בייג'ין 2008. רשת NBC האמריקאית הפיקה 2,200 שעות סטרימינג של המשחקים האולימפיים ובפעם הראשונה בתולדות האולימפיאדה, זכויות שידור דיגיטליות נמכרו בנפרד מזכויות השידור בטלוויזיה. על פי דיווחים של רשת CNN, הפרסום באינטרנט גדל בקצב מהיר פי 9 לעומת שאר השוק. פייסבוק התהדרה אז בכ-100 מיליון משתמשים וטוויטר בכ-4 מיליון. אינסטגרם עוד לא נולדה.
לונדון 2012. כ-5,000 שעות של אולימפיאדה מועברות ברחבי העולם בטלוויזיה וברשת. יוטיוב בשיתוף עם NBC משדרת ב-HD את האולימפיאדה עבור 64 טריטוריות באסיה ובאפריקה, במדינות שלא רכשו את זכויות השידור. בפייסבוק משוויצים ב-955 מיליון גולשים ובטוויטר מתגאים כבר ב-500 מיליון צייצנים. אינסטגרם צמחה בשנתיים להיות מעצמה של מעל ל-30 מיליון צלמים חובבים. איך שלא תחשבו את המספרים, אולימפיאדת לונדון 2012 היא האולימפיאדה החברתית ביותר שידענו.
במבט חטוף במחשב או בסמארטפון שלכם, אם תרצו (ולמה שתרצו) לברוח מהמשחקים האולימפיים, לא תוכלו. הוועד האולימפי והמארגנים מטעם הממלכה המאוחדת דאגו לכיסוי תקשורתי-חברתי מקיף ומרשים כל כך, כשכל פלטפורמה, קטנה או גדולה, מתועלת ומנוצלת בקפידה על מנת להפוך את האירוע הספורטיבי הגדול ביותר בעולם, לגדול אפילו עוד יותר.
כך למשל פייסבוק השיקה עוד בטרם החלו המשחקים את עמוד הפייסבוק הרשמי שהוקדש לכל ספורטאי אולימפי שמשתתף במשחקים. גם כעת, בעיצומו של האירוע, הדף הרשמי מספק עדכונים, דיווחים מאחורי הקלעים ומבחר מרשים של תמונות באיכות נהדרת של הרגעים הגדולים בתחרות.
אבל יותר מרשים מדף הפייסבוק, הוא השימוש הנפלא של הוועד האולימפי דווקא בטוויטר, שם מדווחים הספורטאים עצמם, בין אם מטעם הוועד או מטעם עצמם, על החלק הצבעוני יותר של האולימפיאדה  מאחורי הקלעים. בערך כ-80 אחוז מחברי המשלחת הבריטית, למשל, הם בעלי חשבונות פעילים למדי בטוויטר ומצייצים ללא הפסק על המתרחש בכפר האולימפי, כולל קריאה למי שרק מעוניין לבוא ולחגוג איתם את הנצחונות בבארים שונים ברחבי העיר לונדון.
מעניין לא פחות הוא חשבון הטוויטר המזוייף של מלכת אנגליה, שהיה קיים עוד קודם למשחקים ושמלווה את המאורעות באדיקות עם שלל ציוצים מצחיקים (לצפות במשחק של אנדי מארי לצד ציוציה של המלכה רק העצים את החוויה).
גם את שירות הבלוגים, טמבלר, חיבקו בוועד האולימפי עם בלוגים רשמיים מטעם המארגנים. הטמבלר הרשמי ביותר חולק עם קהל הגולשים תמונות מדהימות ביופיין ברזולוציה גבוהה למי שמעוניין; חשבון טמבלר רשמי נוסף מוקדש לרגעים המצחיקים יותר שנלכדו בעדשות המצלמות; וחשבון אחר, אף הוא רשמי מטעם הוועד, מוקדש לאופנה הססגונית של הנבחרות השונות (כי מישהו היה צריך להגיד משהו על מדי נבחרת רוסיה בהתעמלות אמנותית).
לצד אלו פועלים עוד עשרות חשבונות טמבלר מעניינים כמו "Open Olympic" המוקדש לעסקים שמינפו עצמם ללא בושה תוך כדי מתקפת התיירות בעיר (אל תעזבו את לונדון בלי לטעום "עוף אולימפי"); "Olympic Trivia" המציג עובדות מעניינות יותר ופחות על המשחקים (הידעתם שסמי לי הוא האמריקאי הראשון ממוצא אסייתי שזכה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון ב-1948?); החשבון החביב "Olympic Scrunchies" מוקדש לגומיות המכוערות שמתעמלות הקרקע ומחליקות הקרח לא יכולות בלעדיהן. ו-"Olympic Glory" האמנותי מציג ציורי אילוסטרציה של קבוצת אמנים מחתרתית המוקדשים לאולימפיאדה הנוכחית.
את רשת שיתוף התמונות הפופולרית, אינסטגרם, לא זנחו גם כן בוועד האולימפי, עם חשבון מטעם הוועדה ועם עידוד של כל מי שמנציח את החוויה מבפנים, מהמבקרים עצמם ועד ללברון ג'יימס (@kingjames) שלא מפסיק לדווח מכל אירוע בו הוא נוכח. ואם אחרי זה עוד נשארתם רעבים לקצת אולימפיאדה, למה שלא תבדקו את הלו"ז של ConnecTV ותקבעו לעצמכם שיחה עם מדליסט אולימפי בצ'אט המיוחד שמציעה הפלטפורמה החברתית.
כמובן שלצד כל אלו (ולצד אינספור שיתופי פעולה אחרים) חברי הוועד האולימפי יכולים רק לשבת ולצפות בנחת מהצד בגולשי הרשת שעושים עבורם את העבודה כיאה לעידן תוכן הגולשים. בלוגרים חולקים עם קהל המעריצים שלהם את רשמיהם מהאולימפיאדה ויוצרי רשת מעניקים את נקודת המבט הייחודית שלהם על האירוע. בין כל פניני הרשת תמצאו את "אולימפיאדת ההיפסטרים" הוויראלי (עם ענפי ספורט אירוניים במיוחד), גרסת "Call Me Maybe" (איך אפשר בלי) של נבחרת השחייה האמריקאית, חבורת הטריקשוטס בסרטון המוקדש ללונדון 2012, סדרת Brick by Brick של הגרדיאן הבריטי המשחזרת תחרויות באמצעות לגו ואפילו את "איש ארוחת הבוקר" הנפלא  סרטון פשוט של אדם שלא מוטרד ממהומת האולימפיאדה בעת שהוא אוכל את דגני הבוקר שלו ברחוב, שזכה להצלחה ויראלית מפתיעה בימים האחרונים.
אם אתם מעוניינים לקחת חלק אקטיבי יותר בחיפוש ברשת, נסו להקליד ביוטיוב את המילים "Olympic" ו-"Fail" זו לצד זו, ותקבלו מנה גדושה של נפילות, בכיות ופאדיחות בסדר גודל אולימפי כמובן. אגף מיוחד של כישלונות הוקדש למתעמלת האמריקאית, ג'ורדין וויבר, שסיפקה למצלמות בכי קורע לב ולטרולים ברחבי הרשת עונג מעוות.
כמובן שכמו בכל מבצע מתוכנן כהלכה, תמיד נספרות כמה טעויות על הדרך. כך למשל במקרה של העיתונאי גיא אדאמס, שביקר את רשת NBC המשדרת את האולימפיאדה בארה"ב וחשבונו נמחק על ידי טוויטר, השותפה לרשת הטלוויזיה בסיקור המשחקים. למרות ההשתקה המוגזמת, טוויטר שחררה בסופו של דבר הצהרה מתנצלת באופן מספק למדי והחשבון של אדאמס שוחזר, כמו גם חופש הביטוי של בעליו. על אף החומרה של הפאשלה הקטנה הזאת, אפשר בכל זאת לציין לשבח את ההתנצלות המהירה ואת לקיחת האחריות שמדגימות אפילו עוד יותר את כוחם של הגולשים בקביעת סדר היום, גם אם הוא מוכתב תחילה מפי הארגונים הרשמיים.
האולימפיאדה היתה מאז ומתמיד אירוע עולמי המחבר את אוכלוסית העולם כולו, אבל השנה, באופן טבעי, האולימפיאדה היא אירוע חברתי בסדר גודל שלא ידענו כמותו ומהנקודה הזאת בזמן, מרתק לדמיין עד כמה קרוב נוכל להגיע לחוויה עצמה מבלי לקחת בה חלק פיזי בריו דה ז'נרו 4 שנים מהיום. בעולם הדיגיטלי, 4 שנים הם הרי נצח.