בפניי תביעת התובע בהליך של תביעה קטנה, בגין פיצוי מוסכם בשל איחור במסירת דירה בפרוייקט מגורים.
אין מחלוקת בין הצדדים שדירה שרכש התובע מאת הנתבעת היתה אמורה להימסר ביום 30/6/13 ונמסרה רק ביום 11/11/13.
לטענת התובע מדובר באיחור של 131 ימים בני פיצוי על-פי החוק וכי לא עמדה לנתבעת זכות לאיחור במועד המסירה לא בשל בקשה לשינויים שביקש לערוך בדירתו וכן לא בשל איחור בקבלת טפסי 4, מאחר שהנתבעת לא עשתה די כדי לקדם את סיום הפרוייקט.
מנגד טוענת הנתבעת כי העיכוב במסירת נבע מעיכוב שלא בשליטתה – עיכוב החברה הכלכלית פתח תקווה בסלילת כביש גישה לפרוייקט, שמנע קבלת טופס 4 להרצת מערכות, באופן שעיכב את סיום הפרוייקט ומסירת הדירות לדיירים. לטענתה, הסכם המכר מקנה לה זכות לעכב מסירת הדירות בנסיבות כאלה.
מועד המסירה המוסכם של הדירה נקבע ליום 30/6/13 (להלן: מועד המסירה המוסכם). לפי סע' 7.13 להסכם ונספח השינויים (צורפו לכתב התביעה) איחור של 90 ימים לא יחשב הפרה של ההסכם ולא יזכה את התובע בפיצוי. תקופת 90 הימים נמנית ממועד המסירה המוסכם או מעבר לתקופת איחור אחרת שהוסכמה בהסכם שבין הצדדים (להלן: תקופת 90 הימים).
ככל שהנתבעת אינה עומדת בחובתה החוזית הרי שעליה לפצות את התובע בגין האיחור.