לפני בקשה לעיכוב ביצוע פסק דין שניתן בתובענה, עד להכרעה בערעור על פסק הדין, שבדעת המבקשת להגיש.
1.ביום 2.6.11 ניתן פסק דין בתובענה, בו התקבלה תביעת של המשיבה על סך 212,500 ₪ בצירוף הפרשי הצמדה וריבית מיום 13.3.07, וכן הוצאות משפט ושכ"ט עו"ד.
2.סכום פסק הדין עומד, נכון להיום, על-פי טיעוני הצדדים, על סך של כ- 367,000 ₪.
3.ביום 17.7.11 הוגשה בקשה לעיכוב ביצוע זמני של פסק הדין בשל כוונת המבקשת להגיש ערעור, שסיכוייו, לטענתה, טובים, ובשל החשש שלא יהיה ביכולתה של המשיבה להחזיר את הסכום, היה ויתקבל הערעור.
4.ביום 18.7.11 ניתן צו עיכוב ארעי, עד למתן החלטה בבקשה, בכפוף להפקדת ערבות בנקאית על סך 50,000 ₪ על ידי מבקשת העיכוב, והבקשה נמסרה לתגובת המשיבה.
5.המבקשת הפקידה את הערבות ביום 19.7.11, והעיכוב ניכנס לתוקף.
6.ביום 1.8.11 הוגשה בקשה לביטול עיכובו הארעי של פסק הדין ותגובה לבקשה שעיקרו, לעניינינו, כי אין חשש שהמשיבה לא תוכל להשיב את סכום פסק הדין היה וישולם לה על ידי המבקשת במידה והערעור יתקבל.
7.ביום 17.8.11 ביקשה המשיבה כי ייקבע דיון דחוף בבקשה לביטול העיכוב הזמני, בה יחקרו המצהירים מטעם המבקשת.
8.הצדדים הגישו טענותיהם בכתב, ואתמול, ביום 23.8.11, התקיים דיון בבקשה בו, בין היתר, נחקרו המצהירים משני הצדדים: מטעם המבקשת - מנהלה, מר דב הלפרן, שהגיש שני תצהירים, ומר קובי דביר, ומטעם המשיבה - מנהלה, מר צבי מרקוביץ.
9.להשלמת התמונה אציין כי במקביל, הגישה המבקשת, בקשה לביטול עיקולים שהמשיבה הטילה עליה, וב"כ המשיבה ביקש שהות להתייחס לבקשה בכתב ולקיים בה דיון נפרד, וזה נקבע להיום.
10.בנוסף, מתנהלת נגד המשיבה תביעה בבית משפט השלום ברמלה, על סך 800,000 ₪, במסגרתה הוטלו על המשיבה עיקולים בסך 800,000 ₪, ובגינם הוטל עיקול בידי המחזיק אצל המבקשת.
11.המבקשת טוענת כי סיכויי הערעור טובים, ומפרטת שורת קביעות מוטעות, לשיטתה, בפסק הדין. המשיבה טוענת כי פסק הדין כולל, ברובו, מסקנות עובדתיות ונשען על הערכת מהימנות העדים וכי סיכויי הערעור "שואפים לאפס".
12.בנוסף טוענת המבקשת, כי מאזן הנוחות נוטה לטובתה. לטענתה, אם יתקבל הערעור יהיה זה בלתי אפשרי לקבל השבת סכום פסק הדין מהמשיבה. לטענתה, המשיבה אינה פעילה משנת 2009, ובעל מניותיה היחידי, מר צבי מרקוביץ, בעל חובות רבים לנושים מפניהם הוא מסתתר. כמו כן, המבקשת הזמינה דו"חות כלכליים בדבר מצבה של המשיבה משלושה גורמים שונים: ביטחון מידע, דן אנד ברדסטריט ובי.די.איי., וממצאיהם העלו כי מסגרת האשראי המומלצת לעבודה עם המשיבה היא על בסיס מזומן בלבד או כנגד בטחונות מלאים, דרוג המשיבה, שהוגדר בעבר כסיכון התקשרות ממוצע, הורע, ומוגדר כיום, כסיכון התקשרות גבוה, מוסר התשלומים של המשיבה אינו חיובי, המשיבה הוכרזה כלקוח מוגבל בשנים 2007 – 2008, ומתנהלים נגדה מספר הליכים משפטיים על סך כולל של כ- 1,000,000 ₪, לא כולל התביעה הנגדית של המבקשת, שהוגשה על סך 342,000 ₪. בין התביעות, תביעה על סך 800,000 ₪ המתנהלת, כאמור, בבית משפט השלום ברמלה. כמו כן, לטענתה, חייבת המשיבה כספים לעובדיה, ובגין כך הוגשו תביעות לבית הדין האזורי לעבודה, בין היתר, תביעתו של מר בר דה קונינג, לו היא חייבת, לטענתו, כ- 7,000 ₪. כן חייבת המשיבה, לטענת המבקשת, ל"פאר שירותי כוח אדם" כ- 4,000 ₪, בגין כוח אדם שסופק לה.
13.המשיבה טוענת כי זכותה, כמי שזכתה בפסק דין כספי, לקבל, מייד את סכום פסק הדין וליהנות מפירותיו. רק במקרים חריגים יעוכב ביצועו של פסק דין. לטענתה הדו"חות שצירפה המבקשת הינם דו"חות "מבושלים". כמו כן עורכיהם לא נחקרו, ולפיכך אין הם קבילים. בנוסף, לטענתה, הדו"חות אינם מהימנים. המשיבה מכחישה קיומה של תביעה של מר דה קונינג, וכן טוענת כי, ככל שקיים אליו חוב, הרי שמאחר והוא עובד של "פאר שירותי כוח אדם", דין תביעתו להיות מופנית אליה. כן הציגה שיק על סך 3,777,54 ששילמה לחב' "שאר שירותי כוח אדם", ומכאן שאין לה חוב כלפיה. המבקשת צירפה אישור רו"ח לגבי מצבה הכספי וטוענת כי מדובר בחברה פעילה עם יתרת זכות בחשבון ועם מסגרת אשראי של 145,000 ₪. לטענתה היא חברה פעילה עם מוניטין, חוג לקוחות רחב, צבר הזמנות גדול והכנסות גדלות והולכות.
14.בבחינת הרכיב של סיכויי הערעור, הרי שעל הערכאה הדיונית, שנתנה את פסק הדין, לצאת מההנחה שסיכויי הערעור טובים, וכך אני עושה.
15.אשר לחשש כי במידה ויתקבל הערעור, לא תוכל המשיבה להשיב למבקשת את סכום פסק הדין אם ישולם – מחקירתו של מר מרקוביץ עולה כי נגד המשיבה מתנהלת תביעה בבית משפט השלום בחיפה על סך 170,000 ₪, שהגישה נגדה חברת גט אור. אמנם מר מרקוביץ העיד כי מדובר בתביעה שהוגשה בעקבות תביעה שהגישה נגדה המשיבה, אלא שתביעת המשיבה, כפי שהעיד מר מרקוביץ, נדחתה, ואילו תביעת גט אור ממשיכה להתנהל.
16.כמו כן אישר מר מרקוביץ, קיומה של תביעה על סך 800,000 ₪ בבית משפט השלום ברמלה, אם כי לטענתו, במסגרת ניהול התביעה נערכה חו"ד מומחה מטעם בית המשפט שקבע כי ישנם ליקויים בסך של כ- 66,000 ₪ בלבד. בעקבות זאת הורה בית המשפט לתובעת שם, להגיש כתב תביעה מתוקן, אך כתב התביעה המתוקן הוגש, שוב, על סך של 800,000 ₪. בנוסף, במסגרת אותה תביעה, הוטלו על המשיבה עיקולים בסך של 800,000 ₪, ולא אף זאת, אלא שנעשה עיקול בידי המחזיק, בגין כך, אצל המבקשת. כמו כן הודה כי למשיבה היה חוב אגרות ברשם החברות אותו שילמה רק לאחרונה בתאריך שאינו זכור לו.
17.אעיר, כי מתברר כי, בנוסף, הטילה המשיבה עיקול על כספי המבקשת, בבנק הבינלאומי, בגין התביעה שבכותרת, על סכום פסק הדין.
18.האמור לעיל, אף ללא התייחסות לדו"חות הכספיים, מעלה חשש של ממש, כי במידה והמבקשת תשלם למשיבה את סכום פסק הדין ותזכה בערעור, לא יהיה בידי המשיבה להשיב לה את סכום פסק הדין. תביעה על סך 800,000 ₪, התלויה ועומדת נגד חברה בסדר הגודל הלכאורי של המשיבה, די בה כדי להעלות חשש כזה. בנוסף, מתן צו העיקול משמעו כי סיכויי אותה תביעה נראים טובים דיים וקיים יסוד של חשש להכבדה על ביצוע פסק הדין. בנוסף, כאמור, למשיבה, שהיא חברת יחיד, תביעה נוספת, בסכום לא קטן, של 170,000 ₪. כמו כן, באישור רואה החשבון של המשיבה הוא מציין כי למרות הפסד נצבר משנים קודמות החברה עומדת בהתחייבויותיה לספקים עקב הלוואת בעלים שהעמיד מר מרקוביץ לחברה על סך כמה מאות אלפי ₪. בחקירתו הנגדית של מר מרקוביץ, העיד תחילה, כי מדובר בהלוואה בעלים שהוא נתן לחברה לפני כעשר שנים בעת שהקים אותה. מששב ונשאל בעניין זה העיד כי נתן לפני מספר חודשים הלוואת בעלים למשיבה בסכום של כ- 50,000 ₪ (ולא כמה מאות אלפי ₪).