העובדה שישראל עורכת אימונים המתפרשים כהכנות מעשיות לתקיפת מתקני הגרעין באיראן אינה סוד. מי שעוקב אחרי האימונים האינטנסיביים שעושה חיל האוויר באגן הים התיכון ובשטחן של מדינות רחוקות, מרומניה ועד סרדיניה, מבין שלהכרזות נתניהו וברק כי ישראל לא תסבול נשק גרעיני בידי איראן יש כיסוי מעשי ביכולות שפיתחו חיל האוויר והתעשיות הביטחוניות. לפי הדיון הציבורי המתוקשר שהתלהט בימים האחרונים אפשר להעריך שקיימת אופציה צבאית.
מה שחשוב לא פחות הוא שכעת ברור לגמרי לקהילה הבינלאומית ולאיראנים שהדרג המדיני הבכיר ביותר בישראל שוקל ברצינות להורות על ביצוע תקיפה כזו כדי לעצור או לפחות לעכב לכמה שנים את המירוץ האיראני לפצצה. זאת אם יתברר שאין אופציה יעילה אחרת - לא צבאית - להשיג יעד זה. גם הרמטכ"ל, ראש המוסד וראש השב"כ הקודמים, כמו כנראה אלה המכהנים כעת וכמה משרי השמינייה, אינם שוללים לחלוטין את ביצועה של תקיפה.
אבל רק אם יתברר לחלוטין שאיראן החליטה כבר בפועל לייצר את הפצצה וכי כלו כל האופציות האחרות למנוע ממנה את ביצוע החלטה זו, רק אז, לשיטתם, לא תהיה ברירה לישראל אלא לסכל את האיום הקיומי הנשקף לנו מנשק גרעיני בידי איראן, גם במחיר האבידות והנזק שתספוג ישראל כתוצאה מתגובת איראן ובעלי בריתה - סוריה, חיזבאללה והארגונים הפלסטיניים ברצועה. המצב הזה עודנו רחוק יחסית על ציר הזמן, מפני שלפי כל ההערכות לא צפויים האיראנים להשלים את הכנותיהם לייצור הנשק הגרעיני לפני תחילת 2015.
עד אז עשויות סנקציות בינלאומיות חריפות לגרום להנהגה האיראנית להסכים לעסקה עם האיחוד האירופי, ארה"ב ורוסיה, שתעכב את מימוש תכנית הגרעין הצבאית. תרחישים אפשריים אחרים הם שתהיה באיראן הפיכה שתשבש את תכניות האייתוללות או שארה"ב ובעלות בריתה יגיעו למסקנה שכדי למנוע את ערעור היציבות במזרח התיכון ואיום איראני על מקורות האנרגיה הגלובליים צריך לסכל בכוח את תכנית הגרעין של טהרן. במקרה כזה תוכל ישראל להשתלב בקואליציה שתתקוף את איראן ולא תוקע ותבודד בזירה הבינלאומית. לדעת מתנגדי התקיפה בישראל, אסור לנו לתקוף לבדנו.
לעומתם סבורים נתניהו וברק שאסור לאחר את המועד. כבר עכשיו, לפי העיתון הבריטי "גרדיאן", בונים האיראנים במרץ בונקרים עמוק מתחת לפני הקרקע, וחופרים מנהרות ארוכות מצופות בטון עמוק בצלעות ההרים. לתוך מחסות אלה הם מכניסים בהדרגה את מתקני העשרת האורניום החדשים, את המעבדות לפיתוח וייצור הנשק הגרעיני וראשי הקרב, ואת הטילים הבליסטיים שאמורים לשאת אותם.
ברק ונתניהו טוענים כי שֵד התגובה האיראנית אינו נורא כפי שמציירים אותו וכי איראן תסתפק בתגובה מדודה על תקיפת מתקני הגרעין שלה - אם מפני שחיזבאללה וחמאס לא ימהרו לעשות כרצונה ואם מפני שתחשוש להסתבך בעימות נרחב שיגרום לה נזק והרס נוספים, כולל בשדות הנפט שלה.
נכון לשעת כתיבת דברים אלה, כנראה עוד אין החלטה על תקיפה. הסיבה לכך אינה רק התנגדות השרים ובכירי צה"ל וקהילת המודיעין, אלא גם התנגדות ארה"ב לתקיפה כזו. וושינגטון חוששת כי תגובת איראן לתקיפה ישראלית תסב נזק לבעלות בריתה של ארה"ב באזור המפרץ הפרסי, ותערער את יציבותן; היא גם עלולה לשבש את ייצור הנפט והובלתו דרך מיצרי הורמוז, ולגרום פגיעה של שליחי הטרור האיראני באזרחי ארה"ב ובחייליה במזרח התיכון ומחוצה לו. לכן כבר ממשל בוש התנגד לפעולה צבאית ישראלית עצמאית באיראן וכמוהו גם הנשיא אובמה.
בוושינגטון חוששים שישראל עומדת לצאת למבצע שיסבך גם את ארה"ב ללא תיאום איתה. "איש לא יאמין שפעלתם בלי לתאם עם ארה"ב, ולכן, מאחר שגם אנחנו נספוג, אנחנו דורשים שלפחות תתנו לנו התרעה", אמר לאחרונה בכיר אמריקני שביקר בארץ.
ליאון פנטה, מזכיר ההגנה החדש בארה"ב, חש כנראה (בסיוע קהילת המודיעין האמריקנית) שמשהו מתבשל במטבחם של נתניהו וברק בנושא האיראני, ובא במיוחד לישראל לפני כמה שבועות כדי למנוע מהלך המנוגד לאינטרסים של ארה"ב. הוא אף נתן לכוונה זו ביטוי פומבי כשאמר שהחלטות בעניין האיראני צריכות להתקבל בתיאום ובשיתוף פעולה בין ירושלים לוושינגטון. גם בעניין זה חלוקות הדעות בישראל. לרמטכ"ל, רב-אלוף בני גנץ, מיוחסת העמדה שתקיפה ישראלית צריכה להתבצע בתיאום - ואם אפשר גם ביחד - עם ארה"ב.
לעומתו יש בדרג הפוליטי מי שסבורים שלא צריך לתאם מראש עם האמריקנים, כדי שהערבים והמוסלמים לא יאשימו אותם בשיתוף פעולה עם ישראל בתקיפת מדינה מוסלמית. לדעתם, האמריקנים יודו לנו בסתר ליבם אם נסתפק בהתרעה זמן קצר לפני ביצוע התקיפה. גם בנושא זה עדיין לא נפלה הכרעה בישראל.
כמה שרים ואנשי ביטחון בכירים טוענים כי הדיון הפומבי בשאלות אלה, כמו זה שהתלקח השבוע, מזיק לעניין במונעו הפתעה, ואף עלול לחשוף מידע אופרטיבי לאויב האיראני. קשה להבין על מה מסתמכות טענות אלה. עד כה לא נחשף בתקשורת שום סוד מבצעי, וממה שהתפרסם גם לא ניתן להבין מתי ואם בכלל תתבצע התקיפה. לעומת זאת לא קשה להוכיח שהדיון המתוקשר שהתלקח אצלנו משרת באופן מיטבי ומתוחכם את יעדיה האסטרטגיים של ירושלים. מה שמעורר חשד בקרב רבים כי הממסד הפוליטי יזם בעצמו את הצפת הנושא בתקשורת.
ראוי לזכור בהקשר זה שגל ההתקוממויות בעולם הערבי דחק את האיום האיראני לקרן זווית בתודעה העולמית. איראן מנצלת מצב זה, ולכן יש לישראל אינטרס ברור ודחוף להעלות מחדש נושא זה לראש סדר היום הגלובלי. הדיון הציבורי המתוקשר מקנה יתר אמינות לאיום התקיפה הישראלי. הוא ממחיש לעולם שבישראל מודעים היטב לקשיים הכרוכים בתקיפה באיראן ולמחיר הכבד שתגובת האייתוללות תגבה מישראל, ממדינות האזור ומהקהילה הבינלאומית.
העובדה שהמחיר הכבד, ואפילו ההתנגדות לתקיפה בקרב בכירי הממסד הביטחוני, אינן מרתיעות את מקבלי ההחלטות העיקריים, נתניהו וברק. ההתנגדות היא כשלעצמה איתות חשוב לוושינגטון, מוסקבה ובייג'ינג שתמציתו - או שאתם תעצרו את המרוץ האיראני לפצצה באמצעות סנקציות כואבות באמת על איראן, אך במינימום נזק לנו ולכם, או שאנחנו ניאלץ לפעול, ואז כולנו נשלם מחיר כבד.
האיתות הזה חשוב מפני שבמערב מתכוננים להפעיל בקרוב על האייתוללות שורה של מנופי לחץ דרסטיים. המנוף הראשון הוא פרסום מלא של הממצאים החמורים שאספו אנשי הסוכנות לאנרגיה אטומית של האו"ם (סבא"א) על פיתוח הנשק הגרעיני באיראן. הדו"ח קיים כבר זמן מה אך נגנז עד עתה מסיבות פוליטיות. איראן מודעת לקיומו, והיא חוששת מפניו משום שהוא סולל את הדרך להפעלת מנוף לחץ כבד יותר: החלטה של מועצת הביטחון להטיל על איראן כבר בזמן הקרוב חבילה נוספת של סנקציות שינחיתו מכה אנושה על הכלכלה האיראנית. מדובר בהחרמת הבנק המרכזי של איראן ובאמברגו על ייבוא וייצוא של מוצרי נפט מאיראן ואליה.
האפקט של סנקציות כאלה על כלכלת איראן עלול לאיים במישרין על יציבות המשטר בטהרן ועל שרידותו. לכן עושה איראן, בסיוע סין ורוסיה, מאמץ דיפלומטי כביר שהדו"ח של סבא"א לא יפורסם, ושאם יפורסם - שרוסיה וסין ימנעו, באמצעות וטו, החלטה במועצת הביטחון להטיל חבילת סנקציות דרסטיות על איראן. הדיון הציבורי שהתלקח בישראל, ממש כמו פרסום התרגיל שביצע חיל האוויר לאחרונה בשמי איטליה, מזכירים לארה"ב, רוסיה וסין שאם לא יוטלו סנקציות אפקטיביות על איראן הן עלולות להיאלץ להתמודד עם תוצאות חמורות יותר שתגרום תקיפה ישראלית.
האיום של ישראל. לא סביר להניח שאיראן תזנח את תכנית הנשק הגרעיני שלה מחשש שישראל תתקוף אותה, אך החשש הזה יגרום לאיראנים להגביר את מאמציהם להסתיר את המתקנים והטילים הקשורים בתכנית זו ולהגן עליהם. מאמצים אלה מצריכים זמן ומשאבים, ולכן הם יאטו כמעט בוודאות את קצב התקנת הצנטריפוגות להעשרת האורניום ואת קצב פיתוח הפצצה. גם בעניין זה סייע הדיון המתוקשר בישראל להשגת המטרה. עדות לכך הם דברי הרמטכ"ל האיראני, חסן פירוז-עבאדי, שהודה אתמול כי הוא מתייחס ברצינות לאיום הישראלי ועושה הכנות לקדמו.
אתמול גם דיווח העיתון הבריטי "גרדיאן" שצבא הוד מלכותה נערך גם הוא לתקיפה באיראן בתוך שנה. הנימוק: אם הבריטים לא יתקפו בזמן הקרוב את מתקני הגרעין באיראן, הם לא יוכלו לתקוף בכלל. האיראנים יסתירו את המתקנים במעבה האדמה בעומק שיגן עליהם בפני תקיפה אפילו באמצעות החימוש חודר הביצורים הכבד ביותר שיש בארסנל הבריטי. הנימוק מצלצל מוכר, לא? מותר לשער שיש לכך קשר למסעו של שר הביטחון ברק ללונדון לאחרונה והביקור החשאי של הרמטכ"ל הבריטי בישראל לפני זמן לא רב. שהרי כבר נאמר: "Great minds think alike".