העיתונאית לשעבר נעמי רון סיפרה היום (שישי) בפוסט בעמוד הפייסבוק שלה כי איש הטלוויזיה חיים יבין תקף אותה מינית בשנות ה-70. עדותה של רון מגיעה על רקע עדויות על אונס שפורסמו בימים האחרונים נגד נשיא "קשת" אלכס גלעדי ועדויות על הטרדה נגד שדרן הרדיו גבי גזית. יבין טרם הגיב לפניית "הארץ" בנושא.
רון סיפרה ל"הארץ" כי יבין הגיע לביתה להתראיין לשבועון "להיטון" בו עבדה, ובשלב מסוים אמר לה כי היא שואלת שאלות טובות אבל הם יכולים לעשות יחד דברים אחרים. לדבריה, "הוא קם, תפס אותי חזק, הניף אותי על המיטה ונשכב מעלי. זה היה תוקפני. היתה תדהמה, הפתעה, הוא לא דיבר, לא אמר 'אני מעוניין בך', או 'את מושכת אותי'. הוא לא אמר משהו שגרם לי לחשוב שזה הצעד הבא שיהיה".
היא מוסיפה כי היתה צריכה להפעיל כוח כדי להיחלץ מיבין, אך מסייגת: "לא הייתי קוראת לזה אלימות, אבל הופעל כוח". לדבריה, "המקרה הזה לא היה יכול להיגמר בצורה אחרת", ומדגישה כי לאחר שהשתחררה מאחיזתו הוא לא ניסה לפגוע בה שוב והראיון המשיך. אחרי כמה חודשים, סיפרה, נכחו שניהם באירוע בטלוויזיה, ויבין התעלם מנוכחותה.
בפוסט שפרסמה בפייסבוק כתבה רון: "מתישהו לקראת סוף שנות ה-70 פגשתי את יבין מאחורי הקלעים של היכל התרבות, באירוע שאותו הוא עמד להנחות. הצגתי את עצמי ושאלתי אם יסכים לראיון אישי בשבועון. הוא אמר שהוא מתראיין רק בנושאים מקצועיים". לדבריה, חצי שנה לאחר מכן התקשרה מזכירתו של יבין לרון ומסרה כי הוא מסכים להתראיין אצלה.
בשיחה עם "הארץ" אמרה רון כי השיח הציבורי על הטרדות מיניות איפשר לה לשתף את הדברים. "מעולם לא חשבתי שאוכל לספר את זה ציבורית ולא רק לחברה. פתאום האווירה איפשרה. בעקבות הארווי ויינשטיין זה הגיע לארץ גם". לדבריה, לאחר שקראה את סיפורי העיתונאיות שחשפו כי הוטרדו על ידי בכירים בתחום התקשורת חשה שעליה לספר מה קרה לה.
היא מציינת כי מעשיו של יבין לא הותירו בה חותם וכי לאחר מכן המשיכה בחייה. "זה לא משהו שסחבתי בתור משקל כבד כל השנים", אמרה, "אני קוראת לזה אפילו חלק מהחיים של כתבת בידור. סוג של קוריוז שלימד אותי משהו. אני לא מפחדת מגברים, זה לא קרה לפני ולא קרה אחרי. זה היה מקרה חד פעמי". היא הוסיפה עוד כי "אז היו הטרדות ויש כאלו שיצאו מצולקות וליבי איתן. במקרה שלי לא נשארה צלקת".
בדצמבר אשתקד התייחס יבין לשיח הציבורי על הטרדות מיניות בראיון ל"ידיעות אחרונות", ודבריו עוררו סערה. "פעם היתה אווירה הרבה יותר חופשית", אמר אז, "אם היית אומר משהו, או טופח או מחבק או אפילו מנשק – זה היה דבר חצי לגיטימי. היום כולנו היינו מואשמים בהטרדה. אהבתי יותר את התגובות של הנשים אז. אם היית צובט מישהי בתחת היא היתה מורידה לך סטירה. היום רצים לעורך דין. אני בעד שתתני סטירה ונגמור את העניין".