מה לעזעזל מסוקו הפרטי של יו"ר הרשות הפלשתינית לשעבר ,יאסר ערפאת , עושה ברחובות עזה?
מתיעוד ויזואלי שהגיע לידי ועל פי ועדי ראיה פלשתינים עולה שאנשי חמאס גררו את המסוק ברחובות משדה התעופה דהנייה ושמו אותו במגרש חניה בעזה סמוך לאוניברסיטת א-זהאר.
ספקולציות שהועלו שיתכן ומדובר בצעד לקראת פתיחת מוזיאון חדש או תערוכה.
נערך לאחרונה ע"י טרור WATCH בתאריך 28-06-2010 בשעה 14:49.
בתגובה להודעה מספר 1 שנכתבה על ידי טרור WATCH שמתחילה ב "כוח 14 "ח"א הפלסטיני" ומסוקו האישי של ערפאת"
בתגובה להודעה מספר 2 שנכתבה על ידי DZZ שמתחילה ב "חצרים ב'?"
בתגובה להודעה מספר 4 שנכתבה על ידי Eli173 שמתחילה ב "מוזיאון חיל האויר של..."
ישנות ושל מסוק סובייטי-רק חסר אוטובוס כרטיסנית של דן ויש פה ממש מוזאון בסגנון האייטיז חחחח.
לא הפציצו את המסוק הזה בזמנו?
בתגובה להודעה מספר 5 שנכתבה על ידי NIR NIMNI שמתחילה ב "זה נראה כמו מוזאון של מוניות שירות ישראליות"
היו שני מסוקים. הראשון סיים את חייו בהפצצה על מנחת המוקטעה של רמאללה (אם אני זוכר נכון).
בתגובה להודעה מספר 7 שנכתבה על ידי yairbe5 שמתחילה ב "ואו המצב שלו גרוע אפילו לאומת הכפיר ה"כשיר לטיסה" במדטק"
עם איזה ידע\כלים אתה רוצה שהם יטפלו בו?
אם אתה מתכוון שאתה רוצה שהם ינקו אותו מהאבק אני מאמין שזה קורה מידי פעם.
עדכון : מבירור שערכתי בנושא שעולה שהיום אמורה להיפתח תערוכת מכוניות ישנות במקום כאשר מסוקו של ערפאת ישמש בתור אטרקציה.
מה הבעיה !
כמה ימים עבודה של הבחח העזתי, ויש לכם את מסוק התקיפה הטוב בעולם !!!
הדיונים האחרונים בפורום על המי-8 למשימות ל"א והמי-8 בשימוש האמריקנים החזירו אותי קצת אל מסוקי הטייסת הנשיאותית של הראיס ערפאת שפקדו תדיר את שמי ישראל בשנים 1995-2000.
כזכור האספירציות התעופתיות הצבאיות של הפלסטינאים החלו עוד בשנות ה-60, כאשר מתנדבים נשלחו אל בתי ספר לטיסה ומקצועות תעופה בכל רחבי המזרח התיכון ומזרח אירופה. עם שובם הקימו את היחידה האווירית של הפת"ח, היא כוח 14, שעסקה בבניין הכוח ובתכנון פעולות צבאיות אוויריות, בעיקר כנגד מדינת ישראל אך גם כנגד אויבי הפת"ח השונים. הטייסים עצמם שובצו לפרקים בחילות אויר ערביים שונים (ובהם אלג'יריה, לוב, תימן ועירק) כדי לצבור ניסיון ורומניה תרמה צמד מסוקי מי-8 שדלגו בין מדינות שונות עד שמצאו בסיס קבע בעירק. מפקדת כוח 14 עצמה ישבה בביירות אך התפנתה לתימן בספמטבר 1982 אחרי מבצע של"ג. עם הקמת הרש"פ מתוקף הסכמי אוסלו א' וב' בשנים 1995-1994, "הולבן" הכוח הצבאי והפך לכוח אווירי אזרחי שנעזר במסוקים שונים שנתרמו על ידי מדינות ערביות ידידותיות ולצידם מטוס L-1329 JetStar II אלג'יראי לשעבר, שהוגדר כמטוס הנשיאותי הרשמי של הראיס. עם כניסתו לעזה פשט מפקד כוח 14, בריגדיר גנרל פאיד זיידאן (ערפאת לא קימץ בתארים ובדרגות) את מדיו המנומרים וחבש במקומם לא פחות מ 3 כובעים חדשים כממונה על התעופה האזרחית הפלסטינאית, כיו"ר הדירקטוריון של חברת התעופה הפלסטינאית הלאומית שבדרך וכמנהל שדה התעופה שבדרך.
מאחר והרש"פ לא הייתה (ועדיין איננה) חברה מלאה בארגון ICAO, פרסה עליה מצרים חסות ו "הפרישה" לה את הקידומות SU-YAx מתוך הטווח המצרי הבינלאומי SU-xxx. היה בכך הגיון מסוים לאור העובדה שעיקר הנכסים האווירים יועדו לרצועת עזה, שהייתה בעבר חלק ממצרים. למרות זאת, הרי שהמרחב האווירי המצומצם חייב תיאום ואישור מלאים של כל פעילות אווירית אזרחית פלסטינאית עם רת"א הישראלית, הסדר שנמשך בצורה כזו או אחרת עד פרוץ האינתיפאדה השנייה. בין הנכסים הללו הוגדרו מספר מנחתי מסוקים, למעשה אחד בכל עיר פלסטינאית גדולה ובראשם המנחתים הגדולים במוקטעות ברמאללה ובעזה, וכן שדה תעופה בינלאומי עצמאי במרחב דהנייה שבפינה הדרומית מזרחית של הרצועה, שתכנונו, בנייתו ותפעולו היו באחריותה המלאה של הרש"פ (אחרי שנדחו הצעות ישראליות לעשות שימוש בשדות מצריים סמוכים כמו איתם ז"ל ואל-עריש). בניית השדה החלה ב 1995 במימון של מספר מדינות תורמות והסתיימה מקץ 3 שנים, כולל מסלול באורך של 3 ק"מ שאפשר המראה ונחיתה של מטוסי נוסעים רחבי גוף לטיסות טרנס-אטלנטיות (וארוך ב 300 מטרים ממה שהותר בהסכמים עם ישראל, הגם שלא ננקט כל מהלך כנגד החריגה הנ"ל). השדה נחנך רשמית בטקס שנערך בנובמבר 1998 במעמד הראיס והנשיא דאז ביל קלינטון ונחיתות ממצרים, מרוקו, ירדן, ספרד, אוסטריה, שבדיה ואפילו טיסת פנים ישראלית של חברת ארואל (שהפעילה בואינג 737 חכור ותכננה להתחרות בארקיע ובישראייר אך בסופו של דבר נסגרה כעבור פחות משנה.
במסגרת ההסכמים הותר כאמור לראיס להחזיק יחידה אווירית נשיאותית קטנה. בראש היחידה הוצב שחקן ייבוא, הקולונל הסורי שוקרי טאבט שבעברו פיקד על טייסת מיג-21 במלחמת יוה"כ, ובתחילה היא מנתה רק את צמד מסוקי המי-8 הותיקים של כוח 14 שהובאו מעירק. במהרה התברר ששמישות הכלים הללו נמוכה, הם הוגדרו כלא בטיחותיים ועל כן הראיס המשיך לעשות שימוש במסוקי קומנדו מצריים בטיסותיו הפנימיות (ממש כמו אלו שהביאו אותו לעזה ב 1 ליולי 1994, לפני 20 שנה בדיוק, לקבלת פנים המונית בפני מאות אלפים). בתחילת 1996 דווח על רכש צמד ג'ט-ריינג'ר שהיו אמורים להחליף את המי-8 אולם מסיבות לא ברורות המסוקים לא הגיעו לבסוף לרש"פ. כקבצן נדבות גלובלי מקצועי קימבן בשנת 2000 ערפאת תרומה של צמד Mi-17 ממשלת רוסיה, אחד מהם בדיגום נוסעים/VIP. ארבעת המסוקים פוזרו כך ששלשה מהם חנו דרך קבע בהנגר שנבנה במתחם הנשיאותי "אנסאר 2" בשכונת רימאל שבמערב העיר עזה (משם יצא ערפאת לטיסותיו לרחבי איו"ש, ירדן ושד"ת דהנייה) אחד נוסף חנה דרך קבע במוקטעה ברמאללה והג'ט-סטאר חנה בדהנייה ושימש את הראיס בטיסותיו הרבות לחו"ל. במסגרת ההסכמים הותר לפלסטינאים גם להפעיל 4 מטוסי תובלה קלים (בסגנון קינג-אייר) אולם הם לא רכשו אותם. נראה שהעובדה שלא היה שדה נחיתה נוסף בתוך שטחי A ושישראל לא ויתרה על השדה בעטרות ייתרה את הצורך במטוסים קבועי כנף, הגם שלרשות לא היו משאבים או צורך בתפעול כלי טיס כל כך.
רצה הגורל ושד"ת בדהנייה נותר פעיל פחות משנתיים, כאשר הפעילות המסחרית הושבתה מיד עם פרוץ האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000 והמטוס היחיד שנותר בו היה זה של ערפאת עצמו, שהמשיך בטיסותיו. אחרי פיגוע מכונית התופת בנתניה ביום הראשון לשנת 2001 הוחלט רשמית לסגור את השדה ולאסור על טיסות הפנים במסוקים. ערפאת נאלץ להמריא לעתים דווקא משד"ת המצרי באל-עריש ולא מדהנייה אך מעבר להכרזות ורמיזות למיניהן, טיסותיו לא באמת הוגבלו. בעקבות הפיגוע הרצחני שביצע חמאס בקו 16 בחיפה ב 2 לדצמבר 2001 תקפו רביעיית מסוקי אפאצ'י של ח"א בטילי הלפייר את מתחם אנסאר-2 והשמידו מתקנים שונים בו וכן 2 מתוך 3 מסוקי המי-8/17 וגרמו נזק למסוק השלישי. אלו היו כלי הטיס האחרונים שח"א השמיד בתקיפה מהאוויר. עם זאת, הג'ט-סטאר שחנה באותה העת בדהנייה לא הותקף. אך אור בוקר למחרת חדרו כוחות קרקע של צה"ל לשד"ת בדהנייה והשמידו בו מתקנים שונים ובהם עזרי גישה, גנרטורים ואת מגדל המכ"ם (רצוי לציין שבעת ההיא, טרם ההתנתקות, הקיפו כוחות צה"ל את השדה למעשה מכל עבריו - מורג, רפיח, ציר פילדלפי, כפר המשת"פים דהנייה וכמובן הקו הירוק). לערפאת לא נותרה ברירה והג'ט-סטאר הוטס לאחר כבוד לשדה אל-עריש, הפעם לתמיד. למרות סגירת השדה המשיכו לפקוד אותו בחוסר מעש מאות עובדי רש"ת הפלסטינאית וזאת עד לסילוקה הסופי של הרש"פ מרצועת עזה ביוני 2007. מדי כמה שנים שבים כתבים אל השדה החרב ודנים בעתידו, וכך גם היה לאחרונה בעקבות מבצע "צוק איתן" ודרישות ממשל החמאס לשקם את השדה ולחדש את פעילותו.
במהלך חודש הדמים של מרץ 2002 שב צה"ל ותקף בעוצמה רבה את מתחם אנסאר 2 בפעולה משולבת מהאוויר ומהים והשמיד אותו כמעט לגמרי. עם זאת כפי שנראה בהמשך גם הפעם הצליח לחמוק המי-8 הנותר מגורלו המר. חשוב לציין שערפאת המשיך לעשות שימוש תדיר במסוקים מצרים (מי-17 וקומנדו) וירדנים (קוגר), בעיקר אחרי שתנועותיו הוגבלו על ידי ישראל. למעשה כדי להגיע מרצועת עזה לגדה הוא טס (או נסע) תחילה לאל-עריש, משם טס לעמאן ומשם טס במסוק לרמאללה וחוזר חלילה. יתכן שגם הרגיש בטוח יותר בכלי טיס ערבי, גם באספקט שישראל לא תנסה ליירט אותו. כזכור גם את דרכו האחרונה החוצה עשה ערפאת בקוגר ירדני ושוב פנימה (כארון קבורה) בקומנדו מצרי. בחודש אפריל 2005 ביקר הנשיא פוטין בישראל וברש"פ ואף פקד את קברו הטרי של הראיס במאמץ לקרב בין המדינות. כתוצאה מכך דווח שבדצמבר 2005 הציעו הנדבנים הרוסים לתרום צמד חדש של מסוקי מי-17 לרש"פ כדי להחליף את אלו שהושמדו 4 שנים קודם לכן אולם נראה שישראל לא אישרה את המהלך ועל כן הוא לא יצא אל הפועל. באפריל 2006, בעקבות ירי בלתי פוסק של רקטות משטח הרצועה אל עבר ישראל (נשמע מוכר??) יצא צה"ל למבצע "חץ דרומי" ותקף מטרות שונות ובהן שוב מנחת המסוקים החרב, שהופצץ הפעם באובר-קיל על ידי מטוסי ברק מטייסת העמק. לאור העובדה שלרשות אבו מאזן, שירש את ערפאת אחרי מותו בנובמבר 2004, לא עמדו מסוקים כלשהם שנראה שמדובר היה בהתקפת ראווה למטרות שכנוע ותו לא.
המי-17 האח"מי משמש כתפאורה ללהיט האחרון "קום תתאמן לקראת הביגועים"
נערך לאחרונה ע"י strong1 בתאריך 27-09-2014 בשעה 03:07.
בתגובה להודעה מספר 11 שנכתבה על ידי strong1 שמתחילה ב "עוד על טייסת המסוקים הנשיאותית של ערפאת"
בתגובה להודעה מספר 13 שנכתבה על ידי strong1 שמתחילה ב "שו"פים מסיירים בשד"ת ההרוס בדהנייה"
שימו לב לדגלים.
אני זוכר את התמונה בידיעות אחרונות בבוקר שאחרי התקיפה בעזה, המסוק הבוער היה נראה כמו בגודל של בל 206 ולא מי 8.
המסוקים היו במצב תזוקתי כל כך מזעזע, שלפי הוראת הרשות לתעופה אזרחית הם היו מנועים מטיסה בין רצועת עזה לאיו"ש מחשש אמיתי להתרסקות בשטחי מדינת ישראל.
באמצע חורף 1995-96 ראיתי את אחד המסוקים מבצע מטס ראווה עם דגל פלסטין ענק קשור מתחתיו. לצערי זה היה בתקופה שהמצלמה שלי היתה מושבתת.
בתגובה להודעה מספר 17 שנכתבה על ידי סירפד שמתחילה ב "מסוקי מי-8 הפלסטיניים"
זה נראה כמו נוף של מדינת ישראל.
הראיס ימח שמו וההליקובטר שלו.
באמצע חורף 1995-96 ראיתי את אחד המסוקים מבצע מטס ראווה עם דגל פלסטין ענק קשור מתחתיו.
בערב פסח תשנ"ו יצאתי עם המשפחה והשכנים לרחוב, אי שם בהתנחלות במערב השומרון, לשם ביעור חמץ, כשמעלינו הופיע מסוק לבן ירוק שטס באיטיות דרום מזרחה. במקום לומר את הברכה של הביעור, כמעט כולם פצחו במופע של קללות נמרצות (בלי שום צנזורה) ואצבעות משולשות. הצטרפתי אליהם רק אחרי שהסבירו לי מה זה שם למעלה.