ההורים זועמים, המפרסמים נוטשים וערוץ אם-טי-וי בשלו. הבעיה היא שגם הקהל הצעיר לא ממש מתלהב מהגרסה האמריקאית של "סקינס"
שלשום שודר הפרק השלישי של הגרסה האמריקאית לסדרה הבריטית "סקינס", שעמדה בלבה של מחלוקת מאז עלתה בערוץ אם-טי-וי. "ניו יורק טיימס" טען שהפרק ששודר שלשום מייצג באופן ברור את הסיבה למחלוקת, וכן מדגים עד כמה שגה הערוץ כשהמעיט בכוחם של תוכני הסדרה להרתיע מפרסמים וצופים.
גם שלשום בלטה לעין היעדרות המפרסמים. לאחר שידור הפרק הראשון באם-טי-וי, לא פחות משש חברות ביקשו להפסיק לפרסם בה - "טקו בל", "סאבוויי", "ריגלי", "ג'נרל מוטורס", "שיק היידרו" ו"H&R בלוק". זאת משום שהסדרה (שגרסתה הבריטית שודרה בישראל להנאת הצופים) מציגה סקס וסמים בין בני נוער באופן קצת יותר בוטה מסדרות אחרות - שעושות זאת על בסיס קבוע או מטאפורי (ראו סדרות וסרטי הערפדים למיניהם).
הפרק השני, בשבוע שעבר, התמקד בדמותה של נערה לסבית ששמה טי שמתנשקת עם מישהי. זאת הדמות המקורית היחידה בגרסה האמריקאית, והיא באה במקום דמותו של נער הומו ששמו בסדרה הבריטית היה מקסי. הפרק השלישי עוסק בפין של כריס. "האיבר הקשיח", כך מתאר זאת "אנטרטיינמנט ויקלי", "נכנס לכל חדר קצת לפני הנער עצמו, וזאת משום שבלע שני כדורים דמויי ויאגרה". בהמשך הפרק כריס וחבריו הקטינים משתמשים בכסף שאמו השאירה לו כדי לארגן מסיבה, שבה כולם מקיאים ושוכבים זה עם זה (לא בהכרח בסדר הזה). בהמשך רץ כריס עירום לחלוטין ברחובות העיר עד לבית הספר, ומגיע למורה שבה הוא מאוהב, שמגישה לו שמיכה ומזמינה אותו לביתה.
מועצת ההורים הארצית לענייני טלוויזיה, ה-PTC, דרשה חקירה פדרלית של מה שהיא מכנה "התוכנית הכי מסוכנת לבני הנוער שמשודרת על המסך", וטענה כי יש בה "פורנוגרפיה של ילדים". לאחר מכן הסירו המפרסמים את הפרסומות שלהם. יוצר הסדרה הבריטי בריאן אלסלי הגן עליה: "השתמשו בסדרה במסעות הסברה נגד שימוש בסמים; היא גרפה שבחים על ייצוג בעיות נפשיות ועל האופן שבו היא טיפלה באבל, מיניות, ביריונות וסטריאוטיפים מגדריים; כבר הפסקתי לספור את המכתבים שנשלחו אלי מבני נוער שבזכות הסדרה הצליחו לדבר עם הוריהם ומוריהם".
באם-טי-וי סירבו להתייחס למחלוקת, ובכירי הערוץ חזרו ואמרו כי הם מקיימים "דיאלוג מתמשך" עם המפרסמים ובטוחים שהסדרה "תמשיך למצוא חן בעיני הקהל שהיא פונה אליו, וכי מפרסמים ירצו לנצל את ההזדמנות להגיע אל הקהל הזה". הסדרה, אגב, מוצאת חן בעיני אותו קהל פחות ופחות. בפרק השני של הסדרה נרשמה ירידה של מחצית משיעור הצפייה ביחס לפרק הראשון.
המחלוקת סביב "סקינס", לפי העיתון "טיים", מעוררת שאלות רבות כמו "מה נחשב למגונה בטלוויזיה? האם גילם של השחקנים או גילן של הדמויות שהם מגלמים הוא העניין הבעייתי? מה דידקטי ומה דקדנטי? ויותר מהכל, לאור הרייטינג ההולך ומתמעט, לעומת סדרות ריאליטי על בני נוער באותו גיל כמו 'אמא עשרה' (על בנות בתיכון שיולדות תינוקות) וודאי לעומת 'חוף ג'רזי' של אותו ערוץ - האם צופי אם-טי-וי בכלל מתרגשים מכל זה?"
המחלוקת סביב הסדרה הזכירה לאתר "Zap2it" עוד כמה מחלוקות טלוויזיוניות שעשויות ללמד את מפיקי "סקינס" דבר או שניים. הנה כמה דוגמאות: הורים, וגם הסנטור האמריקאי ג'ו ליברמן, הביעו דאגה רבה מסדרה קודמת של אם-טי-וי - "ג'קאס", על כל הזיקוקים שנתחבו במהלכה לעכוז והפעלולים שתועדו בה בעגלת סופר נוסעת. האירוע המזיק ביותר ל"ג'קאס" אירע כאשר בינואר 2001, בשיא הפופולריות של הסדרה (שנהפכה בשנים הבאות לתאגיד של סרטים ותוכניות וכיום נחשבת ללהיט אינטרנטי), למרות האזהרות המפורשות שנאמרות במהלכה, ניסו ילדים את אחד התעלולים בבית ושרפו לחברם את הרגליים בניסיון לעשות "ברביקיו אנושי".
הנעלבים העיקריים מסדרות וסרטים שנויים במחלוקות הם דתיים - בעיקר קתולים, מוסלמים וסיינטולוגים. בשנות ה-70, בסדרת הבת של "הכל נשאר במשפחה", "מוד", הוקדשו שני פרקים לנושא ההפלה המלאכותית. בפרקים ששודרו בנובמבר 1972, לפני פסיקת רו נגד וייד ההיסטורית, גילתה מוד (בי ארתור) בת ה-47 שהיא בהיריון והחליטה להפסיקו. יוצר הסדרה נורמן ליר מספר כי כששידרו את הפרקים לראשונה הם לא עוררו מהומה, אך כשניסו לשדרם שוב בקיץ הם גררו חרמות וביטולים מצד מפרסמים.
נראה שמחלוקות רבות בטלוויזיה האמריקאית היו קשורות לנשים ולמיניותן. בעונת 1991-1992 של "מרפי בראון", ילדה הגיבורה מרפי (קנדיס ברגן) תינוק מחוץ לנישואים. סגן הנשיא הרפובליקאי דן קווייל תקף את התוכנית על שהיא "מתעלמת מחשיבותם של אבות בכך שהיא מעודדת נשים ללידת ילדים לבדן".
כך קרה גם כמה שנים אחר כך כאשר גיבורת "אלן", סדרה של הקומיקאית הלסבית אלן דג'נרס, יצאה מהארון בפרק שנקרא "גור הכלבים". גם אז מפרסמים ביקשו לא לשדר פרסומות של מוצריהם במשך הסדרה. קבוצות מהימין האמריקאי אף לחצו על רשת אי-בי-סי שלא תשדר את הפרק. הרשת סירבה, הפרק שודר והיה לנצפה ביותר מבין כל פרקי הסדרה. זמן מה אחר כך הסדרה הורדה משידור.
כנגד "משפחה מודרנית", שעלתה לאוויר בשנה שעברה וכוללת בין היתר זוג הומואים כגיבורים ראשיים, הופנו ביקורות מצד לסביות, הומואים ותומכיהם. כאן לא היו איומים על ביטולים וחרמות, אלא טענה כנגד העובדה שהזוג היחיד שאינו מפגין חיבה גלויה הוא הזוג האלטרנטיבי. בעונה השנייה ניסו היוצרים לתקן זאת בנשיקה והסבר מגומגם על כך שהשניים לא מתחבקים ומתנשקים מכיוון שמיטשל, אחד מבני הזוג, לא חש בנוח עם גילויי חיבה פומביים.
ואילו "סאותפארק", שמקפידה להעליב את כולם ללא הבדל דת, גזע ומין, העלתה באפריל שעבר את הפרק ה-200 שלה, שהציג את הנביא מוחמד בתחפושת של דב. תגובת הארגון הניו-יורקי "מהפכת האיסלאם" לא איחרה לבוא: "עלינו להזהיר את מאט וטריי שהם עושים דבר מה מטופש, וסופם יהיה כשל תיאו ואן גוך. אנחנו לא מאיימים, אלא מזהירים שדברים כאלה יכולים לקרות". מאט סטון וטריי פארקר הם היוצרים, ותיאו ואן גוך הוא יוצר קולנוע הולנדי שנרצח על ידי קיצוני מוסלמי.
רשת קומדי סנטרל נקטה משנה זהירות בשידור הפרק הבא, שגם בו הופיע מוחמד בתחפושת של דב, וצינזרה את דבריו בצפצופים. היוצרים פירסמו הודעה מצדם שבה כתבו: "ב-14 השנים שבהן אנו מעלים את 'סאותפארק' עמדנו מאחורי כל מה שעשינו. הגשנו את הגרסה שלנו לרשת קומדי סנטרל, והיא זו שהחליטה לשנות את הפרק".
בשבוע שעבר שודר פרק מיוחד בגרסה האמריקאית ל"המשרד", ובו פגש ריקי ג'רווייס - שיצר את הסדרה הבריטית המקורית וגילם בה את הבוס דייוויד ברנט - את מקבילו האמריקאי מייקל סקוט (בגילומו של סטיב קארל). "קומדיה הוא מקום שהמוח הולך אליו כדי לדגדג את עצמו", אומר ברנט במפגש ההיסטורי, ולא רק בגלל אימרת השפר הזאת הוא זוכה לחיבוק אוהד. ברנט וסקוט מתאהבים במבט ראשון; כל אחד מציג בפני השני את בדיחותיו סרות הטעם, והשניים צוחקים בהזדהות.
הפרק "הסמינר" צולם בספטמבר, חודשים רבים לפני שג'רווייס לעג לכל מפורסמי הוליווד כמנחה טקס גלובוס הזהב, אבל נדמה שקיימת התכתבות פנימית בין שני האירועים. בפרק שואל דייוויד את מייקל אם יש משרות פנויות במשרדי דנדר מיפלין, במין בדיחה פנימית על עזיבתו הצפויה של קארל, המגלם את הבוס.
בינתיים נודע כי ג'רווייס לא יחליף את קארל. ריין וילסון, שמגלם את דווייט, הזים את השמועה שלפיה ויל פארל יהיה המחליף. פארל יופיע בהמשך העונה הנוכחית בארצות הברית כמנהל סניף שמגיע למשרדו של סקוט. "כולם יודעים שוויל לא יישאר לתפקיד הבוס כי הוא מרוויח 20 מיליון דולר לסרט", אמר וילסון בבוטות שמאפיינת את דמותו.