ספר הכוזרי נכתב לפני 900 שנה בספרד ע''י ריה''ל (ר' יהודה הלוי).
ספר זה הוא בסיסי באמונת ישראל.
בסדרה זו ילמד הכוזרי בגרסתו של הרב יהודה אבן שמואל.
הכוזרי נכתב במאה ה11. בזמן זה היו ממלכות מוסלמיות ונוצריות, שהשפיעו על הרוח הלאומית בספרד.
היהודים מבחינה לאומית היו בשפל המדרגה בתקופה זו, אין ליהודים יותר שלטון משלהם.
גם הפילוסופיה שלטה באותה תקופה.
היהודים בספרד בחרו לא להסתגר, והתאימו את עצמם לסולמות הערכים של הדתות האחרות, דבר שהביא למשברים באמונה.
ריה''ל בחר בעמדה עצמית, כלומר להסביר מהי מהותה של היהדות המייחד אותה משאר הדתות, כך שאין צורך להצטדק בפני הדתות האחרות כמו שעשו בני דורו, זאת הוא עושה על ידי ספר הכוזרי.
המסגרת הספרותית של הספר היא דיאלוג בין מלך כוזר למספר חכמים, רוב הזמן בין החבר (היהודי) לבין מלך כוזר.
הסיפור המקורי עליו מבוסס הספר הוא על המלך ''בולאן'', מלך על ממלכת כוזר שהחליט להתגייר.
במשך 350 שנה, היהודים הכוזרים היו מנותקים מהעולם, בספרד לא ידעו עליהם.
ר' חסדאי מספרד שמע שיש ממלכה יהודית מעבר לביזנטיון ושלח מכתב למלך כוזר ששמו היה יוסף.
ר' חסדאי קיבל חזרה שתי איגרות ממלך כוזר, וכך התפרסמה ממלכת כוזר שהתגיירה.
ריה''ל על בסיס סיפור זה ממציא את ההתכתבות עם מלך כוזר בספר הכוזרי.
לכאורה נראה שתהיה התייחסות בספר לדעת הפילוסופים והדתות האחרות, אך ההתייחסות מועטת ביותר.
נראה כי החקירה של הדתות האחרות לא רצינית ומייד המלך עובר לשאול את היהודי, מדוע דתו אמיתית.
הסיבה לכך היא, שהוכחת האני טובה משלילת האתה.
כלומר אם נוכיח שהיהדות היא האמיתית, לא יהיה צורך כלל לדון בדעות אחרות.
עדיף ללמוד את האמת ומתוך כך יתברר מה אמיתי ומה לא בשאר הדתות..
(בכל דת יש צדדים מסויימים של אמת, אחרת היא לא הייתה מתקיימת).
זו הסיבה שהדיון כאן בעניין שאר הדתות לא מורחב, המטרה קודם כל להביא את העיקר, מה היהדות אומרת ומתוך כך להביא את הדתות האחרות.