יוזמה מבורכת יצאה מארגון "מרכז מידע יהדות", הארגון מפעיל "מבצע אלף למטה", על שם הפסוק "אלף למטה, אלף למטה", אשר דרשו חז"ל את כפילות המילים, שבא להורות, שעל כל אלף לוחמים בשדה הקרב, ייחדו בני ישראל אלף אנשים שילמדו ויתפללו לשלום הלוחמים. הארגון מקבל ממשפחות הלוחמים שמות של חיילים הנמצאים בתוך עזה. ומנגד, יוצרים קשר עם הארגון, אברכי כוללים ובחורי ישיבות המעוניינים לאמץ חייל מבחינה רוחנית. וכל אברך/בחור מקבל שם של חייל, כדי שילמד ויתפלל עבורו. (ע"פ הוראת הרה"ג אריה ליב שטיינמן שליט"א, על כל בחור לומר כך: "אני לומד ומתפלל להצלחת כל החיילים ובפרט על חייל פלוני"). הרבנית גרוסמן, מרכזת המבצע, מדווחת בהתרגשות, כי ישנם עשרות אלפי פניות מהארץ ומחו"ל, לקבלת שמות לברכה. עד שהמערכת קרסה מספר פעמים מריבוי הפניות. צלצלו: 02-5811911.
הציבור החרדי התגייס לעזור לחיילים ברוחניות ובגשמיות, כדי להביע את הערכתם ותודתם העמוקה לחיילים המסכנים עצמם ברצועת עזה. נזכיר אחדים מהם: בן ציון סוקי, יזם הנדל"ן החרדי מניו יורק, תרם בהוראת רבו, רבי ישעיהו פינטו שליט"א, 5,000 ציציות, עבור חיילי צה"ל הלוחמים בעזה. הטליתות בצבע מדי צה"ל עם חוטי הציציות נקנו, ובחדר האוכל של ישיבת מיר בירושלים, התקבצו מאות בחורים ואברכים בהפסקות הצהריים, וקשרו את חוטי הציציות כדת וכדין. כמו כן, שלוש בחורות חרדיות מב"ב גייסו בעזרת הוואטסאפ תרומות מהארץ ומחו"ל עבור קניית 4,000 ציציות לחיילים. "כשהגענו לשם החיילים ממש התרגשו", מספרת לאה, אחת מיוזמות הרעיון. "רובם אמרו לנו שזו הפעם הראשונה שלהם שהם לובשים ציצית, וזה פשוט מחמם את הלב. הם אמרו לנו שהם מבינים שציצית זה השכפ"צ הכי טוב שיכול להגן עליהם". יוסי לחיאני שחילק אף הוא מאות ציציות, סיפר על תחושותיו: "זר לא יבין את זאת, אין שני לתחושה הנפלאה והמרוממת ממבט אוהב ומעריך של חייל, מאור ואושר בעיניים של מפקד גדוד". ועוד כמה יוזמות: ארגון הידברות חילק אלפי ארגזים עם מוצרים ומיני מתיקה לחיילים. הם יצאו עם 2 רכבים ובתוכם מקפיאים, וחילקו גלידות קרות לחיילים. נשות ירושלים אפו חלות מיוחדות, מילאו ארזים מלאים כל טוב, וחילקו לחיילים. ילדים חרדים כתבו מכתבי הוקרה וחיזוק לחיילים, החיילים התרגשו ותלו את המכתבים על הטנק, וכך נכנסו לתוככי שטח האויב. ועוד ועוד פעולות של אחדות והכרת הטוב.
לימוד תורה זה מצויין אבל זה לא בא במקום פעולה ממשית.
אין סומכים על הנס ובעולם הזה שבו שם אותנו ה', יש לפעול גם בדרך הטבע.
בדיוק כמו שאם חלילה תינוק קודח מחום, נריץ אותו בבהילות לרופא, ולא נשב ללמוד פרק בגמרא.
יודעים מה? ביום שבו אברך ילמד פרק גמרא במקום לקחת את ילדו הקודח לרופא (שרק כולם יהיו בריאים בע"ה!) אני אשתכנע.
עד אז-כפי שמשתדלים באופן ארצי בכל התחומים, כך גם בתחום החשוב והקדוש של הבטחת חיינו בארץ הזו.
ומי ילמד תורה? כל מי שלא מחוייב בגיוס - יש רבים רבים כאלה, אל דאגה.
אבל לא ייתכן שבחור אחד ישכב בסכנה במארבים בעזה וחברו יישן על מיטתו הנוחה, ויספר לעצמו ש"בזכותו ניצחנו במלחמה".
יש בכך אפילו סוג של חוצפה.
בוודאי שצריך צבא כדי להגן על תושבי הארץ, אבל בצבא ישנם הרבה חילות: חיל האוויר, חיל הים וכו'. ובצבא יהודי ישנו חיל נוסף "חיל התורה". וכמו שאיננו אומרים ל"חיל האוויר", מה אתם עושים באוויר, הרי צריך הגנה גם מן הים? אלא כל אחד בעמדה שלו, גם בחורי הישיבה הם בעמדתם, לומדים תורה ביום ובליל. (ולא כמו שכתבת שהם ישנים על מיטותיהם, זו חוצפה וביזיון לומר כאלו דברים).
מהמשל שהבאת דווקא נלמד לצבא. כתוב בשולחן ערוך, שאם יש מישהו אחר שייקח את הילד לרופא, אין מבטלים תורה עבור זה. זה נקרא "מצווה שאפשר לעשות על ידי אחרים", כך גם בצבא שהשמירה יכולה להעשות על ידי אחרים.