ממה נגרמת המטוריה?
המטוריה היא הופעה של דם בשתן. הדימום יכול להיראות בעין, ואז השתן הוא אדום או חום או צהוב עם קרישי דם, או שהוא יכול להיות בלתי נראה לעין (מיקרוסקופי). אם הדימום הוא מיקרוסקופי, נראה השתן תקין, ורק במיקרוסקופ ניתן לראות כדוריות דם אדומות.
ניתן לחלק את הסיבות לדימום מדרכי השתן לשתי קבוצות: מחלות של הכליות (שבהן מטפל רופא נפרולוג) ומחלות של דרכי השתן (שבהן מטפל רופא אורולוג).
המחלות הנפרולוגיות כוללות פגיעות שונות במגנון יצירת השתן, וכדוריות הדם אשר מופרשות בשתן מגיעות ממערכת הסינון של הכליה. הרבה פעמים יהיו נוסף על השתן הדמי - שהוא בדרך כלל בעל גוון חום - גם ממצאים נוספים כמו הפרשה מוגברת של חלבון ושינויים בתפקודי הכליה.
במחלות האורולוגיות יש בדרך כלל אזור מסוים בדרכי השתן שמדמם בגלל סיבות שונות כמו דלקת, חבלה, גידול ופגיעה של אבנים שנוצרו בכליה. במחלות האלה הדם שמופרש הוא לעיתים טרי יותר, ולכן צבעו יכול להיות אדום. במקרים האלה גם תיתכן הפרשה של קרישי דם בשתן.
נוסף על כך ישנם מצבים - כמו הופעה של שתן דמי לאחר מאמץ גופני משמעותי או הפרשה של כדוריות דם אדומות בודדות בזמן שהחום עולה - שבהם המנגנון של היווצרות הדימום אינו ידוע. גילוי דם בשתן מחייב בירור דחוף שכן לעיתים נובע הדימום ממצבים שמחייבים טיפול מהיר. עם זאת במקרים לא מעטים הבירור המלא תקין ואינו מעלה סיבה ברורה להופעה של דם בשתן.
שתן בצבע אדום או בצבע חום, קרישי דם בשתן, ממצא של כדוריות דם אדומות בבדיקת שתן.
אצל קרוב ל־31 אלף לקוחות כללית מתוך כ־4 מיליון (0.8%) אובחנה המטוריה ב־2013.
תלוי מהי הסיבה לדימום. ישנם אנשים שאצלם הפרשה של כמות מזערית של דם בשתן נמשכת שנים רבות ואינה מחייבת נקיטת צעדים כלשהם מעבר למעקב תקופתי. אצל אחרים עלול השתן הדמי להעיד על בעיה חדשה - כמו דלקת, גידול או הימצאות אבנים. טיפול בגורם לדימום (ריפוי הדלקת, הוצאת האבנים, הסרת הגידול) יביא לפתרון הבעיה - לעיתים בתוך ימים מעטים.
קודם כול חשוב לוודא שאכן מדובר בדימום מדרכי השתן - בעיקר אצל נשים. עקב המבנה האנטומי קשה לעיתים לאישה להבחין בין דימום וגינלי, דימום רקטלי ודימום מדרכי שתן. כדי לשלול אפשרות של דימום וגינלי נהוג להפנות את האישה שמתלוננת על דם בשתן לרופא נשים.
נוסף על כך לעיתים השתן משנה את צבעו לאדום, אך לא בגלל דימום, אלא בעקבות אכילת סלק או כתוצאה משימוש בתרופות כמו סדורל או ריפמפין.
לפני שנוקטים פעולה כלשהי יש לחזור על בדיקת השתן פעם או פעמיים - כולל בדיקת תרבית. אם מתברר שהתוצאות של שתי הבדיקות החוזרות הן תקינות, אין צורך בבירורים נוספים.
אם עולה מבדיקת התרבית שיש זיהום בדרכי השתן - חוזרים על הבדיקה לאחר סיום הטיפול בזיהום.
הפעולות לאבחון הסיבות להמטוריה נקבעות בהתאם לפרמטרים שונים כמו גילו של האדם שסובל מדימום בשתן, המידה שבה הוא חשוף לגורמי סיכון שמגבירים את הסבירות שמדובר בגידול ותלונות נלוות.
בדרך כלל יכלול הבירור האורולוגי בדיקת הדמיה כמו אולטרסאונד או CT של הכליות ושל דרכי השתן (CT־אורוגרפיה). אם יש חשד שהדימום נובע מגידול, עושים בדיקה ציטולוגית, שמטרתה לגלות נוכחות של תאים ממאירים בשתן, וכן ציסטוסקופיה. יש לחשוד שמקור הדימום הוא בגידול כאשר המתלונן או המתלוננת על הדימום הם מבוגרים או מעשנים או מעשנים לשעבר.
אם מתגלים ממצאים שמעלים את החשד שמדובר במחלת כליות, יש צורך בבירור אצל רופא נפרולוג וכן בבדיקות מעבדה נוספות כמו איסוף שתן (לרוב במשך 24 שעות) ובדיקות דם לגילוי נוכחות נוגדנים אוטואימוניים. לעיתים יש גם צורך בנטילת ביופסיה מהכליה.
תאי דם מיקרוסקופיים בשתן (המטוריה מיקרוסקופית) מגלים בבדיקת שתן שגרתית.
• צעירים שמתלוננים על הופעה חד־פעמית של שתן בדם לאחר מאמץ גופני ניכר אינם זקוקים לטיפול כלשהו ויכולים להסתפק במעקב בלבד.
• מי שסובלים מדימום כתוצאה מזיהום בדרכי שתן יקבלו טיפול אנטיביוטי מתאים.
• אם ישנו דימום משמעותי שאינו נפסק ניתן לצרוב ולאטום את האזור המדמם במהלך ציסטוסקופיה או פעולה פולשנית אחרת.
• אם ישנה הפרשה של קרישי דם, הם עלולים לגרום לחסימה בדרכי שתן. זהו מצב חירום שמחייב פעולה פולשנית כמו הכנסת צנתר וביצוע שטיפות של השלפוחית.
• אם הסיבה לדימום היא הימצאות אבנים בכליות או בדרכי השתן, ניתן לטפל בכך באמצעות ריסוק האבנים ובאמצעות מתן תרופות שמונעות היווצרות של אבנים חדשות. נוסף על כך ניתן להיעזר בדיאטות ספציפיות שמסייעות להיפטר מהאבנים. מאחר שיש סוגים שונים של אבנים, יש להתאים לכל סוג אבן דיאטה ספציפית.
• מי שסובלים מגידולים בדרכי השתן זקוקים בדרך כלל לכריתה של הגידול - באמצעות ציסטוסקופיה או בניתוח. אם מדובר בסרטן שלפוחית השתן, ניתן להוסיף גם טיפול תרופתי אשר ניתן ישירות לתוך שלפוחית השתן. הטיפול הזה מפחית את הסיכון לחזרת הגידול.
• מי שסובלים ממחלת כליות יטופלו בהתאם לאבחנה המדויקת יחד עם דיאטה דלת מלח ושמירה קפדנית על לחץ דם תקין.
תלוי מהי הסיבה לדימום.
תופעות כגון המטוריה לאחר מאמץ או בעקבות זיהום בדרכי השתן יכולות להיות חד־פעמיות, אם כי יש אנשים שסובלים מזיהומים חוזרים בדרכי השתן. אם מדובר בהימצאות אבנים או בגידול ייתכנו אירועים חוזרים של דימום.
ישנם סיבוכים ייחודיים לכל אותם המצבים הרפואיים שיכולים לגרום לדימומים מדרכי השתן. הדימום כשלעצמו עלול לגרום לחסימה של דרכי השתן באמצעות קרישים. החסימה יכולה להיות בשופכן או בכיס השתן עצמו, והתסמינים כוללים כאב וחוסר יכולת לתת שתן.
לעיתים רחוקות ייתכן דימום בכמות גדולה שגורם לחוסר דם ואפילו לצורך בקבלת מנות דם.
יש לפנות לרופא בכל מקרה שבו מופיע שתן דמי - גם אם מדובר במופע חד־פעמי. יש לעשות זאת באופן דחוף במיוחד כאשר יחד עם הדימום מופיעים חום, צמרמורת, חוסר יכולת לתת שתן או כאשר מדובר בדימום בכמות משמעותית אשר אינו פוסק.
בדרך כלל בתוך ימים ספורים לאחר התחלת הטיפול בבעיה הראשונית שגרמה להמטוריה.