בניגוד למה שהרבה אנשים חושבים עליי, אינני מרוצה מהמשקל שלי. אני מפוכחת בנוגע לסיבות שהביאו אותי אליו, וכל עוד אני במשקל הזה בכוונתי להראות הכי טוב שאפשר, אבל אני רוצה לרזות. עד כה לא עשיתי הרבה בנוגע לזה, מכל מיני סיבות.
לפני מספר חודשים פנתה אליי יחצנית נחמדה עם הצעה שלא יכולתי שלא לסרב לה - היא שאלה אם אני מעוניינת לקבל מספר פגישות בשומרי משקל ללא תשלום. הודיתי לה מקרב לב וסרבתי להצעה. אבל לפני כשבועיים שיניתי את דעתי ופניתי אליה לשאול אם יש חרטות (מן הסתם, הפניתי אותה לדף הזה כדי שתחליט אם היא רוצה לעבוד איתי או לא). היא הסכימה בשמחה ואמרה שתמצא לי מדריכה שתמצא חן בעיני קרוב לבית, ואני אכתוב אך ורק מה ומתי שמתאים לי .
הגעתי לקבוצה בלי הרבה ציפיות, ועם החלטה לקחת את זה בקלות. הייתי חברה בשומרי משקל פעמיים בעבר. לפני כעשר שנים, כהמשקל ההתחלתי שלי היה נמוך מהיום, ירדתי 17 ק"ג. חזרתי לפני ארבע או שלוש שנים, כשהייתי בדיכאון, וירדתי קילו ועליתי קילו במשך מספר חודשים עד שהבנתי שאני מבזבזת את הכסף שלי ומערערת את הבטחון העצמי המעורער גם ככה שלי ועזבתי. הפעם, תכננתי להתעלם משיטת הנקודות, אותה חוויתי בעבר ככפייתית (כנראה זה היה קשור לדכאון), ולנצל את הקבוצה והמדריכה לתמיכה בלבד בעוד אני עובדת לפי התפריטים שנתנה לי דיאטנית של קופת חולים.
כדאי לי לעבוד עם שיטת הנקודות, כי היא תלמד אותי מה המחירים שאני משלמת עבור ההחלטות שלי (כמו שמבוגרים אמורים לדעת).
כדאי לי לרשום יומן אכילה, כדי שאם יהיה לי קשה בעתיד אוכל לשחזר באמצעותו שבועות בהם ירדתי יפה והיה לי טעים.
הארוחה הכי חשובה היא ארוחת ארבע, כי פער הזמנים בין ארוחת הבוקר לצהרים קטן, אבל בין ארוחת הצהרים לערב הוא גדול. חייבים להתארגן בעבודה עם כריך או ארוחת קטנה ומספקת אחרת, או לאכול בפקק בדרך הביתה, כדי לשלוט בארוחת הערב ולצמצם את הרעב בלילה. מאחר ויש הרבה ערבים בהם אני מגיעה מאוחר הביתה (למשל הערב שבו אני נוסעת מהעבודה ישר לפגישה של הקבוצה) ברור לי שהיא צודקת.
אכילה בולמוסית, לגישתה, מאזנת את הנפשי והפיזי. כשהחיים הם יותר מדי עבורנו, אנחנו בולסים אוכל ואז הוא תקוע בגרון ומרגיש נורא, בדיוק כמו הרגשות שלנו. אני מתעסקת די הרבה במשמעויות של אכילה בולמוסית (מאחר ואני אכלנית רגשית) וזה הסבר פשוט מאד שמקובל עליי בהחלט.
קיבלתי תקציב של 24 נקודות ליום (נקודה היא שקלול של קלוריות ושומן רווי וכל חבר מקבל הקצבה יומית של נקודות לפי משקל, מין וגיל. בארץ עובדים עם שיטת הנקודות הישנה, בארה"ב עברו לשקלול של שומן רווי פחמימות וסיבים תזונתיים) ונשלחתי הביתה מצוידת בכתובת האימייל של המדריכה והבטחה לתמיכה מקוונת אם יש צורך (והיא אכן עומדת בהבטחתה).
בפגישה השניה חששתי לעלות על המשקל. עבר עליי שבוע מתוח מאד, ומאחר ואני לא מעשנת כמו קטר, זללתי כמו קטר במקום. היה לי בולמוס שנמשך מיום שבת ועד יום שלישי, וחששתי לעלות על המשקל. כמו כן, הפסקתי לרשום יומן אכילה אחרי יומיים שלושה, מרב יאוש. להפתעתי, ירדתי קצת במשקל. אני מניחה שגם כשבילמסתי, בילמסתי פחות מפעם והייתי יותר מודעת למה שאני אוכלת. בהתחלה ניסיתי לשכנע את המדריכה ואת עצמי שזה בולשיט ובשבוע הבא נראה עלייה, אבל מהר מאד החלטתי שזה טיפשי ושעדיף לשמוח, וכך עשיתי. שאלתי את המדריכה אם אני יכולה להעלות את הקצבה היומית שלי ל-30 נקודות, שזה יותר ממה שנהוג לתת, והיא אמרה שכן. אני חושבת שזה עדיף, גם אם פוטנציאל הירידה שלי יהיה איטי יותר, מאחר וכך אני מרגישה יותר נינוחה.
ארוחת בוקר מאוחרת של יום שישי - שתי ביצים, 100 גרם פנצ'טה, 75 גרם לחם - 11.5 נקודות.
מיותר לציין שהתבאסתי, כי יכולתי להסתפק בפחות, אבל עדין סביר לארוחת בוקר וצהרים מאוחדת.
התקשיתי למצוא אפליקציה סלולרית לחישוב נקודות של מוצרים שלא רשומים בחוברת, מאחר ורב האפליקציות הקיימות עובדות בשיטה החדשה ולא בזו שיש בישראל. אבל אתמול בלילה מצאתי סוף סוף אפליקציה חינמית בשם WW Point Calculator שעובדת גם בשיטה הישנה וגם בחדשה. אני מזינה את הקלוריות והשומן הרווי ומקבלת נקודות למאה גרם מוצר (או מנה).
הדבר היחיד שמעצבן בו, הוא שאין נקודה עשרונית במסך הספרות ואני צריכה לעבור מסך כדי להוסיף חצאי נקודות, אבל לא נורא. בנוסף, הוא מחשב גם את כמות הנקודות שניצלתי מתוך הקצבה היומית והשבועית שלי ומראה לי כמה נקודות נשארו לי. זה מאד נוח לאנשים כמוני, שלא יודעים חשבון.
אז זהו בינתיים. אין לי מושג מה אני עושה או למה, אבל אני עושה את זה. אמן כן יהי רזון!
שיש לך בהצלחה, יקירתי, מחזיקה לך אצבעות!
לורן, אני לא בטוחה אבל נראה לי שהאפליקציה הזו קיימת גם לאייפון. חפשי אותה ודווחי אם מצאת!
טוב, זה לא סוד שאני גם בעסקי הדיאטות. בתחלתי בערך מהמשקל שלך, אם כי במידה האמרתי והגעתי הרבה יותר ממך.
לשומרי המשקל לא הגעתי כי הרושם היה תעשייתי מדי. הלכתי לקבוצה אחרת שמתמקדת בהרצאות על התנהגות עם אוכל (כי שמנים, תכלס, לא יודעים איך להתנהג עם אוכל) וירדתי את ה-20 ומשהו קילו.
ממה שהסקתי מהמפגשים, אחד החשובים הוא בדיוק מה שאמרה לך המדריכה - ארוחת ארבע! ברגע שלמדתי לאכול גם את הארוחה הזו כמו שצריך התאפסתי על עצמי. לגמרי תומכת במה שהיא אמרה.
אני לא סופרת בנקודות, אבל אבל כרגע כן בקלוריות ומשתמשת באפליקציה לאנדרואיד (ובאתר כמובן) של http://www.myfitnesspal.com/ . הם נהדרים, אני מאוד נהנית לספור את הקלוריות בלי לשבור את הראש על יומן מסודר ולסחוב איתי דפים. ה גם שיש להם פורומים ממש מוצלחים.
כל הכבוד לך על הרצון! מקווה בשבילך שתמידי ותראי תוצאות, אין לי ספק שהתחושה תהיה עילאית ומרגשת.
תודה גבירותיי, על התמיכה והטיפים!
גם אני התחלתי השבוע דיאטה... אבל עם תפריט מדיאטנית של קופ"ח. הייתי בשומרי משקל פעמים בעבר ובשתי הפעמים ירדתי 18 ק"ג והגעתי לכבוד. השיטה שלהם עובדת ביג טיים.
רק רוצה לחזק ולעודד אותך. אני כבר 3שנים בשומרי משקל והורדתי קרוב ל-20 ק"ג.
גם אני כמוך, בשומרי משקל וגם אני חיפשתי לאנדרואיד שלי אפליקציה שתסייע לי.
מצאתי אחת - WWDiary. היא מכילה, רישום משקל התחלה ומעקב אחרי ירידה, רישום יומן אכילה וחישוב נקודות וגם מחשבת נקודות של פעילות גופנית. אוקצור, עושה אחלה עבודה.
בדקי אותה, יכול להיות שתאהבי אותה.
מלבד זה - ארוחת ארבע חשובה מאד ועוד פטנט קטן - מרק ירקות. שנים שאני עושה דיאטות וכמו חלקנו הגדול, יורדת במאמצים ענקיים ומתייאשת כי נורא קשה לי. הפעם לא כל כך קשה, גם כי משהו בראש השתנה וגם כי מצאתי פטנט. אני מכינה מדי שבת סיר ענק של מרק ירקות ששווה 0-2 נקודות וטוחנת אותו. במשך השבוע, אנחנו אוכלים צלחת מרק לפני כל ארוחת ערב. בבקרים בהם אני מרגישה שהולך להיות יום קשה, אני לוקחת צנצנת מרק למשרד וברגע שאני מרגישה שעוד רגע אני טורפת פיתה עם שווארמה - אני מחממת לי מרק ואוכלת אותו. נשבעת לך שזה עובד (לפחות בשבילי).
אודליה - אני אבדוק את שני הטיפים שלך, תודה!
אני לא מאלה שבעד קבלה עצמית וכו'. אבל אני גם נגד קידום של תעשיית הדיאטות השיקרית והנצלנית. דיאטות לא עובדות, זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה ב-95% אחוז מהמקרים לפי המחקר שציינתי. בינתיים נמשיך לשלם ולשלם ולהאשים את עצמינו כשאנחנו כושלים.
Darra, אין כמו משביתי שמחות כדי להרוס את העניין. יש אנשים שלוקח להם כמה שנים להפנים אתהעניין שלא מדובר בדיאטה אלא באורח חיים. יש אנשים שצריכים לעזוב פעמיים את הקבוצה לפני שהם מבינים שהם עושים משהו לא נכון. יש אנשים שיעלו חזרה, וכל החיים יזגזגו במשקל כי הם לא מתמודדים עם הבעיה האמיתית שגורמת להם להעלות במשקל.
אבל מה עדיף? להמשיך להאביס את עצמך ולשנוא את עצמך, או לקבל את עצמך? אני לא אומרת שחייבים לרדת במשקל בשביל זה, אפשר פשוט לקבל את עצמך כמו שאתה. אבל בטח שלא לוותר כי 95% מהאנשים חסרי כח רצון והחליטו שטוב להם יותר לשנוא את עצמם.