לפנינו תביעת גירושין של הבעל כנגד האשה ובכרוך לה תביעות למשמורת, הסדרי ראייה, מזונות ילדים, וחלוקת רכוש.
הדיון להיום נקבע לבקשות הצדדים וב"כ לדון בנושאים שבהם לא הצליחו להגיע להסכם גירושין, הכוללות טענות הדדיות של הצדדים בעניין הסדרי ראייה, מזונות ילדים, תשלומים בגין הוצאות שוטפות של הבית והוצאות שכ"ל וכן חלוקת רכוש.
בדיון היום שמע בית הדין בפעם הרביעית את דרישת הבעל להתגרש לאלתר, ואת עמדת האשה לפיה יש להגיע להסכם כולל וזאת בגין החשש לטענתה שהבעל מבריח כספים המגיעים לה בהתאם לחוק יחסי ממון.
מהעיון בחומר שבתיקים עולה כי הצדדים לא השכילו להגיע להבנות והסכמות, בעיקר בגלל יחסי האיבה שביניהם, אשר הלכו והתעצמו ככל שארך הזמן.
כבר בדיון הראשון שהתקיים לפני כשנה, שרר מתח בין הצדדים וב"כ, שכלל התפרצויות חוזרות ונשנות עד שבית הדין נאלץ לחייב את ב"כ הצדדים בקנס, לאחר שהותרו מספר פעמים.
בין הצדדים נפערו במהלך השנה קשיים, שהלכו והתרחבו גם בעניין הסדרי הראייה שנקבעו לצדדים בסיוע שירותי הרווחה במגדל העמק.
קשיים אלו הוסיפו לליבוי אש המחלוקת על חשבון בנותיהם המשותפות של הצדדים, וכפי שציינה זאת הגב' חנה לוי עו"ס בתסקיר שירותי הרווחה מיום ד' אדר תשע"ב 27.02.2012 לעניין סדרי הדין: "התרשמתי, כי הבנות משלמות מחיר על המאבק הבלתי פתור בין ההורים".
בתסקירי שירותי הרווחה הומלץ לחייב את הצדדים בטיפול הורי כדי למזער את הנזק שנגרם לבנות, ובית הדין אימץ את ההמלצה. אלא שעד כה לא ביצעו הצדדים את הטיפול הנדרש בתואנות שונות.
מני אז העצימו ההורים את המאבק ביניהם ועל כל צעד ושעל האשימו זא"ז בהאשמות קשות שהתרחבו לכל הנושאים השנויים ביניהם במחלוקת.
גם מהעיון בפרוטוקול בית המשפט מיום 10.11.2011 והחלטת בית המשפט מיום 27.11.2012 עולה כי הצדדים וב"כ לא השכילו (בלשון המעטה) להגיע להסכמות בדבר סמכות בית הדין בנושא מזונות הבנות שנידון בבית הדין. האשה וב"כ עתרו לבית המשפט, ובית המשפט דחה את טענות האשה וב"כ, ומחק את התביעה תוך כדי חיוב האשה בהוצאות הנתבע בסך 2,000 ₪, דבר המצביע על האבסורד שבהתנהלות הצדדים וב"כ.
בית הדין חזר אין ספור על בקשתו מהצדדים וב"כ שישכילו להתגמש ולהגיע להבנות, ואף ניסה לסייע לצדדים וב"כ להגיע להסכם. הוצעו הצעות שנדחו, ובדיון מיום א' שבט תשע"ב 25.01.2012 ישב חבר בית הדין, הרה"ג לסרי שליט"א, עם כל אחד מהצדדים וב"כ בנפרד וגם ביחד כדי לסייע בידם להגיע להסכמות.
במהלך הניסיון הועלו ההסכמות בהחלטת בית הדין, כאשר הפער הצטמצם והצדדים וב"כ נתבקשו לסיים את המו"מ ולהמציא הסכם.
למרבה הצער, בתקופה שחלפה, תחת אשר יגיעו הצדדים וב"כ להסכם, בחרו הצדדים שוב בדרך המלחמה, ובפתח הדיון האחרון משנשאלו הצדדים וב"כ ע"י בית הדין האם יש התקדמות, השיב ב"כ האשה, כי לא חלה התקדמות אלא נסיגה.
בדיון האחרון שהתקיים צצו שוב ועלו האשמות הדדיות בין הצדדים וב"כ וכן חילוקי הדעות שבגינם נקבע המועד לדיון.
א.	הצדדים יחויבו לפנות לטיפול הורי במסגרת מקצועית המקובלת עליהם.
ב.	הצדדים מתחייבים לפעול בהתאם להנחיות והמלצות שירותי הרווחה ומרכז השירות לטיפול הורי.
ג.	הצדדים וב"כ מקבלים על עצמם לחלק את הזכויות המשותפות שלהם ואיזון המשאבים בהתאם לחוק יחסי ממון.
ד.	הצדדים וב"כ הסכימו שהמועד הקובע הינו יום פתיחת תיק התביעה של הבעל לגירושין, קרי: 27.06.2012.
ה.	הצדדים וב"כ הסכימו לפנות לאקטואר מר נתן שטרנפלד שימונה ע"י בית הדין לבדוק את האמור. במסגרת זו תיבחן האפשרות לבדיקת תדפיסי חשבון כדי לבדוק את טיעוני האשה וב"כ לפיה הבעל לא שילם את החובות המשותפים והוצאות החינוך שחויב בתקופה בה היו עדיין מתגוררים בבית המשותף. לדברי האשה וב"כ המדובר על החדשים יולי אוגוסט 2011.
ו.	הצדדים וב"כ הסכימו למתן צו לגילוי מסמכים על מנת לייעל ולזרז את הליך בדיקת האקטואר.
ז.	הצדדים וב"כ התחייבו בפני בית הדין שישתפו פעולה עם האקטואר ככל שיידרשו.
הצדדים וב"כ לא הגיעו להסכמה בעניין בקשת הבעל וב"כ לשחרר סך חמישים אלף ₪ לכל אחד מהם מהחשבון המשותף, שעוקל לבקשת הבעל.
בין הצדדים נותרה מחלוקת האם להתגרש לאלתר ולהותיר את הנושאים הנ"ל להכרעת בית הדין לאחר סידור הגט או להמתין עד לסיומם של ההליכים.
א.	הצדדים נישאו זל"ז כדמו"י בשנת 2004 ולהם שתי בנות קטינות.
ב.	בין הצדדים אין יחסי אישות ומערכת זוגית מזה כשלוש שנים.
ג.	הצדדים חלוקים בשל מי האשמה בבעיה דלעיל. הבעל טוען, כי האשה היא זו שסירבה לכך. האשה טענה כי אכן סירבה אלא שסירובה נבע מסירובו של הבעל להביא לעולם ילדים נוספים. הבעל הכחיש.
ד.	בין כך ובין כך, האשה היא זו שמנעה מבעלה יחסי אישות.
ו.	הבעל עזב את הבית בחודש אוגוסט 2011. לדבריו, בשל תסכול מחיי הנישואין ותחושת מצוקה מהתנהגותה של האשה כלפיו.
ז.	האשה תיארה בפני עו"ס חנה לוי את המשבר שנבע מפערים שאין עליהם גישור. מאשימה את הבעל באימפולסיביות, חוסר סבלנות וקושי בתקשורת בין אישית. מעלה חשש רב מהמפגשים שלו עם הבנות.
ח.	ביטויים קשים והאשמות הדדיות קשות מופיעות בבקשות הצדדים ובתגובותיהם בעניין הסדרי ראייה.
בית הדין התרשם שבנסיבות מקרה זה אפסו הסיכויים לשלום בית.
בין הצדדים קיימת תהום פעורה של איבה, המקצינה את עמדותיהם ולא מאפשרת להם להגיע להבנות שיובילו להסכם. כך שלמרות הסיוע המאסיבי שקיבלו מבית הדין, בית הדין לא הצליח להביאם להסכם.
הצהרת ב"כ האשה והסכמת ב"כ הבעל בדיון האחרון כי חלה נסיגה בהסכמות, מאששת את התרשמות בית הדין.
המשך המצב הקיים עשוי להחריף יותר את היחסים המתוחים ביניהם ולגרום לנזק בלתי הפיך למערכת יחסים מינימלית הנדרשת מבני זוג גרושים, וכמו כן נזק לבנותיהם הקטינות שעל גבן מתנהל מאבק איתנים זה.
נישואי הצדדים נותרו ריקים מתוכן אמיתי אך מלאים בנחשים ועקרבים. לא נותר דבר מעבר להתכתשויות הצדדים בבית הדין, ופרט לרישומם בתעודת זהות כנשואים – לא נותר דבר.
בית הדין הגיע למסקנה ברורה שיש להמליץ לצדדים להתגרש ולחייבם לקבל את המתווה של בית הדין באשר לנושאים שנותרו שנויים במחלוקת.
מסקנה זו מתבקשת מהמצב שנוצר – קרע שלא ניתן לאחותו כבר למעלה משנתיים במערכת היחסים הבין זוגית. על פי דבריו של הגר"ח פלאג'י בספרו החיים והשלום, בית הדין מצווה לצדדים להתגרש כאשר הוא רואה לאורך זמן רב שלא ניתן לאחות את מערכת היחסים בין בני זוג.
"בהיעדר סיכוי לשלום בית, אין לבית הדין ברירה, אלא להטיל על שני הצדדים להתגרש. אין כאן אשמה חד צדדית, אלא קביעת עובדה שחיי הנישואין הגיעו לקיצם, ואין טעם לעסוק בהחייאה מלאכותית לפגרים מתים. פסק דין זה אינו חיוב חד צדדי שבו צד אחד נאשם, אלא תיאור של המציאות הכואבת והמסקנה הבלתי נמנעת. זכותו וחובתו של בית הדין להוציא פסק דין לגירושין כאשר כלו כל הקיצין, גם אם לא ניתן להאשים ספציפית צד זה או אחר."
הדברים הללו מבטאים יותר מכל את חובתנו כבית הדין לומר לצדדים "כלו כל הקיצין". הבנות סובלות כתוצאה מהמשבר הנמשך מזה כשנה, והולך ומחריף ככל שחולף הזמן.
הצדדים אף הם סובלים מההקצנה בעמדותיהם, שנובעת בין היתר מהתמשכות הדיונים מעבר למקובל במקרה שכזה, ומובילה אותם לדרך ללא מוצא.
ייתכן מאד כי לאחר שהצדדים יתגרשו, הם יפעלו אז מתוך הגיון ולא רק מתוך הרגשות, ויגיעו מהר יותר להבנות והסכמות.
עם זאת, סבור בית הדין שיש להתוות לצדדים וב"כ דרך שעליהם תהיה מוטלת אחריות כבדת משקל לבצעה, כדי להגיע להסכם במקביל לביצוע סידור הגט.
א.	בית הדין מצווה על הצדדים להתגרש.
ג.	בית הדין ממנה את האקטואר מר נתן שטרנפלר לבדוק את זכויות הצדדים ולאזן את משאביהם בהתאם לחוק יחסי ממון.
ד.	בית הדין נותן לאקטואר סמכות לבדוק את טענות האשה וב"כ לגבי אי תשלום חובות שוטפים ושכ"ל בתקופה בה חויב ע"י בית הדין בהחלטתו מיום י' תמוז תשע"א 12.07.2011.
ה.	הוצאות האקטואר יחולו על הצדדים שווה בשווה.
ו.	בית הדין מחייב את הצדדים וב"כ לשתף פעולה ככל הנדרש עם האקטואר כדי להביא לסיום יעיל וזריז של הליך זה.
ז.	הצדדים וב"כ ימציאו לבית הדין בקשה משותפת ומפורטת למתן צווים לגילוי מסמכים, אם יש לכך נחיצות, ובהתאם לכך יוציא בית הדין החלטה.
ח.	בית הדין מחייב את הצדדים לפנות למרכז לטיפול הורי לאלתר.
ט.	על הצדדים וב"כ לעדכן את בית הדין בתוך 72 שעות על זהות המרכז.
י.	הוצאות הטיפול, אם יהיו, יחולו על הצדדים שווה בשווה.
יא.	בית הדין פונה לשירותי הרווחה במקום מגורי הצדדים להמשיך ולעקוב מקרוב אחר הסדרי הראייה המתקיימים בפועל, ולבדוק את האפשרות להרחבתם כבקשת הבעל.
יב.	מבוקש משירותי הרווחה במקום מגוריהם להמציא לבית הדין תסקיר עדכני עד ליום 15.08.2012.
יג.	בית הדין מחייב את הצדדים לשתף פעולה עם שירותי הרווחה ולתאם את הסדרי הראייה לרווחת בנותיהם, וללא השמצות של זה כנגד זה.
יד.	בית הדין נעתר לבקשת הבעל ומורה על הסרת העיקול מחשבון הבנק המשותף בסך חמשים אלף ₪ לכל אחד מהצדדים.
טו.	החלטה מפורטת על כך תינתן לאחר שתתקבל בקשה מפורטת של הצדדים וב"כ ולחילופין של הבעל וב"כ.
טז.	בית הדין קורא לצדדים להתעשת ולהתעלות על עצמם ולהגמיש את עמדותיהם, כדי להגיע להסכם הוגן שיחסוך מעצמם עגמת נפש ובזבוז זמן מיותר ומזיק.
יז.	בית הדין קובע שכל נושאי הרכוש ומזונות הילדים הינם בסמכותו גם לאחר סידור הגט, ובית הדין ישוב וידון בכך לכשיידרש.