מחלת איידס בחתולים נגרמת מנגיף FIV (FELINE IMMUNODEFICIENCY VIRUS) הדומה לנגיף האנושי HIV (HUMAN IMMUNODEFICIENCY VIRUS), הנגיף בחתולים גורם למחלה כרונית קשה.
נגיף לאוקמיה של חתולים גורם לסרטן הדם בחתולים. שני נגיפים אלו ממשפחת נגיפי הרטרו יכולים להדביק חתולים ביחד או בנפרד ולעורר מחלה בדרגות חומרה שונות.
חתול מגיע לבדיקה בשל אובדן תאבון ובאשת (ריח רע מהפה), בבדיקה נראה שהוא מאבד חלק מהשיניים שלו ויש לו כיבים על הלשון ובחלל הפה. בני זוג רוצים לעבור לגור ביחד ולאחד את חתוליהם לבית אחד. חתול זכר נוטה להתקוטט עם חתולים ברחוב בזמן טיוליו בחוץ. חתולה חלשה הסובלת מאובדן משקל כרוני ומזיהומים משניים רבים. חתול הסובלת מהקאות כרונית ובבדיקה עולה חשד לסרטן בבלוטות הלימפה (לימפומה). כל אלה הם רק כמה מהמצבים שבהם כדאי לחשוב על בדיקות לזיהוי נשאות הנגיפים הגורמים לאיידס וללאוקמיה בחתולים.
כאמור, איידס נגרם בחתול מנגיף המכונה FIV. הנגיף דומה מאוד לנגיף האנושי ובזכות זאת נלמד רבות גם על הנגיף ומהלך המחלה בחתולים. הנגיף בחתולים אינו מדבק בשום צורה לאנשים או לכל חיה שאיננה חתול. לפני שמתפתחת מחלת האיידס ישנה תקופה א-סימפטומטית ארוכה (תקופה שבה לא נראים סימני מחלה). המטרה שלנו לפיכך היא כמובן למנוע הידבקות כשאפשר, לזהות את הנגיף במהרה בחתולים שנדבקו ובכך להאריך את התקופה הא-סימפטומטית הזו. תוחלת החיים של החתול מזמן האבחון היא חמש שנים בממוצע.
אופן ההדבקה העיקרי בחתולים הוא על ידי פצעי נשיכה עמוקים הנגרמים על ידי חתול אחר נשא בזמן התקוטטות. ישנן דרכי העברה נוספות, אולם אלו פחות נפוצות. כך למשל אימהות לא מעבירות בקלות את המחלה לגורים אלא אם כן הן נמצאות בשלבים הראשונים של ההידבקות והזיהום. נגיף FIV מועבר גם בהזדווגות חתולים (דבר שאינו נפוץ במיוחד בקרב חתולי בית מאחר שעל פי רוב אלו מעוקרים ומסורסים מגיל צעיר) והנגיף גם יכול להיות מועבר באמצעות עירויי דם מזוהמים, אף על פי שבימינו נערכות בדיקות מוקפדות לכל מנת דם לפני שהיא ניתנת לחתול.
מסיבות אלה, אין צורך בבידוד חתול נשא של FIV או חתול החולה באיידס בבית מרובה חתולים אלא אם כן הם נוטים להתקוטט. חלוקת קעריות מזון, התלקקות והתכרבלות אינם טומנים בחובם כל סכנה להעברה הנגיף.
במרפאות המבצעות בדיקות דם לזיהוי FIV באופן שגרתי הזיהוי נעשה לרוב באקראי. הגיל הממוצע של החתול בעת הזיהוי הוא 5 שנים והמטופל הוא לרוב, אך לא תמיד, חתול זכר שנוטה לצאת החוצה. חשוב לציין שבחתולים המקבלים חיסון נגד נגיף FIV קשה להבדיל בין נשאות של הנגיף לתגובה יעילה כנגד החיסון. הבדיקות לזיהוי הנגיף כוללות בדיקות סרולוגיות- הבודקות תגובת נוגדני הגוף לנגיף, ובדיקות מולקולריות (PCR)- הבודקות נוכחות של רצפים מולקולריים מהנגיף.
כאשר חתול מאובחן כנשא נגיף FIV יש צורך בכמה שינויים בהרגלי החיים של החתול.
• השארת החתול בבית בלבד- כאשר החתול זוהה כנושא מחלה מדבקת מאחריותנו למנוע הדבקת חתולים נוספים. חתולי חוץ לא יאהבו זאת תחילה, אך על ידי התמדה והעשרת הסביבה ניתן להרגיל אותם לחיים בתוך הבית.
• הימנעות מהאכלת מזון נא- דיאטות בשר נא נפוצות יותר בארה"ב מאשר בארץ. בעוד חתול בריא מסוגל להתמודד עם מחוללי מחלה שונים הנמצאים בבשר שלא עבר בישול או במזון ביתי ששהה מחוץ לקירור, חתול אשר נמצא חיובי ל-FIV סובל מדיכוי חיסוני שהופך אותו לרגיש יותר בפני מחלות.
• חיסונים- על פי רוב מומלץ להמשיך לחסן את החתול בחיסון מרובע מדי שנה כדי להימנע ממחלות נוספות. עד היום טרם הוכחה בעיתיות במתן החיסונים הנפוצים לחתולים נשאי FIV.
• טיפול נגד טפילים- חשוב להקפיד למנוע פרעושים, אקריות ותולעים בחתולים אלה מאחר שהטפילים מהווים פתח למחלות נוספות שיכולות לפגוע בחתול אף יותר מבחתול בריא.
• ניטור מוקפד- חשוב לקחת חתול נשא FIV לבדיקה וטרינרית שגרתית פעמיים בשנה ובכל מקרה שבו מבחינים בשינוי כלשהו במצב החתול (תאבון, מצב רוח וכו'). כמו כן מומלץ לבצע בדיקות דם ושתן פעם בשנה באופן שגרתי.
• התרופה AZT (רטרוויר) הניתנת לטיפול ב-HIV באנשים הוכחה כיעילה בחתולים נשאי FIV ובמיוחד באלה המראים סימנים של מחלת מערכת העצבים או זיהומים בחלל הפה. לתרופות אלה יש תופעות לוואי בחתול וחשוב לנטר את החתול היטב כשהוא מטופל בהן, לכן נהוג לתתן רק כאשר מופיעים בחתול סימני מחלה קלינית.
• חומרים מעוררי מערכת החיסון- ישנם מגוון טיפולים, כמו אינטרפרון אלפא, שאמורים לעורר את מערכת החיסון המדוכאת לפעול ביעילות רבה יותר. יעילותם של הטיפולים הללו לא הוכחה אולם ידוע שהם אינם מזיקים לחתול נשא FIV.
• מובן שבכל מקרה של מחלה משנית יש לטפל בה כנדרש.
חתולים מדוכאים חיסונית ואנשים מדוכאים חיסונית- במקרים שבהם פרט כלשהו בבית סובל מדיכוי חיסוני הוא יכול לשמש כ"מגבר" של זיהומים ובכך להגביר את חשיפות האחר למחלות. לכן במקרים שאחד מבני הבית סובל מדיכוי חיסוני כלשהו חשוב אף יותר לבדוק שהחתולים שבקרבתו אינם מדוכאים חיסונית גם כן.