פורסם ב-אוגוסט 14, 2017,ב-ינשוף היסטורי, ינשוף פוליטי-מדיני, ללא קטגוריה. סמן בסימניה את קישור ישיר.	37 תגובות.
בתגובה הראשונה למאמר, כתבתי שהוא אינו מייצג את דעתי בנושא. כעורך הבלוג הזה, אני רוצה לנצל את התגובה הזאת כדי לומר בקצרה מה אני חושב על הפרשה הכאובה.
במאמר יש כמה וכמה תובנות שהן לדעתי בעלות ערך: הניתוח הכללי של תיאוריות קונספירציה, התיאור של תיאולוגית "משכן אוהלים" ועל נדידת הרעיונות בין הימין הקיצוני לשמאל הרדיקלי, שמגשרים על הפער האדיר ביניהם מתוך שנאה משותפת לממסד הציוני. שריאל מעלה גם כמה שאלות חשובות, שבהחלט מחלישות את טיעוני הקונספירציה, כגון היעדר תוצאות חד משמעיות של בדיקות DNA, או זיהוי בוודאות גמורה של ילדים חטופים/מאומצים.
ועם זאת, בניגוד אליו, אני לא חושב שפרשת ילדי תימן היא קונספירציה היסטורית טהורה, כדוגמת עבדאללה אבן סבא. העדויות על הפרשה הן נסיבתיות בעיקר, נכון, אבל הן מרובות מדי מכדי להתעלם מהן. במיוחד חזקה בהקשר זה עדותה של האחות לשעבר שולמית מליק. בניגוד לאקטיביסטים שמדגישים את משקל "עדויות הקורבנות", אני חושב שבהקשר זה דווקא לעדויות של אנשים מהצד השני יש משקל רב בהרבה. הרי המשפחות של הילדים שנעלמו יכולות להעיד רק שהילד נעלם, ואילו אנחנו מתעניינים בשאלה – מה קרה במעברות, במרפאות ובתי החולים, ועל זה המשפחות לא יכולות להעיד. אינסיידרים יכולים. ודווקא בגלל זה, הראיון עם מליק חשוב כל כך.
לא חקרתי את הנושא בעצמי, בוודאי לא כהיסטוריון, ולכן לא הייתי רוצה להביע דעה נחרצת אלא רק להציע אופציה. כמו שריאל, אני לא מאמין שהיתה כאן קונספירציה חובקת כל במעורבות כל ראשי המדינה, או חטיפה של אלפי ומאות ילדים. לחטיפות בקנה מידה גדול יותר היו, ככה"נ, נמצאות ראיות חזקות בהרבה מאלו שיש לנו כרגע, כולל עשרות ילדים בזיהוי DNA וודאי. בניגוד לטענות האקטיביסטים, גם לא נראה לי של"ממסד" הימני של היום יש אינטרס להגן על אחיות ורופאים ממפא"י בשנות החמישים. להיפך – יש לו אינטרס לנגח אותם.
אירועים היסטוריים הם בדרך כלל לא שחורים ולבנים אלא אפורים, ונמצאים על ספקטרום. כך גם ככל הנראה הפרשה הזאת. התקופה ההיא היתה מבולגנת באופן טוטלי. ישראל היתה מדינה ענייה, קטנה ומוקפת אויבים, שקלטה גלי עלייה עצומים. העלייה מתימן היתה במצב בריאותי ותברואתי מזעזע, ואחוז התמותה בבתי התינוקות ובמרפאות היה גבוה. צוותים עם משכורות רעב היו צריכים להתמודד עם משימה קשה שהיתה גדולה עליהם בכמה ראשים, ועשו מאמצים הירואיים ממש להפחית את שיעור התמותה בבתי החולים. לפעמים הם ביצעו טיפולים הרסניים, אבל בניגוד לתיאוריות הקונספירציה על ניסויים רפואיים – אלו היו מניסיון לעזור, ובוודאי לא להמית. ההשוואה של אותם רופאים ואחיות לרוצחים הנאצים בחלוקים לבנים היא לא רק טפשית ונבזית אלא גם מתועבת.
במסגרת הבלגן הכללי, ואחוזי התמותה הגבוהים, לא היה קל תמיד לאתר את ההורים של ילד ספציפי. כפי שכתב עמי חובב, שחקר את הפרשה, הדבר נבע בעיקרו מבורות תרבותית של הגורמים הקולטים. כשקיבלו ילד, לא כתבו את "שם הייחוס", שהיווה דרך מרכזית לזהות אותו ואת משפחתו. וכך, ילדים מתו, לפעמים התגלו קשיים לזהות את ההורים, והצוותים – שהיו מוצפים בעבודה וגם, לפעמים, זלזלו באופן יהיר במשפחות שבהן טיפלו, לא תמיד ניסו באמת לעשות זאת.
על הרקע הזה, סביר להניח שצמחה תופעה של אימוצים. חלקם – של ילדים שבאמת לא הצליחו לאתר את הוריהם, ואולי גם לא ניסו לעשות זאת יותר מדי. אלו ששיתפו פעולה עם אותם אימוצים וקרעו ילדים ממשפחותיהם, חשבו בוודאי שבכך הם עושים לילדים הללו טובה וגורמים להם לגדול בתנאים הרבה יותר טובים. זה לא ייחודי לישראל – תופעות דומות התרחשו למשל באוסטרליה, עם אימוצים של ילדי אבוריג'ינים, תופעה שאף היא חוללה טראומה לאומית שרודפת את המדינה עד היום. ובתוך אותה תופעה- היתה כנראה תת תופעה נוספת – של אימוצים בזדון ותמורת תשלום. כובד הראיות לא מאפשר לדעתי להכחיש שבקופת חולים, בויצ"ו ובארגונים דומים היו כאלו שניצלו את הבלגן ואת התנאים הקשים כדי לעשות כסף מושחת. וזהו גרעין האמת שביסוד הפרשה.
אני כמובן נכון לעדכן את התיאוריה הזאת ולשנות אותה עם התקדמות המחקר והראיות. לדעתי, אין צורך להקים ועדת חקירה ממלכתית נוספת. מה שצריך לעשות זה לחשוף את כל המסמכים, בלי יוצא מן הכלל, ולתת להיסטוריונים שמעוניינים בכך לעשות את העבודה. במקרה של שולמית מליק, למשל, צריך לעשות עבודה מקצועית, לבדוק נתונים ולהצליב ראיות. האם באמת שירתה במעברה שהיא טוענת ששירתה בה? כמה ילדים נפטרו ולא נמצא מקום קבורתם? כמה משפחות מאותה מעברה, ואותה תקופה, טוענות שילדיהן נחטפו? האם נעלם אכן ילד בשם ציון? זו רק דוגמא לעבודה שהיסטוריונים מקצועיים צריכים וחייבים לבצע בפרשה הזאת, כדי להביא את האמת סוף סוף לאור השמש. בסופו של דבר, כדאי ורצוי לאוורר את השלדים, להוציא אותם מהארון ולעשות בו סדר. שום דבר לא מפחיד כל כך.
לפני שבודקים איפה שירתה מי ששירתה ולמה ואיך כדאי לבדוק מהי המגיפה הקטלנית שתקפה והרגה ילדים תימניים רבים ופסחה על תינוקות ממוצא אתני אחר ששהו יחד עם התימנים באותן מעברות, באותם תנאי תברואה וזכו לשירות רפואי בעייתי מאותם צוותי רפואה.
אחר כך נבדוק מדוע חסמה וחתמה מדינת ישראל את אותם מיליארדי מסמכים וראיות המזכים אותה ואת הממסד באותם ימים מכל חשד, בדרך כלל אדם שמוכיח את חפותו המלאה שמח להודיע על כך למי שרוצה ולא רוצה לשמוע.
באותה נשימה כדאי לציין שכששמים על פרשה שרוב המעורבים בה כבר אינם בין החיים (החיסיון עשה את שלו) תג של קונספירציה בלי ודאות מוחלטת ומלאה שהיא כזו הופכים את עצם העיסוק בעניין להזוי ומוזר ומלעיגים את העוסקים בעניין, דבר שבפני עצמו הוא "הוכחה" לקונספירציה בעיני מי שמאמין בה.
אין לי מושג איפה הילידים (אין מספיק קברים שסוגרים את מספר ההעלמויות המדווח) אבל גם לאף אחר אין מושג, ואולי פה הבעיה.
כמו שנאמר, אין עשן בלי אש, ורבות מהקונספירציות קיימות כדי להסביר שאלות שטרם נענו (כמו 'כדור הקסם' במקרה של JFK, שעדיין לא הוסבר).
כך שהפרשה היא המשך ישיר. הניצול הפוליטי שלה הוא עניין אחר, שאכן ראוי למחקר ובדיקה.
זו כמובן לא הפעם הראשונה שמידע כזה משמש ככלי ניגוח פוליטי: מאוויים נסתרים כאלה תמיד מושכים אליהם פוליטיקאים קיצונים, ועם האהדה הגדולה שיש כיום (לפי הסקרים – אם כי לא מתבטאים בהפגנות, משום-מה) לטיפוסים כמו אזריה – כדאי להיזהר.
על השאיפה שם ליצור מציאות אחרת.
עדותה של מליק בעייתית, רצופה סתירות פנימיות ובעיקר כבושה. הבעייה העיקרית שאני רואה עם העדות היא המניע הכפול של המראיין. מצד אחד אהדה ברורה למטרת 'תיאוריית החטיפה' ומצד שני רצון למכור עיתון. העדות הייתה הרבה יותר חזקה לו הייתה ניתנת להיסטוריון מקצועי. כרגע היא חסרת ערך ראייתי. וכל הכבוד על פירסום הטור האורח השוחה נגד הזרם. בניגוד אליך – הסכמתי עם כל מילה. וכך גם אני מנתח את הדברים.
גב מליק טוענת שלא הבינה את שפת הנשים המבקרות כי דברו צרפתית ואנגלית.אז איך ידעה שה שורדות מנות גרמנים ?
ומאיפה היה לניצולי שואה חסרי כסף ממון לאימוץ? האין זה רשעות להעליל דוקא על ניצולי שואה ?
השאלה שבאמת מעניינת אותי – הרי לימין לא הייתה בעיה להמציא לשמעון פרס אימא ערביה כשהם רצו. אז איך ייתכן שדווקא פרשיה עסיסית כל כך זכתה להתעלמות? אם באמת יש גרעין של אמת מה יש להם להסתיר?
אני מזכיר שמשרדי הפנים, הרווחה, הבריאות והדתות שאחראים על מרשם האוכלוסין, על אימוצים, בתי חולים ומתן תעודות פטירה בהתאם – כולם היו תחת ניהול הפועל המזרחי (האם הרוחנית של הבית היהודי), אגו"י והציונים הכלליים שהצטרפו לליכוד מאוחר יותר.
לפחות בעניין אחד מרכזי הכותב צודק, השאלה היא "איפה הילדים".
אם אכן נחטפו ואומצו אלפי או מאות ילדים אז הם צריכים להמצא במקום כלשהו.
צריכים להיות בינינו המוני תימנים בני 60-70 שגודלו במשפחות אשכנזיות שאימצו/קנו/קיבלו/חטפו אותם.
אז איפה הילדים?
"חקר הפרשה ההיסטורית של ילדי תימן כולל מאות אלפי עמודי פרוטוקולים של שלוש ועדות שהפריכו באורח גורף את "תיאוריית החטיפה " של אותם ילדים, ואף מצאו ראיות כתובות וממוסמכות לכך שרובם של אותם הילדים נפטרו בבתי החולים ובמוסדות הבריאות", כשאני קורא את הפסקה הזאת אני לא יודע אם לצחוק או לבכות.
כולנו הזויים, סבא שלי עליו השלום הזוי, משפחות רבות הן הזויות…. לקרוא ולא להאמין. הכותב הנכבד יכול היה לעשות מאמץ קטן של מחקר ואז להבין שכמעט כל פסקה אפשר להפריך פה..
מישהו שנולד אחרי הפרשה, זה מישהו שבא מזווית אחרת לגמרי. הוא לא העביר את הבת ״שלו״ לבית החולים בעצמו.
ולעניין זה אין נפקא מינא אם הוא תימני או לא. גם עוזי משולם נולד אחרי תחילת הפרשה.
והבדל ניכר – ועד ההורים בחר לערוך ערב הוקרה לבהלול ומינקובסקי ולתת להם תעודה לאות הוקרה על מאמציהם.
אצל כהנא , פעילים היום , מתבצרים בני 20 אצל עוזי משולם… טוב , זה התגלגל לגמרי אחרת!
כן. סבא שלך הזוי ופרמטיבי שלי בהזיות קשות. קורה.
הטענה שלך "סבא שלך הזוי?" אמורה לשכנע אותי האשכנזים חטפו תינוקות תימנים? איןח לך ולו בדל הוכחה .
מספר מומצא שלא מגובה בשום מקום.
עיצובי פוטושופ מזעזעים.
עובדה- בטרבלינקה אין מחנה השמדה.
נראה את כל נכדי וניני הניצולים משתוללים.
כי לקעקע מספר על היד כל אחד יכול. לא?
הרי הכי קל להגיד אין כלום כי לא היה כלום. מוכר?
ואז זו תהיה מלחמת נראטיבים….
עם ישראל חי. או מת. או נחטף.
השואה היא הפשע המתועד ומוכח ביותר בהיסטוריה האנושית. אלפי עדויות, מליוני קורבנות מתועדים, גופות ומעל הכל נאשמים שהודו והורשעו בבית משפט. חטיפת ילדי תימן בניגוד היא הפרשה הנחקרת ביותר בתולדות המדינה – שלוש ועדות חקירה וכולם מצאו שאין בסיפור אמת. אין עדים, אין ילדים ויש הסבר הגיוני לכל ילד שנעלם. וזה הסיבה שאין להשתמש באנלוגיה לשואה.
הספקות שלי נובעים בעיקר מהמחסור בעדות מהצד המבצע.
עם כל הכבוד לעדותה של מליק (שאותה איני מכיר), הדעת נותנת שאפשר היה למצוא הרבה יותר עדויות ולא רק משניות מסוגה.
הרי עדויות של חברי מנגנונים נאציים נמצאו ופורסמו, אפילו כאלה של שומרים במחנות ריכוז יש ויש. נכתבו והודפסו גם וידויים של חברי כת הקולונלים בארגנטינה שציוו להשליך ממטוסים אנשים שהתנגדו למשטר. של אנשי סי איי איי שציוו על הפיכות בכל מיני ניקרגוות. עדויות של פושעים וסוחרי סמים ונשים מתפרסמות לפי משקל. אז רק עדויות של אנשים שהחליטו על לקיחת ילדים ממשפחותיהם ומסירתם לאימוץ אין?
איפה המזכירה בדימוס שעל ערש דווי תתוודה על השתתפותה בישיבה שבה החליט שרגא נצר שצריך לקחת לתימנים את הילדים? איפה הרופא לשעבר שיתוודה שהוא אכן זייף תעודות פטירה של ילדים?
העדויות הקיימות הן בעיקר פזורות ומהשוליים של המנגנון לכאורה שביצע את החטיפה. הדעת (שלי) נותנת שאם באמת הייתה פעילות כזו בהיקפים כאלו, היו נשארות (הרבה) יותר עדויות.
מסתבר שהיא המצאה (או פיתוח) של פרופ' מקולומביה בשם סו (ואל תזכירו לו את השיר של ג'וני קאש…). הוא ש'הוכיח' את התופעה ואף ציין את סכנותיה. רק שהכל מומצא.
כי כרגיל ב'מדעי הרוח', כל דבר שניתן להביא לו מראי מקום, הרי הוא מוכח ואמיתי.
נו, אם אתה a boy named sue, ברור שתגדל ותיצור סיבות לתביעה.
הנושא מרתק ובאמת שאני חסר דעה בעניין זה שתמיד נראה לי מוזר.
תודה ניר. תוכל להעלות את הרשומה עצמה? הלינק רק מוביל אותי ל"עמוד הרשמה" מעצבן.
מוזר, בדקתי את הלינק אחרי שהפוסט עלה והוא עבד. רציתי לקשר למיקום הספרים בספרייה.
טוב אין לי מושג מה הבעיה באתר. שוב הרשומה לא נטענת.
הספר השחור– מה שעוללו אנשי השמאל לעדות המזרח.
את אחי אנוכי מבקש : האמת על שואת יהודי תימן / תנועת "כך" מאשימה.
בתגובה לדני אורבך שמייחס חשיבות רבה לעדותה של שולמית מליק.
עדותה השוותה לשוברים שתיקה, והאנלוגיה מדוייקת להפליא.
כמו שוברים שתיקה – אדם זוטר במערכת שרואה תמונה חלקית מאד, מחבר את חלקי הפאזל המעטים שיש לו וטוען שהוא רואה את כל התמונה ויכול להוכיח מדיניות. בלשונה של מליק (או שמא של הכתבת תמר קפלינסקי) זו הייתה שיטה. איך היא יודעת שזו הייתה שיטה? אין לדעת.
בדומה לשוברים שתיקה ברגע שהעדות היא ספציפית ולא כללית, כלומר יש מקום, זמן עוד נתונים מדוייקים, אפשר להצליב אותה. במקרים שבהם מעידים אנשי שוברים שתיקה, בדרך כלל מפקדים או חברים ליחידה מספרים שהסיפור ממש לא היה כך, והרבה נתונים נעלמו מעיניו של השובר. במקרה של שולמית מליק: יש מעברה ספצפית, שנה ספציפית, תיאור של ילדים וגילם, תיאור של המקום ממנו נחטפו וכל מה שנותר הוא לוודא מי הילדים שקיימים תלונות על חטיפתם שנלקחו ממעון הפועל המזרחי במעברת קדימה ב-1951. מסתבר שגם הכתבת וגם אתרי האינטרנט העוסקים בכך – יגידו לנו שאין שום עדות על חטיפה מאותו מעון באותה שנה. למעשה, באתר עמותת עמרם יש רק עדות אחת על היעלמות ממעברת קדימה, על ילדה בת שבוע, שנלקחה לבית חולים, וגם עדות זו ניתנה לאחר הראיון עם שולמית מליק.
בקיצור – לראות בעדות הזו אקדח מעשן צריך אמונה עמוקה וקודמת בתיאוריה. במבחן התער של אוקהם, ההסבר הפשוט של ביקור תורמות, הרבה יותר הגיוני מאשר התיאור שלה של ביקור חוטפות.
אני חושב שהטיעונים שלך כאן חזקים ומשכנעים.
לדני אורבך, לא ברור על איזה מחקר הסטורי אתה בונה, היו שלוש ועדות חקירה, חוקרים ושופטים מנוסים שחקרו את כל החומר הרלוונטי והפריכו את כל הקונספירציות.
יתירה מכך, ועדות החקירה מצאו וקבעו את מותם של כמעט כל התינוקות שהובאו בפניהם, באופן פוזיטיבי, כולל פתיחת קברים.
מתוך למעלה מכאלף מקרים שהובאו בפניהם על ידי ארגוני התימנים, רק כשישים לא נקבע מותם באופן פוזיטיבי, אך גם לא היו ראיות שנחטפו, רובם אגב של השישים בככל לא בארץ.
חוקרים ושופטים מיומנים לא פחות מחוקרי הסטוריה בעניינים אלה והייתי לא מעט שנים באקדמיה במחלקות ההסטוריה והפילוסופיה לפני שלמדתי משפטים ועבודתי כעו"ד.
ד"ר דב לויטן מאוניברסיטת בר אילן חקר את הנושא, גם הוציא ספר וגם הוא קבע שלא היו חטיפות.
לכן, לא ברור לי כלל כיצד ניתן עוד לטעון אחרת בעניין זה.
לדעתי, יש ערך גם למחקר היסטורי עצמאי, שלא קשור למדינה ולא מוזמן על ידה, באופן נפרד מהממצאים של ועדות חקירה. יתכן שהמחקר הזה יאשר את ממצאי הועדות, ויתכן שלא.
שוב, היה גם מחקר הסטורי עצמאי של ד"ר לויטן, כמדומני שגם אבי פיקאר חקר מעט את העניין.
בכל אופן, גם אם מחקר הסטורי תמיד טוב שיהיה והיה, עדיין לפני, נניח, לא ניתן לטעון שאולי היו חטיפות אחר שלוש ועדות חקירה משך כשלושה עשורים.
חובת הראיה היא על המעליל.
אגב, גם ניסויים, לא היו, זה חלק מהדמגוגיה של העדתיים המקצועיים לבצע דה לגיטימציה לקולטי העליה והדורשים הוכחות לעלילות.
הם פועלים בשיטת הצפת מידע, מביאים מלא סרטונים לא רלוונטיים, כתבות לא רלוונטיות ולך תחפש בהכל בכדי להפריך.
היה חשד של הרופאים אז שאולי יש גנים של האוכלוסיה השחורה האפריקאית אצל התימנים ומכאן חשש למחלות מסויימות, אלה תאי החרמש המפורסמים.
לקחו בדיקות דם והתברר שהחשש הופרך.
כלומר, פתאום בדיקות דם הופכות ל"ניסויים".
וכל בר דעת לא יכחיש שחובת הרופאים הייתה לבדוק את החשד בכדי להתכונן רפואית למצבים אפשריים.
אני עוקב לא מעט זמן אחר העניין, כל דבר קל להפריך וכשעושים זאת מיד זוכים להתקפות אישיות פרועות מהעדתיים הללו, במקום להתמודד עם המציאות.
אז יש כאלה שלא רוצים להתלכלך בהתקפות אלה, יש כאלה תמימים שבאמת לא מכירים את החומר, אבל את האמת חייבים לומר.
ולא רק בגלל מה שכתב שריאל וכתבו מגיבים שונים לעיל.
לא ברורה לי החלוקה האוטומטית , ברובה, של המגיבים , אשכנזים נזעקים במגננה לא ברורה שהכל עלילה ואין סיכוי כלשהו שהתרחשה עוולה כזו במדינה, כאילו שמישהו האשים את כל או רוב האשכנזים במזימה כזו, או ף בידיעה עליה, מזרחיים מגיבים בהאשמות כוללות ומרחיבות לעוולה אשכנזית ממסדית מתוכננת ומכוונת, מבלי שיש לזה שום בסיס, מלחמת עדות מיותרת ומזיקה.
אם במדינת ישראל של היום יעלם ולו ילד אחד, אשכנזי או ספרדי, תרעש המדינה עד מציאתו, וטוב שכך.
ב 1951 נולד להורי האשכנזים ילד לא בריא שנפטר בבית חולים בגיל 5 ימים. למחרת אבי קיבל את הגופה והלך לבית העלמין לקבורה. כשהגיע הילד לגיל 18 לא קיבלנו צו גיוס עבורו.
לעומתו, אח של גיסתי מהעדה הפרסית היה בגיל שנה כשאושפז בבית חולים עם כאב בטן. בערב באה אחות וביקשה מהאבא לפנות את המחלקה. הוא סירב כי ידע שילדים נעלמים. האחות הזהירה אותו שאם לא יעזוב היא תזמין משטרה. כך היה הוא נעצר ושוחרר רק למחרת בבוקר. הוא חזר לבית החולים. המיטה היתה ריקה ונאמר לאב שהילד נפטר בלילה והם דאגו לקבור אותו בלילה. האב העצוב והתמים חזר למעבר לדווח למשפחה. כשהגיע הילד לגיל 18 הם קיבלו צו גיוס עבור הילד ש"מת".
אינני מאמין בקונספירציה, ואני סבור שהרבה אנשים עשו קריירה נפלאה על חשבון התעלומה, וחידדו את חושי התעמולה שלהם. דווקא הסיפור הזה הזכיר לי איתור של נעדר צה"ל. איש אית"ן התבקש לאתרו ועשה זאת תוך 24 שעות. התברר שבבלגאן של מלחמת העצמאות האיש נקבר בבית קבורות אזרחי, ששכן כ-100 מטרים מזה הצבאי , משפחתו וצה"ל החליפו את המצבה לצבאית – הייתה מצבה אזרחית עם פרטיו המלאים!
זה העניין עם קונספירציות: כשמתרחשת טעות ״לא הגיונית״ כביכול אנשים מתקשים להאמין שאין יד מכוונת.
בקלות רבה יכולתי לכתוב את אותה דמגוגיה שיש כאן על קונספירצית השואה .
על קונספירצית סטאלין .
אפשר להפוך את הכל לקונספירציה ואז לשרבט כאוות נפשך תוך כדי הכחשה מינוריות ושלל שיטות לכאורה עובדתיות . תוך כדי התעלמות מנתונים .
נ"ח, איזכור השואה הוא דמגוגי.
אתה הוא חסיד הקונספירציה.
קונספירציה כאילו חטפו ילדים כנגד כל העובדות שהוכחו פוזיטיבית בשלוש ועדות חקירה, בחקירות עמי חובב התימני מטעם ארגון התימנים, מחקרי ד"ר לויטן, מאמרי ד"ר שריאל בירנבוים, אבי פיקאר דנה והלל גרשוני וכמובן בדיקות המכון הפתלוגי.
למעשה, אינך מתייחס עניינית לדבר, טיעון ועובדות אלא משליך מנטרות חסרות בסיס וחבל.
הדבר מזין סתם טירוף של שנאה של עדתיים מקצועיים ומחרחרי מהומות.
לפני כעשור וחצי בתוכנית "מאזינים למאזינים"* בגלי צה"ל המנחה היה מר אריה מליאנק [כמדומני שעונה לתואר 'ילדי הבלקן'- לא בדקתי]. עלה לשידור מאזין שתיאר את 'חטיפת ילדי-תימן' ועבר לתאורים מפורטים של 'הניסויים הרפואיים' שבוצעו בהם. התאור היה פלסטי ומזעזע כי הוא ממש ציטט כמו מ 'פרטיכל רפואי' אוטנתי.
כשהפרטים התחילו להתבהר אריה מליאנק התפרץ עליו בחמת זעם. מתברר כי מלניאק בעצמו בהיותו ילד חולה פוליו עבר את אותו 'ניסוי רפואי', שלא היה אלא טכניקת טיפול בחולי הפוליו. הוא [מלאניק] אסיר תודה לרופאים שבמסירות רבה העמידו אותו על הרגליים. בקיצור המאזין לקח תאור של קרוב שעבר את הטיפול המייסר [באופן לא מוצלח ? ] והפך אותו לניסוי אכזרי בידי רופאים דמונים , אנשי הממסד וכו' וכו'.
היה זה לי שיעור מאלף בדרכי התווית והבניית 'זיכרון הסטורי' וקיבוע תודעה.
מן הסתם ניתן למצוא הקלטה בארכיון גל"צ וגם לנסות את זכרונו של מלינאק.
נ"ב ליוויתי באופן אישי את התפתחות כת עוזי משולם ויכול להעיד ממקור ראשון על צמיחת הכת והתאוריה.
העיוותים והדמיונות והשנאות [לשון שנאה] ,שוחחתי איתו ,עם משולם, על תמיהותי, אך לשווא.
הימנית/מסורתית, דבר שהיה לצנינים בעיני הנהגת הברנז'ה. ואולי זו לא קונספירציה.