ישראל טל נולד במחניים. אמו, פנינה לבית סגל, הייתה נצר לחסידים שהגיעו לטבריה ולצפת ב-1777, ואביו עלה ארצה מביאליסטוק בסוף העלייה השנייה. בגיל חמש, כאשר גר בצפת, ניצל מטבח שערכו ערביי צפת בתושבים היהודים במהלך מאורעות תרפ"ט (1929): פורעים ערבים חסמו את דלתות הבית שבו שהה עם אמו ואחותו, ואז הציתו את הבית. בעקבות המאורעות עברה משפחתו לבאר טוביה, ושם התחנך.
בתחילת נובמבר 1964 החליף טל את דוד אלעזר כמפקד גייסות השריון, לאחר שהיה סגנו בששת החודשים שקדמו למינוי. באוקטובר 1965 קודם לדרגת אלוף. בתקופתו כמפקד גייסות השריון הושם דגש על רמת התותחנות בטנקים. יצחק רבין תיאר זאת כך: "...בשנה הראשונה של תקופת הרמטכ"לות שלי – כאשר בטווח 800 מטרים ואלף מטרים הטנקים שלנו ירו וירו, ולא פגעו. [...] הצרוף של דדו כאלוף הפיקוד, טליק כמפקד הגייס, וחיים בר-לב כראש אג"ם – הביא אותנו לתנופה וקידום בנושא תותחנות הטנקים, העומדים לצה"ל עד היום כאחד מהישגיו היותר גדולים. את השנים 1964–1966 אני רואה כתקופה של מהפכה בנושא תותחנות הטנקים, וכתוצאה מזה - בנושא השריון." דגש מיוחד ניתן באותן שנים להתמקצעות הצוותים בנושאי תפעול, ירי ותחזוקה בדרך של הצמדת השריונאים לסוג טנק מסוים ולתפקיד קבוע בטנק לאורך כל שירותם והכשרתם הספציפית לטנק ולתפקיד. טל קידם את אמונתו שניתן להשיג דיוק גם בירי לטווחים ארוכים ואף בירי באש עקיפה לטווחים של עד 10 קילומטרים, כפי שנעשה בקרב על מקורות הירדן.
לאחר שהבקיעה את המערך המצרי באזור רפיח, התפצלה האוגדה לציר הצפוני (אל עריש–קנטרה) ולציר המרכזי (ג'בל ליבני–אסמאעיליה), ותוך שלושה ימים נוספים, שכללו קרבות שריון עם יחידות מצריות, הגיעה לגדות תעלת סואץ.
לאחר המלחמה יצא לאור ספרו של שבתי טבת, "חשופים בצריח", שעסק בחלקו המרכזי בלחימתה של אוגדה 84 ברפיח ובסיני, תוך התמקדות בלחימתה של חטיבה 7. ספר זה, יחד עם ספרים אחרים ואלבומי ניצחון שיצאו לאור אחרי מלחמת ששת הימים, תרמו רבות ליצירת מיתוס "השריון הבלתי מנוצח" ולהעלאתם של מפקדי צה"ל במלחמה, וישראל טל ביניהם, לדרגת גיבורים לאומיים ששמם שגור בפי כל, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בשיר "קרב רפיח" ובדיאלוג מהסרט גבעת חלפון אינה עונה.
ב-21 במרץ 1968, נערך מבצע תופת כנגד הכפר הירדני כראמה שבדרום בקעת הירדן. היעד היה מפקדת הפת"ח והעומד בראשה, יאסר ערפאת. המבצע הסתבך והאלוף טל נקרא להחליף את מפקד הפעולה, האלוף נרקיס ולחלץ הישג מן ההסתבכות הקשה.
ב-1969, לאחר שסיים את כהונתו כמפקד גייסות השריון, עבר טל לתפקיד במערכת הביטחון, והחל לקדם את פרויקט טנק המרכבה. בשנים שלאחר מכן היו מי שמתחו על טל ביקורת כי בתפקידיו הבאים בצבא ראה בקידום מערכות נשק מייצור עצמי, ובפרט טנק המרכבה, כחזות הכול, והעדיף להקצות משאבים כספיים, שהיו במחסור, לכיוון זה, במקום להצטיידות במערכות נשק ובחלפים חלופיים. אילולא הקצאת הכספים לפרויקט המרכבה, היו עומדים לרשות צה"ל טנקים רבים יותר בעת מלחמת יום כיפור: "במסגרת הצמצומים הללו נדחתה בשנת 1972 הצעה של אלוף עמוס חורב, ראש אגף האפסנאות (אג"א), לרכוש עוד מאות טנקים משומשים צנטוריון במחיר נמוך, כדי להגדיל את צי הטנקים של צה"ל וכדי שישמשו לחלפים. במקום זאת, נקבע להגביר את המאמץ לפיתוח הטנק מרכבה... מגבלות התקציב לא היו המניע הבלעדי לקיצוץ. שיקולים של תורת לחימה ושל הערכות מודיעין הביאו לנכונות לוותר, לפחות זמנית, על אמצעי-לחימה מסוימים."
טנקי המרכבה הראשונים נכנסו לשירות בחיל השריון במחצית 1979, והשתתפו ב-1982 במבצע שלום הגליל. בעקבות המבצע הוחלט על המשך פיתוח סדרת המרכבה.
ביחד עם אריאל שרון היה טל מהמתנגדים לקו בר-לב.
ב-1972, בעקבות מינויו של אלעזר לרמטכ"ל, שב טל לשירות פעיל ומונה לראש אג"ם. במאי 1973, בעת שצה"ל עמד ב"כוננות כחול לבן" לקראת מתקפה מצרית שלא התממשה (והתממשה חמישה חודשים אחרי כן במלחמת יום הכיפורים), התנגד טל למכה מקדימה ולכניסה למלחמה כוללת, וטען כי אלו פוגעות במטרה הלאומית העליונה, שהיא, לטענתו, "המאבק על גבולות המדינה". גם במקרה של מלחמה כוללת, המליץ לצמצם את הפעילות ההתקפית. באוגוסט 1973, כדי למנוע את פרישתו, הוצע לטל לקבל את תפקיד סגן הרמטכ"ל; ובתפקיד זה כיהן במלחמת יום הכיפורים. לטענת טל, הוא התנגד לעמדת הרמטכ"ל אלעזר בדיון מכריע שהתקיים ב-30 בספטמבר 1973, נוכח ההכנות הסוריות למתקפה. לטענתו, הוא דרש לגייס אוגדות ולהעלותן לרמת הגולן, ולאחר שעמדתו נדחתה הוא אף נפגש עם ראש אמ"ן אלי זעירא ודרש ממנו לבטל את גישת "הסבירות הנמוכה", שבעקבותיה, כך סבר, קיבל אלעזר החלטה שגויה. במהלך המלחמה נפצע פעמיים בנו יאיר, ששירת כשריונאי ועוטר בעיטור המופת.
בתום המלחמה, התמנה טל למפקד פיקוד הדרום במקום שמואל גונן. בשבועות הראשונים שלאחר מינויו התקיימו השיחות ב"קילומטר ה-101" בנוגע להפרדת הכוחות עם מצרים, כשבמקביל התרחשו בחזית המצרית תקריות אש עם צה"ל. טל סירב למלא אחר הוראת הרמטכ"ל דוד אלעזר ושר הביטחון משה דיין לחדש את הלחימה בקו הפסקת-האש עם מצרים. הסיבה לכך הייתה תביעתו לקבל אישור להוראה מראשת הממשלה גולדה מאיר ומבית-המשפט העליון. דיין ויתר לבסוף על מימוש ההוראה לאחר ויכוח, אך בכך אפסו סיכוייו של טל להתמנות לרמטכ"ל לאחר התפטרות אלעזר, לפי המלצת ועדת אגרנט, באפריל 1974.
עם פרישתו מצה"ל הצטרף לסגל האקדמי של אוניברסיטת תל אביב. ביולי 1974 מונה על ידי שר הביטחון, שמעון פרס, לאחראי לפיתוח וייצור פרויקטים קרביים במשרד הביטחון.
טל תמך בארגון מחדש של צה"ל והקמת המפח"ש, בניגוד לעמדתו של הרמטכ"ל, מוטה גור. ב-1977, אחרי המהפך, מונה טל על ידי שר הביטחון, עזר ויצמן שתמך בהקמת המפח"ש, לחקור את תפקוד וארגון כוחות היבשה בצה"ל, ובמסגרת זו המליץ על הקמת המפח"ש (שהפכה במרוצת השנים לזרוע היבשה). מסקנותיו נגנזו על ידי הרמטכ"ל גור שהתנגד להן, ולבסוף נדחו על ידי רפול שהחליף את גור כרמטכ"ל. ב-29 בנובמבר 1979 החליט המטכ"ל, בעקבות לחץ של עזר ויצמן, להקים את המפח"ש ולהחזיר את טל לשירות כדי להקים את המפח"ש ולעמוד בראשו. טל חזר לשירות קבע למרות מחאות של מוטה גור אולם כשלבסוף הוקם המפח"ש ב-1983, לא היה זה על פי מתווהו של טל.
טל נפטר ב-8 בספטמבר 2010, ערב ראש השנה ה'תשע"א, לאחר מאבק במחלה ממושכת, זמן קצר לפני יום הולדתו ה-86.‏ היה נשוי לחגית לבית קיפניס ואב ליאיר ופנינה.
באוקטובר 2019 יצא הספר ״פרקים למלחמת יום הכיפורים״ מאת טל ובנו יאיר. הספר מבוסס על טיוטה שנמצאה אחרי מותו של טל ועוסקת בניהול המלחמה מנקודת מבטו כסגן הרמטכ״ל.
האלוף טל זכה להנצחה בקיר "חמשת מצביאי השריון הטובים בהיסטוריה" במוזיאון על שם הגנרל ג'ורג' פטון, (יחד עם האלוף משה פלד, הגנרל ג'ורג' פטון, קרייטון אברמס, והגנרל פלדמארשל הגרמני ארווין רומל) במוזיאון פטון בפורט נוקס. בעולם הוא נחשב לאחד מטובי המצביאים בהיסטוריה. בישראל זכה לכינוי "מר שריון".
מתקפה ומגננה במערכות ישראל, מערכות, גיליון 359, ‏ ינואר 1998, עמודים 48–51.
תורת הביטחון - רקע ודינמיקה, מערכות, גיליון 253, דצמבר 1976, עמודים 2–9.
השריון שהכריע מלחמות, מעריב, ‏ 5 במאי 1989.
^ 1 2 ברטוב, עמ' 274–275.
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=ישראל_טל&oldid=28610333"