קטלוניה משתרעת על פני החלק הצפון מזרחי של ספרד, והיא ניצבת בשורה הראשונה בין יעדי התיירות באירופה, כשהיא מציגה סקה מתמשכת של אטרקציות, ההופכות האותה לייחודית. הארכיטקטורה, הנופים, התרבות, האנשים- כולם שוכנים בנחת בין נופים מרהיבים ותרבות מופלאה.
כתבה וצילמה : יונית קמחי.
הדרך מהפירנאים שעל גבול צפרת ועד לקוסטה מדיטרנה (חופי הים התיכון) אינה ארוכה, אך מגוונת להפליא מבחינת נופי הטבע שהיא מזמנת, הקהילות האנושיות שפוגשים בדרך, התרבות והפולקלור. משורותיה של קטלוניה יצאו אמנים בינלאומיים רבים, ביניהם דאלי, מירו וגאודי. ניתן למצוא בה עקבות לכל סגנונות הארכיטקטורה, המסמנים את התפתחות האמנות באירופה, יש לה חגיגות ופסטיבלים ייחודיים ומטבח ים-תיכוני-אירופאי נפלא.
קוסטה בראבה - "החוף הפראי", משתרעת לאורך 40 ק"מ של נופי טבע עוצרי נשימה.
קוסטה בראבה- "החוף הפראי", היא רצועת חוף שראשיתה כ- 40 ק"מ צפונית לברצלונה מבלנס (על כביש GI682) והיא כוללת את החוף של מחוז חירונה, עד גבול צרפת. זוהי סביבת טבע נפלאה, שנוצרה מרצף קירות סלעיים ותלולים, ביניהם מפרידים מפרצונים קטנים, כפי דייגים, עיירות נופש וחופשים צוקיים יפהפיים.
הכביש לאורך החוף מפותל, הנופים מרתקים וכדאי להקדיש לפחות כמה שעות לחלק ממנו (בכל שלב, ניתן "לחתוך" לכביש המהיר לחירונה). בטוסה דל מאר מצויה טיילת חמודה, ובסמוך לנמל העתיק שלה – רובה צפוף בסמטאות, עם בתי דייגים לבנים ומגדלות מן המאה ה 12. הדרך לסן פליאו דה גואיסולס מאד מפותלת, והיא מהווה אתגר נסיעה – ראו הוזהרתם! בקאבו רואיג מצויים גנים בוטניים, המשתרעים על טרסות סלעיות נהדרות ובאזור הקסום מצויה גם בגור, על הבוטיקים והגלריות לאומנות, המצויות בה לרוב.
הוסטל דה לה גאבינה בסאגארו, וה"פרדור" באיגואבלאבה, המצוי על ראש גבעה וצופה לנוף הנפלא, הם פניני קסם נפלאים, ששווים הצצה גם אם לא לנים בהם.
בנקודה הכי גבוהה בחירונה העתיקה, שוכנת קתדראלה מונומנטאלית, עם חזית בארוקית מרהיבה וגרם מדרגות מעוצב להפליא. הרובע היהודי (החודריה) נפרש דרך סמטאות אבן צרות, עד הבתים החומים-כתומים שעל הגדה הימנית של הנהר אוניאר. בשנת 890, הגיעו לעיר 25 משפחות, שהיוו את הבסיס לקהילה יהודית, שפרחה במאה ה -13. באותה תקופה, נחשבו היהודים לרכוש המלך, שילמו לו מיסים רבים ולעיתים זכו בזכויות מיוחדות, כדוגמת הקמת ארגונים ומוסדות – בית כנסת, מקווה, בית חולים, בית קברות ואפילו תנור לאפיית מצות לפסח. עם זאת, ב – 1448, קיבלו היהודים צו פינוי – תוך שבוע, חויבו כולם לגור במתחם "קהל" – המילה הקטלנית לאזור היהודי.
חירונה הייתה מרכז הקבלה הראשון בספרד, וכאן נולד, בסוף המאה ה – 12, הרמב"ן. האגדה מספרת, כי בעת שמת בירושלים, זהרה מנורה על קבר אימו, וכך ידעו בעיר על מותו.
כדאי לטייל בין הרחובות פורסה, אוליביה אי פרט, בלסטריאס ובבית איזק אל סק (יצחק העיוור), ששופץ והוסב למוזיאון יהודי. מרכז בונסטרוק סה פורסה, ברחוב סו ליורנס, מוקדש לתולדות יהודי העיר, ומתקיימות בו גם תערוכות והרצאות.
הנסיעה לפיגרס, כ–40 ק"מ צפונית לחירונה (על כביש N 11), מהווה מקפצה דרמטית מהעבר אל העתיד, שכן בפיגרס התגורר האמן האקלקטי והמפורסם סלוודור דאלי, שיצירתו השפיעה על עולם האמנות, הגרפיקה, האופנה והפרסום, במאה ה 20. מבנה בית תיאטרון, מן המאה ה – 17, הוסב למוזיאון דאלי, וביקור בו הוא בגדר חובה!
מכאן ממשיכים לאולוט, דרך בסאלו, כ–45 ק"מ לכיוון מערב. בסאלו היא עיירה ימי ביניימית בת למעלה מ 1000 שנה, ובה גשר רומנסקי יפה ושרידי מקווה יהודי, מן המאה ה-12, שהיה צמוד לבית כנסת, שהוא אחד מעשרת המקוואות העתיקים שנותרו באירופה.
אולור מהווה את אחת מנקודות המוצא לשמורות הטבע של האזור הוולקני לה גארוצ'ה- בין הרי הפירנאים וחופי קוסטה בראבה, והיא שמשה כפורזדור מעבר מרכזי. בידודו של האזור, תרם לשימור מורשת הטבע, הכיאולוגיה הייחודית וסגנון החיים. הגסטרונומיה הטיפוסית מעידה אף היא על הבידוד, ומבוססת על חקלאות מקומית- יוגורט תוצרת בית, דייסת תירס, או לפת שחורה ("פארו"), פנקייקים מכוסמת וראטאפיה – משקה אלכוהולי מתובל בשקדים.
נטורל לה גארוצ'ה הוא פארק וולקני יפהפה, המורכב מכ–30 קונוסים כעשיים ומשטחי בזלת, שהייתה פעם לבה חמה וזורמת. את הרי הגעש מכתרים מי מעיינות ויובלים, וכמעט 75% משטח השמורה מכוסה בעצים ירוקי עד ונשירים. כפרים, חוות וטירות פיאודליות פזורים באזור, כאילו הזמן עצר כאן מלכת. הפסגה הגבוהה ביותר – Lanca Puigsal, מתנשאת לגובה של 1027 מ', ומצויה בחלקו הדרומי של הפארק.
האפשרויות לטיול רבות – החל משכירת אופניים, רכיבה על סוסים וסיור ברכבת ועד לסיום רגלי מודרך ומסלולי הליכה. הכול תלוי בתקציב, בזמן, והעיקר- במזג האוויר ובסגנון הטיול האישי.
ויר שוכנת בין הפירנאים והים, בגובה של 485 מ'. למי שמתעניין בהיסטוריה, אמנות וארכיטקטורה, חלקה העתיק של העיר הוא כמו סל המכיל מכל טוב, החל ממקדש רומאי מרהיב, מן המאה ה-2, דרך מבנים ימי ביניימיים, דוגמת הקתדרה, שכל חלק בה נבנה בתקופה אחרת, ועד לבתים פרטיים יפהפיים, בסגנון בארוקי, כדוגמת "קאזה פרייה".
מויק נמשיך למונטסראט, דרך מנרסה. מונטסראט הוא גוש הררי מיוער, המשתקע על פני כ -25 קמ"ר, עם תצורות נוף ייחודיות של סלעי תלכיד משוננים, המשכנות בתוכן מכלול של מנזרים ומקומות התבודדות. בפסגה מצוי מנזר עתיק, ולצידו – כנסייה של "גברתנו ממונטסראט", עם פסל עץ של מדונה שחורה, שמייחסים לה כוחות רוחניים ויכולת ריפוי. בימי ראשון וחג, בשעות המיסה בכנסייה (11, 13), אפשר לשמוע את ה"אסקולאניה" – מהעתיקות במקהלות הנערים של אירופה, שנוסדה במאה ה -13.
אלפי צליינים, מאמינים ותיירים שמגיעים בכל שנה לאתר, אך גם בלי אמונה בניסים, הדרך המטפסת למעלה מרהיבה, והנוף המתגלה בכל פיתול דרך- עוצר נשימה. יש אפשרות לעלות גם ברכבל, או ב"קרמאיירה" – רכבת חדשה, שנחנכה בקיץ 2003.
בפסגה, ברחבה התחתית ליד החניה, מצוי שוק קטן של מוצרים חקלאיים מקומיים. מומלץ לטעום עוגות טעימות של פירות יבשים ומהליקרים הנפלאים, דוגמת האניס, הקסטנייס והקרמה קטלן- האופייני ביותר לאזור. בשביל הכניסה לרחבה האדירה שלפני הכנסייה, ניצב פסלו של סובירקס – ראש של אדם. כדאי לשים לב, כי בעת שחולפים על פניו, העיניים עוקבות אחרינו מכל זווית. אולי זו העין האלוהית העוקבת אחרינו, בני האדם, באשר נלך... ואולי גם משגיחה.
ממונטסראט הרוחנית כל כך, נרד לוילה פרנקה דה פנדס, הנטועה בין כרמים ויקבים. אזור זה מתאפיין בייצור יין ושמפניה, המכונה בספרדית – "קאבה", ובאזור כולו פזורים יקבים רבים, כך שבהחלט מומלץ לערוך סיור "מבעבע", לטעום וליהנות. במרכז התיירות בוילה פרנקה דה פנדס, ניתן לקבל מידע על בתי מלון, רזידנסיאס וקמפינג, ועל היקבים באזור.
כ–4 ק"מ מהעיירה, בין כרמים ירוקים, שוכן יקב גדול במבנה כחול, השייך למשפחה הנטועה באזור מאז 1790. Torres הוא יקב בעל שם עולמי, עם סניפים בקליפורניה וצ'ילה, המתמחה בקאבה (שמפניה מקומית), עם מרכז מבקרים גדול ורכבת קטנה לסיור בשטח. אם אינכם הלומי יין ויכולים לנהוג, כדיא להמשיך לטרגונה – בירת המחוז, השוכנת לחוף הים התיכון.
טרגונה מאוכלסת שרידים רבים מעברה הרומי של טרקו, כדוגמת האקוודוקט, האמפיתיאטרון האליפטי וטיילת ארכיאולוגית – הפסאיג ארגיאולוגיקו שלרגלי החומות. זוהי עיר ים-תיכונית תוססת, שמעבר לנמל התעשייתי החשוב שלה, היא מהווה גם נקודת פתיחה לבילוי בקוסטה דוראדה, המשתרעת צפונה עד לברצלונה. המטבח המסורתי, מבוסס אף הוא על קרבתה לים, והוא עשיר בדגה ובפירות ים, כשהמרכיב האופייני ביותר הוא ה"רומסקו", בגרסאות שונות – עם רוטב שקדים, שום ושמן זית. "אל סראיו" הפופולארי, הוא נמל דייגים הראוי לביקור. כן, מומלץ לערוך טיול רגלי עד סוף שדרת הרמבלה בפסאיג דה לס פלמרס, וליהנות מהאמפיתיאטרון ומהנוף הימי, הנפרש מהתצפית בגובה של 35 מטר.
מטראגונה נמשיך לסטיג'ס, לפי הזמן הנתון. סטיג'ס – עיירת נופש תיירותית, רכשה לעצמה מקום של כבוד, בשל חגיגות הקרנבל, הנערכות בה בחודש פברואר והקהילה התוססת של חד מיניים שחיה בה. זוהי עיירה עם חופים יפים, שפע של מקומות, המאכלסים את וילה ווליה – הרובע העתיק, שבנו באזור העשירים החדשים, במאה ה -19, כשמהגרים רבים הגיעו אליה. שני בתי דייגים, מן המאה ה -16, הפכו למרכז אמנות ולבית מגוריו של הצייר רוסיניול, ויחד עם בית אחוזה גותי, הם משמשים כמוזיאון קאו פאראט.
ניתן להרחיב את המסלול ולהוסיף יומיים לטיול בברצלונה.