בהשראת הספר האסייתי של רות סירקיס הוחלט לאכול אגרול. אבל האם כדאי לטגן או לטבול במסעדה איכותית?
בהמשך לחודש הטיגון, שיפסק בקרוב עקב קירבה גדולה מדי לחג הטיגון האמיתי שיחול בתחילת דצמבר, מאוד רציתי לנסות את מזלי באגרול. נראה שהכנת אגרול בבית היא לא דבר מסובך, לפי הכוהנת רות סירקיס: רק קוצצים ירקות, מטגנים קצת, מגלגלים ומעבירים לשמן לוהט. נראה שהיום היא עושה אגרולים כמו שלפני 35 שנה היתה מגלגלת פסטלים וכדורי גבינה.
מצד שני, קניית אגרול במקומות המיועדים לכך, זה לא עניין מסובך ולא קשה למצוא אגרולים טובים במסעדות כגון אלה המגדירות את עצמן כמסעדות סיניות.
אבל הפחד והחשש בהכנת אגרול נובעים בדיוק מהפרוצדורות הפשוטות: לחתוך הרבה ירקות, להזהר שלא יתרככו מדי, לגלגל כמו שצריך, ולבסוף לחשוש שכל הבית יריח כמו צ'יפסר במזללה מהירה. בכל זאת ניסיתי לפעול בנושא, והפעם ניסיתי גם את האופציה המוכנה והקפואה מהסופר.
כסף - עלי סיגר: 12 שקלים, ירקות: 10 שקלים, שמן: 8 שקלים, חלבון: 1 שקל, תבלינים: 1 שקל. סך הכל: 32 שקלים.
זיעה - הקיצוץ מעט מעצבן. המילוי והגלגול עוד יותר. ואז יבוא רגע הטיגון הקצר שמשאיר ריחות קשים מאוד בבית.
תוצאה - עשרה אגרולים חמימים ושמנמנים שלא יביישו מסעדות אסייתיות.
1. בווק חם מאוד מחממים 2 כפות שמן. אליו מוסיפים את הג'ינג'ר והשום ומטגנים כדקה תוך כדי ערבוב.
2. אל הווק מוסיפים לפי הסדר: בצל, גזר, כרוב ופטריות. מטגנים-מערבבים כדקה. מוסיפים סויה וסוכר, מערבבים ומוציאים למסננת. מצננים לחלוטין.
3. פורסים עלה סיגר, ומניחים תלולית ירקות במרחק כמה ס"מ מהקצה הקרוב אליכם. סוגרים את שני הצדדים על תלולית הירקות, ועל שני הקצוות מתחילים לגלגל את עלה הסיגר כמו במילוי עלה גפן.
4. סוגרים את שני הקצוות במעט חלבון, מניחים במגש כשצד התפר למטה.
5. מחממים שמן קנולה לטמפרטורה של 180 מעלות. אם אין מד טמפרטורה, כדאי לבדוק כף עץ בתוך השמן: אם מכניסים אותה לשמן ומסביבה בועות - השמן רותח.
6. מטגנים את האגרול תוך ששמים לב לגלגל אותו בשמן כל הזמן כי הוא נוטה לצוף ולהטגן מצד אחד בלבד.
כסף - 20 שקלים ל-13 יחידות מהסופר, ובמסעדה המחיר מתחיל ב-15 שקלים ל-2 יחידות ומאמיר גם ל-20 שקלים ליחידה במקומות המושקעים יותר.
זיעה - אם קונים קפוא ומטגנים, ההכנה היא מהירה אבל לא חוסכת את טירוף הטיגון. אם יוצאים למסעדה, העמידה בתור (במזללה אסייתית) או ההמתנה למנה שתצא במסעדה זהו הזמן היחיד שבו תזיעו.
תוצאה - אגרול מהסופר יוצא טעים במיוחד וגם משתלם, אבל לא חוסך את טרחת הטיגון, ואילו זה מהמסעדה הוא טעים, עם המון רוטב, ובדרך כלל מלא ירקות.
מה ששבר אותי היה הטיגון בשמן עמוק בבית. הכנת האגרול היתה יחסית זריזה אבל דרשה התעסקות מיותרת, ובעצם כל ההכנה לקחה לא יותר משעה (כולל ההמתנה לצינון התערובת).
אבל ברגע שנכנס האגרול לשמן החם - קצה כל סבלנותי, והעמידה מעל סיר מטוגן גרמה לי להבנה, שגם אם אוכלים אוכל מטוגן, עדיף שלא לדעת בכמה שמן הוא נעשה. זה גורם לאשמה להיות פחות גדולה.
פסק דין: לא צריך לברור - רוב האגרולים שתאכלו בחוץ יהיו מוצלחים. רק צאו ותטבלו.