הורים רוצים ילדים מפותחים מבחינה שכלית ועצמאיים, במטרה שיהיו אנשים בוגרים שיוכלו לעמוד בזכות עצמם ושיתפקדו באופן חיובי בחייהם.
עצמאות היא אחת התכונות הנדרשות כדי להגיע לכך. כדי לפתח עצמאות אצל ילדים על ההורים לוותר על הפחד מפני.., לוותר על השליטה והצורך לדעת, לנווט, להדריך, להראות, באופן כזה שאינו מותיר לילד מקום אישי. הורה צריך לשחרר (לא באופן קיצוני) כדי לאפשר לילד להתנסות, לנסות, לחוות ולחוש מתוך אמונה שסומכים עליו (על חשיבות המושג לסמוך כתבתי כמעט בכול נושא שהובא בפניכם).
ילד עצמאי מרגיש חשוב ומסופק, בכך שניתנת לו האפשרות להתנסות, לחוות ולהוכיח לעצמו את יכולותיו. אם בהתנסות התוצאה גם הצלחה, ההישג הוא כפול. תחושת מסוגלות מעלה את הדימוי העצמי והערך העצמי של הילד בפני עצמו ובפני הסביבה הקרובה אליו.
איך מתפתחת עצמאות אצל ילדים? עצמאות של ילדים נרכשת בדרכים רבות החל מגיל ינקות ועד בכלל. בגיל חצי שנה כאשר הילד מבין כי הוא בעל ישות נפרדת (בד"כ מהאימא) הוא פוגש את האובייקט (המשחק) לראשונה, ומנסה להשיגו. אם נקרב את המשחק אליו או ניתן לו כדי לחסוך ממנו את המאמץ, לא נאפשר לו להוכיח לעצמו כי הוא מסוגל ואולי גם נטפח (ללא כוונה) תלות של הילד בהורה.
כאשר הילד מתחיל את צעדיו הראשונים, אם לא נאפשר לו זאת מתוך חשש שייפול, יפגע, נושיט יד שלא לצורך, הפעוט לא יוכל לאמוד את יכולותיו ויפתח תלות בתנועה. חשוב, שהורים יהיו שם למקרה שיצטרך עזרה, שיאפשרו מרחב מוגן, אך לא למנוע מהפעוט להתאמץ ולבדוק את יכולותיו המוטוריות.
ילדים בגילאי 2-3 נמצאים בשלב האוטונומיה (עצמאות). זהו שלב בו הילד מתפתח מבחינה שכלית, הוא חווה גילויים חדשים המאפשרים לו תחושת כוח ומסוגלות, הוא יודע להביע את עצמו דרך השפה והעצמאות המוטורית מאפשרת לו לרצות להתנסות לבד בתפקודים שונים. זוהי תקופה בה קיימת התנגשות בין רצון הילד לרצון ההורה, המונעים לעיתים מהילד את ביטויי העצמאות.
מגיל 3, הילד לוקח אחריות על עשיית צרכיו הפיסיים ועם הזמן הוא לומד להיות עצמאי בתחומים שונים כמו אכילה, לבוש, סידור החדר ועוד. ילדים בגילאי ביה"ס (7-13) מפתחים מיומנויות של עצמאות החל מהליכה לביה"ס וחזרה, התמודדות עם שיעורי בית ומטלות יצירתיות, ועד יציאה לחוגים ולחברים.
תהליך התפתחותי זה הוא הכרחי להתפתחות העצמאות. אם נעכב, נטרפד, נשלול, נסלול את דרכה של חוסר עצמאות, חוסר ביטחון ותלות במבוגר.
עצמאות אינה באה לידי ביטוי רק ביכולת התנועה, היא גם ביכולת הבחירה. צריך לאפשר לילד להחליט, החל מבחירת בגדים, מאכלים (שניצל או עוף; ירקות או פירות..), חברים, משחקים ועד בחירת התגובה לסיטואציות שונות, כאשר אלה נעשים במסגרת הגבולות הנקבעים בכול בית. לא בכול נושא או אירוע יש לתת לילד להחליט. למשל, ילד שחולה הבחירה האם לבקר אצל הרופא ולקחת תרופה אינה באחריותו.
אך, האם לקחת תרופה במזרק או בכפית בהחלט יכולה להיות בחירה אישית. בשגרה היומיומית העצמאות תבוא לידי ביטוי ביכולת שיתוף הפעולה של הילד עם הסביבה בה הוא חי. למשל, ילד המבוסס מבחינה מוטורית, יכול לעזור בפינוי השולחן (להוריד את הצלחת האישית ולהניחה בכיור) או בניקיון האזור אותו לכלך ועד לסידור המשחקים בחדר. הילד חייב לדעת שהוא מסוגל למשימות אלה. משימות אלה אמורות להקל עליו בעתיד, כאשר הוא לא ימצא בבית (למשל, ביקור אצל חברים).
עצמאות המתאפשרת לאורך שלבי ההתפתחות של הילד, תעניק לו הכנה לחיים האמיתיים - זהו התפקיד המרכזי של ההורים בהובלה לעתיד!
תהליך התפתחות העצמאות הוא תהליך הדרגתי הנמשך לאורך שנים ובא מתוך יישומן של פעולות קלות עד מורכבת. זהו תהליך שההצלחה והכישלון הם חלק מהלמידה וההתנסות, חלק מבניית החוסן האישי על מנת להתמודד עם מצבים נוספים בעתיד.
* הורים צריכים לפעול ולהפעיל שיקול דעת בהתאם לגיל הילד, לבשלות הרגשית והשכלית.
* הורים צריכים להיות קשובים לרצונות הילד ובהתאם לכך לשחרר ולפתח אחריות ועצמאות.
* הורים צריכים ללוות את הילד בתהליך כדי שהילד ירגיש בטוח.
* תהליך התפתחות העצמאות של הילד צריך להיות בקצב שלו, ביכולת שלו. כל רצון להאיץ בנושא יעשה את ההיפך.
* עידוד, תמיכה ואופטימיות מצד ההורה ילוו את תהליך העצמאות טוב יותר.
* חשוב שהילד יחווה רצף של חוויות טובות ומוצלחות. ככל שכמות האסימונים החיובים תהייה גדולה, המוטיבציה, האופטימיות והביטחון של הילד יאפשרו את תהליך העצמאות.
* הורים צריכים לעשות הפרדה בין הרצונות שלהם לרצונות של הילד. אם תתאפשר תיאום של ציפיות, יהיה קל להורה להבין כי הרצונות ונקודות המבט שונות. תפקידו בתהליך זה לגרום לילד לפתח רצונות משל עצמו בלי לחרוג ממסגרת הגבולות. חשוב להבחין בין מתן אפשרויות בחירה לבין היעדר גבולות ואובדן.
פיתוח העצמאות בצורה נכונה ומאוזנת מפתחת במקביל את תכונת האחריות של הילד, לכן הורים צריכים להיות שם בשביל הילד, ולא במקום הילד!