הרצאה למטייל בנושא תיירות ותרמילאות תסקור את התפתחותו של ענף התיירות מערוץ נסיעות לצרכי עסקים (מרקו פול, אבן בטוטא), מרפא (מעיינות, מקדשים), צפייה באירועי תיאטרון וספורט (משחקים אולימפיים) עליה לרגל. בימינו הפכה התיירות, שהיתה בעבר נחלתם של מעטים, לפעילות שהיקפה עולמי ולתעשייה עצומה בהכנסותיה. יש הרואים בה תופעה מודרנית של נדידת עמים.
הרצאה למטייל זו עוסקת בהתפתחות התיירות בעולם, במאפייניה ומתמקדת בתת־התרבות (sub calture) של התרמילאות (Backpackers). בנושא זה יש מפגש של נושאי גיאוגרפיה, תרבות והיסטוריה.
לטענת הסוציולוג אריק כהן, יש חמישה סוגים של ההוויה התיירותית. במעגלים ההולכים ומעמיקים. כהן במאמרו מ- 1972, מטפל בתנועת המטיילים-סיירים שהחלה להתגבר במאה ה- 19 ונמשכת עד היום, בתיירות ההמונית כתופעה תרבותית. כהן מנתח ארבעה טיפוסי תייר וביניהם את ה”חוקר-סייר” (explorer), המתכנן את סיורו בעצמו, נע הרחק מהדרכים הראשיות, משתדל להיטמע בתושבי הארץ ולאמץ את שפתם ומנהגיהם. תייר מסוג זה, מעז מעז לעזוב את “הבועה הסביבתית” שלו. הוא מגלה מקומות חדשים, ובכך הוא משמש כראש-חץ לתופעת התיירות ההמונית.
המונח העברי “תרמילאי”, שהומצא על ידי מערכת “מסע אחר” ב-1988, הינו תרגום עברי ל – Backpacker””, שהופיע בשנות ה-60. ראשונים היו אירופאים פרועי שיער ומגודלי זקן, שכונו “ביטניקים”. הם לנו בשקי שינה תחת גשרים, ושילבו במסעם אירועים מוזיקליים והפגנות מחאה. חלקם סיגלו לעצמם צמחונות והשקפות מרקסיסטיות. גיבורם הנערץ היה צ’ה גווארה. בשנות ה-70 היו אלו ההיפיס, שגם הם ראו בנוודות סוג של מחאה חברתית. הם החלו לחפש מקומות בעולם השלישי, שם אפשר יהיה לחזור לאידיאל של חיים שלווים, קרוב לאדמה. הלהט המהפכני עומעם במהלך השנים. כיום מושג זה הוא רחב וכוללני יותר מתמיד. הוא כולל, הן מטיילים “זרוקים”, הן כאלו שמעדיפים תנאים נוחים וגם מתנדבים עובדים ועוד. הנווד של שנות ה-60 ה-Backpacker, “התכלב”, נע בטרמפים, ישן על רצפת מנזרים ומיעט להיפגש עם אנשים כמותו. חמישים שנה עברו היום יש תרמילאים רבים יותר והתופעה אינה עוד הומוגנית.
בעשורים האחרונים, התרמלאי השתנה באופן ניכר.
כיום מדובר על Flashpacker, היינו, תרמילאי נוצץ. כך למשל, בחוף “זרוק” כביכול במלזיה, נראות תרמילאיות בבגדי מעצבים. התרמילאות של היום היא דרך נוחה לטיול הרבה מבעבר, התקשורת היומיומית עם העולם העלימה את האלמנט האסקפיסטי של הטיול ועמה את תחושת האתגר, הסיכון, האינדוודואליזם, קריאת התיגר על אורח החיים המערבית והבחינה העצמית שאפיינו את התרמילאי של פעם.
התרמילאי הישראלי מתאפיין בהקצנה של אלמנטים אלו. אצל התרמילאי הישראלי, יותר מאשר בקרב בני כל עם אחר, ניכרת ההתאפנתות. אין עוד עם ששיעור המטיילים היוצאים אל מעבר לאוקיינוס לתקופה ארוכה הינו כה גבוה. בשנות השבעים נסעו לאמריקה הדרומית רק טיילים מושבעים שביקשו למתוח את הסקרנות ואת תאוות ההרפתקאות שלהם עד קצהה, חלקם הגדול של התרמילאים הישראלים יוצא לטיול כחלק מטקס התבגרות קולקטיבי. מצוות אנשים מלומדה. דומה והקוטביות המאפיינת את החברה הישראלית בשטחים רבים, נכונה גם לתרמילאים. קיים ציבור קטן יחסית של תרמילאים, המטייל מתוך עניין אמיתי. כל הייתר מתאפיינים ברמת סקרנות נמוכה מאד.
ההרצאה תתמקד בנושא התיירות הישראלית, תוך הבאת דוגמאות.
הרצאה למטייל היא דרך מרתקת להכנה לקראת טיול . מטיילים עצמאיים ו/או קבוצות המעוניינים בהרצאה מוזמנים לפנות אליי באמצעות טופס “צרו קשר”.
שלום רב מר חסקין.
קראתי את עמודך על תיירות ותרמילאות והרשמתי לטובה.
אשמח לשמוע יותר.
האם אתה אורח מפגשים/הרצאות?