יהודי הונגריה ידעו שלווה יחסית בימי שלטון המלכים מבית יגלון (1526-1490). הקהילות הגדולות היו בפרסבורג ובבודפשט (אופן-בודה), טירנוי ואדנבורג. היחסים עם היהודים נוהלו באופן ריכוזי. סוכן הכספים, יעקב מנדל, שימש כ"פקיד היהודים" והיה ממונה על גביית המסים מכל הקהילות. בתפקידו שימש גם כשתדלן וצינור תקשורת לתלונות ובקשות היהודים. בנו של יעקב מנדל (מנדל השני) ירש את אביו ושימש גם תחת לודביג, יורשו של ולדיסלב. יהודי אחר, יצחק מקאשוי, מונה כאחראי ליציקת המטבעות בממלכה, שכונו אז "יצחקיים".
כתוצאה מעלילת דם שנרקחה בעיר פזינג הועלו על המוקד שלושים יהודים, גברים ונשים, וילדיהם הוטבלו לנצרות. כל יהודי העיר גורשו. הערים שביקשו להיפטר מיהודיהן נקטו באותה שיטה. כך גורשו יהודי פרסבורג וגם יהודי טירנוי. במקומות אחרים גבר הלחץ על היהודים על ידי מיסוי כבד.
הלאנדטאג של הונגריה קבע חוק כי המסים המוטלים על היהודים יהיו בשיעור כפול מזה המוטל על המעמדות הנוצריים.