3: כלל: דנאל = דניאל?
13: כלל: גן עדן - בארץ ישראל? בירושלים? בבית המקדש?
13: הגדרה: מה מקור המילה חירות?
1 ויהי דבר-יהוה אלי לאמר. 2 בן-אדם אמר לנגיד צר כה-אמר אדני יהוה יען גבה לבך ותאמר אל אני מושב אלהים ישבתי בלב ימים ואתה אדם ולא-אל ותתן לבך כלב אלהים. 3 הנה חכם אתה מדנאל כל-סתום לא עממוך. 4 בחכמתך ובתבונתך עשית לך חיל ותעש זהב וכסף באוצרותיך. 5 ברב חכמתך ברכלתך הרבית חילך ויגבה לבבך בחילך.
6 לכן כה אמר אדני יהוה יען תתך את-לבבך כלב אלהים. 7 לכן הנני מביא עליך זרים עריצי גוים והריקו חרבותם על-יפי חכמתך וחללו יפעתך. 8 לשחת יורדוך ומתה ממותי חלל בלב ימים. 9 האמר תאמר אלהים אני לפני הרגך ואתה אדם ולא-אל ביד מחלליך. 10 מותי ערלים תמות ביד-זרים כי אני דברתי נאם אדני יהוה.
11 ויהי דבר-יהוה אלי לאמר. 12 בן-אדם שא קינה על-מלך צור ואמרת לו כה אמר אדני יהוה אתה חותם תכנית מלא חכמה וכליל יפי. 13 בעדן גן-אלהים היית כל-אבן יקרה מסכתך אדם פטדה ויהלם תרשיש שהם וישפה ספיר נפך וברקת וזהב מלאכת תפיך ונקביך בך ביום הבראך כוננו. 14 את-כרוב ממשח הסוכך ונתתיך בהר קדש אלהים היית בתוך אבני-אש התהלכת. 15 תמים אתה בדרכיך מיום הבראך עד-נמצא עולתה בך. 16 ברב רכלתך מלו תוכך חמס ותחטא ואחללך מהר אלהים ואבדך כרוב הסכך מתוך אבני-אש. 17 גבה לבך ביפיך שחת חכמתך על-יפעתך על-ארץ השלכתיך לפני מלכים נתתיך לראוה בך. 18 מרב עוניך בעול רכלתך חללת מקדשיך ואוצא-אש מתוכך היא אכלתך ואתנך לאפר על-הארץ לעיני כל-ראיך. 19 כל-יודעיך בעמים שממו עליך בלהות היית ואינך עד-עולם.
20 ויהי דבר-יהוה אלי לאמר. 21 בן-אדם שים פניך אל-צידון והנבא עליה. 22 ואמרת כה אמר אדני יהוה הנני עליך צידון ונכבדתי בתוכך וידעו כי-אני יהוה בעשותי בה שפטים ונקדשתי בה. 23 ושלחתי-בה דבר ודם בחוצותיה ונפלל חלל בתוכה בחרב עליה מסביב וידעו כי-אני יהוה. 24 ולא-יהיה עוד לבית ישראל סלון ממאיר וקוץ מכאב מכל סביבתם השאטים אותם וידעו כי אני אדני יהוה.
25 כה-אמר אדני יהוה בקבצי את-בית ישראל מן-העמים אשר נפצו בם ונקדשתי בם לעיני הגוים וישבו על-אדמתם אשר נתתי לעבדי ליעקב. 26 וישבו עליה לבטח ובנו בתים ונטעו כרמים וישבו לבטח בעשותי שפטים בכל השאטים אתם מסביבותם וידעו כי אני יהוה אלהיהם.