בפני תביעה קטנה ע"ס 10,000 ₪.
עפ"י סע' 62 לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד-1984, ביהמ"ש לתביעות קטנות רשאי לקבל ראיה אף אם לא היתה קבילה בבימ"ש אחר, אינו קשור לסדרי הדין, אלא יפעל לבדרך הנראית לו מועילה ביותר להכרעה צודקת ומהירה.
בכתב התביעה טוען התובע כי הוא זכאי לפיצוי בגין קבלת הודעות "ספאם" אסורות לתיבת הדוא"ל ללא הסכמתו ובניגוד לסע' 30 א' לחוק התקשורת.
התובע מפרט כי מסר לפקידה של הנתבעת בבקרו בסניף אריאל את כתובת הדוא"ל שלו, לבקשתה, למקרה בו יהיה צורך להעביר אליו טפסים ואישורים רפואיים לפי בקשתו.
התובע החל לאחר מכן לקבל עשרות הודעות פרסומיות ושיווקיות מהנתבעת.
התובע מציין כי גם לאחר מספר פניות להסרת פרטיו וקבלת אישור כי אכן פרטיו הוסרו ממאגר התפוצה של הנתבעת, המשיכה הנתבעת לשלוח לו הודעות נוספות.
התובע צירף לכתב התביעה את הודעות הספאם הנטענות. אציין כי מתוך שלל המסמכים שצורפו לתביעה, נמצא מסמך אחד לפחות הכולל פרסומת שיווקית לביטוח ביטוח סיעודי ממועד שלאחר פנייתו של התובע להסרת פרטיו מרשימת התפוצה.
הנתבעת הגישה כתב הגנה בו טענה כי היא פועלת ללא מטרת רווח ואינה נכללת בגדר מפרסם לפי סע' 30א' לחוק התקשורת.
הנתבעת טוענת עוד כי לא שלחה לתובע הודעות ספאם והתובע יכול היה להסיר עצמו מרשימות התפוצה השונות, באופן פוזיטיבי.