"אנחנו יכולים להפוך לרווחיים ברגע שנחליט, אבל אין טעם להיות רווחיים עכשיו". המשפט הזה, שהופך שגור יותר ויותר בפיהם של יזמי טכנולוגיה, מוציא מדעתם את הכלכלנים, בעיקר את הניאו־קלאסיים שבהם. אחרי הכל, התורה הכלכלית גורסת שמטרתה של כל פירמה היא להשיא רווחים. אבל לאחר עשור של כסף זול, צפוי שיהיו מי שיערערו על היסודות האלה.
השבוע החולף הדגים היטב מדוע יזמים ומנכ"לים רבים חושבים שאין סיבה של ממש להתאמץ לעבור לרווח. ביום רביעי, לראשונה זה עשור, הפדרל ריזרב הפחית את הריבית בארה"ב, שהיתה נמוכה היסטורית ממילא - וגרם למשקיעים לחפש ביתר שאת אפיקים אלטרנטיביים. קרנות הון סיכון מככבות כבר שנים ברשימת ההשקעות האלטרנטיביות המובילות ואין סיבה שזרם הכסף ייבלם. השבוע האחרון היה גם אחד החזקים בכל הקשור לגיוסים גדולים של חברות טכנולוגיה ישראליות. מאנדיי גייסה 150 מיליון דולר לפי שווי של 1.9 מיליארד דולר ולייטריקס גייסה 135 מיליון דולר והפכה גם היא לחד־קרן - חברה ששווייה מעל מיליארד דולר. גם קומפאס האמריקאית של אורי אלון גייסה 370 מיליון דולר, מה שהצמיד לה תג שווי מדהים של 6.4 מיליארד דולר.
כשסכומים כאלה זורמים לחברות צעירות למדי, ברור שאף אחד לא נדרש כיום לקיים את עצמו ממקורותיו הוא, כמו שקורה בענפים אחרים וחמים פחות, וכמו שהיה בעבר גם בהייטק, בתקופות אחרות. היזמים לא לבד. קרנות הון סיכון מציפות את החברות בכסף בתמורה לבקשה אחת בלבד: תצמחו ותשתלטו על נתחי שוק. רווח זה ללוזרים.
הציפיות משתנות מעט כשהסטארט־אפ מגיע לבורסה, אבל גם שם מתייחסים עדיין בהבנה להפסדים. באובר הם אולי היו מוגזמים וללא מסלול ברור לעצירת הדימום, אבל בחברות אחרות, אפילו וויקס הישראלית, העניין מתקבל בהבנה. כל עוד החברה ממשיכה לצמוח במהירות בעלי המניות מרוצים. לכל המיושנים שעדיין מעלים את העניין הקטן הזה של רווח, עונה מקהלת הסטארט־אפיסטים שזו לא בעיה: "ברגע שנרצה רק נקצץ קצת באנשי הפיתוח ובהוצאות השיווק ונהפוך לרווחיים".
ככל שהריבית תרד עוד, הצפת הסטארט־אפים בכסף רק תתעצם וחדי־קרן חדשים יצוצו בקצב מהיר יותר מהנוכחי, שכבר כעת מאיים להפוך אותם לסתם עדר של סוסים. במצב הזה, ההגדרה הנכונה לחד־קרן, שהוא בהגדרה יצור מיתולוגי ונדיר, היא פשוט מאוד חברת טכנולוגיה רווחית, תופעה ששייכת בימים אלה למחוזות הפנטזיה.