בפני בקשה לעיון בתיק בית המשפט מטעם המבקשת טכנולוגית להבים בע"מ, אשר אינה צד להליך.
מנימוקי הבקשה עולה כי המבקשת הינה נתבעת בת"א 21572-07-14 עזבון המנוח חדאד נ' איתנית וטכנולוגית להבים, בבית המשפט המחוזי מרכז (להלן: "עניין חדאד"). בדומה למקרה הנוכחי, בעניין חדאד נפטר התובע ממזותליומה, אשר נטען כי נגרמה בשל חשיפתו לאסבסט שהופץ על ידי איתנית או שנחשף לו במהלך עבודתו אצל המבקשת. לטענת המבקשת, עיון בתיק דרוש לה לצורך ביסוס טענתה לפיה מקור המחלה הינו בחשיפה הסביבתית לאסבסט שהופץ על ידי איתנית, חרף ידיעתה וידיעת המדינה על אודות הסיכונים הגלומים בכך. זאת, היות ונודע למבקשת כי בידי הנתבעת 2 ראיות אודות ידיעתן באשר לסיכוני האסבסט במועדים הרלוונטים לתביעה.
ביום 5.1.15 הוריתי על קבלת תגובת הצדדים תוך 14 יום. הוגשה תגובה מטעם התובעים ותגובה מטעם הנתבעות 1 ו-2.
בתגובתם התנגדו התובעים לבקשה. נטען כי תחשיבי הנזק שהוגשו בתיק הוגשו לצורכי פשרה בלבד ועל כן יש להעניק להם חיסיון. אחרת, תהווה חשיפתם פגיעה באינטרס של עידוד בעלי דין להגיע לפשרות ומניעת התדיינויות ממושכות בין כתלי בית המשפט.
הנתבעות 1 ו-2 התנגדו אף הן לבקשה וזאת מכמה טעמים. ראשית, נטען כי הנימוק המרכזי עליו מתבססת המבקשת, והוא הימצאות ראיות בידי הנתבעת 2, אינו רלוונטי עוד מקום בו תביעת התובעים סולקה וההליך מוסיף להתברר אך בין הנתבעות 1 ו-2 והנתבעת 3, מדינת ישראל, ובין הצדדים השלישיים. שנית, נטען כי המסמכים המצויים בתיק הוגשו במסגרת משא ומתן לפשרה תוך הגשת תחשיבי נזק ומכאן שיש לתת להם חיסיון. עוד נטען כי הבקשה לא הוגשה בהתאם לתקנות בתי המשפט בתי הדין לעבודה (עיון בתיקים), התשס"ג – 2003 ודי בכך כדי לדחות את הבקשה. לגישת הנתבעות, מדובר ב"מסע דיג", כשהמבקשת לא עמדה בחובתה לפרט מהם המסמכים הרלוונטיים עבורה בהם מבוקש העיון אלא הסתפקה בהתייחסות כוללנית למסמכי התיק. מעבר לכך, המבקשת לא פירטה וביססה את מטרת העיון והטעמים המצדיקים אותו מלבד העלאת טענה סתמית כי הראיות רלוונטיות עבורה, שאף לא נתמכה בתצהיר. הנתבעות הוסיפו כי מתן עיון בתיק יפגע הן בפרטיותן והן בזכותן לשמור על מסמכיהן הפנימיים בגדר התובענה.
לאחר שעיינתי בבקשה ובתגובות הצדדים, הגעתי לכלל מסקנה כי דין הבקשה להידחות.
בבקשתה לא פירטה המבקשת אילו מסמכים רלוונטיים עבורה ובאילו מסמכים מבקשת היא לעיין, אלא העלתה טענה כללית לפיה אמורות להימצא בידי הנתבעת 2 ראיות שיש בהן לסייע לה בהוכחת טענותיה בהליך המתנהל בעניין חדאד. במצב דברים זה, יש בסיס לטענה כי מדובר ב"מסע דיג" ללא תכלית מוגדרת, שמטרתו להעלות בחכתה מסמך כלשהו שטיבו אינו ידוע גם למבקשת.
המסמכים המצויים בתיק ובכלל זה כפי הנראה הראיות אליהן מכוונת המבקשת בבקשתה, הוגשו במסגרת תחשיבי הנזק שהוגשו מטעם הצדדים לצרכי משא ומתן לפשרה. כפי שנקבע בפסיקה, המגמה הינה ליתן חיסיון למסמכים שהוחלפו בין הצדדים בגדר משא ומתן להשגת פשרה (ראו: ע"א 172/89 סלע חברה לביטוח בע"מ נ' סולל בונה בע"מ, מז(1) 311, 337). משלא ביססה המבקשת כדבעי מה מטרת העיון ואלו מסמכים נחוצים לה להשגת מטרה זו ומשלא הצביעה על הטעמים, לא כל שכן על כל חריג שיצדיק העיון במסמכים אלה, איני רואה מקום להתיר העיון.
מעבר לכך, ההליך מצוי בשלב בו ניתן תוקף של פסק דין להסכם הפשרה שהושג בין התובעים לבין הנתבעות וסיים את ההתדיינות בין צדדים אלה. לפיכך, הנתבעת 2, בידיה מצויות לכאורה הראיות המבוקשות, איננה עוד צד להתדיינות. מכאן, שככל שמצויות בידיה ראיות נוספות, מעבר למסמכים שצורפו לתחשיבי הנזק, הרי שאלו לא יוגשו כראיות בתיק.