המבקש מצרף לבקשתו את החלטת כבוד הרשם שני גיא, בבג"ץ 7870/11 מיום 16/11/11, בה נקבע כי המבקש זכאי לפטור מתשלום אגרה בנסיבותיו של התיק ונוכח עמדת המדינה.
תקנה 14 (ד) (2) לתקנות בתי המשפט (אגרות), התשס"ז- 2007 קובעת, כי החלטה של בית משפט לפטור את המבקש מתשלום אגרה, אשר ניתנה בשנתיים שקדמו להגשת הבקשה, מהווה ראיה לכאורה לחוסר יכולתו של המבקש לשלם את האגרה.
יחד עם זאת, לא ניתן להתעלם מהחלטת כבוד הרשמת דנה עופר מיום 6/2/12, אשר ניתנה במסגרת ההליך בבית משפט קמא, לפיה נדחתה בקשת המבקש לפטור מתשלום אגרה ונקבע בה, כי אף בהנחה שאין ביכולתו של המבקש (המשיב בהליך בבית משפט קמא) לשלם את האגרה, דינה של הבקשה להידחות, מאחר ולא נמצא כי ההליך מגלה עילה. ודוק: המבקש לא שילם את האגרה כפי שנקבע בהליך בבית משפט קמא ואף בעטיה של סיבה זו, בנוסף על הסיבות הנוספות המפורטות בפסק הדין, נמחקה תביעתו.
מכל מקום, ועל מנת לדון בבקשה זו של המבקש, לגופה ולבחון את יכולתו הכלכלית ואת סיכויי הערעור (אשר הינם תנאים מצטברים לשם מתן פטור מתשלום אגרה), יגיש המבקש, בתוך 20 ימים מעת קבלת החלטה זו, דפי חשבונות בנק, תלושי שכר ופירוט פעולות בכרטיסי אשראי לשלושת החודשים אשר קדמו להגשת הבקשה, הן שלו והן של אשתו. כמו כן, יגיש המבקש תצהיר, בו יפרט את פרטי המתגוררים עמו ופרטי הכנסותיו והכנסותיהם, מכל מקור שהוא, לרבות מפנסיה, קצבות ו/או גמלות מאת המל"ל.
כמו כן, יבהיר המבקש האם ברשותו קופות גמל, פיקדונות או חסכונות וכן האם ברשותו רכב.
ככל שלא יוגשו המסמכים דלעיל במסגרת פרק הזמן שקצבתי, תינתן החלטתי על בסיס הבקשה במתכונתה הקיימת.