ב. בקיום המצוות.
גם אשכול זה נפרד מאשכול סמוך, וכבר באו עליו דברי החו"ר, וכאן מתמקד בנידון מהי הצורה הנעלה בקיום המצוות, האם מספיק כוונה לקיים רצון ה', או שצריך טעם המיוחד של כל מצוה ומצוה, מתוך חיות והרגשת הלב.
הצגת השאלה לא נכונה שכן היא מניחה שיש רק שני מצבים תקין ולא תקין ולא כן הוא.
מה המינימום הסביר?
מה הרצוי? ובזה השאלה העיקרית היא האם יש רק דרך אחת רצוייה או יותר מדרך אחת.
פשיטא שבכוונה לקיים מצות ה' הוא יוצא יד"ח (מלבד מצוות שנאמר בהם למען ידעו דורותיכם וכדו' לשיטת הב"ח).
פשיטא שיש מעלה לכוון כוונות נעלות כל אחד על ידיעתו והשגתו בתורה הקדושה שהיא דברי ה'.
כמו"כ פשיטא שיש מעלה לשמוח בקיום המצוה.
עכשיו על מה אתה רוצה לדון?
הדרגות בזה מרובות, כמספר שומרי המצוות.
וכי מה יש פה לדון?
באשכול אחר, אמרו שיש חסרון באלו שעוסקים כל ימיהם בבירור גדרי המצוו, ודקדוקם בהלכה, ולא שמים אל ליבם, מה הטעם מלשון טעימה, בכל מצוה ומצוה, לא מבינים מה רצון ה' שהאדם ישיג במצוה פרטית זו או אחרת, ועל כך יצא קיצפם של אחרים שאמרו, הלא אלו הנעלים ביותר.
מי הם אלה שמבינים מה רצה ה' שהאדם ישיג במצווה זו או אחרת?
צופר הנעמתי כתב: מי הם אלה שמבינים מה רצה ה' שהאדם ישיג במצווה זו או אחרת?
לא באתי כמביע דעה, אלא כמציין מקור.
רד"ק (הקדמה לספר יהושע) כתב: כי גם החקים אשר נאמר עליהם שאין להם טעם, כן הוא שאין להם טעם נראה לרוב בני אדם, אבל החכם המתבונן בהם ימצא טעמם ברור ומבואר.
מדובר בדבר הפוך.
הרד"ק אומר שהחכם מוצא טעם במצווה ולא כמי שסבור שאין בזה טעם.
הנושא שעלה כאן הוא הטענה, הצודקת לענ"ד, שיש כל כך הרבה עומק וטעם במצוות שאין אדם יכול לומר הגעתי לתכליתם ולזה כיוון ה' כי עמקו מחשבותיו.
אין טעם להביא מקורות, שואלים יותר איך נהוג, ומה הולך, ואיך חיים את הלמעשה של המצות ביום יום, האם העיקר זה ברור הגדרים, ואדרבא כל ניסיון לדבר על טעמים, לפעמים מתקבל באיזה חשד שמדובר כאו על "חדשות", בבית המדרש כדברי כמה מחשובי הפורום כאן, או דילמא להפך, ואפי' בקיצוניות כדברי מושי כמדומני שמי שלא עסק בטעמים וברעיונות גם אלו שנקראים "חדשים לבקרים", יד ורגל ומבוא אין לו בעבודת ה', ויבשושיתו תובילהו לעבר פי פחת.
אוצר החכמה כתב: מדובר בדבר הפוך.
לדעתי, יש הבדל גדול איך אומרים את אותם דברים.
אפשר לומר שגם אחרי שנעמיק ונמצא הרבה טעמים עמוקים ונפלאים במצוות, מכל מקום עלינו לזכור שעמקו מחשבותיו ממחשבותינו וגבהו דרכיו מדרכינו, ועדיין לא נתיימר לומר ש'תפסנו מה הוא רצה'. וזהו מעין מה שאמר הבעש"ט: נאך אללע השגות בין איך א נאר און איך גלייב (אחרי כל מה שהשגתי בגדלות ה', אני עדיין כטיפש המאמין).
ואפשר לומר, מה לך להתעסק עם העבודה לפי טעמי המצוות, הכי אתה יכול להתיימר לומר שאתה מבין מה ה' רוצה? ואם כן, לך כבר עכשיו לישון, ותעשה כמצות מלך ותו לא (מזכיר לי "מה העבודה הזאת לכם", אולי סתם כי זה פרשת השבוע).
על הצד השני, מתאים להביא את דברי הרד"ק, שאכן יש באפשרותנו להבין (אם כי נ"ל שברור כמו שאמרת שאף פעם לא בשלימות, ואילו ידעתיו הייתיו).