אכן, זו מחשבה שרודפת גם אותי. שלא הצדק של הנפגעות היה הדלק כאן אלא ההיבריס הציני של הנאשם – כלומר, כמעט יד המקרה.
האם תצא מכאן תורה שבתיקי עבירות אלה לא יהיו, לעולם – עסקות טיעון. אותן נכון יותר לכנות עסקות-תיעוב.
עכשיו ודאי יבוא צונאמי של התקפות מכל כיוון אפשרי של עולם המאויימים. עוד לא שמענו את פניני הרבנים וה"רבניות".
אגב, איך זה שלנשות השופטים לא קוראים "שופטות", לנשות השפים לא קוראים "שפיות"? האם רק כדי לפתות נשים להינשא לרבנים למען התואר והטוהר?
תומכת בך בנושא זה, יש לחקור את הנושא של מזוז וכל ההתנהלות שלו בנוגע לעבירות מין של בכירים. ההסבר די פשוט, בדרך כלל אפילו לא חוקרים עבירות מין של בכירים בדרג של קצב, מזוז הוא בחור די ישר יחסית לקודמיו, או אולי "יורם" בנושא הזה, ולכן עשה חצי עבודה, והבין שהוא פוגע בקודש הקודשים של גברי ובכירי ישראל. אז עסקת הטיעון זה היה "חצי זין בפנים", ובאמת לא הצליח למזוז החצי סגירה.
השאלה מה יסיקו בחקירה ? האם יסיקו שיש לחזור לנוהל הקודם של המתפרה וההשתקה ? (עבד לא רע) או…אם ייכנסו לעובי הקורה, יתכן שיגיעו לפרשיות מביכות באמת.
אי אפשר להמעיט בחשיבות הרשימה הזו. זה היה הדבר הראשון שעלה בדעתי ברגע השמעת פסק הדין. את הרשימה הזו יש לשלוח לכל המומחים בעיני עצמם שישבו הבוקר באולפני הרדיו והטלוויזיה.
אמר דרוקר כי קצב עשה את טעות חייו כשלא קיבל את עסקת הטיעון. גם ג'ורג' קרא התייחס לכך בדבריו, וקבע כי קצב הימר כשדחה את עיסקת הטיעון. עוד לא מצאתי את הציטוט המדוייק, אך ברור כי במקום לבוא בדין ודברים עם מני מזוז, ועם שאר התומכים בעסקה המפקפקת, דרוקר ושאר פרשנים, קרא ושאר שופטים ופרקליטים, לא הפנימו את הדברים החשובים מעין כמותם שצויינו ברשימה זו.
"לדברי קרא, בהחלטתו שלא לקבל את עסקת הטיעון, טרף משה קצב את הקלפים. לדברי קרא, הנאשם הצטרף למערך ההאשמות והההשמצות. הוא קבע כי טענות האליבי של קצב הופרכו ואמר כי מי שדיבר בשני קולות, אינה הפרקליטות אלא הנאשם קצב עצמו. עוד אמר השופט קרא, כי בהתנהלותו של היועץ המשפטי לממשלה לשעבר, מני מזוז, לא נפל פגם".
אני קורא ליוסי דר לא להרפות מעניין זה. רשימה זו ראוייה לשמש כותרת ראשית של כל העיתונים, רשימה זו ראוייה להשלח לכל פרקליט שמתעצל לעשות את עבודתו ומועל בתפקידו הציבורי והמוסרי. רשימה זו נשלחת ממש ברגע זה לרביב דרוקר.
יוסי, אני חולק עליך. במיוחד על המשפט "האם התנהלותו השערורייתית והחובבנית של מני מזוז תיבחן במסרקות ברזל כפי שמתחייב הדבר?"
ראשית, מזוז פעל במסגרת סמכותו. צריך לזכור זאת כאשר מבקשים לתלות אותו בחוצות העיר.
הוא אולי שגה, אבל לא חרג מסמכות ולא עשה כל עבירה.
שנית, קל לבחון את הדברים ולהביע דעה לאחר מעשה. אחרי שבית המשפט אמר את דברו. אבל צריך לזכור שצוות הפרקליטות בחן את הנתונים לפני המשפט והיו פרקליטים שחשבו ששגיאה להגיש כתב אישום, כי חומר הראיות אינו מספיק. האם פרקליטים אלה הינם חדלי אישים או חס וחלילה מושחתים? אינני חושב כך.
אני לא יודע מה היו שיקוליו של מזוז כאשר הסכים לעיסקת טיעון ואני יכול להציג את דעתי בלבד: אולי לטובת המדינה עדיף לא לכבס את הכביסה המלוכלכת ולהעמיד נשיא לדין ולהציג את כל פרטי הפרטים.
נכון, המגיבים לפני מתרגשים ומייצגים את הנפגעות. כן, לנפגעות יש זכויות וגם טוהר המידות במדינה וגם הענישה של עבריין הם ערכים חשובים. מאידך, לפעמים סוגרים פרשיות לא בגלל שחיתות, אלא מתוך מחשבה שהנזק של המשפט הפומבי גדול יותר מן הנזק של אי העמדה לדין.
לא אכתוב על כך פוסט שלם, אלא רציתי להעלות את הנקודה הזאת למחשבה.
אי חריגה מסמכות או אי ביצוע עבירה – אינם חזות הכל.
הפער שבין האישומים בעיסקת הטיעון לבין האישומים שלא במסגרת העיסקה (הן אלה שקדמו לעיסקה והן אלה שלאחר העיסקה) – הפער הזה הוא בלתי נסבל והוא זה שמחייב בדיקה מעמיקה.
כלל ידוע הוא שהאישומים במסגרת עיסקת טיעון חייבים לכלול את ליבת האישומים כנגד נאשם, וכאן היתה סטייה פראית מהכלל הזה.
הו יאיר דקל, מזמן לא שמעתי את הביטוי 'טובת המדינה'.
ועוד יותר מזמן לא שמעתי את הביטוי, טובת – 52%, נידחותיה .
קורינה, אפשר כמובן למצוא קונוטציה שלילית לכל ביטוי.
טובת המדינה היא פשוט טובת המדינה. גם אם לך זה נראה שלילי.
1. המדינה קיימת למען טובת אזרחיותיה ואזרחיה ואלה לא משרתיה ומשרתותיה.
2. הביטוי הזה שימש ומשמש דיקטטורות ורודנים להשתקת כל קול.
3. ואין הוא שונה מן הנלחש בקהילה החרדית, למשל: טובת הקהילה, הדת, האמונה – לשתוק ו"לא לכבס את הכביסה המלוכלכת בחוץ."
4. הביטוי הזה פטרנלי כאומר, יש מי שמסוגלים לעמוד בבשורות רעות ויש מי שחלילה יתמוטט – או גרוע מזה, יתמרד ויהפוך עולמות.
5. הביטוי הזה הוא בן דוד של "כבוד המדינה", "כבוד העם" וכאלה מניפולציות דמגוגיות בהן סותמים את הפה כאשר יוצאים לעוד מלחמת-ברירה, הו הרשימה ארוכה.
לקרוא ולא להאמין. "נכון, המגיבים לפני מתרגשים ומייצגים את הנפגעות". הוי. הם מ-ת-ר-ג-שים. הם… הם… לא רציונלים. חבר'ה, באמת, לא צריך לקחת אותם ברצינות. הם בסה"כ מייצגים את הנפגעות. הנפגעות. לא המדינה.
מר דקל: טובת המדינה היא טובת אזרחי המדינה. וכאשר טובתם או טובתן של מי מאזרחי המדינה נפגעת ע"י אזרח אחר שפוגע בהם או בהן בעוברו על החוק – טובת אזרחי המדינה מחייבת להענישו. וכאשר אותו אזרח הוא גם נושא תפקיד ממלכתי, טובת המשינה היא לבער את הנגע ולטהר את האורוות. זוהי טובת המדינה. זו, ולא הדחקה וטאטוא מתחת לשטיח של פגיעה באזרחיות, על לא עוול בכפן, על ידי סוטה, רק למען "שמירה על שמה הטוב של המדינה" כפי שאתה, באיוולתך, רומז.
(הערת יוסי דר ליפתח: מחקתי את השורה התחתונה בתגובתך. אם אינך מסכים לכך, אאלץ שלא לאשר את התגובה).
אני חושב שהנפגעות ממעשי קצב ראויות לפיצוי הולם ומעשי – פיצוי כספי ממשי ולא פיצוי וירטואלי בכך שהפוגע הועמד לדין. ראוי שהאיש, שפגע בהן, ישלם בעונש על מעשיו אך גם ישלם בעין לנפגעות.
עם זאת ראוי להפריד בין הנפגעות, שזכאיות לכל עזרה, ובין טובת המדינה. קל לערבב בין שני הנתונים הללו, במיוחד כשהנושא כל כך רגשי ונוטים להוציא את המחשבה ושיקול הדעת מן העניין.
טובת המדינה היא לא טובתן רק של המתלוננות, אלא טובת האזרחים של המדינה. בשיקול של טובת המדינה (שמגיבים אחדים ממש נחרדים לשמוע מלים אלה) צריך לחשוב אם מעמדה של המדינה בעולם הינו נושא בעל חשיבות. אם עיסקת טיעון עם נאשם יכולה להביא יתרון כלשהו למדינה – ראוי לשקול זאת. לבטל את השיקול הזה מראש, הינה שגיאה רגשית.
אינני גורס שצריך היה לעשות עיסקת טיעון. אני אומר וחוזר ואומר שטוב אם היועץ המשפטי שוקל גם שיקולים כאלה. היועץ המשפטי לא אמר, ואני העליתי את הטיעון כמחשבה שלי. מיד זכיתי לקיתונות של בוז מאנשים, שמעדיפים תגובה רגשית מתלהמת על מחשבה עניינית.
ועוד מלה ליפתח – אני כותב את דברי בשמי המלא. אתה נעלם מאחורי שם פרטי או כינוי. למה? פוחד?
אם אתה רוצה התייחסות רצינית לדבריך, אל תטיח האשמות הבל. אווילית היא תגובתך.
ועוד אני זוכרת את אדון מזוז יושב ב"פגוש את העיתונות" ומכריז בקול צלול שמשה קצב הוא עבריין מין, וזמן קצר לאחר מכן (כמעט) מגיע להסכם טיעון אתו.
הנה, האם אתה שומע את נאום פרקליט המדינה? פשוט לא יאומן!!! עלינו להודות למזוז ולשנדר, ועלינו להודות לפרקליטות שהלכה עד הסוף עם המשפט!!! אתה הבנת את זה? העובדה שלולא קצב חזר בו מעיסקת הטיעון לא היינו היום בהרשעה מלאה – זה נעלם.
אני חולה על משה לדור אבל הוא ממש משפיל את עצמו בדרך שבא הוא מגן במסיבת העיתונאים על ההתנהלות בדרך להגעה להסדר הטיעון.
דווקא פרקליטיו של קצב הם אלו שצריכים להיחקר עקב הפרשה. להגיע להסקת טיעון ולסגת ממנה אחרי ערעור אמינות העדים היא מעשה ספק כשר, אבל ללא ספק מסריח.
זה בכלל לא מקרי שקצב לא חתם על עסקת הטיעון.
למעשה הסיבה שקצב לא קיבל את עסקת הטיעון היא אותה הסיבה שהובילה אותו למעשים שבגינם הוא מואשם ולהפך. וזאת גם הסיבה שבגינה בית המשפט האשים אותו. ולכן בכל מקרה לדעתי הוא היה מגיע לאישום של היום. מכיוון שאם הוא הלך רחוק כל כך במעשיו כנגד הבחורות, הוא גם הלך רחוק כל כך בעקשנותו במשפט (לא קיבל את עסקת הטיעון). אני סבורה שהאחד קשור בשני וזה לא מקרי שהוא דחה את עסקת הטיעון. יש פסיכולוגיה של נאשם ושל נאשם שהוא נבחר ציבור כמו קצב. ולדעתי אפשר היה לצפות מראש שקצב לא יקבל את עסקת הטיעון, גם אם היא נדיבה מאוד. והסימנים הראו שהוא ידחה אותה. זה היה ברור. מי שראה את הצעקות שלו על גדי סוקניק ואת ההופעה שלו אז בניגוד לעצות של עו"ד שלו, זה היה צפוי שגם הפעם הוא לא ישמע בקולם של עורכי דינו.
זה מזכיר לי שב-2005 היה כנס אינשטיין במכון ון ליר ובאו מדענים מארה"ב ומאירופה. ומי פתח את הכנס? מיודענו משה קצב, אז נשיא המדינה. ובתחילת הכנס הוא נכנס עם איזה שני שומרים והיינו כולנו צריכים לקום כאשר הוא נכנס. יענו נשיא המדינה. ואז הוא ניגש לדוכן והתחיל לנאום. הוא היה צריך לנאום נאום פתיחה קצר על אינשטיין. הוא מבין באינשטיין? מה פתאום! קשקש כמה שטויות, אמר ברוכים הבאים ועוד כמה קשקושים וירד. ואני חשבתי לעצמי: מה זה נשיא המדינה שלי? נראה כמו השכן ממול, סתם אחד, כלומניק. מה הוא עשה למדינה? ובעצם מי גרם לו להבחר? ש"ס! בגלל ש"ס הוא נבחר ולא שמעון פרס, שהיה לו מגיע להיות נשיא המדינה כבר אז במקום משה קצב. אבל היום למדו את הלקח ואני מקווה שלא יבחרו כלומניקים.