מתי אני אעשה את השינוי הגדול שאני רוצה? אני מחכה לרגע המתאים..
ואם הוא יגיע רק עוד עשר שנים? ואם אני לא אזהה אותו כשהוא יגיע? ואם אני אפספס את ההזדמנות?
אז מתי הרגע המתאים לשינוי בחיים?
מתי נכון לעשות שינויים בחיים, מתי להתחיל את התהליך, מתי להתחייב לשינוי שאנחנו רוצים לעשות בשביל עצמנו?
היום יותר מבכל תקופה אחרת, אנחנו חיים עם הצורך והרצון להתפתח ולשפר את עצמנו בלי הפסקה. אנחנו רואים אנשים סביבנו מגשימים את עצמם ומוציאים מעצמם את המירב, אנחנו מרגישים באינטואיציה שיש בנו את היכולות והכוח לדחוף את עצמנו לשלב הבא. אז למה אנחנו לא עושים את הפריצה הזו? למה הצעד הראשון מרגיש כל כך גדול ורחוק. אחת הסיבות הראשיות לתקיעות הזו היא האמונה השגויה שאנחנו צריכים לשבת ולחכות לרגע הנכון להתחיל התהליך.
מה זה לחכות לרגע הנכון? זו פשוט אמונה שאנחנו חייבים סט שלם של תנאים מתאימים כדי שנוכל באמת להתחיל תהליך של שינוי. זה יכול להיות שינוי בחיים האישיים כמו פרידה או כניסה לזוגיות או הורות. זה יכול להיות שינוי מקצועי כמו תחילת לימודים או החלפת עבודה או הסבה בקריירה. זה יכול להיות שינוי פיזי – כמו ספורט או דיאטה או הפסקת עישון. זה יכול להיות שינוי מנטלי – כמו אימוץ של חשיבה אפקטיבית או שינוי הרגלים נפשיים לא חיוביים. לא משנה לאיזה שינוי אנחנו מתכווננים, הבעיה מתחילה כשאנחנו חושבים שצריך לשבת בחיבוק ידיים ולחכות לרגע המתאים.
האמת היא שאין רגע מתאים. החיים לא עוצרים ולא מחכים לאף אחד. בכל שלב בחיים יהיו לנו הסחות דעת ואתגרים חיצוניים ופנימיים שיהפכו את תהליך ההתפתחות שלנו למאתגר ולפעמים אפילו מתסכל. התפיסה שיש רגע מתאים היא פנטזיה. זו פנטזיה שיש איזו במה דמיונית, עם קריין דמיוני שיזמין אותנו בחגיגיות לבמה להתחיל את הרגע הגדול שלנו, ואז הוילון ייפתח והאורות יאירו עלינו והשעה הגדולה שלנו תגיע. אז לא. צריך לקבל שזו תפיסה ילדותית שפשוט לא משקפת את החיים האמיתיים שהם מורכבים ומבולגנים.
התפיסה הזו של הרגע המתאים פוגעת בנו פעמיים: פעם אחת כי הפנטזיה הזו הופכת לתירוץ לישיבה בחיבוק ידיים. ופעם נוספת, כי היא גורמת לנו לחשוב שיש רק סיכוי אחד – רגע אחד נכון – ואם פספסנו אותו, אז אין שום טעם לנסות שוב. כי הרי אם נכשלנו כשהכל כביכול תקתק כמו שצריך, אז אין לנו שום סיכוי להצליח.
האמת היא, שבשני המקרים המציאות היא הפוכה.
אין רגע מתאים – התנאי היחיד שצריך להניע תהליך הוא ההחלטה שלכם. זה המנוע שלכם והדלק שלכם גם יחד. אנחנו צריכים להכיר בזה שהמתנה לתנאים המתאימים הופכת אותנו לשחקנים פאסיביים בחיים שלנו, כי אנחנו כל הזמן מחכים למשהו חיצוני שיבוא וייתן לנו אישור וחיזוק. דוקא ההחלטה הזו למרוד בצורך באישור וחיזוק חיצוני, היא זו שהופכת למקור כוח גדול עבור השינוי. הרגע המתאים לשינוי הוא עכשיו, אך ורק כי זה מה שאתם מחליטים, ואתם רוצים. אתם קובעים ולכם יש את הכוח. המנטרה שלכם היא “זה יקרה כי זה מה שאני רוצה, ויהי מה”.
הדבר השני שחשוב לזכור הוא שאין כזה דבר “הזדמנות של פעם בחיים”. תהליך של שינוי והתפתחות הוא לא זבנג וגמרנו. הוא תהליך- כלומר משהו שמתמשך לאורך זמן, ויש בו עליות ומורדות, ימים טובים וקלים וימים קשים ומתסכלים. גם אם כבר יצאתם לדרך ואז הרגשתם מחסום או נסיגה, זה לא כשלון של התהליך. זה בסך הכל שלב הכרחי. לכן התפיסה הזו של “הרגע המתאים” פשוט לא נכונה וסתם מטעה אותנו ותוקעת אותנו במקום. כל רגע הוא הרגע המתאים להמשיך ולפעול, להמשיך ולגדול.
תזכרו שבהתפתחות אישית אין גבולות. הגבול שלכם הוא בסך הכל המקום האחרון שבו עצרתם. אז כמו בריצת מרתון, אין רגע אחד מתאים להתחיל לרוץ, אלא פשוט מרימים רגל ועוד רגל ודוחפים קדימה. וכן, לפעמים אתם תעצרו לרגע לקחת אויר, להתחזק ולהתרענן. אבל זה לא כשלון, זה פשוט חלק מהמסלול, ובכל רגע כשתחשבו על הרצון הזה שבוער בכם כמו דלק, אתם תזקפו את הגב ושוב תרימו רגל ועוד רגל, ושוב תדחפו קדימה.
אז מה חשוב לי שתקחו מהסרטון הזה? את ההחלטה לוותר על הפנטזיה שיש רגע מתאים לשינוי, וההבנה שכל רגע נכון לשינוי, כי ההחלטה שלכם זה כל הכוח שאתם צריכים כדי להניע תהליך.