בואו נבחן לרגע את תהליך ההתמכרות לסיגריות. זה בד"כ מתחיל בגיל ההתבגרות, התחלת לעשן בגלל החבר'ה, בשביל להרגיש בוגר ומתוחכם, בגלל שראית סרטים בהם לכוכבים יש סיגריה מידלדלת מקצה שפתם, בגלל שזה קול. הסיגריה הראשונה היתה מגעילה, לפחות אם היה לזה טעם מדהים או אפקט מהמם היית מבין למה כ"כ הרבה אנשים עושים את זה, אבל זה לא אז אתה לא מאמין שאי פעם תגיע למצב של התמכרות לעישון.
כבר נפלת בפח! קיבלת את המנה הראשונה של סם רב עוצמה – ניקוטין.
שאלו כל בן נוער שרק התחיל למה הוא מעשן והוא יגיד לכם שהוא נהנה מזה, ברור לכם שהוא לא נהנה מזה הוא בקושי מצליח לקחת לריאות בלי להיחנק, אבל הוא שמע אחרים אומרים שהם נהנים מזה והוא כבר מצפה להנות. חודש אח"כ שאלו כל בן נוער למה הוא מעשן והוא יגיד לכם שהוא נהנה מזה – לא כ"כ ברור לו למה הוא מתכוון כי הוא רק הצליח להתרגל לטעם ולריח המגעילים ולתחושת החנק. שאלו אותו כמה חודשים אחרי זה והוא יגיד לכם שהסיגריה מרגיעה אותו ועוזרת לו להתרכז.
האם הסיגריה השתנתה? ממש לא, הדבר היחיד שהשתנה זו התפיסה של המעשן. 10 שנים מאוחר יותר הוא יגיד לכם שזה לא קשור להנאה אלא רק הרגל. בשלב מאוחר יותר כשהוא יגיע למצב שכל מעשן שרשרת מכיר שהוא שוכב כל לילה במיטה ומתפלל לקום מחר בבוקר חופשי מהתלות בדבר הנורא הזה אז הוא יאמר שהסיבה היחידה שהוא ממשיך לעשן היא שהוא מכור.
כל החיים שלנו אנחנו משנים את התירוצים אבל הסיבה היא תמיד אותה סיבה – ההתמכרות לניקוטין.
מעשנים אמנם מסכימים שהם מכורים אבל מסבירים ומצדיקים את העישון באלף ואחת סיבות שונות: הנאה, רוגע, ריכוז, הפגת שיעומם, הפסקה, אביזר חברתי וכיו"ב. מכיוון שמעשן אומלל כשהוא לא יכול לעשן הוא מניח שהוא באמת נהנה מהעישון ושהוא מעשן מתוך בחירה ורצון אמיתי. זה נכון שכל אחד מאיתנו בחר להדליק את הסיגריה הראשונה בחייו, אבל האם באותו רגע בחרנו לעשן עוד סיגריה כמה ימים לאחר מכן, האם בחרנו חודש לאחר מכן לקנות קופסא ולהרגיש עירומים בלעדיה, האם באמת בחרנו באותו רגע לעשן כל יום כל היום למשך שארית החיים שלנו , חיי התמכרות לסיגריות, מבלי שאי פעם נוכל להפסיק.
האם אלכוהוליסטים ומכורים לסמים בוחרים להיות כאלה? ברור שלא!
אף מעשן מעולם לא בחר להפוך לכזה, להפך – כולנו נפלנו למלכודת סמויה ומתוחכמת והסיבה היחידה בגללה מעשנים ממשיכים לעשן היא לא מתוך בחירה אלא מתוך פחד. הפחד שהחיים ללא עישון לא יהיו מהנים, הפחד שנצטרך לעבור איזה טראומה נוראית בשביל להשתחרר והפחד שתמיד נתגעגע לסיגריות. פחד זה זהה לפחד שיש לאסיר שבילה את כל חייו בין כתלי הכלא ומפחד לצאת לחופש, אבל זה נורמאלי להיות חופשי, כך הרי נועדנו להיות.