ספורטאים צעירים מפיקים תועלות חיוביות רבות מעיסוקם בספורט אולם בד בבד הם גם חשופים לפציעות ספורט רבות שמגבירות את השימוש הבלתי מושכל לעתים בתרופות. תופעה זו מתבטאת ביתר שאת בקרב אוכלוסיית הבנים ופחות אצל הספורטאיות הצעירות, כך עולה מממצאי מחקר שפורסמו לאחרונה ב- Journal of Adolescent Health.
קרוב ל-7.5 מיליון מתבגרים מתאמנים ומתחרים במסגרת נבחרות הספורט של בתי הספר התיכוניים בארה"ב ועל פי הדיווחים מתרחשות מדי שנה 2 מיליון פציעות ספורט בקרב אוכלוסייה זו.
"אנו יכולים לצפות לכך שספורטאים מתבגרים שמתאמנים ומתחרים במסגרת ספורט לימודית-תיכונית יהיו בסיכון גבוה יותר לפציעות ספורט וכפועל יוצא מכך הם יהיו חשופים יותר לשימוש בתרופות מרשם לטיפול בכאבים", הסביר ד"ר Philip Veliz, חוקר במכון לחקר נשים ומגדר באוניברסיטת מישיגן שבארה"ב.
המחקר שעקב אחר 1,540 ספורטאים בני עשרה, הראה שהבנים חשופים לשימוש ולשימוש לרעה בתרופות משככות כאב לפחות פעם אחת בשנה בהשוואה לבני גילם שאינם עוסקים בספורט. אולם מה שהפתיע את החוקרים הוא שבקרב הספורטאיות לא נרשמה אותה התופעה, כלומר הבנות לא היו חשופות לשימוש ולשימוש לרעה בתרופות לשיכוך כאבים בדומה לעמיתיהן הבנים.
יתכן שהשימוש המוגבר בתרופות לשיכוך כאבים בקרב הספורטאים הצעירים נובע מן העובדה שהבנים עוסקים בענפי ספורט בהם הסיכון לפציעה חמורה הוא גבוה, לדוגמה: היאבקות ופוטבול (כדורגל אמריקאי) – שני ענפים בעלי פופולריות גבוהה בספורט התיכונים בארה"ב. אולם, טוענים החוקרים, יש לעשות משהו בנוגע לשימוש המוגזם והלא נכון באותן התרופות משום שהספורט אמור למלא תפקידים נוספים בחייהם של הספורטאים המתבגרים ולא רק לקדש את ערך הניצחון ולהציבו מעל לכול.
"הבנים המתבגרים תלויים בספורט וזקוקים לו למיצוב המעמד החברתי שלהם ולתחזוקה של מערכות היחסים שלהם עם בני גילם ועם המשפחה", הסביר החוקר. "במילים אחרות הספורט הוא מקום עוצמתי בו המתבגר יכול לקבל את ההכרה בו כגבר, והמתבגרים הצעירים יקריבו את גופם באמצעות האימונים בכדי להוכיח את גבריותם. כתוצאה מכך, שימוש ושימוש לרעה בתרופות משככות כאב בקרב גברים הם בעצם תוצר לוואי של תרבות "הלשחק גם כשכואב". מי לא מכיר את האמרה "No pain no gain"?
לדברי החוקר, עדיין יש מקום למתן תרופות מרשם לשיכוך כאבים, אולם רק כאשר מדובר בשימוש נקודתי קצר מועד. הרופאים שרושמים את המרשמים לתרופות אלה, צריכים להיות עם יד על הדופק ולתרום בכך להפחתת השימוש שלא לצורך בתרופות מסוג זה. לדברי החוקר ניתן להפחית את השימוש ואת השימוש לרעה בתרופות באמצעות פעולות הסברה שתערבנה הן את הספורטאים הצעירים והן את הוריהם.
"חשוב מאוד לדון על משמעות השימוש בתרופות משככות כאב עם הספורטאים ועם הוריהם ולתת מרשם רק כאשר הדבר הכרחי באמת. על הרופאים להגביל את המינון ואת משך הזמן בו הספורטאי צורך את התרופה" הדגיש ד"ר Daniel Green, רופא אורתופד המתמחה בניתוחי ילדים ומתבגרים בבית חולים לניתוחים מיוחדים בניו-יורק. לדבריו, חקיקה בנושא תסייע רבות.
"החקיקה בניו יורק מחייבת כיום את כל רופאי הילדים במדינה לסקור את מאגרי המידע של בתי המרקחת ולבדוק את היסטוריית השימוש של המטופל בחומרים נרקוטיים בטרם מתן מרשם נוסף", הסביר ד"ר Green. "על הרופאים לתת חומרים נרקוטיים במינון מוגבל ולפרק זמן מוגבל ולהעדיף שימוש בחומרים ללא אופיואידים עד כמה שניתן", הוסיף הרופא.
מעורבות הורים יכולה להקטין את הסיכוי של שימוש לרעה בתרופות מסוג זה. "למרבית בני הנוער קיימת גישה בלתי מפוקחת לתרופות משככות כאב ומכאן גם הסבירות לשימוש לרעה בהן", סיכם ד"ר Veliz.
ד"ר דליה נבות מינצר, רופאת האקדמיה למצוינות בספורט, מכון וינגייט: "הטיפול בתרופות נוגדות כאב נשמר לרוב למצבים חריפים וזמניים"
עיסוק בספורט תחרותי ומקצועני אכן כרוך בפציעות ספורט. מניסיוננו באקדמיה למצוינות בספורט במכון וינגייט כ-15% מהספורטאים, בנים ובנות, סבלו מפציעות שהוגדרו "חמורות" (דרשו שיקום של שבועיים ועד חצי שנה) במהלך 2012/2013, תשע"ג. הגישה המקצועית לטיפול בספורטאי פצוע היא רב מערכתית וכוללת ליווי רפואי, טיפול פיזיותרפי, התאמת תכנית אימונים לשלב השיקום, ליווי פסיכולוגי וליווי תזונתי. הטיפול בתרופות נוגדות כאב נשמר לרוב למצבים חריפים וזמניים, למשל בשבוע שלאחר ניתוח.
המערכת בה מתפקד ספורטאי תחרותי מורכבת, מעבר לשאיפותיו האישיות, מצפים ממנו לעמוד בלוחות זמנים ובמועדי תחרויות ומשחקים קשיחים, הוא אמור לעמוד בציפיות של המאמן ושל הקבוצה ולעתים להיות מסוגל לייצר ביצועי שיא גם בתקופות שהוא פצוע בהן. שיקול הדעת של הספורטאי ושל הרופא המטפל בו לגבי טיפול תרופתי מושפע גם מהדרישות השונות ומהמסגרת עמה אמור הספורטאי להתמודד. בשל כך, במקרים מסוימים, ספורטאים נוטלים תרופות משככות כאבים או נוגדות דלקת כדי להאיץ תהליכי ריפוי או לאפשר השתתפות באירועי שיא.
ככל הידוע לי, בישראל לא בוצע מחקר לגבי שימוש במשככי כאבים נרקוטיים או שאינם נרקוטיים בקרב ספורטאים, הרושם הוא שאין שימוש יתר בתרופות מקבוצת משככי הכאבים הנרקוטיים. בקופות החולים קיימת מערכת פיקוח על רישום תרופות נרקוטיות ואלו מסופקות לכל צרכן ובכלל זה בני נוער רק עם מרשם רופא מיוחד.
Philip Veliz, Quyen M. Epstein-Ngo, Elizabeth Meier, Paula Lynn Ross-Durow, Sean Esteban McCabe, Carol J. Boyd. Painfully Obvious: A Longitudinal Examination of Medical Use and Misuse of Opioid Medication Among Adolescent Sports Participants. Journal of Adolescent Health, 2013.
ד"ר דליה נבות-מינצר – רופאת משפחה וספורט, רופאת האקדמיה למצוינות בספורט, המרכז לרפואת ספורט ולמחקר ע"ש ריבשטיין, מכון וינגייט.