המרחב הווירטואלי מזמן הזדמנויות רבות ללמידה ותקשורת למבוגרים ולילדים כאחד, ואולם מרחב זה גם טומן בחובו סיכונים לילדים. הסיכונים העיקריים האורבים לילדים ברשת נובעים מההשפעה שיש לפעילות בלתי מבוקרת ומתמשכת ברשת על התפתחותם הרגשית והחברתית; מפעילות לא אתית ו/או פוגענית שלהם כלפי בני חברת השווים ומפגיעה בהם מצד בני חברת השווים או/ו מצד גורמים אחרים: סוטים ועבריינים והתכנים שהללו מפיצים.
אחד האתגרים בפניהם עומדים מורים והורים כאחד הוא האתגר של יצירת מרחב בטוח ברשת לילדים. כדי ליצור מרחב בטוח ברשת יש צורך בעבודה משולבת של כל הגורמים המעורבים בגידולם ובחינוכם של הילדים: המשפחה, הצוות החינוכי וגורמי חוק.
ממורים והורים נדרש לפתח את היכולת של הילדים להפיק תועלת מרבית מהשימוש באינטרנט ולפעול בו בבטחה ובאופן מוסרי ואתי. בחוברת המובאת בזאת מוצגות הסכנות שישנן ברשת, מוצעות פעולות שהורים יכולים לעשות עם ילדיהם למניעת הסכנות, ובכלל זה פעילויות משחק משותפות ומובאים "טיפים טכנולוגיים".
לחוברת המלאה לחצו על הקובץ המצורף.
איך מונעים סכנות ברשת?
• לא כל מה שאומרים ברשת הוא אמת, אף פעם אי אפשר לדעת מי עומד מולך ותמיד עדיף לפקפק בגולש אחר מאשר לסמוך עליו.
• אסור בשום אופן למסור פרטים מזהים כמו שם, כתובת, מספר טלפון או אי מייל פרטי.
• אם השיחה לא נעימה לך, יש לסיים אותה מיד ולדווח להורים.
• לא להיכנס לחדרי צ'טים שנראים בעייתיים מראש, כמו שמות גסים או כאלה שמעידים על חברת אנשים מבוגרת.
• לא להסכים לקבל מתנות או הטבות מגולשים שאתה לא מכיר.
איך מדברים עם הילדים בלי ליצור התנגדות? באים אליהם לא ממקום שיפוטי אלא מתוך דאגה כנה; לא אומרים לילד: "אתה לא אחראי משום שאתה גולש באתרים מסוכנים", אלא "אני מודאג ומפחד מהסכנות ברשת, בוא נדבר על זה. לא שופטים אלא מדברים בכנות על הפחד שלכם.
2. יוצרים בבית אווירה של שיתוף; הילד צריך לדעת שכל מה שיספר לכם יזכה לתמיכה וגיבוי, ושלא תענישו אותו. היו מעורבים ותומכים, אל תפגינו שיפוטיות ותנו לילד תחושה שיש לו על מי להישען.
3. גלישה בהגבלת זמן; כמו שלא מומלץ להושיב ילדים מול הטלוויזיה למשך זמן ארוך מדי, כך לא כדאי לאפשר להם להעביר יום ולילה מול המחשב. קבעו שעה או שעתיים לגלישה ביום, לא יותר.
4. עקבו אחר התנהגותו של הילד; קודם כל - סמכו על האינטואיציה שלכם. כל הורה מכיר את ילדו ויודע מתי הוא אינו מתנהג כשורה. סימנים שצריכים להדליק נורה אדומה: אם מצב רוחו של הילד משתנה לעתים תכופות, הוא נראה עצוב, עצבני או מסוגר יותר; אם הוא מגיב בהתפרצויות ונראית ירידה בתפקוד היומיומי שלו כמו למשל ירידה בלימודים או איבוד עניין בתחביבים; אם הוא נראה לכם פחות ורבלי או טרוד – דברו איתו ונסו להבין מה קורה.
5. חתמו על מסמך הבנות; כדי להפוך את האמון ביניכם לרשמי, אפשר אפילו לחתום על אמנת גלישה בין ההורה לילד, כאשר הילד מתחייב לשמור על כללי בטיחות בסיסיים ומתחייב לספר להורים אם יקרה משהו, ואילו ההורה מתחייב שלא לשפוט אותו.
6. סומכים רק על עצמכם; לא על המורים בבית הספר, לא על מחנכת הכיתה ולא על השכנה שמרגיעה אתכם שהכל יהיה בסדר– האחריות היא עליכם, ואתם חייבים לדעת היכן הילדים שלכם גולשים.
7. משיגים שליטה על מיקום המחשב; אם זה אפשרי, העבירו את המחשב מהחדר של הילד לסלון למשל, וכך תוכלו לפקח על האתרים שהוא גולש בהם. אין ספק שחשוב לכבד את הפרטיות של הילדים, אבל גלישה מאחורי דלתיים סגורות מגבירה את הפיתוי להגיע למקומות אפלים, ואילו הצבה של המחשב במקום מרכזי בבית, תקל עליכם לפקח על הילד באופן שוטף.
8. בודקים עם מי הילד נפגש; תחילה, מבהירים לו שאין מצב שהוא נפגש עם אנשים בלי לדווח לכם על כך. כאשר הוא מספר לכם על פגישה עם מישהו מהצ'ט, דרשו הוכחה שאכן מדובר בנער בן גילו ולא במתחזה. איך? אפשר לארגן את הפגישה עם אותו האדם בביתכם בנוכחותכם, או ללוות את הילד לפגישה ולראות אותו במו עיניכם.