מאורע היסטורי התרחש בחתונת הבית הלוי עם בתו של אחד מנגידי חב"ד . מצד החתן באו לחתונה קרובים ממשפחת ״בית הרב״ ובראשם הגאון רבי יצחק האב״ד ור״מ בוולוז׳ין, ומצד הכלה ־ מלבד רבנים מפורסמים ממשפחת אם הכלה, באו אורחים חשובים מה״חצר״ החב״דית. נפגשו בצל קורתו של הגביר הבוברויסקאי תלמידי־תלמידיו של הגר״א מווילגא, עם תלמידי־תלמידיו של הגרש"ז מלאדי. נפרצו המחיצות שבין שתי המחנות, ותהיינה למחנה אחת עם לב אוהד שקידשה שם־שמים ביוקרת התורה באוירה של חכמה בינה ודעת. בעת ה״קבלת־פנים״ לכבוד החתן, כשראה רבי יצחק מוולוז׳ין את כל היוקרה הזאת ־ רבנים ונדולי תורה מאסכולת וולוז׳ין יושבים בצוותא־חדא עם רבנים וגדולי תורה מאסכולת חב׳׳ד ואין פרץ ואין צווחה ביניהם. ואדרבה, יושבים הם שבת אחים גם יחד, מפלפלים בתורת ה׳ תמימה ומשוחחים על דא ועל הא באחוה ורעות ונהנים מזיו השכינה, אורו עיניו וצהלו פניו. ובלקחו את ידו של רבי ברוך מרדכי אטינגר לידו , אמר מתוך התרוממות נפשית־עילאית: " רבה של בוברויסק, ברוך־המקום ברוך־הוא, נדמו קולות השופר שהחרידו את הלבבות עם הכרזת החרמות נגד חסידי חב״ד בווילנא, פינסק ובעוד קהילות ישראל. במקומם אנו שומעים כעת את חמשת הקולות של שמחת חתן וכלה בכינור ונבל, ובכן אפוא - מה אנו יושבים תודה לשמו יתברך, שטן המחלוקת שוב אינו רוקד בינינו, הבה ונרקוד אנחנו". הדברים יצאו מפי רבי יצחק ותהי חרדת־קודש במקום ההוא..
אוחזר מתוך "http://chabadpedia.co.il/index.php?title=הגאון_מווילנא&oldid=322734"
דף זה נערך לאחרונה ב־9 ביולי 2019, בשעה 22:17.