כשאנחנו מדברים על ממשק משתמש ומשתמשים במושגים כמו: “לא מאוזן” או “חסר שיווי משקל”, אנחנו בעצם רומזים על כך שלאובייקטים בדף יש משקל. לא משקל פיזי, כמו של אבטיח או משקולת, אך כן משקל חזותי.
אז מהו משקל חזותי? לפי ארנסט ארנהיים משקל וויזואלי הוא: “המשקל הנתפש של אלמנט ויזואלי. המדד של כמה האלמנט מושך את העין של הצופה”. נשמע מופשט מדי, אז הנה דוגמה פשוטה כיצד צבע משפיע על משקל של אובייקט: האדום נחשב לצבע הויזואלי הכבד ביותר והצהוב לצבע הויזואלי הקל ביות – אם כך, שני אלמנטים בעלי אותה צורה וגודל, אך בצבע שונה, יכולים להיות בעלי משקל שונה.
אלמנטים עם טקסטורה ייראו כבדים יותר מאובייקטים שאינם בעלי טקסטורה, היות שהמרקם מקנה לאלמנט מראה של אובייקט תלת-ממדי שמגדיל את תחושת המסה שלו. סוג הטקסטורה גם הוא משמעותי – טקסטורה של עננים תרגיש קלה יותר מטקסטורה של מתכת, בהתאם לעקרון ה-9 (פירוט בהמשך): “משקל וויזואלי נתפש”.
העין שלנו מורגלת לצורות פרימיטיביות כמו מלבנים או אליפסות, ולכן בכל פעם שנראה צורה מיוחדת, המשקל הוויזואלי שלה יעלה בעינינו. לפיכך: אובייקטים עם צורה “רגילה” קלים יותר מאובייקטים עם צורה מיוחדת. עיוות הצורה נותן את הרושם שמסה נוספה לצורה.