תסכית מאת: יהודה עצבה.
קריין: בתכניתינו הערב - תסכית לשעת לילה.
זיסל: אולגה שלום זה אני, כן חברה שלך אמרה לי להתקשר ושאת מעוניינת להכיר קשיש צעיר חביב ושרמנטי, זה אני.
אולגה: כן, לא יכולת לנסח את זה טוב יותר, זה בדיוק מה שאני מחפשת.
זיסל: ומה מיוחד בך?
אולגה: הכל מיוחד בי, יש בי הרבה ממה שאתה מחפש. מספיק שהחברות הקרובות אלי קוראות לי 'צוקר פושקה' וזה כבר אומר הכל ( מתגלגלת בצחוק ) אבל אתה יותר מעניין, אני כבר סקרנית לראות אותך.
זיסל: גם אני אותך. את יודעת 'טוב מראה עיניים ממשמע אוזניים' אז איפוא ניפגש?
אולגה: כבר הערב בשמונה, אני רוצה לראות אותך.
זיסל: (בקולו נשמעת חרדה קלה והוא מתעטש) כבר?
זיסל: אויש, אז איפוא ניפגש?
זיסל: תודה, ( מתעטש ) איפוא ניפגש.
זיסל: תודה, איפוא.
אולגה: מה אתה כזה סנילי? קפה בריאות שלוש פעמים אני אומרת לך, קפה בריאות מול קופת חולים.
זיסל: מצויין, ואיך נכיר?
אולגה: אתה תבוא עם שושנה וגם אני, ככה נכיר אחד את השני.
זיסל: רעיון נהדר.
סצינה בבית קפה.
אולגה: כמה טוב שקבענו עם שושנה.
זיסל נכנס עם מזוודה קטנה מתיישב מול הכניסה וממתין והנה היא נכנסת. עם שושנה אדומה ביד. הוא רואה אותה ומחייך.
זיסל: (מתבונן בשושנה שלה )כמה יפה.
אולגה: היום כל המלצרים מדברים בטלפון.
מלצר: מה בשבילכם.
זיסל: בשבילי מים, הכי בריא שיש.
אולגה: כוסית ערק בבקשה, אם אפשר זחלוי.
זיסל: ( נדהם ) ערק?
אולגה: כן למה לא, אני היום בגיל שיכולה להתפרע בלי חשבון של מה יגידו ההורים. וחוץ מזה אני ממילא אני בשלילת רשיון.
המלצרית מגיעה ומגישה את השתייה.
אולגה: ( מחייכת ואומרת לו) –לחיים! מרימה את הכוס ושותה בלגימה. אהם...חזק הערק הזה.
זיסל: מרים את כוס המים ושותה לרוויה ומתבונן בה) לרוויה! בת כמה את?
אולגה: ( בבישנות ) בגילנו לא שואלים. מה שחשוב בגילנו, הוא לקחת את הכדורים בזמן, ( היא פותחת את תיקה ומוציאה קופסת פלסטיק קטנה בצבע לבן ושולה מתוכה להפתעתו כדורים ומתחילה לבלוע לפי הסדר תוך שהיא מסבירה לו.
– הנה תראה, הכדור הזה לתוספת ברזל, וזה הכחול לסידן וזה הכדור הצהוב לויטמין סי. סך הכל שבעה כדורים בבוקר ושישה בערב. הודות להם, כמו שאתה רואה ( היא מוסיפה בגאווה בלתי מוסתרת ) - אני נשמרת נפלא כבר יותר משבעים שנה.
אולגה: - ואתה?
זיסל: לא תאמיני, עברתי את השמונים.
אולגה: אני מתכוונת לכדורים, כמה אתה לוקח?
אולגה: אל אלוהים! מזוודה מלאה כדורים!
אולגה: מה יש כאן?
אולגה מצטרפת לצחוק.
זיסל: ( זיסל קם ) תגידי לי, הנרקוד ?
נשמעת מוזיקת טנגו חרישית ברקע.
שניהם רוקדים .
האזנתם לתסכית 'פגישה עיוורת' השתתפו – רעיה אדמוני ויעקב בוך.
כתב: יהודה עצבה.