סלמן קאן מצא דרך מקורית ללמד את בת דודתו למבחנים שלה, מכיוון שהיא נמצאה בניו אורלינס והוא בבוסטון, הוא הכין עבורה סרטים קצרים עם הסברים והעלה אותם ליו-טיוב. עם הזמן יותר ויותר תלמידים גילו את הסרטונים שלו והחלו לצפות בהם. בעקבות זאת הוא הקים את אוניברסיטת קאן, המכילה מעל 2200 סרטונים (והיד עוד נטויה), בנושאים רבים כמו מתמטיקה, ביולוגיה, כלכלה ועוד. כל הסרטונים פשוטים למדי ומסבירים את החומר בצורה ויזואלית ומלאת התלהבות. לאתר יש 10 מיליון משתמשים רשומים מכל העולם ובימים אלה הוא מתורגם לשפות נוספות.
כעת קאן מתכונן למהפכה הבאה: שילוב התכנים שיצר בתוכניות לימודים של בתי ספר, כך שהילדים יוכלו ללמוד את החומר בבית לפני השיעורים (ואם הם לא הבינו משהו הם פשוט יכולים לחזור לאחור ולצפות שוב בוידאו, או להיעזר בקהילת המשתמשים שבאתר שלו), בעוד שבכיתה הם יוכלו לנצל את הזמן עם המורה לתרגול, לעזרה לתלמידים מתקשים או לעריכת ניסויים שממחישים את החומר שלמדו.
האם אנחנו נמצאים על סף מהפיכה אמיתית של האופן שבו הילדים לומדים? תהליך שבו לדברי קאן, גם ילד הודי שצריך לעבוד בבקרים עם הוריו, יוכל להשלים את השיעורים שהפסיד באמצעות הסרטונים. אפילו ביל גייטס אומר עליו: "אני רואה את קאן כחלוץ בתנועה כוללת שמשתמשת בטכנולוגיה כדי לאפשר לאנשים ללמוד דברים, זו תחילתה של מהפיכה".
מהפיכה או לא, אקדמיית קאן ויוזמות נוספות כגון ויקיפדיה, אשר שינו לגמרי את הגישה שלנו למידע בכל מקום בעולם ובכל רגע נתון ובלא צורך ללכת לספרייה ולהשקיע שעות רבות בחיפוש החומר, דורשות מאיתנו לבחון מחדש את תפקידו של המורה בכיתה, שהופך ממקור של ידע למתווך, למישהו שמעודד את הילד ללמוד, ושעוזר לו ללמוד כיצד ללמוד: כיצד להתמיד ולא להתייאש גם כשהוא אינו מצליח, מהם התנאים שבהם הוא לומד בצורה הטובה ביותר, וכיצד לחקור את השאלות שמעניינות אותו.