מאלה - ב' ראשי פסוקים: *בר' י , ה; דה"א כג , ד.
מאלה ב' ראש' פסוק' מאלה נפרדו מאלה לנצח על מלאכת בית יי'.
מאלה - ב' ראש' פסו'.
וטעם מאלה נפרדו איי הגוים בארצותם - כי בני יפת יושבי איי הים , והם נפרדים , כל אחד מבניו באי אחד יושב לבדו , וארצותם רחוקות זו מזו , והיא ברכת אביהם , שאמר "יפת אלהים ליפת" (בר' ט , כז) - שיהיו רבים במרחבי ארץ; אבל בני חם כלם קרובים יושבי הארצות , ולכן אמר "ויהי גבול הכנעני מצידון" וגו' (להלן , יט) , ואמר "בארצותם בגוייהם" (להלן , כ) , וכן בבני שם (להלן , לא). וספר הכתוב כל אלה , כי רצה להודיע יחוס אברהם משֵם , ותולדות חם - להודיע העמים שזכה אברהם בארצם בעון אבותם; ולכן ספר גם ביפת והפְּלָגָה , להודיע סבת שנוי הלשונות ופזורם בקצוי הארץ בזמן מועט אחרי אדם הראשון , ועוד להודיע חסדי השם ושָמְרוֹ את הברית לנח , כי לא כלה אותם. והרב אמר ב'מורה הנבוכים' (ג , כד) , כי זה יְאַמֵּת לשומעים חדוש העולם; וגם זה אמת , כי אברהם אבינו "יצוה את בניו ואת ביתו אחריו" (בר' יח , יט) , ויעיד להם על נח ובניו שראו המבול והיו בתיבה; והנה הוא עֵד מפי עֵד בכל ענין המבול , ועֵד רביעי על היצירה , כי נח ראה אביו שראה אדם הראשון; ויצחק ויעקב ראו שֵׁם , הָעֵד במבול , ויעקב מגיד כל זה ליורדי מצרים , גם לפרעה ואנשי דורו , והאנשים בכל דור יודעים מאבותם , ארבעה וחמשה דורות , מגידים מעשיהם ותולדותם.
מאלה נפרדו - אחר הפְּלָגָה בחרו להם בני יפת איים שישכנו בהם. ו'איים' הם מחוזות מחולקים זה מזה. איש ללשונו - כי לא היו כלם בני לשון אחת אחר הפְּלָגָה; וכן לשון גוי בפני עצמו , אעפ"י שכלם בני יפת. ושבעים היו בני נח , ונחלקו לשבעים לשונות.