(0) על התכנית משמעת בכיתה המתבססת על שימוש בתיאוריות ובעקרונות מתחום הפסיכולוגיה לצורך העמקת ההבנה של בעיות בתחום המשמעת בבית-הספר ולצורך מציאת דרכים לפתרונן.
דנה למיכל: "מיכל, אני לא יודעת מה לעשות. הכיתה שלי ממש לא ממושמעת! אני צועקת, מענישה ושום דבר לא עוזר. דן וחן כל הזמן מתנדנדים על הכיסאות שלהם, רונה ומיקה מפטפטות כל השיעור, והיום יוחאי הכה את אריאל מול העיניים שלי..." 1. מה דנה יכולה לעשות? 2. אילו הייתם במקום מיכל, מה הייתם עונים לדנה?
התכנית משמעת בכיתה מיועדת לסטודנטים להוראה. היא מתבססת על שימוש בתיאוריות ובעקרונות מתחום הפסיכולוגיה לצורך העמקת ההבנה של בעיות בתחום המשמעת בבית-הספר ולצורך מציאת דרכים לפתרונן. התכנית נוצרה מתוך תפיסה הוליסטית-אינטגרטיבית, שלפיה כל שיקול-דעת בתהליך ההוראה משלב ניסיון מעשי וידע תיאורטי מתחומים שונים. המושג משמעת בבית הספר מכוון לאותן מערכות דינמיות של עקרונות, של כללים, של חוקים ושל נורמות - מערכות היוצרות אקלים כיתה וחיי בית-ספר תקינים. מערכות אלה מאפשרות למידה משמעותית, והן תוצר של יחסי הגומלין הקיימים בבית-הספר, במסגרת ארגונית, בין המורה לכיתה כקבוצה ולתלמידים כפרטים ולמשפחותיהם. תהליך הוראה, הבנוי על שימוש נבון ומושכל באסטרטגיות הוראה מגוונות והמבוסס על הכרת המורים את עצמם ואת תלמידיו, עשוי למנוע בעיות משמעת.
1. להעשיר את רפרטואר האפשרויות של המורים בפנייתם לתלמידים, תוך הבנת היתרונות והחסרונות של כל דרך פנייה.
ולהשתמש בה, שכן לרוב היא מתסכלת את שני הצדדים, ועדיף לעבור לדרך אחרת, שהיא עשויה להצליח יותר.
צריך להיות מנוסח בצורה ברורה, המגדירה את ההתנהגות המבוקשת מן התלמיד/ה. דוגמאות למסרים כאלה: "שב/י בשקט!", "הפסק/הפסיקי להתנדנד על הכיסא!". בניסוח אין מקום לספק, ואין בו שום תוספות לוואי של תחינה ("באמת, בבקשה, תפסיק להתנדנד") או העלבה ("מה קרה לך, בלעת מטוטלת...") וכיו"ב. ככל שהטון של המסר יהיה מאוזן וברור יותר, כך יבינו התלמידים את הבקשה כפי שהיא, וברוב המקרים אף יבצעו אותה.
2. שכנועהוא מסר מילולי, המביא בפני התלמידים את היתרונות שבביצוע ההתנהגות המוצעת, או מציג אותה בהשוואה לחסרונות בהתנהגות, שהמורים מעוניינים להפסיקה. דוגמה: "אם תקשיב/י, תבין/י היטב את החומר לבחינה". ברוב המקרים, השכנוע מעורר שיקול דעת רציונלי אצל התלמידים. אם הטיעון של המורה נתפס כהגיוני בעיני התלמידים ומצביע על יתרון שיפיקו בעקבות השינוי בהתנהגותם, הם ישנו אותה.
3. תגמולהפנייה מציינת מה יהיה התגמול על שינוי ההתנהגות. היא יכולה לחזק התנהגות טובה של התלמיד/ה במטרה להעלות את שכיחותה: "את/ה מקשיב/ה יפה ובריכוז, ואני גאה בך". יש להימנע משימוש-יתר במילות עידוד ומהכללה, שאינה מוסרת מידע לתלמידים עבור מה בהתנהגותם זכו לתגמול (הכללה, כגון: "אתה ילד טוב היום"). כדאי להימנע גם משימוש בשוחד: "אם תהיה ילד טוב, תקבל סוכרייה", או מסחיטה אמוציונלית: "אני אוהבת אותך, כשאתה מתנהג יפה".
4. עונשהפנייה מתארת עונש, שניתן על התנהגות בלתי רצויה במטרה להכחידה. רצוי לצרף הבהרה על מה ניתן העונש: "אתה ממשיך להכות את עופר למרות אזהרותיי, קום וצא מן הכיתה" (אם עונש מסוג זה אפשרי בבית הספר). רצוי להימנע מאיומים, בעיקר אם הם איומי סרק: "אם תמשיך/י לפטפט, אכתוב מכתב להורים שלך".
5. פקודההיא תביעה ברורה, תקיפה ועקבית מצד המורה, ובדרך כלל ללא כל הסבר. פנייה זאת מושתתת על הכרה בסיסית בסמכות של המורה. סירוב לפקודה עלול להסלים את המצב.
6. פנייה הומוריסטיתפנייה כזאת מצביעה על האבסורד או על הפרדוקסליות שבמצב. למשל, פנייה אל התלמיד שמתנדנד בחוזקה על כיסאו בשיעור פיזיקה: "אתה מדגים יופי את עיקרון המטוטלת, אבל זכור שאתה לא מחובר לציר...". יש להיזהר שהפנייה לא תיתפס כהעלבה וכהשפלה, בעיקר בגיל ההתבגרות. הומור נועד להקל על המצב ולא לעורר תחושה של ציניות. עדיף להפנות את ההומור כלפי הכיתה כולה ופחות ליחידים.
רק לאחר שיבצעו את התהליכים הקוגניטיביים האלה ישקלו התלמידים, לרוב באופן בלתי מודע וללא בקרות אינטלקטואליות, אם לבצע את ההתנהגות של המודל לחיקוי. על המורים להיות ערים לתהליכים אלה, וכך יוכלו, לעתים, ליצור שינוי התנהגותי אצל תלמידים על-ידי תפעולם של תלמידים אחרים ועל-ידי דוגמה אישית. מובן, שככל שהמודל לחיקוי מושך יותר ומעורר יותר הזדהות, כן רב הסיכוי שיחקוהו.
דוגמה: סידור הכיתה בשורות מול המורה, תנועת יד של המורה (אצבע על הפה) המסמלת שקט, דיבור שקט וברור של המורה, סגירת הדלת וכדומה - תנאים אלה יוצרים מערכת של תנאים סביבתיים, המבהירה לתלמידים שבשיעור זה יידרש שיתוף פעולה מלא או דממה.
2. עבודה דינמית על מוטיבציות פנימיותהעבודה הדינמית על מוטיבציות פנימיות היא שינוי עמדות בכוונה לגרום לשינוי התנהגות הבא מבפנים, כלומר - עבודה על הרובד הערכי במישור הרגש ועל ההניעה (מוטיבציה). ניתן לעשות זאת בכמה דרכים: שימוש בביבליותרפיה, ניתוח דילמות מוסריות תוך גרימת הזדהות, השלכת רגשות ופיתוח אחריות לזולת וכדומה.
האפשריות, הצפויות לתלמידים (למשל: חיזוק/ענישה), אם יבצעו את ההתנהגות שביצע המודל לחיקוי.