בפני בקשה שהגישו התובעים לתיקון כתב התביעה ולדחיית מועדי ההוכחות.
התובעים, בני הזוג אליעזר ולאה שטרק, הגישו תביעה כנגד נתבעים שונים, בטענה כי נפלו לתרגיל עוקץ מצד שורה של גורמים אשר חברו יחדיו והכל בכדי לגזול את דירת מגוריהם שהייתה בבעלותם משנת 1991 ונמצאת ברחוב אליעזר בן יהודה 4 ברחובות (להלן: "הדירה"). בכתב התביעה נטען כי התובעים היו הבעלים של חנות צילום שנמצאה בסמוך לבית עסק בבעלותו של מר זכריה פחר (הנתבע 3). במהלך שנת 2010 נוכח מצבה העסקי של חנות הצילום של התובעים הם נטלו הלוואה מהנתבע 3 בסך של כ 100,000 ₪ בשל כך החליטו התובעים "לממש" (זה הביטוי בו משתמשים התובעים) את הדירה לנתבעים 3- 4 וזאת באמצעות שירותיו של הנתבע 5, עו"ד אלטוחי וסים, בעל משרד עורכי דין בשותפות יחד עם הנתבע 6, עו"ד נסים שקר. אליבא דכתב התביעה שוויה של הדירה עמד באותה עת (2010), על סך של 1,500,000 ₪ והמימוש נועד בין היתר להחזיר את החוב לנתבע 3. לאחר מכן, מכרו הנתבעים 3- 4 (מר פחר ואשתו) את הדירה לנתבע 1, מר שרון סונינו, ולאשתו הגב' מאיה סונינו- הנתבעת 2, במחיר הנמוך משווי השוק, וזאת כאשר הנתבעים 1- 2 נעזרים בשירותיה של הנתבעת 7, עו"ד ליליאנה צור.
ביום 18.6.15 הגישו התובעים את תביעתם, על סכום של 2.4 מיליון ₪, בד בבד עם בקשה לפטור מאגרה- שנדחתה. ביום 12.8.15 הגישו התובעים (טרם הגשת כתב הגנה על ידי מי מהצדדים) את בקשתם הראשונה לתיקון כתב התביעה בטענה כי ניתן פסק דין בתביעת הפינוי, הומצאו ע"י הנתבעים השונים מידע ומסמכים נוספים ונתגלו טעויות קולמוס בכתב התביעה המקורי; והכל תוך הקטנת סכום התביעה נוכח מצבם הכלכלי ואי קבלת הפטור מאגרה. סך התביעה בכתב התביעה השני הועמדה על 1.8 מיליון ₪, "לצרכי אגרה".
עוד טרם מתן החלטה לבקשת התיקון הראשונה, הגישו התובעים ביום 24.9.15 את בקשתם השנייה לתיקון כתב התביעה, במקום נוסח התיקון הראשון שביקשו. בכתב תביעה זה, התובעים לא כתבו את סכום התביעה, אלא כתבו כי מהות התביעה היא הצהרתית. בדיון ביום 15.3.16 מותב זה התיר את תיקון כתב התביעה לנוסח בבקשת התיקון השנייה, וקבע כי התובעים ישלמו 2,000 ₪ לכל אחד מן הנתבעים, בהתחשב בכך שעדיין לא הוגשו כתבי הגנה. ביום 21.3.16 הגישו התובעים את כתב התביעה המתוקן, קרי: את הנוסח השלישי של כתב התביעה.
ביום 16.6.16 בית המשפט נתן החלטתו כי התביעה תדחה כנגד הנתבעים 5- 6, וזאת לאחר בחינה של כתב התביעה ממנו עלה כי התובעים ביקשו צו המצהיר על נכונות הטענות כנגד הנתבעים 5- 6. בית המשפט לא ראה כיצד ניתן לתת צו הצהרתי כנגד מי שאינו צד ישיר להסכם המכר, והתביעה כנגד הנתבעים 5- 6 נדחתה על הסף. התובעים הגישו ערעור על פסק הדין (ע"א 5242/16), ודיון מקדמי בערעור התקיים ביום 18.9.16 בפני כבוד השופטת ענת ברון. משלא הגיעו הצדדים להסכמה, התיק נקבע לדיון בפני הרכב בבית המשפט העליון.
ביום 25/9/16 הגישו המבקשים בקשה נוספת לבית המשפט העליון לעיכוב ההליכים בתביעה זו עד להחלטה בערעור. כב' השופט שהם שדן בבקשה לא נעתר לה, אך הורה שלא יינתן פסק דין סופי בתובענה זו עד להכרעה בערעור.