח היו תאים נוספים לארבעת הכמרים או הפקידים, וכמובן שהאחיות והמשרתים חיו באגף המזרחי הארוך.
צוואתו של צ'תם דרשה שהספרייה שלו צריכה להיות 'לשימוש בסדנאות ואחרים מושפעים היטב', וכי ספרנית צריכה 'לא לדרוש דבר מאף אחד שיכנס לספריה'. נוצרה גלריה בצורת L כדי לשכן אותה בקומה העליונה של טווחי המקלוסטר הדרומי והמערבי עם גגותיהם המקוריים מהמאה ה -15. בשנות ה -50 של המאה ה -50 הוזמן הצטרף המקשר, ריצ'רד מרטינסקרופט, להכין ארונות ספרים, שנקבעו בזווית ישרה על הקירות הארוכים ובכך יצרו מפרצים. חתם ציין כי הספרים אמורים להיות משורשרים למדפים.
אנשי הנאמן, בינתיים, פעלו לרכישת אוסף המתרכז בתיאולוגיה, חוק, היסטוריה, רפואה ומדע שיועיל לאנשי הכמורה, אנשי מקצוע וסוחרים בעיירה. הנוהג בשרשור ננטש באמצע המאה ה -18; למפרצים התווספו שערי עץ. הקוראים הורשו להתייעץ עם ספרים בחדר הקריאה: במקור, זה היה החדר העליון של מערת המלחמה, מעל חדר הביקורת, והוא שומר על חלון המפרץ המקורי של המאה ה -15 וגג העץ הפתוח.
החדר הזה הוצב, כנראה בערך בשנת 1700, וקיר האח היה מלא בהרכב נהדר של עבודות עץ מגולפות, כולל זרועותיו של צ'תם. למעלה נשר, ומשני צדיו, אובליסקים עטופים, עומדים על ערימות של ספרים ומנורות תומכות, ללימוד. יש דמויות של שקנאי, גם לאדיקות, וקוקל, אולי המייצג את מרקורי ובכך חריפות מסחרית. החדר היפהפה הזה, עם הרהיטים ההיסטוריים שלו, משמש עדיין לישיבות של נאמני צ'תם.
הספרייה המשיכה לצמוח עד ימינו, והיא מאכלסת כיום יותר מ -120, 000 פריטים מודפסים, יותר ממחציתם מתוארכים לפני 1850 - היא אחת האוספים ההיסטוריים הגדולים שלנו. החלל מכיל גם מבחר עיקרי של כתבי יד, בעיקר עם עניין מקומי ואזורי, והפך למלא חלק גדול מהבניין מהמאה ה -15. כניסה חדשה הוקמה בשנים 1876-78, כאשר גרם מדרגות עולה באחת הפינות של הספרייה הראשית, אך באופן אחר, הפנים לא נגע להפליא; זו אחת הספריות ההיסטוריות המעוררות והאטמוספרות ביותר בבריטניה.
לאורך מאות שנים בית הספר של צ'תם המשיך להגשים את חזון מייסדיו והצטלם אטמוספרית על ידי Country Life בשנת 1934. עם זאת, כאשר הוקם בקרבת מקום מוסד גדול בהרבה, בית הספר הדקדוק המפורסם של מנצ'סטר, בית הספר של צ'תם נדרש לתפקיד מיוחד יותר. בשנת 1969 התקבלה ההחלטה הנועזת להפוך אותה לבית ספר למוזיקה משותף. דקדוק מנצ'סטר עבר לחדרים גדולים יותר והקמתה מחדש של צ'ת'ם עברה למבנה הוויקטוריאני שכבש.
כיום, צ'ת'ם הוא בית ספר למוסיקה המפורסם בעולם. הספרייה נותרה מוסד אקדמי נמרץ, והבניינים פתוחים באופן קבוע לקהל. לפיכך, יסודותיו של המפרי צ'ת'ם התפתחו ושגשגו, כמו גם שימור הבניינים המהווים את ביתם ההיסטורי. זהו תיעוד מדהים של המשכיות והתאמה. המייסדים לא יכלו לחזות תוצאות כאלה, אך הם בוודאי היו מרוצים.