הרב פרופ' אליעזר ברקוביץ (Eliezer Berkovits;‏ 8 בספטמבר 1908 – 20 באוגוסט 1992) היה פילוסוף ותאולוג.
אליעזר נולד לרב דב ברקוביץ בעיר אוראדיה בטרנסילבניה, כיום ברומניה, אז אוסטרו-הונגריה, ולמד בישיבות שונות. בשנת 1924 למד בישיבת פרשבורג, לאחר מכן הגיע לברלין ולמד שם בבית המדרש לרבנים. מורו ורבו היה הרב יחיאל ויינברג, ממנו למד את שיטתו ההלכתית הבהירה בצד לימודי מוסר בשיטת סלבודקה, וממנו הוסמך לרבנות, בנוסף להסמכתו על ידי הרב עקיבא גלזנר, רבה של קלויזנבורג.
הרב ברקוביץ השתלם גם בלימודים כלליים, ובשנת 1933 הוסמך לדוקטור לפילוסופיה על ידי אוניברסיטת ברלין. בשנים 1936–1939 שימש כרב בקהילת ברלין.
במהלך מלחמת העולם השנייה עזב הרב ברקוביץ את גרמניה והיגר לאנגליה. משם המשיך לאוסטרליה, לבוסטון, ולבסוף השתקע בשיקגו שם לימד תאולוגיה ומחשבת ישראל בישיבת בית המדרש לתורה (Hebrew Theological College) שבסקוקי הסמוכה לשיקגו, ואף היה ראש החוג לפילוסופיה שם (בית המדרש לתורה נחשב גם לאוניברסיטה פרטית). בשנת 1975 עלה ברקוביץ לארץ, וקבע את מגוריו בירושלים, שם המשיך לכתוב ספרים ומאמרים עד יום מותו. בסך הכל פרסם ברקוביץ תשעה עשר ספרים ועשרות מסות ומאמרים.
לרב ברקוביץ שלושה בנים. בנו בכורו פרופ' אברהם ברקוביץ', שימש כמרצה בפקולטה לאווירונאוטיקה בטכניון. בן נוסף, פרופ' שמשון ברקוביץ שימש כמרצה למתמטיקה באוניברסיטה של מסצ'וסטס (בתחום הקריפטוגרפיה). בנו הצעיר הוא הרב דב ברקוביץ' העומד בראש "בית אב – ליצירה והתחדשות בתורה", מרכז תורני לזכרו של אביו.
ההלכה - כוחה ותפקידה, מוסד הרב קוק, ירושלים, 1981.
מאמרים על יסודות היהדות, בעריכת דוד חזוני ויוסף יצחק ליפשיץ, הוצאת שלם, ירושלים, 2004.
אחריות האדם והשגחה בהיסטוריה, באתר "דעת"
התחייבות עצמית של נשים במצות עשה שהזמן גרמא, באתר "דעת"
משה שנר, אליעזר ברקוביץ' - אלוהים העניק לאדם את החירות לעשות מעשי זוועה , באתר מכללת אורנים.
^ הרב דוב ברקוביץ, באתר "בית אב"
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=אליעזר_ברקוביץ&oldid=25698179"
דף זה נערך לאחרונה ב־22:43, 11 ביוני 2019.