"אפס", "סמרטוט", "כלומניק", "שקרן", "חנווני". רשימת התארים החיננית הזו לא נלקחה מטוקבק אנונימי, אלא מתוכנית הרדיו של מאיר איינשטיין ורון קופמן ברדיו ללא הפסקה. לפני מספר חודשים, קופמן התעמת שם עם יו"ר איגוד הג'ודו משה פונטי וכצפוי, הוויכוח היה ענייני במשך חמש שניות, לפני שהידרדר לקטטה רדיופונית. היה שם אדם שיכול היה למנוע את הפארסה - איינשטיין. הוא בחר שלא. להפך. נשמע שהוא אפילו נהנה מהסיטואציה. כך גם ב'שבת ביציע', תוכנית סיכום השבת של ערוץ הספורט בהנחייתו, שם לאחרונה נקלע לקרב נאצות עם בוני גינצבורג, שנעלב ופצח בסוג של שביתה באולפן. איינשטיין כבר זכה לדמות של פירומן ב'בובה של לילה'. כששואלים אותו עליה, הוא מעווה מעט את פניו ואומר שהוא "לא יודע איך לאכול את זה". מנגד, בזמן שהוא מטיף נגד אלימות במגרשים, הוא דווקא מצדיק את תדמית הפירומן. "כן, אני מלבה את האש", הוא מצהיר. "קח ארבעה־חמישה חבר'ה שלך, תושיב אותם יחד סביב השולחן ותתחילו לדבר על כדורגל. אני רוצה לראות שאתה תדבר, והשאר יגידו 'כן, כן' ויהנהנו. מה זה, סדנת גמילה? כל אחד מדבר והשאר מוחאים כפיים? זה לא עובד ככה. מה לעשות, כדורגל זה ויכוח יצרי".
אתה מדבר בכל פלטפורמה נגד אלימות. כשהצופים מסתכלים עליכם ורואים חבורת גברים צווחת ומתלהמת, מה הם אמורים להבין?
"מי שמקשר בין הצעקנות לאלימות עושה עוול. מאז שהייתי ילד הייתה אלימות במגרשים. היו מקללים שחקנים ושופטים. זה לא לעניין לחבר בין מה שקורה באולפנים לבין האלימות במגרשים. בגלל שאחד מחברי הפאנל צועק באולפן, אז מישהו מתחיל לצעוק ולקלל במגרש? נכון, לעיתים זה מוגזם, בעיקר הכניסות האישיות, אבל כשיושבים חמישה אנשים סביב שולחן ומתווכחים - זה קורה. אנחנו משקפים בדיוק את מה שקורה בבית".
בבית משתמשים בביטויים כמו "אפס" ו"כלומניק"?
"אתה לוקח משהו חריג. באותו ראיון רציתי להראות שלא רק קופמן בוטה, אלא גם הצד השני. אני לחלוטין שלם עם זה".
הכתבה המלאה - ביום שישי ב"7 לילות"