הנשיא אובאמה מנמק את בגידתו במדינות המפרץ בטענה כי מצבן הפנימי מהווה סכנה על ביטחונן יותר מאשר האיום האיראני.
לאובאמה אין הסבר לעסקות הנשק הענקיות שעשתה ארצות הברית עם מדינות המפרץ ומדוע נזכר עתה בצורך ברפורמות במדינות אלה.
הריאיון שהעניק הנשיא אובאמה, לפני מספר ימים, לכתב עיתון ה "ניו יורק טיימס" תום פרידמן היה ראיון מכונן, ראיון שבו חשף את השינוי שעשה במדיניות האמריקנית במזרח התיכון על אפן וחמתן של ישראל והמדינות הסוניות המתונות.
אני מניח שמנהיגי מדינות המפרץ שצפו בראיון היו בהלם מתוכנו.
אובאמה התנער לחלוטין מבני בריתו הערבים במפרץ והפגין את רצונו לחזר אחרי בת בריתו החדשה –איראן.
כיצד נימק אובאמה את בגידתו במנהיגי המפרץ?
אובאמה הסביר כי "האיומים שבנות הברית הסוניות של וושינגטון ניצבות בפניהם אינם באים מאיראן אלא כתוצאה מהתמרמרות בתוך המדינות עצמן".
הוא הודה כי יש גם איומים חיצוניים על מדינות המפרץ אך פירט את האיומים הפנימיים בתוכן על השליטים הערבים כמו הזנחה בדיור, אבטלה של הדור הצעיר ואידיאולוגיה דתית קיצונית.
בעוד כחודש יבואו מנהיגי המפרץ לקמפ דיויד על פי הזמנתו של הנשיא אובאמה כדי לשמוע את הסבריו על השגת הסכם המסגרת בין המעצמות לאיראן בנושא הגרעין אולם נראה כי עליהם להנמיך מאוד את ציפיותיהם מממשל אובאמה.
אובאמה מתחמק מהסכנה האיראנית ומהצורך להגן על מדינות המפרץ, הדוגמא הטובה לכך שכבר מיושמת בשטח הינה המלחמה של הקואליציה הערבית בראשות סעודיה נגד המורדים החות'ים הפרו איראניים בתימן.
הערבים הסונים נלחמים בעצמם בערבים השיעים, הממשל האמריקני אינו מוכן אפילו להשתתף במלחמה בהתקפות האוויריות, הוא מסתפק באספקת מידע מודיעיני ולוגיסטיקה לקואליציה הערבית הסונית.
התירוצים של אובאמה הם שהסכנה האמיתית על קיומן של מדינות המפרץ היא מבפנים, מתוכן עצמן, אם כך הוא הדבר, נשאלת השאלה מדוע עשתה ארצות הברית עם שליטי המפרץ עסקות נשק גדולות במשך השנים בהיקפים של עשרות מיליארדי דולרים?
האם עסקות הנשק האלה נועדו להגן על השליטים הערבים מפני בני עמם או מפני אויב חיצוני כמו איראן?
בראיון עם תום פרידמן הזהיר הנשיא האמריקני את שליטי המפרץ מהזעם של הדור הצעיר בתוך מדינותיהם בגלל הפרת זכויות האדם והצורך לעשות רפורמות פוליטיות.
אכן במדינות אלה יש בעיות רבות, אין בהן דמוקרטיה ושמירה על זכויות האדם, בתימן יש אבטלה של יותר מ60 אחוזים, בסעודיה אבטלה של 30 אחוזים ועל זה יש להוסיף את הבעיות בשירותי החינוך והבריאות, אך מה הקשר בין זה לבין התחמשותה של איראן בנשק גרעיני ומגמות ההתפשטות של איראן במזרח התיכון במטרה להפוך ,כדברי יועצו של הנשיא חסן רוחאני, ל"האימפריה האיראנית שבירתה היא בגדאד"?
הסכם המסגרת בין המעצמות לאיראן הביא לכך שממשל אובאמה משנה את תפקידה של ארצות הברית במזרח התיכון, ההסכם הביא לשינוי התנאים האסטרטגיים במזרח התיכון, ארצות הברית משלימה עם הפיכתה של איראן לכוח המוביל במזרח התיכון, היא מתקפלת מהמפרץ הערבי שבו שימשה כשוטר הראשי במשך עשרות שנים ומניחה לאירן לעשות כרצונה, להפוך למדינת סף גרעינית ולממש את מדיניות ההתפשטות שלה.
ממשל אובאמה אינו רוצה להתעמת עם המשטר השיעי הפנטי בטהרן.
הנשיא אובאמה גם העניק בראיון עצה למדינות המפרץ והיא "לפתוח בדיאלוג עם איראן", במילים אחרות עליכן להשלים עם המצב שנוצר ועדיף לכן לשמור על קשרים טובים עם איראן.
מעניין שבעיית זכויות האדם החמורה במדינות המפרץ הפכה, דווקא בעיתוי הזה, למטרידה במיוחד את הנשיא אובאמה, היכן הוא היה עד עכשיו?
ההסברים של הנשיא אובאמה כי סוגיית ביטחונן ויציבותן של מדינות המפרץ יכולה להיפתר באמצעות רפורמות פוליטיות היא תירוץ זול ושקוף כדי להסביר את המפנה שעשה אובאמה במדיניות החוץ של ארצות הברית במזרח התיכון והעדפת הקשר עם איראן על הקשר עם מדינות המפרץ.
שליטי איראן עדיין מכנים את ארצות הברית במילים "השטן הגדול" אך זה לא מפריע לנשיא אובאמה והוא מעדיף לטמון את ראשו בחול ולהמשיך במדיניות שקבע.
מעניין יהיה לראות את תגובתם של שליטי המפרץ כשיתקרב מועד פגישתם עם הנשיא אובאמה בקמפ דיויד, הם חלק מהם יחרים את המפגש כדי להביע את מורת רוחם? או שאולי כולם יגיעו, כגוש אחד, ויקבלו בהכנעה את התכתיב החדש של הנשיא אובאמה.