שבב רוסי - תצוגה גרפית של אמנות עממית, שהתעוררה בעידן פיטר הגדול. סדינים עם תמונות מצחיקות בהיר הודפסו על ידי מאות אלפי היו זולים מאוד. הם מעולם לא תיארו צער או עצב, מגרשים מצחיקים או אינפורמטיביים עם תמונות ברורות פשוטות מלווה בכתובות לקוניות והיו קומיקס מקורי של המאה XVII - XIX מאות. בכל צריף על הקירות היו תמונות דומות, הם היו בעלי ערך רב, ואנני, מפיצי הדפסים פופולריים, חיכו בכל מקום בחוסר סבלנות.
בסוף המאה ה -17, הדפסים של קרשים מעץ נקראו סדינים גרמניים גרמניים או פרייאשקים באנאלוגיה עם הדפסים, שהציוד שלהם הגיע לרוסיה מאדמות המערב. Fryagami כבר מזמן נקראו נציגי דרום אירופה ברוסיה, רובם איטלקים, כל האירופים האחרים נקראו גרמנים. מאוחר יותר, הדפסים עם תוכן רציני יותר ודימויים מציאותיים נקראו יריעות פריגאדה, והדפוס הפופולרי הרוסי המסורתי היה אמנות הגרפיקה העממית עם גרפיקה פשוטה, צבעונית בהירה ותמונות נרחבות.
ישנן שתי הנחות מדוע הסדינים הידידותיים נקראו הדפסים פופולריים. אולי לוחות הראשון הדפסים נעשו מן bast - השכבה התחתונה של קליפת עץ, לרוב lindens. תיבות עשויות מאותו חומר - מכולות למוצרים בתפזורת או לפריטים ביתיים. הם צוירו לעתים קרובות בדפוסים ציוריים עם דימויים פרימיטיביים של אנשים ובעלי חיים. לובום עם הזמן התחיל להתקשר לוחות, שנועד לעבוד עליהם כמו חותך.
בכל שלב של העבודה על הדפסים פופולריים הרוסית היה שם משלה, בוצע על ידי אדונים שונים.
בהתחלה, ציור המתאר נוצר על נייר, ועל סמלי הדגל שלו היו מונחים על הלוח מוכן עם העיפרון שלו. תהליך זה נקרא השלט.
ואז החלו החניכים לעבוד. בעזרת כלים חדים הם עשו חריצים, משאירים קירות דקים לאורך קו הציור. עבודה קשה ועדינה זו דרשה מיומנויות מיוחדות. מוכן הדפסים לוחות בסיס נמכרו המגדל. חריטות העץ הראשונות, ולאחר מכן נחושת, התגוררו באיזמילובו, כפר ליד מוסקבה.
הלוח היה מרוח בצבע כהה, ובגיליון נייר אפור זול מונח עליו. הקירות הדקים מהלוח השאירו מתווה שחור, ומקומות הגומחות המנותקות השאירו את הנייר ללא צבע. סדינים אלה נקראו פרוסטובקה.
ציורים עם הדפסים קוויים הובאו לציירים צבעוניים - ארטלים כפריים שעסקו בצביעת ציורים פשוטים. עבודה זו נעשתה על ידי נשים, לעתים קרובות ילדים. כל אחד מהם צייר עד אלף גיליונות בשבוע. ציירים artelschiki לעשות את זה בעצמך. הצבע הארגמני התקבל מעץ אלמוג מבושל עם תוספת של אלום, הצבע הכחול נתנה לאפיס לזולי, הוצאו גוונים שקופים שונים מן הצמחים המטופלים וקליפת העץ. במאה ה -18, עם הופעתה של ליתוגרפיה, מקצוע של tsilers כמעט נעלם.
בגלל ללבוש, מועתקים לוחות לעתים קרובות, זה נקרא תרגום. בתחילה, הלוח היה לחתוך סיד, ואז הם החלו להשתמש אגס מייפל.
בית הדפוס הראשון נקרא "מחנה פרייאג" והותקן בבית הדפוס (בית העלמין) בסוף המאה ה -17. ואז באה הטיפוגרפיה השנייה. לוחות להדפסה נחצבו. קיימת הנחה כי lubok הרוסי הראשון התחיל לייצר מדפסות מקצועיות, התקנת מכונות הפשוטה בבתיהם. בעלי מלאכה טיפוגרפיים התגוררו באזורם של רחובות סטרטנקה ולוביאנקה המודרניים, וכאן, על קירות הכנסייה, הם מכרו סדינים צרפתיים משעשעים, שהתחילו מיד בביקושים. זה היה בתחום זה כי בתחילת המאה ה -18, הדפסים פופולריים זולים רכשו את הסגנון הייחודי שלהם. עד מהרה הופיעו מקומות אחרים של תפוצתם, כמו שורת הירקות, ואחר כך גשר ספסקי.
המבקשים לרצות את הריבון, שרטוטים של גיליונות משעשע המציא מגרשים מצחיקים. לדוגמה, הקרב על אלכסנדר הגדול עם המלך פורום ההודי, שבו ניתנה למפקד היווני הקדום דמיון ברור לפטר א 'או עלילת הדפוס בשחור-לבן על איליה מורומץ וזמיר, השודד, שם הגיבור הרוסי והופעתו ובגדיו תואמים את דמותו של הריבון, השודד במדי הצבא השוודי הציג את צ'ארלס ה -12. חלק ממגרשי לובוק הרוסיים אולי הוזמנו על ידי פיטר הגדול עצמו, כמו סדין המשקף את פקודות הרפורמה של הריבון משנת 1705: סוחר רוסי לבוש בבגדים אירופיים מתכונן לגלח את זקנו.
מדפיסים קיבלו הוראות ממתנגדי הרפורמות של פיטר הגדול, למרות שתוכן ההדפסים הפופולאריים הממריצים נבלע בתמונות אלגוריות. לאחר מותו של המלך, עלה מוכר היטב עם סצנת קבורה עם עכברים של חתול, אשר הכילה רמזים רבים כי החתול היה הריבון המנוח, ואת העכברים מרוצים היו אדמות שנכבשו על ידי פיטר.
החל משנת 1727, לאחר מותה של הקיסרית א 'הקיסרית הראשונה, הופחתה המהדורה המודפסת ברוסיה. רוב בתי הדפוס, כולל סנט פטרבורג, נסגרו. ו מדפסות שהיו מחוץ לעבודה, reoriented לייצור הדפסים פופולריים זולים, באמצעות לוחות נחושת טיפוגרפיות, במגוון שמאלה לאחר סגירת מפעלים. מאז החלה פריחה של הדפסים פופולריים פופולריים ברוסית.
באמצע המאה, הופיעו מכונות ליתוגרפיות ברוסיה, שאפשרה להכפיל את מספר העותקים פעמים רבות, לקבל הדפסת צבע, תמונה טובה ומפורטת יותר. המפעל הראשון עם 20 מכונות שייך הסוחרים מוסקבה אחמטב. התחרות הגוברת בין lubochnikov, מגרשים הפכו מגוונים יותר. התמונות נוצרו עבור הצרכנים העיקריים - האזרחים, משום שהם הציגו את החיים העירוניים ואת החיים. נושאים איכרים הופיעו רק במאה הבאה.
מאז אמצע המאה ה -19 פעלו במוסקבה 13 בתי דפוס ליטוגרפיים גדולים, לצד המוצרים העיקריים שהפיקו הדפסים פופולאריים. בסוף המאה העשרים, המפעל של א 'סיטין, שהוציא כשני מיליון לוחות שנה, כמיליון וחצי סדינים עם נושאים תנ"כיים, 900 אלף תמונות בחילונים, נחשב לאחד הבולטים בתחום הייצור וההפצה של מוצרים אלה. ליתוגרפיה של Morozov מדי שנה הפיק כ -1.4 מיליון לובוק, מפעל Golyshev - כמעט 300, 000, התפוצה של תעשיות אחרות היה קטן יותר. הסדינים הפשוטים הזולים נמכרו תמורת חצי אגורה, התמונות היקרות ביותר עלו 25 קופיקות.
כרוניקה, אגדות בעל פה וכתב יד, אפוסים שימש הדפסים פופולריים של המאה ה -17. באמצע המאה ה - 18, הרוסי הפופולרי הרוסי עם תמונות של בופונים, jesters, אצילים, אופנה בית המשפט הפך פופולרי. היו שם הרבה סדינים סאטיריים. בשנות ה -30 וה -40, התוכן הפופולרי ביותר של הדפסים פופולריים היה תיאור של פסטיבלים עממיים עירוניים, פסטיבלים, בידור, fisticuffs, ירידים. כמה סדינים הכילו מספר תמונות נושאיות, למשל, "הפגישה וראה את Shrovetide" הקיף 27 ציורים המתארים את הכיף של מוסקוביטים מחלקים שונים של העיר. מאז המחצית השנייה של המאה, התפשטה הציור מחדש מהלוחות הגרמניים והצרפתים, האלמנכים.
מתחילת המאה ה -19 הופיעו הדמויות הספרותיות של יצירותיהם של גתה, שאטובריאן, פרנסואה רנה וסופרים אחרים באותה תקופה. מאז 1820, בסגנון הרוסי נכנס אופנה, אשר באה לידי ביטוי בנושאים כפריים בדפוס. בשל האיכרים, גדל הביקוש הדפסים פופולריים גם. נושאים של תוכן רוחני, דתי, צבאי-פטריוטי, דיוקנאות של משפחת המלוכה, איורים עם ציטוטים אגדות, שירים, אגדות, אמירות נותרו פופולריים.
בעיצוב גרפי של כרוזים, כרזות, איורים בעיתונים, סימנים של תחילת המאה הקודמת, סגנון הדפוס הפופולרי שימש לעתים קרובות. זה מוסבר על ידי העובדה כי התמונות נותרו הסוג הנפוץ ביותר של מוצרי מידע עבור האוכלוסייה הכפריים והעירונית אנאלפביתים. הז'אנר התאפיין מאוחר יותר בהיסטוריונים של האמנות כאלמנט של המודרניזם הרוסי.
לובוק השפיע על היווצרות כרזה פוליטית ותעמולתית של הרבע הראשון של המאה העשרים. בסוף קיץ 1914 אורגנה חברת "הליובוק" של היום, שמטרתה היתה לייצר כרזות סאטיריות וגלויות. ולדימיר מיאקובסקי, שעבד על דימויים עם האמנים קזימיר מלביץ ', לאריונוב, צ'כריגין, לנטולוב, ברליוקוב וגורסקי, כתב טקסטים קצרים. עד 1930, הדפסים פופולריים היו נוכחים לעתים קרובות כרזות פרסום ועיצובים. במשך מאות שנים, הסגנון שימש בקריקטורה הסובייטית, איורים לילדים וקריקטורה סאטירית.
זה בלתי אפשרי לקרוא רוסית הדפסים פופולריים סוג מודרני של אמנות חזותית כי הוא פופולרי. גרפיקה כזו משמשים לעתים נדירות עבור כרזות אירוניות, ירידי עיצוב או תערוכות נושאיות. כמה מאיירים וקריקטוריסטים עובדים בכיוון זה, אבל באינטרנט שלהם שנון בהיר עובד על הנושא של היום למשוך את תשומת הלב של משתמשי הרשת.
"ציור בסגנון של הדפוס הפופולרי הרוסי"
בשנת 2016, ספרה של נינה וליצ'קו יצא לאור תחת הכותרת של הוצאת ההוביטקה, הממוענת לכל מי שמעוניין באמנות ויזואלית. היצירה מכילה מאמרים בעלי אופי מבדר וחינוכי. על פי עבודותיהם של המאסטרים הוותיקים, המחבר מלמד את התכונות של ההדפסים הנפוצים, מסביר כיצד לצייר תמונה המופיעה במסגרת בשלבים, כדי לתאר אנשים, עצים, פרחים, בתים, אותיות מעוצבות ומרכיבים אחרים. הודות לחומר מרתק, הטכניקה ואת המאפיינים של גרפיקה להדפסה זול הם בכלל לא קשה לשלוט על מנת ליצור תמונות מבדרות חי על שלך.
במוסקבה על Sretenka יש מוזיאון של הדפוס הפופולרי הרוסי נאיבי האמנות. התערוכה מבוססת על אוסף עשיר של מנהל מוסד זה, ויקטור פנזין. התצוגה של הדפסים פופולריים, החל מהמאה ה -18 ומסתיימת בימינו, מעוררת עניין רב בקרב המבקרים. אין זה מקרה שהמוזיאון ממוקם באזור פצ'אטניקובה ליין ולוביאנקה, שם חיו לפני יותר משלוש מאות שנה העובדים הטיפוגרפיים מאוד, שהיו מקורם של ההיסטוריה הלובקית הרוסית. כאן נולד הסגנון של התמונות הפוגאיות, והסדינים למכירה היו תלויים על גדר הכנסייה המקומית. זה אפשרי כי תערוכות, ספרים הפגנה של תמונות באינטרנט יהיה להחיות עניין הדפסים פופולריים הרוסית, וזה יהיה שוב להיות אופנתי, כפי שקרה יותר מפעם אחת עם סוגים אחרים של אמנות עממית.
https://mainstreetartisans.com: פולק רוסי ספין: היסטוריה, תיאור, טכניקה ותמונות © ALL RIGHTS RESERVED.