היום כל עיתון המכבד את עצמו, דואג למוסף תורני מכובד (או שלא כל כך...), נקי מפרסומות ופוליטיקה.
האם הוא מוצא עניין בחוברות אלו, או שהם כתעודת הכשר לעיתון ותו לא?
ובכלל, מי קורא אותם, רק אברכים אינטלקטואלים או גם צעירים והמון העם?!
בפורום פה נמצאים בדרך כלל אינטלקטואלים כהגדרתך, וסביר להניח שרוב חברי הפורום פה מעיינים היטב במוספים אלו.
חבל ששמת עצמך לדובר הפורום.
חד ברנש כתב: לאור רדידותם המפחידה של המוספים התורניים למיניהם, אינני מוצא בהם כל עניין ואפילו בוש לעיין בהם.
[שאלת החכם הספרדי היתה האם גם פשוטי העם מעיינים במוספים אלו. ועל כך השבתי שהפורום כאן אינו מתאים לשאלה זו, כי כאן בדרך כלל יש את אנשי הספר וכו'].
עיתון, ואפילו במסווה תורני, הוא עדיין עיתון. והכתיבה העיתונאית, מגרעת גדולה בה, שהיא קלילה, 'מחפפת', אינה מכבידה בפרטים וממילא גם לא מדוייקת. וכל זאת בלשון המעטה. ועל הכל, הדד-ליין הרצחני שהכותבים נתונים בו משפיע כמובן על איכות החומרים.
כמה פעמים ראיתי, בחצי הצצה, איזו כתבה שהתפרסמה במוספים התורניים (בעיקר בקולמוס הישן), ובסופה הופיעה שורת קרדיט: "כותב המאמר עשה שימוש ב.... (וכאן נרשמו כמה מאמרים מהספרות ה'חיצונית'...)", ולפי שאני הכרתי את המאמרים המקוריים נוכחתי שהכותב במוסף התורני לא הוסיף מדיליה מאומה, חוץ מכמה שיבושים (ובמיוחד שיבושים בתרגום השנים הלועזיות שבמקור לתאריכים עבריים). וכדי בזיון וקצף.
אז מדוע לעיין בכתבה לא מדוייקת, רדודה וגנובה למחצה אם ניתן לעיין במקור?
השאלה היא אם יש לך את המקור זמין (לפחות בשבת).
חוץ מהקלילות הנדרשת לעיתון, והמקרים שבהם לפעמים משחזרים חומרים ישנים [מה שקורה גם בספרים ממש, ואולי שם אפילו יותר], מה עוד חסר להם?
היתכן כדבריך שאכן אין בגליונות הללו חומר איכותי ושווה זמן קריאה?
השאלה היא, מה חפץ הקורא?
פעם, לפני שנים, אפילו האדם שבמשך כל השבוע לא היה לו כ"כ זמן לפתוח ספר תורני, כשבאה שבת - באה מנוחה והרחבת הדעת, וכל אחד עיין לפום חורפא דיליה. מי בגמרא עם מפרשים, מי בחומש רש"י עם פירוש אבן עזרא או אור החיים, מי בספר חסידי אחר על התורה, ומי בספרים תורניים אחרים.
אבל כיום 'איכשר דרא' וצרה צרורה התרגשה ובאה לעולם - העלונים התורניים, שכדי לקרוא את כולם לא יספיקו שתי שבתות רצופות עם לילותיהן. אינני מדבר על תפילתן של אותם מעייני עלונים, שיש לה 'פנים חדשות' ומכוערות... אבל מה עם הזמן הרב המושקע בעיון בעלונים התורניים על חשבון לימוד בספר תורני נורמלי?!
אתה מערבב בין העלונים המופצים בבית הכנסת ואכן גורמים לשיבוש סדרי התפלה המקוריים וכו', לבין עיתונים הנמצאים בחדר השינה כשמטרתם להעביר את הדקות עד שהעיניים נעצמות.. או סתם כך בשעות שהראש לא פנוי ללימוד ממשי.
חד ברנש כתב: פעם, לפני שנים, אפילו האדם שבמשך כל השבוע לא היה לו כ"כ זמן לפתוח ספר תורני מחמת טרדות, כשבאה לפניו הזדמנות - באה מנוחה והרחבת הדעת, וכל אחד עיין לפום חורפא דיליה. מי בגמרא עם מפרשים, מי בחומש רש"י עם פירוש אבן עזרא או אור החיים, מי בספר חסידי אחר על התורה, ומי בספרים תורניים אחרים.
אבל כיום 'איכשר דרא' וצרה צרורה התרגשה ובאה לעולם - הפורומים התורניים, שכדי לעיין בהם לא יספיקו שתי שבועות רצופות עם לילותיהן. אינני מדבר על תפילתן של אותם מעייני פורומים, שיש לה 'פנים חדשות' ומכוערות... אבל מה עם הזמן הרב המושקע בעיון בעלונים התורניים על חשבון לימוד בספר תורני נורמלי?!
אם באמת אדם קורא את המוספים התורניים בדקות שלפני ששוקע בשינה, נשארת רק בעיית האי-דיוקים. ושבשתא כיון דעל -על.
כן. גם אתה צודק.
אילו הדבר היה בידך, מה היית משנה במוספים הללו?
2. חומרים חדשים ולא ממוחזרים. להקפיד שלכל הפחות חצי מהכתבות יהיו כאלו.
חד ברנש כתב: השאלה היא, מה חפץ הקורא?
הנך צודק בכל מילה.
אך לא רק על העלונים אלא גם על המוספים עצמם, שנהיו תחליף לספרי קודש, כמו שאחד אמר לי לפני כמה שנים, שהוא מעיין במוסף התורני [אז היה עוד רק המודיע] כדי לראות איזה ווארט יפה על הפרשה, במקום לקחת מעינה של תורה וכדו'.
אכן, מאי אולמיה 'מעיינה' מהמוסף?
הרב חד ברנש, הרעיון הוא נכון אם היינו מתייחסים לעיתון כבמה תורנית שמיועדת למעיינים והוגים אבל כיוון שהוא פונה לכלל האוכלוסייה, אזי הכתיבה אמורה להיות קלילה יותר.
בקשר לדברים החדשים, כיוון שרוב מנויי העיתון לא חשודים שעברו אי פעם על ישורון או חצי גיבורים או המעיין מקצה לקצה אזי מבחינתם הדברים הם חדשים.
יישארו הם במה שהם אמורים לספק לקורא, והקבצים התורניים המלאים וגדושים כל טוב בחידו"ת ובמצחקרים חדשים מעניינים ומפתיעים יישארו בשלהם.
מי שמעוניין ברמה תורנית גבוהה שייקח ישורון או מוריה לדוג' ויספיק לו לכמה שבתות טובות מלאות וגדושות.
מכתב הגאון מטשעבין זי"ע לרבי יצחק מאיר לוין זצ"ל אודות תוספת תורנית בעיתון. בנפרד או בתוך העיתון.
להרב דרומי: גם הנך מבין שלא היתה כוונתי דוקא לספר הזה, הלא כן???
ולהרב מכון חכמי ספרד: האם לשיטתך ספר מעינה של תורה נמצא באותו דרגא כמו עיתון????? אתמהה עליך מאוד???? באם תראה ספר מעינה של תורה ומוסף תורני על הרצפה, תהיה לך התלבטות מה להרים קודם???
כמדומני, שמטרת חיבור ספר מעיינה של תורה, ומטרת הוצאת המוסף התורני של המודיע, היתה די דומה.
הא לחמא עניא כתב: באם תראה ספר מעינה של תורה ומוסף תורני על הרצפה, תהיה לך התלבטות מה להרים קודם???
הכריכה הקשה לא מקדשת את הכתוב יותר מדף עיתון.
מה שברור לי הוא, שהלך מחשבה שלי ואת החינוך התורני שקבלתי מינקותי בחשיבות וקדושת ספרי קודש, שונה לגמרי ממה שאתה חונכת.
הגה"ק רבי שמעל'ה מזליחוב זצ"ל פרסם מאמר בזמנו, בתוכו תקף בחריפות את העיתונים החרדיים בימיו, וכתב שמי שנצרך לדעת החדשות יקרא רק אותם מתוך העיתון אבל כהולך על גחלים ומיד ישרוף את העיתון, אבל על דברי התורה שבהם הס מלהזכיר, לא יעיף עליהם מבט ולא יקרא אפילו אות אחת. נדפס ב'נהרי אש' מאמר ב'. אינו תח"י, אודה למי שיעלה לכאן צילום העמוד.
לעיל הובא קישור למכתב הרב מטשעבין בעד החלק התורני בעיתון.
הא לחמא עניא כתב: האם לשיטתך ספר מעינה של תורה נמצא באותו דרגא כמו עיתון????? אתמהה עליך מאוד???? באם תראה ספר מעינה של תורה ומוסף תורני על הרצפה, תהיה לך התלבטות מה להרים קודם???
כמדומה שהווארטים שנדפסו בס' מעינה של תורה (בשמו המקורי דער תורה קוואל) נדפסו לראשונה בעיתון בפולין, ע"י רבי א. ז. פרידמן הי"ד, ואח"כ נאספו לספר.
[גם ספרי הרב זוין נדפסו לראשונה בעיתון].
תזהר שלא תסולק גם אתה מהחדר שלמד בו הרב הל"ע.
לאחר שקראת את הודעתך נפל לי האסימון, בדרך אפשר, שיתכן שדעת ר' משה ברנסדופר שהובא בהמבשר באריכות עם תמונות בשיעוריו קשור לחברת טרה שקיבלה את כשרות הבד"ץ, וד"ל.
וכבר הוזכרה כאן בעבר הפנייתו של ר' איסר זלמן מלצר לחידוש של הרב זוין באחד מטוריו בעיתון.
ניתן להפנות כאן לעוד חידושים בעיתונים שאוזכרו בספרים תורניים (כמו בהעמ"ד), אבל ברור שההתייחסות לעיתון לפני עשרות שנים, שונה מההתייחסות בימינו.
הרב פרידמן מחבר מעיינה של תורה היה עיתונאי מחונן, וחלק מהווארטים שם הם מדיליה ממש. גם אני מצטרף לדעה שאין הבדל מהותי לכאורה בין זה למוסף תורני של המודיע או המבשר, שכל כולם תורה.
ההשוואה לקולמוס אינה במקומה, ואכמ"ל. אם הרב ברנש שואב משם את דעתו, אינה ראיה כלל וכלל.
לאחרונה החל לצאת גם מוסף 'תור הזהב' בתוך עיתון הדרך.
עמוס בתוכן מרתק וחדש.
מענין על מי נאמר. ומה הרקע.