הנובלות הכלולות באנתולוגיה שונות זו מזו בכל מובן: בנושאיהן, בסגנונן ובתמונת המציאות הנשקפת מהן. עם זאת, בכולן ממלאות משאלות ומחשבות הקשורות בכסף, ברכוש, בהפסדים וברווחים - מקום מרכזי. כך, למשל, רבות מן הדמויות המופיעות בנובלות מתייחסות באופן דומה לרגשות: הן מתרגמות אותם למושגים כלכליים.
רוב משתתפיה של האנתולוגיה – יניב איצקוביץ', אסף שור, נגה אלבלך, ארנה קזין, עידו אנג'ל ואלי ברודרמן ­- נולדו בשנות השישים או השבעים של המאה ה-20, והחלו לפרסם פרוזה בעשור הראשון של האלף החדש. היחידה שאיננה בת-דורם מבחינת גילה היא המשוררת רחל חלפי, שהנובלה שחיברה היא יצירת הפרוזה הראשונה פרי עטה הרואה אור.
כריכתן של שבע הנובלות יחדמחדדת את הרושם כי "רוח הזמן" - זו שמטיחה בפנינו את הזיקה המאיימת בין דלות רגשית לעושר כלכלי ובין השטחה להצלחה - נוכחת בכתיבתם של כל משתתפי האנתולוגיה. אולם אין זו נוכחות כנועה לרוח הרווחת, זו המשלימה עם הפיכתה של היצירה למוצר. הכתיבה, על ריבוי פניה, על האירוניה הטמונה בה, ועל משחקי הלשון שהיא מאפשרת, מתגלה כאן כאמצעי – אולי היחיד הקיים – למרוד ב"רוח הזמן".
כי מאחורי הכסף יש סיפור, כמו שקובע המסַפר בנובלה של יניב איצקוביץ', הפותחת את האנתולוגיה: "כלהענייןהוא שנכסים נקניםבכסף ומאחוריהכסףישסיפור.לאתמידהסיפורמרתק,לאתמידנוצץ,אבלדווקאהשגרתיותשבוראויהליראתכבוד,והיומיומיותשלוהיאהגיבורההאמיתית".
יניב איצקוביץ', נולד ב-1975, גדל בראשון לציון וחי בתל אביב. את עבודת הדוקטורט שלו, על לודוויג ויטגנשטיין, עשה במסגרת החוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. רומן ראשון פרי עטו, "דופק" (הקיבוץ המאוחד, 2007), זכה בפרס לספר ביכורים מטעם עיתון "הארץ". הרומן השני שלו, "אדם וסופי" (הקיבוץ המאוחד), ראה אור בשנת 2009.
רחל חלפי, נולדה בתל אביב ומתגוררת בה עד היום. ספר שיריה הראשון, "תת ימיים ואחרים", ראה אור ב-1975. מאז ראו אור עוד תשעה ספרי שירה של חלפי, בהם "נוסעת סמויה" (הקיבוץ המאוחד, 1999), "מקלעת השמש" (הקיבוץ המאוחד, 2002), ו"מכשפות" (קשב לשירה, 2009). על שירתה זכתה בפרס ביאליק לשירה. הנובלה "בית קטן בערבה" היא פרסום ראשון של פרוזה פרי עטה.
אסף שור , נולד בירושלים ב-1976. הוא עורך לשוני ומתרגם, ובעברו - מאלף כלבים. ספריו - "עמרם" (2007), "מוטי" (2008) ו"סיגל" (2009) - ראו אור בהוצאת בבל.
נגה אלבלך, נולדה בפתח תקוה ב-1971. כבוגרת תואר שני בכלכלה היא עבדה כאנליסטית במוסדות בנקאיים. בשנת 2005 עזבה את התחום והשלימה לימודי תואר שני בספרות. היא תירגמה, בשיתוף מנחם פרי, את "המפגש" מאת אן אנרייט (הקיבוץ המאוחד, 2009). כמו כן היא פירסמה את ספר הילדים "אלי פורש כנפיים", בליווי איוריה של רות גוילי (הקיבוץ המאוחד, 2010).
ארנה קזין, היא עיתונאית וסופרת, ילידת 1967. עד כה ראו אור ספריה "במרחק הליכה" (בבל, 2004), "פיקניק" (הקיבוץ המאוחד, 2006) ו"על הנוחות" (בבל, 2008).
עידו אנג'ל , נולד ב-1974 וגדל על קו התפר שבין רמת גן, גבעתיים ותל אביב. הוא גרוש, אב לשתי בנות, וחי כיום ביפו עם בת זוגו, אליה. הוא פירסם סיפורים קצרים, וכתב וביים לטלוויזיה ולקולנוע. רומן הביכורים שלו, "הסיפור של מיכאל", ראה אור ב-2010 בהוצאת אחוזת בית.
אלי ברודרמן , נולד ב-1963 בירושלים ומתגורר כיום בחיפה. הוא בעל תואר שלישי מהמחלקה לפרשנות ותרבות באוניברסיטת בר אילן; מרצה על אמנות, תרבות חזותית, תקשורת וחינוך במכללות ברחבי הארץ; ומפקח מטעם משרד החינוך על הוראת האמנות במחוז הצפון. הנובלה "כתמים חומים-כחולים" היא פרסום ראשון פרי עטו.
התרשמותי: כשהבטתי בספר בפעם הראשונה, חששתי, היות והכרתי רק את כתיבתם של רחל חלפי ועידו אנג'ל (הסיפור של מיכאל), אבל מרגע שהתחלתי לקרוא, ודווקא התחלתי בכותבים האחרים, למשל בארנה קזין, נהניתי מכתיבה טובה,כתיבה ברוח הזמן כפי שמעידים המבקרים, ובצדק. צעירה, ולא בגלל גילם הצעיר של הכותבים, אלא צעירה בזמן, ורחל חלפי, לא נפלה מאף אחד מהכותבים. אמנם אני מכירה את שיריה של רחל טוב יותר, אבל גם הפרוזה לא נופלת באיכותה. אהבתי מאד את הסיפורים הקצרים שהתאימו לי לתקופת הזמן הפרטית שלי. ובכלל אהבתי את ההסתופפות הזאת של כותבים טובים שחברו יחדיו.
""רוח הזמן" - זו שמטיחה בפנינו את הזיקה המאיימת בין דלות רגשית לעושר כלכלי ובין השטחה להצלחה - נוכחת בכתיבתם של כל משתתפי האנתולוגיה. אולם אין זו נוכחות כנועה לרוח הרווחת, זו המשלימה עם הפיכתה של היצירה למוצר. הכתיבה, על ריבוי פניה, על האירוניה הטמונה בה, ועל משחקי הלשון שהיא מאפשרת, מתגלה כאן כאמצעי – אולי היחיד הקיים – למרוד ב"רוח הזמן""