עדי צמח (Eddy M. Zemach; נולד ב-9 במרץ 1935) הוא פילוסוף, מבקר וחוקר ספרות ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים. תחומי המחקר העיקריים שלו הם אסתטיקה, מטאפיזיקה, תורת ההכרה, פילוסופיה של הפסיכולוגיה ופילוסופיה של הלשון.
צמח נולד בירושלים בשנת 1935 לשמעון והלה צמח, רופאי שיניים במקצועם, אביו היה חבר מועצת העיר מטעם סיעת העובד הדתי. הוא גדל בשכונת כרם אברהם ולמד בבית הספר הדתי מעלה. בגיל 15 עבר לתיכון בית הכרם שם למד בכיתה אחת עם חיים גייפמן ומנחם ברינקר.
בסיום לימודיו בתיכון החל ללמוד במסגרת העתודה האקדמית ספרות עברית ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. בסיום לימודיו התגייס ושירת כסמל תרבות בגולני. בתום שירותו הצבאי חזר לאוניברסיטה העברית ללימודי תואר שני ולאחר מכן השלים דוקטורט באוניברסיטת ייל (1965). בסיום לימודיו חזר לישראל והחל ללמד במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1983 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין והיה מופקד הקתדרה ע"ש אחד העם. במקביל לעיסוקו בפילוסופיה פרסם סיפורים, מאמרים ומסות על ספרות עברית מימי הביניים והעת החדשה.
בשנת 2003 פרש מהחוג לפילוסופיה. ב-2005 לקה באירוע מוחי חמור.
בשנים 1961–1973 היה נשוי למינה צמח.
הלביא המסתתר - עיונים ביצירתו של ביאליק, 1966.
1992: The Reality of Meaning and the Meaning of 'Reality', Brown U. Press.
1992: Types: Essays in Metaphysics, E. J. Brill Publishers.
1997: Real Beauty, Penn State Press.
עדי צמח, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
EnglishFrançais	עריכת הקישורים	דף זה נערך לאחרונה ב־2 במאי 2017, בשעה 01:40.