מערכות הבריאות בעולם, ובכלל זה בישראל, סובלות בשנים האחרונות ממחסור הולך וגובר בכוח אדם מקצועי ומיומן. המצב העגום והמדאיג הזה צפוי להחמיר בשנים הקרובות בשל נתונים המצביעים על הזדקנות האוכלוסייה, ריבוי מחלות כרוניות, קושי במתן שירותים רפואיים בפריפריה ומעבר מתגבר ממתן טיפול במסגרת בתי החולים למתן טיפול בקהילה.
נוכח נתונים אלה, משרד הבריאות פועל בכמה מישורים כדי לנסות ולהבטיח המשך מתן טיפול רפואי מיטבי למטופלים, תוך שמירה מלאה על בטיחותם. פתיחת בית ספר נוסף לרפואה, הגדלה משמעותית של מספר האחיות הלומדות בבתי הספר לסיעוד והרחבת טווח הפעילות הם רק חלק מן הצעדים. בשנים האחרונות מתפקדות כ-170 אחיות בתפקידי התמחות שונים בעשרה ענפים, בהם אחות סוכרת המורשית להתאים מינוני אינסולין ולשנות טיפולים, אחיות פליאטיביות (שיכוך כאב), אחות דיאליזה ואחיות גריאטריה ולכל אחת מוניטין מרשים.
אחיות מומחיות (Nurse Practitioners – NP) עובדות במערכות בריאות במדינות מתקדמות בעולם כבר שנים רבות. בארה"ב החלו לפעול NPs כבר באמצע שנות השבעים, באנגליה הן פועלות במסגרת ה-NIH כבר משנות התשעים, וגם באוסטרליה עובדות אחיות מומחיות במערכת הבריאות כבר כשני עשורים. במקומות שונים בעולם פועלות אחיות מומחיות בתחומים שונים, חלקן במסגרת פעילות בבתי החולים וחלקן במסגרות הקהילה.
עד היום בוצעו מחקרים רבים שהשוו את התוצאות הרפואיות שהתקבלו מטיפול על ידי אחות מומחית ומטיפול על ידי רופא, במסגרות דומות. כל המחקרים מצביעים על כך שבהיבטים של תוצאות הטיפול, שמירה על איכות הטיפול ובטיחות המטופלים, ומניעת אשפוז בבתי החולים, האחיות נותנות טיפול שווה לזה שנותנים הרופאים. מחקרים מצביעים על כך שמבחינת שביעות רצון המטופלים, בכל הקשור ברצף הטיפול והמשך המעקב, האחיות המומחיות משיגות תוצאות טובות הרבה יותר מן הרופאים. ומה שטוב למרבית המדינות המתקדמות בעולם, טוב גם לישראל.
תואר מומחה בסיעוד בישראל מעוגן בתקנות בריאות העם משנת 2013, תקנות אלו מגדירות את תואר האחות המומחית ומסדירות את תהליך ההכשרה והרישוי של האחות המומחית בכל תחומי המומחיות המוכרים במדינה. משרד הבריאות פרסם בחוזר מנהל רפואה, את תחומי המומחיות הראשונים לאחיות: גריאטריה, שיקום, פגים, קהילה, טיפול פאליטיבי (תומך), סוכרת, מנהל ומדיניות.
לאחרונה נוספה לתחומים אלה גם מומחיות בטיפול בקהילה. אחיות יורשו להיות מומחיות בקהילה, אם עמדו בתנאים מקדימים הכוללים תואר ראשון ושני, אחד מהם בסיעוד, קורס על בסיסי בתחום רלוונטי, והכשרה נוספת למומחיות, וההכשרה תכלול מאות שעות התנסות קלינית. לצערי, מהלך זה עורר שיח ציבורי שכלל בתוכו אמירות כלפי אחיות שלא צריכות היו להיאמר.
האחיות נמצאות בחוד החנית של השירות במערכת הבריאות והן עוגן מרכזי: גוף מקצועי אשר מעניק טיפול איכותי, בטוח, שוויוני, נגיש אחראי ומסור ועל כן חשוב להמשיך לתמוך במהלכים וביוזמות לקידומן המקצועי ולאפשר להן למצות את כלל הסמכויות והאחריות שמוענקות להן לטיפול במכלול רחב של מצבי בריאות.
ההתנגדות לאחיות מומחיות היא לחלוטין גילדתית.
אם מה שמפריד בין אדם מהרחוב לרופא הם 7-13-20 שנות לימודים וניסיון, למה אי אפשר להגדיר כמות מקבילה של לימודים (שאינם לימודי רפואה) וניסיון שאחריהם אחות תוכל לבצע טיפולים רפואיים?
אחרי מה שעשה במגה ובמאוחדת מי רוצה לדעת את דעתו?