לא רק פליטים סורים נכנסו היום (ראשון) לטורקיה. גם אנשי עסקים, סוחרים וסתם מבקרים סורים שבאו לנפוש באנטקיה המשיכו להגיע, ברכבים פרטיים ומוניות, דרך מעברי הגבול המסודרים בין שתי המדינות. אם יש אנרכיה בסוריה, היא מוגבלת לאזורים מאוד מסוימים. בשאר המדינה, החיים ממשיכים במסלולם. הניגוד הגמור שבין מחנה הפליטים הצפוף ביאדלייאר ומעבר הגבול השקט, שני קילומטר משם, בו חצו רכבי מרצדס משני הכיוונים, כנראה משקף את המצב בתוך ממלכתו של בשאר אסד. גורם ביטחוני בכיר אמנם אמר ל"הארץ" בשבוע שעבר שהוא צופה שהמשטר יתמוטט תוך מספר חודשים, מקסימום שנה וקצת, אבל זה עוד לא קורה.
מה בכל זאת השתנה? הדיווח של הממשלה הסורית על 120 חיילים שנרצחו כביכול על ידי "כנופיות חמושות" הולך ומתברר כסיפור כיסוי לרציחתם של חיילים שסירבו לפקודה לירות על אזרחים מפגינים. פליט אחרי פליט מספר את אותו הסיפור, על חיילים שיורים על חיילים ואנשי ביטחון לבושים אזרחית המלווים חיילים כדי לירות על כל מי שלא מוכן למלא פקודה. אין עדיין דרך לאמוד את היקף העריקות והסרבנות בשורות הצבא הסורי אבל נראה שזה הפך לנקודה המרכזית שמאיימת על המשטר, למרות הצלחתו לשמור על הסדר ברוב חלקי המדינה.
ההתפתחות המהותית השנייה היא הגלישה של המהפכה מסוריה, אל מעבר לגבול הטורקי. עד עתה, באמצעות סגירת המדינה מפני העיתונות המערבית וניתוק קווי תקשורת, הצליחה ממשלת סוריה לבודד את האירועים ולשלוט במידה רבה על צינורות המידע. נהירת הפליטים אל תוך השטח הטורקי, יוצרת כעת בעיה גם לשכנה החזקה מצפון, שהפכה בעשור האחרון לבעלת ברית.
בינתיים, למרות גינויים רשמיים, ממשיכה ממשלת אנקרה לעמוד לימין דמשק. היא אמנם נותנת מחסה לפליטים, אבל סוגרת אותם במחנות באזור הגבול ומונעת מהם מגע עם תקשורת ועם אזרחים טורקים מהשורה. קיים כמובן החשש אצל הטורקים מכך שהלחץ על הגבול יתפשט מזרחה לחבל הכורדי, הרגיש הרבה יותר מבחינתם. בינתיים, ראש הממשלה, רג'יפ טייפ ארדואן, שככל ימשיך לאחוז בשלטון אחרי הבחירות הכלליות היום, מחזיק בידיו את המפתחות לעתיד שלטון אסד. כרגע, מתקבל הרושם שהוא מעדיף להכיל את האירועים ולא לגרום לזעזועים נוספים. אך אם זרם הפליטים יגבר ואסד ימשיך בשלו, הוא עשוי להפוך את מחנות הפליטים לבסיס הזמני של האופוזיציה הסורית החדשה שם תצמח האלטרנטיבה המעשית הראשונה לשלטון הנוכחי בדמשק.