1 שהוציא את שניהם יחד ולא פרשו בזמן שבא פנחס עליהם והרגם שאילו היו פורשים אסור היה לפנחס להורגם 2 שניטל הדיבור מפי כזבי וזמרי שאילו היו צועקים היו מתאספים כל שבט שמעון והיו הורגים את פנחס 3 שלא נשמטו מן הרומח אלא נשארו כך כשהרומח דקור באבר הזכרות שלו ובנקבות שלה וכך ידעו שהיו יחד 4 שלא נשמט הברזל מן הקת ולא נשאר הקת בידי פנחס.5 כשבא להוציאם מן האוהל נתגבה האהל וכך הוציאם בעודו עומד והרומח זקוף שאם בא לכפוף הרומח היו נופלים .6 שהקב"ה נתן לו כוח בזרועו שהיה יכול להחזיקם ולסובב עימם כל מחנה ישראל והיה זקוק לכוח רב 7. שהיה מסובב אותם ביד ימינו לעיני כל קרוביהם ולא יכלו לעשות לו שום נזק.8 שנתחזק ברזל הרומח ולא נשבר מכובד המשא בקצה הרומח.9 שנתארך הברזל ששניהם נשתחלו בו ולא נשמטו.10שבא מלאך והפכם האישה למטה והאיש למעלה, כפי שהיו בשעת העבירה.11 שנשארו בחיים עד שסובב אותם בכל מחנה ישראל כדי שלא יטמא פנחס שהיה כהן. ואם היו מאהילים עליו שהיה נטמא. 12 שנקרש דמם ולא נזל למטה ויש אומרים שבא מלאך המוות והרג את אנשי שבטו כדי שלא יהרגו את פנחס.
פינחס בן-אלעזר בן-אהרון בכהן השיב את חמתי מעל בני-ישראל בקנאו את קנאתי בתוכם ולא כליתי את-בני ישראל בקנאתי [כה/יא] אומר שמנה לחמו חמתי אותיות [חי- מת שאותיות מת נכנס בין אותיות חי לכן נכנס המוות בן החיים והייתה מגיפה בעם והוא השיב את המוות מן החיים על כן יהיה שכרו גם כן מדה כנגד מדה שיצא מן הכלל בן-מוות להיות חי לעולם ולא טעם ,טעם המיתה וקבורה אלא עלה חי השמימה שפנחס זה אליהו והוא חי לעולם. ולא ימות, כי פינחס זהו אליהו זכור לטוב, וזהו הנני נותן לו את בריתי שלום.
לכן אמר הנני נותן לו את בריתי שלום [כה/יב] אומר הזוהר הנגלה רבי יוסי: זוכר אני שבמקום זה ראיתי את רבי פנחס בן-יאיר. יום אחד עמד במקום זה ואמר כך: פינחס בן אלעזר בן אהרן הכהן, מדוע נכתב פינחס עם יוד זעירה? לפי ששני אלף בית יש בתורה: אלף בית שאותיותיה גדולות, ואלף בית שאותיותיה קטנות. אותיות גדולות הן בבחינה עולם הבא, ואותיות קטנות הן בבחינת עולם תחתון. יוד זעירה היא בבחינת אות ברית קודש [שהיא בחינת מלכות]. כיוון שקינא פינחס לברית זו, נוספה בו יוד זעירה סוד הברית [ וקיבל הארת המלכות].
קנא לאלוהיו ויכפר על בני ישראל אומר שמנה לחמו סופי תיבות [אור ליל ]שיבוא אליהו ויהפוך לנו ליל הגלות לאור גדול: שעתה אנחנו מצפים ומחכים לשומר מה מליל [ישעיה כא/יא] ואז יקוים בנו העם היושבים בחושך ראו אור גדול כמו [ישעיה ט/א] שכתוב קומי אורי כי בא אורך.
הנני נותן את בריתי שלום [ כה/יב] אומר רבינו בחיי ויתכן לומר כי על שם סופו שנסתלק וחזר אלוהיי נקרא אליהו שהוא כולל שני שמות דין ורחמים אל הוא הדין והוא הברית [יוד הא ואו ]הוא הרחמים והוא השלום והינה הוא כלול מכוח הדין והרחמים וזהו ברית שלום ולכך העניש לשר החמישים וחמשיו מכוח הדין והחיה המת מכוח הרחמים ועוד רמז בחשבון שמו פי שנים בשם המיוחד והיה פנחס דור שביעי ליעקב אבינו כשם שהיה חנוך שביעי לאדם והם כנגד יום השביעי שהוא שבת והוא יום המנוחה והחיים וזה מבואר.
לכן הנני נותן לו את בריתי שלום אומר ילקוט שמעון מספרו של רבי יעקב אבוחצירא זצ"ל שהשם מעניש לאליהו שאמר קטגוריה על ישראל שאלו המפרשים ואדרבא הוסיף לו שכר בזה שאמר לו יהיה מצוי בכל ברית מילה ותירצו דגם זה עונש לאליהו שכל זמן שהוא מצוי בישיבה של מעלה מוסיף לשמוע חידושי תורה וסודותיה וכאשר יורד למטה מתבטל מלשמוע נמצא כי ביאתו למילה עונש הוא לו והנה פנחס הוא אליהו ועכשיו הבטיחו השם שעל ידי משה רבינו שיגלה לו סודות התורה אבל בשלימות ולכן [ו] דשלום קטיעה לומר שהתורה שעתידה להתגלות ,לו יש בה חסרון מעט והפה רמז בראשי תיבות הנני נותן לו גמ: פה.
לכן אמור הנני נותן לו את בריתי שלום אומר הזוהר הנגלה באותה שעה אמר הקב"ה מה אעשה למשה ? ברית זו ממשה היא, וכולה שלו ועיקר מציאות השכינה מלכות מצויה עמו ואף לבחינה מועטת דשכינה אין פנחס זוכה אלא אם מסרה לו משה גנאי הוא לתתה לאחר בלי דעתו ורצונו של משה לא נאה הוא פתח השם ואמר למשה משה פנחס בן אלעזר בן אהרון הכוהן ואמר לו משה ריבונו של עולם מה הדבר ? אמר לו אתה הוא שמסרתה נפשך על ישראל כמה פעמים שלא יאבדו מן העולם ,והוא השיב את חמתי מעל בני ישראל אמר משה : מה אתה מבקש ממני הרי השכינה שלך [ואתה משרה אותה על מי שתחפוץ ] אמר לו: הרי שלך היא כולה אמור לו: שתשרה בו שכינה אמר משה : בלב שלם תהא לו .אמר לו אמור בפיך והרם קולך שאתה מוסר לו ברצון ובלב שלם .זהו שאמר הכתוב לכן אמור הנני נותן לו את בריתי שלום .משה אמר הנני נותן לו שאילו אמרו הקב"ה היה לו לאומר לכן אמור לו הנני נותן לו את בריתי שלום .אבל לא נאמר אלא [לכן אמור] שמא תאמר שנסתלקה ממשה לא ,אלא כנר שמדליקים ממנו ,שנותן ומהנה וממנו איין נגרע.
ושם איש המוכה אשר הוכה את-המדינית זמרי בן-סלוא נשיא בית-אב לשמעוני [כה/יד] אומר הזוהר הנגלה אמר רבי יצחק: מקרא זה, כך היה לו לכתוב" ושם איש ישראל אשר היכה פנחס, ולא המוכה אשר הוכה. מדוע נאמר בלשון סתומה, שלא פרש מי המכה? אלא כך אמר רבי אלעזר: כיוון שהעלה הקב"ה את פינחס לכהונה גדולה, לא רצה להזכיר לפינחס שהרג אדם, שהרי אין הדבר ראוי לכהונה גדולה [שכהן שהרג נפש, פסול לכהונה] עד שלא העלהו לכהונה גדולה, הזכיר לו ואמר: וירא פינחס וכו.. וייקח רומח וכו…וידקור את שניהם וכו…כיוון שהעלהו לכהונה גדולה לא הזכיר שמו על ההריגה שאין ראוי לו. וחס הקב"ה על כבודו שאין נאה לכוהן גדול להזכיר על הריגה. וכן הוא טעם הכתוב ושם האישה המוכה.
ליצר משפחת היצרי לשלם משפחת השלמי [ כו/מט] אומר שמנה לחמו עמו נשלם המספר הנצרך להשראת שכינה בישראל, ולהכניסם לארץ לכם [השלמי] בג"[שכינה], שהשכינה חתום בסוף מניינם ,להעיד עליהם זרע קודש הם . [השלמי] אותיות [יה שלם] שאותיות [יה] מעיד עליהם שכולם זרע קודש המה ,כמו שכתוב [תהילים קכב/ד] שבטי יה עדות לישראל.
מחלה נעה חוגלה מלכה תרצה אומר שמנה לחמו ראשי תיבות [מנחמת] שהיו מנחמות את עצמן אחר מות אביהם, ומנחמות בזה מה שהשיב הקב"ה למשה עליהן ואמר כן בנות צלופחד דוברות נתון תיתן להם, אחוזת נחלה והעברת את נחלת אביהם להן ותעמודנה אותיות [ועמהן דת] והן- דת -עם שהיה עמהן דת שכן הסכים הקב"ה לדבריהן ואמר כן בנות צלופחד דוברות ,ועל ידן ניתן דת לכל העם שהבנות יירשו אם לא הניח האב בנים.
הנני נותן לא את בריתי שלום [כה\יב] אומר ליקוטי אליהו מדוע אדם אומר לחבירו " שלום עליכם" בלשון רבים, ולא שלום עליך בלשון יחיד? השלום פירושו שלימות הגוף והנשמה, שהנשמה תסכים לגוף והגוף לנשמה, ולא תהיה מחלוקת בניהם. נמצא כשאדם מברך חבירו " בשלום", מברך נפשו וגופו, ויאה לומר " שלום עליכם". קיים עוד טעם כשנפגש אדם עם חבירו, אומר לו שלום בנתינת יד, מה הכוונה בזה? כנגד ברכת כהנים שיש בה [יד] תיבות מלבד תיבת "שלום". וכן ביד אדם יש [יד] קשרים, ויד עם פיו שאומר "שלום" על ידי נתינת ידו, נותן לו בזה כל ברכת כהנים .
צרור את המדינים והכיתם אותם [כה/יז] אומר רבנו בחיי אחר שנתן שכרו הטוב לצדיקים ציווה להיפרע מן הרשעים ואמר לו צרור את המדיינים ולא את המואבים בשביל רות המואבייה עתיד דוד לצאת ממנה.
ובני קורח לא מתו [כו/יא] שחזרו בתשובה ומצאנו בכתובים שבני קורח היו משוררים בבית המקדש כפי שכתוב לבני קורח מזמור שיר מזמור לבני קורח [תהילים].
ולפני אלעזר הכהן יעמד ושאל לו במשפט האורים לפני ה" על פיו יצו ועל פיו יבואו הוא וכל-בני ישראל אתו וכל העדה [כז/כא]אומר שמנה לחמוראשי תיבות [ואליהו] כי משה ביקש אשר יצא לפניהם ואשר יבוא לפניהם עתה מיד ,וגם ואשר יוצאים מהגלות לעתיד ואשר יביאם לארץ לעתיד, שהוא אליהו הנביא ומשיח והקב"ה השיבו, עתה קח לך את יהושוע בן נון ,על פיו יצאו ועל פיו יבואו עתה, ומה שתבקש ואשר יוציאם ואשר יביאם לעתיד, וזהו [ ואליהו ] אשר אתה מבקש, עוד חזון למועד ,על כן משה הכפיל את דבריו ,והקב"ה השיבו רק על אחת, ורמז לו שאליהו יהיה לעתיד לבוא המוציא והמביא את ישראל לארץ ,"הוא וכל בני ישראל אתו" ראשי תיבות וסופי תיבות [אליהו יבא לו] שלקבוץ גליות לעתיד בדור האחרון יבא לו אליהו והוא יקבץ כל ישראל, ואז יבוא אליהו הוא וכל בני ישראל אתו.
וחג הסוכות אומר שמנה לחמו וחג הסוכות כנגד יעקב אבינו שהוא היה יושב אוהלים ,וכתיב בו ולמקנהו עשה סוכות .ובחג הסוכות הקריבו [קפ"ב 182] קורבנות כמספר שמו של יעקב כיצד ע פרים צח כבשים  יד אילים  הרי קפ"ב  כמספר יעקב. וחג השועות כנגד יצחק, שבו קבלנו את התורה, וביצחק כתיב ענין הבארות שחפר, שהוא מרמז על התורה וקרא שם הבאר האחרון " רחובות" בגי" [התורה] ראש השנה כנגד יוסף הצדיק, ובר"ה כתיב תקעו בחודש שופר בכסה ליום חגנו. עדות יהוסף שמו. ואמרו חז"ל שבראש השנה יצא יוסף מבית האסורים. יום הכיפורים כנגד משה שנאמר בו [דברים ט/יח] ואתנפל לפני ה" לחם לא אכלתי ומים לא שתיתי על כל חטאתכם אשר עשיתם, עד שהשיב לו הקב"ה ביום הכיפור סלחתי כדברך, על כן הוא יום סליחה וכפרה לדורות עולם. וחג של שמיני עצרת כנגד דוד המלך שנאמר בו אחר חנוכת הבית ויעשו ביום השמיני עצרת על הטובה אשר עשה ה" לדוד .ופסח כנגד אברהם ומצאנו אצל אברהם שאמר לושי ועשי עוגות אמרו חז"ל פסח היה.
ונסכיהם חצי ההין יהיה לפר ושלישת ההין לאיל ורביעת ההין לכבש יין זאת עולת חודש בחדשו לחודשי השנה [כח/יד] אמר רבינו בחיי ששה לוגין שההין 12 לוגין. יהיה לפר כנגד אברהם ,בשש שעות מן היום כחום היום באו אליו המלאכים ורץ אל הבקר. ושלשית ההין הוא ארבע לוגין, לאיל כנגד יצחק שהוקרב בארבע שעות ביום. ורביעית ההין הוא שלושה לוגין 18 בצים, לכבש, כנגד יעקב שהתפלל 18 ברכות, שנאמר [בראשית כח] ויפגע במקום, ואין פגיעה אלא תפילה דכתיב [ירמיה ז] ואל תפגע בי.
לאלה תחלק הארץ בנחלה במספר שמות [כו/נג]אומר אור החמה אפשר לפרש תיבת [ לא-לה] נוטריקון לאבק לשון הרע .דהיינו על ידי שהוציאו המרגלים לשון הרע על הארץ, לכן תחלק הארץ בנחלת במספר שמות דהיינו שנחרב הבית א/ב , ואומות העולם באו וירשו את ארצנו פעם הייתה בנחלה בשם אומה זו, ופעם בשם אומה זו, פעם תחת היוונים, ופעם הרומיים, ופעם ביד הישמעאלים, ופעם ביד האנגלים וזהו שאמר: בנחלה במספר שמות. יהיה רצון שתסוב הנחלה לבעלים הראשונים הוא עם ישראל במהרה בימינו אמן .
ותקרבנה בנות צלופחד בן-חפר בן-גלעד בן-מכיר בן-מנשה למשפחות מנשה בו-יוסף ואלה שמות בנותיו מחלה נועה וחוגלה ומלכה ותרצה [כז/א] אומר רבינו האר"י ז"ל בספרו שער הפסוקים: דע, כי צלפח"ד הוא שורש הגבורות, ולכן יש בו אותיות צ"ל פח"ד. ו5 בנותיו, הם 5 גבורות. ואלו הם אותם ה 5 גבורות הנשארת ביסוד דז"א, ואינם הולכות אל המלכות, אבל באות גברות אחרות מחדש, וניתנים אל המלכות, כנודע. ולכן משה רבינו מסופק אם היה להם חלק ונחלה בארץ, שהיא המלכות והשיב לו הקב"ה, שכיוון שהם מאירות במלכות ראויות הם ליטול חלק בארץ. והנה 5 גבורות האלו, השלשה מהם הם נמתקות על ידי החסדים. והשנים אינם נמתקות כנודע, והנה השלושה הנמתקות, הם חוגלה מלכה תרצה. כי חוגלה פירוש [חג-לה] לפי שהיא מתוקה, גם [מלכה] שמה מורה עליה. גם תרצה מלשון [רצון וחסד] והשנים שאינם נמתקות הם מחלה ונועה. מחלה כמו [מ"ח ל"ה] [בראשית ז/כג] ויימח את כל היקום. נועה מלשון [ישעיה כד/יז] נוע תנוע ארץ.
לכן אמור הנני נותן לו את בריתי שלום[ כה/יב] אומר אור החמה בריתי שלום והייתה לו סופי תיבות [היום] לרמוז שמאותו יום כבר זכה בברית שלום והגאון עוד יוסף חי כתב שזכה לברית זו כי על ידי המעשה נעשה סנגוריה על ידו לדון את ישראל כאנוסים, ובזה נצלו מן הכליה ונמצא שעשה בזה מלאכתו של המלאך הנקרא [ברי] שמלאכתו ללמד סנגוריה על ישראל. ומטעם זה נקרא החכם בשם [רבי ] מפני שהרבי דרכו ללמד סניגוריה תמיד שזה מלכתו [ברי /רבי אותיות שוות] ברי נוטריקון [רבי יצחק ברדיטשוב] כידוע תמיד מלץ טוב על עם ישראל וביטל כמה וכמה גזרות.
גלגולם של זמרי וכזבי לפי ספר משנת הגלגולים שכתב הרב בועז שלום זמרי מתגלגל באחאב מלך ישראל, וכזבי חוזרת ומתגלגלת באיזבל אשת אחאב. איזבל הייתה רודפת תמיד אחר אליהו הנביא ומבקשת להורגו, היות ופנחס הוא אליהו ופנחס הרג אותה בגלגולה הקודם כזבי בת צור, ולכן כעת רוצה לנקום בו. נרמז בפסוק כזבי בתנשיא מדין אחותם ראשי תיבות במספר קטן–14 וכן איזבל במספר קטן 14 ועוד נראה לרמוז- זמרי בא על כזבי-איזבל ובעל בת אל נכר [מלאכי ב/יא] ונרמז בפסוק לא יהיה בך אלזר ראשי תיבות איזבל ולא תשתחווה לאל נכר כאמור, איזבל רודפת אחרי אליהו שהוא פנחס, לנקום בו על שהרג אותה בגלגול הקודם. ונראה שדבר זה נרמז בדברי האיום ששלחה איזבל לאליהו: " כעת מחר אשים את נפשך כנפש אחד מהם" , ויש לבארו בדרך רמז- כנפש אחד מאותם שהרגתה בגלגולך הקודם-כזבי וזמרי, ורמזה לאחד שרצונה לנקום את דמה שלה בעיקר. ונוסיף שכידוע נתעברו באליהו נפש נדב ואביהוא , ולאחר מעשה אליהו בהר-הכרמל נתקנו ונסתלקו. ועל זאת כוונה איזבל מחר אשים נפשך כנפש אחד מהם [נדב ואביהוא] שמתו ומצאתי שדבר זה נרמז בפסוק [במדבר ג-ד/כו/סא] וימת נדב ואביהוא לפני ה" בהקריבם אש זרה לפני יי ראשי תיבות איזבל. כאמור גם רבי עקיבא הוא גלגול של זמרי בן סלוא [ זמרי בן סלוא] עם האותיות בג" 406 עקיבא בן יוסף 406 זמרי מת על חילול ה" ורבי עקיבא בא לתקן זאת, ולכן כל ימיו הוא מתאווה למות אל קידוש ה.
וראיתה אותה ונאספת אל עמיך גם אתה כאשר נאסף אהרן אחיך[כז\יג] אומר רבינו מימון בו עטר בסיפרו טעמי המקרא" " וראיתה" כתיב באות "ה" יתרה.ונראה לי לרמוז בה להקדים לי כי במעשה בראשית היו שני מיני מאורות והם אור גשמי ואור רוחני. הגשמי הוא האור הנברא מששת ימי בראשית אחר אדם הראשון, והוא נברא לטובת האדם כדי להביט ולראות בו כל צרכו. לא יכול לראות ולידע בו מה שיש באויר העולם מן השמים, לארץ, כי אין לו רשות לראות מה שיש שם כדי שלא יצטער מראיית המלאכים והשדים והרוחות הפורחות בעולם ומלאכי חבלה מינים ממינים שונים. והגם שבהמות וחיות רואות כל דבר, זה מפני שאין להם דעת לפחד וגם אינם מדברים, וכמו שמצינו באתונו של בלעם שהיא ראתה המלאך והוא לא ראה, לא כן האדם שהוא בעל דעת ומבין ופחדן מכל דבר משונה אשר הוא רואה, לא ניתן לו רשות לראות במושכלות. והאור הרוחני הוא האור הגדול והזהרורי אשר נברא בששת ימי בראשית ושהאדם הראשון לפני שחטא, היה רואה בו מסוף העולם ועד סופו, וכשראה הקב"ה בדור המבול ובדור הפלגה שאינם ראוים להשתמש בו, גנזו לצדיקים לעתיד לבא.[מסכת חגיגה יב\ע"א] ובכן בהקדמה זו יבא לי הטעם לומר על מה שנכתבה אות "ה" יתירה בתיבת "וראיתה" להודיענו שהראהו הקב"ה למשה באור הגנוז הרוחני הגדול, ראיה פלאית ונסית, וכן הראהו על כל דבר ודבר ומה שיעבור בארץ ישראל באורכה וברוחבה ועל כל מה שגנוז בה ומה שיעבור בה ממלחמות ומלכים דבר גדול ופלא שאין הפה יכול לדבר והעינים לראות, כל זה ראה משה. ולרמוז זה נכתבה התיבה "וראיתה" מלאה, לומר שהראיה של משה היתה כלולה ושלימה מכל דבר.