רק כשחיים בחו"ל קולטים כמה חגים יש ליהודים, או ליתר דיוק לישראלים, במיוחד בהשוואה לתרבויות אסייתיות שמספר החגים אצלם, נראה לי, אף יותר מצומצם משל התרבויות אירופאיות-נוצריות (וגם להם אין יותר מדי...).
האמריקאים הגאונים מצאו שיטה. בהעדר מגוון מספק של חגים דתיים מבוססי תאריך קבוע (דהיינו, חג המולד, חג ההודיה וחג הפסחא וה- 4 ביולי, שאיננו דתי אך מוגדר תאריך), שריינו להם חגים "לאומיים" לציון מאורעות ואישים חשובים בהיסטוריה כגון יום מרטין לותר קינג, קולומבוס דיי, יום הולדתו של וושינגטון ויום הזכרון.
המוכר מביניהם הוא, כמובן, וולנטייס דיי שכיאה לאהבה, חצה גבולות ועמים (ואפילו בישראל, רשתות השיווק מנסות לשווק מוצרים באמתלתו). לקראת היום המיועד, מתמלאים העיתונים בכתבות והבורדים ברשתות החברתיות באלפי הצעות ליצירת כרטיסי ברכה מקוריים, מתנות לבן זוג כבוד החג וכיצד לחגוג יחד את היום הכל כך מיוחד הזה.
שמעתם פעם על דונאט דיי (שאף נחגג פעמיים בשנה – פעם ביום שישי הראשון מידי יוני ופעם ב-5 בנובמבר)? על פנקייק דיי (חג שמסתבר הינו בעל משמעות היסטורית-דתית אמיתית שמתרחש 47 יום לפני חג הפסחא) ? או על פאי (Pie) דיי (23 בינואר)? ולא להתבלבל עם Pi דיי (π) שאף אושר על ידי הקונגרס האמריקאי כיום לאומי בתאריך 14 במרץ ( שבצורת כתיבה אמריקאית של חודש ויום נרשם כ-3.14, ערך הפאי, וגם בחג זה, אוכלים - נכון! פאי!.
מתברר שבארה"ב לבדה יש כ-1,100 חגים מומצאים, וחברה בשם "National Day Calendar" אף הגדילה לעשות ויצרה אתר ייעודי בו תוכלו לדעת בדיוק איזה חג חוגגים היום (וגם מוכרת לוחות שנה בהתאם). רק בנובמבר תוכלו לחגוג את: יום "הסופר", יום "בשל אוכל לחיית המחמד שלך", יום "החומץ" , יום "הביצים הממולאות", יום "החמוצים" ועוד ועוד. לא מאמינים לי? בדקו לבד.
אז גם הקוריאנים הרגישו רגשי נחיתות מול עמים אחרים מול החוסר המוחלט שלהם כמעט בחגים ובימי חופש ציבוריים, והחליטו להמציא להם חג. וגם כאן, מאחורי ההמצאה עומדת מכונת שיווק משומנת בשם לוטה, אחד מהקונגלומרטים הגדולים בקוריאה, ויצרן הממתקים הגדול במדינה, אשר מקדם באגרסיביות את החג בכל נקודות המכירה (וברשתות המארט שבבעלותו) ומוכר חבילת פפרו בפחות מ-$1 ליחידה. וגם כאן, הקוריאנים, שאוהבים לצרוך והרבה, אימצו את החג בשמחה ומחליפים בינם לבין עצמם חבילות פפרו כאות לאהבה ולחברות (יענו, וולנטיינס דיי לייט), ואפילו משחקים את ה-Pepero Kiss Game בו כל אחד מחזיק צד אחד של המקל עם שיניו ונוגסים עד לנשיקה המיוחלת (ולא רק גברים עם נשים).
ושלא תחשבו שהפפרו הזה תמים. כאילו אין מספיק היסטוריה עוינת בין קוריאה ליפאן, גם הפפרו הזה יצר מחלוקת בין המדינות שכן היפנים טענו כי הפפרו הוא בעצם העתק של חטיף יפני הנקרא Pocky ואף לקחו אותם למשפט בנושא. קוריאנים מעתיקים? מה פתאום? הם פשוט לוקחים מוצר ומשדרגים אותו .
אבל זה לא החג היחידי שהם המציאו. שמעתם פעם על White Day? אז בעוד שבעולם חוגגים וולנטיינס דיי ב-14.02, החליטו הקוריאנים (והיפנים, והסינים והטייוואנים) שמועד אחד לאהבה (או שניים, אם מחשיבים גם את פפרו דיי) איננו מספיק. בוולנטיינס יחלקו הגברים לאהובותיהם מתנות, פרחים וברכות וב-White Day שיתקיים בדיוק חודש אחרי (14.03,התאריך נשמע לכם מוכר? כן? כי זה גם Pi Day בארה"ב!) יחלקו הקוריאניות מתנות וברכות לאהוביהן.
מזל שלנו היהודים, חגים מספיק, ואין צורך להמציא עוד. הספיק לי בהחלט חודש של חגים שהסתיים לא מזמן, ושבוע נוסף של סופגניות שעומד בפתח, בכדי שיהיו לנו עוד חגים מומצאים נוספים שרק אוכלים ואוכלים בהם.