יש אימרה ידועה שאומרת: "שכדי לתקוע לך סכין בגב, צריך לעמוד מאחורייך".
על פניו נראה שבדרך לפיסגה, צלח אביגדור ליברמן את חצי הדרך. עכשיו נשאר לו לצלוח את החצי השני כדי לזכות בבכורה.
וואו והוא עושה זאת בצורה מתוחכמת, מספיק לעקוב אחרי הקריירה הפוליטית שלו, לראות איך הצליח להתברג כמעט בכל ממשלות ישראל מאז שנת 2001 כשנתיים אחרי הקמת מפלגתו, מונה כשר התשתיות בממשלת שרון.
כמובן שהוא לא השלים את מלוא הקדנציה, ומצא עילא לפרוש ממנה טרום סיום כהונתה, דבר שהפך למנטרה אצלו במהלך כל כהונתויו כשר בממשלות ישראל השונות, מממשלת שרון, דרך ממשלת אולמרט וממשלות נתניהו השונות , כאשר תמיד ירה לכל עבר עם פרישתו, והחל להכשיר את הקרקע להתמודדות לכנסת שאחריה, תוך הפרחת עשן על שותפותו לאותה ממשלה שממנה זה עתה פרש.
כל מערכת בחירות הוא רץ תחת סיסמה חדשה, פעם נושא חילופי שטחים, פעם עונש מוות למחבלים, פעם נגד כפייה דתית, תמיד הוא מצליח לקחת נושא מסויים שמבטיח לו אמון של מצביעים פוטנציאלים שבדר"כ ממשלה בישראל לא מצליחה או לא יכולה משיקולים כאלו ואחרים לקבל, ומותירה לו את הבמה.
בשנים האחרונות כאשר הקרע בציבור הישראלי שובר שיאים , אין מצב אידיאלי להכנס לואקום הזה ולהפוך פתאום להיות הדמות המשמעותית ביותר, המשפיעה ביותר, שבכוחה וביכולתה להמליך מלך בישראל, מימין ומשמאל כאחד, חלומו הרטוב של כל פוליטיקאי בעולם, ואם אפשר על הדרך גם להיפטר מיריב פוליטי בעל משקל ומשמעותי, מה טוב.
אז היה זה ליברמן שסימן את סופה של ממשלת נתניהו הקודמת, כאשר בפעם המי יודע כמה פרש ממנה תוך כדי כהונתה, והחל לתקוף אותה על מדיניותה ומעשיה למרות שהוא היה בין קברניטיה, ועשה זאת כאשר תקף את מדיניות ראש הממשלה והממשלה בכל הקשור לעזה, למרות שמפתחות משרד הבטחון היו בידיו, אבל במציאות ההזויה בה אנו חיים, מי זוכר או יכול לעקוב אחרי מה שהיה אתמול?
כאשר לכל בר דעת מבין שקשה לנהל ממשלה עם רוב דחוק של 61 חכ"ים, כאשר כל עכבר בה הופך למלך, וכל סוגייה עלולה למוטט את אותה ממשלה.
וכך מצאנו עצמנו נכנסים למערכת בחירות באפריל 2019. על פניו היה נראה שתוצאות הבחירות ההן היו מובהקות, הימין זוכה ל67 מושבים, והשמאל /מרכז אפילו לא מתקרב לזה, ככה היה נראה והסתמן ע"פ הצהרות ראשי המפלגות שהתמודדו בבחירות ההן, כולל ליברמן וחבורת המריונטות הסובבות אותו,שהכריז שהוא חלק מהימין, ושנתניהו הוא מועמד מפלגתו לראשות הממשלה, אז אמר, ולראייה הליכוד נמנע מלתקוף את ליברמן בפומבי בכלל ולנהל תעמולה במגזר הרוסי נגדו בפרט.
ליברמן כמו ליברמן, טרף את הקלפים, הציג דרישות הזויות, הרים את הכפפה של כפייה דתית,והכשיל כל אפשרות ונסיון להרכיב ממשלת ימין חרדים .
שמעתי ראיון עם אריה דרעי שסיפר שהוא פשוט בהלם מהתנהלותו של ליברמן, סיפר כמה קרובים הם היו, ושותפים באין ספור פעילויות וחקיקה בכנסת ישראל, כולל המלכתו של משה ליאון כראש עיריית ירושלים, והיום אותו ליברמן אפילו לא אומר לדרעי שלום כאשר הם נתקלים במסדרונות הכנסת. מתייחס אליו כאילו הוא שקוף ולא קיים,זה האיש.
נראה על פניו שמלכתחילה ,ליברמן לא התכוון להכנס לממשלת נתניהו לאחר בחירות אפריל 2019, זו היתה תוכנית סדורה שכנראה היה שותף לה יאיר לפיד במפגש ההוא במסעדה בוינה, למרות הכחשותיהם, ואחרי הצגת דרישות דרקוניות לראש הממשלה שכל תכליתן להכשיל נסיון הקמת ממשלה, מצאנו עצמנו בפעם הראשונה בהיסטוריה , יוצאים למערכת בחירות שנייה תוך חצי שנה.
במערכת הבחירות הנוכחית, כבר הוסרו הכפפות, וליברמן הותקף והוכפש ע"י מחנה הימין, והוא לא נשאר חייב, ולראייה בניגוד לאפריל הפעם השקיע הליכוד מאמצים ומשאבים בהתקפות על ליברמן, במגזר הרוסי וברחוב הישראלי בכלל.
ליברמן ניהל קמפיין כנגד הכפייה הדתית, בחושיו המחודדים זיהה את הרצון לממשלת אחדות בין הליכוד לכחול לבן, וכל הקמפיין שלו היה מבוסס על רצונו זה ולכאורה של הציבור בכלל.
הנה הסתיימו הבחירות, כחול לבן זכו במירב הקולות, הגוש בראשותם אם לוקחים בחשבון את הרשימה המשותפת גובר על גוש מהצד השני, וליברמן בתווך כאשר ברצונו יקבע מי משני הגושים ירכיבו ממשלה.
אל תטעו, ליברמן ילך עם גנץ !!! זה כבר נסגר עם לפיד חצי שנה קודם, הוא אפילו יבלע את הגלולה המרה של ישיבה עם מפלגות שמאל כמו המחנה הדמוקרטיו מפלגת העבודה, כאשר הרשימה המשותפת תתמוך מבחוץ במקרה הטוב, ותצטרף במקרה הפחות טוב לשיטתו של ליברמן עצמו, אגב ישיבות הממשלה יהיו מרתקות מתמיד אם אכן תרחיש זה יתקיים.
כאשר התרחיש האופטימלי מבחינת ליברמן יהיה, שלאחר כשלון נתניהו, תצוץ אופוזיציה פנימית בליכוד שתדרוש את הדחתו של נתניהו, והוצאתו מהחיים הפוליטים בישראל, אחת ולתמיד, ובזה ייעלם יריבו הקשה ,המר, והמאתגר ביותר, וחצי הדרך לפיסגה.
הוא ישב בממשלת גנץ, שכנראה תאותגר כבר בתחילת דרכה אם מאיראן,לבנון, או עזה, טיל אחד טועה וכניסה למבצע בעזה כבר יסמן את סיום דרכה של ממשלת גנץ, ובעיקר תעניק לליברמן את הסיבה ליציאה החוצה.
איזו עילא טובה יותר לשיטתו תהיה מנטישת ממשלת גנץ בגלל אי פועלה בעזה, או בגלל איומי הרשימה המשותפת בהפסקת התמיכה בממשלה מחוץ ופנים כאחד.
זו תהיה תקיעת הסכין בגבו של גנץ.
ואז נצא למערכת בחירות שלישית, ליברמן יציג עצמו כמי שניסה והעניק אשראי הן לנתניהו, והן לגנץ, דחף וניסה להקים ממשלת אחדות ובגלל השניים הללו לא צלח, ולכן כל שנשאר זה להפוך למועמד הנכון והראוי לעמוד בראשות ממשלת ישראל. חלומו משכבר הימים מאז ומעולם.
ולצערי יהיו הרבה שיפלו בפח הזה ויקנו את הסחורה הפגומה הזאת. הכאוס שיוביל לשלטון.
מי שעוקב אחרי הקריירה של פוטין, יודע שגם הוא ניצל מצב של כאוס בארצו, נשיא שמכור לשתייה המרה, מדינה על סף פשיטת רגל, מדינה שאיבדה את כל נכסיה למרבה במחיר, ומקורבים, ובעיקר איבדה את מעמדה כאימפרייה עולמית, כאשר בתוכה קוראים תיגר על עוצמתה, פוטין לא בזבז זמן, שלח את אנשיו לפוצץ בנינים, האשים את הצ'צ'נים, יצא למלחמה בצ'צ'נים, רמס אותם כפי שרק רוסיה יודעת לעשות, הפך ליקיר האומה ומצילה, הגיבור הלאומי שיוביל את רוסיה לימי הזוהר שלה, העלים את יריביו, השתלט על עסקיהם, והפך לכל יכול בארצו, מכאוס לשלטון.