סיפורה של משפחת שייטים.
כבר עשרים שנה שהשם איזי סוויסה מסתובב לו ברציפים האפורים במרינות של ישראל ונהנה מהרבה הערכה. לא רק בזכות שלל הגביעים בהם זכו הוא ואשתו אורית בתחרויות שונות, אלא גם ובעיקר בזכות הדרך המקורית והלא כל כך קלה שבה מצאו להתפרנס מעולם היאכטות והים: תפירת מפרשים. גם באי השכן, קפריסין, לו מסורת ימית ארוכה ומכובדת, מעדיפים השייטים בשנים האחרונות במקרים רבים את המפרשים מתוצרת כחול לבן של סוויסה, כך גם לא מעט יאכטונרים מצפון אירופה ונקודות נוספות על הגלובוס. סיבה ראשונה: השקעה לא קטנה באיכות, סיבה שנייה: שיווק מתוחכם, העושה שימוש בהשתתפות ובזכיות של איזי וצוותו בתחרויות בינלאומיות ככלי להדגמת היכולות של המפרשים ולקידום המכירות.
ההתחלה של הזוג איזי ואורית במועדון השיט של בת ים. חבר'ה טובים, טבילות ראשונות במים סוערים. אחר כך הגיעה ההתמקצעות, התחרויות, הגביעים, המגורים ביאכטה, הולדת ארבעת הילדים ובד בבד הקמת עסק המפרשים המשפחתי האמור אולי לחבר גם את הדור השני לבית סוויסה אל הים. לאחר כל השנים האלה, אומר איזי, נשארתי אותו איזי, שייט בדם, הרבה לא השתנה... הרבה לא השתנה.
איזי: "כשהיינו שייטים צעירים, גילתה אותנו חברה אמריקאית בשם WINING WAY שהחליטה לאמץ אותנו ולקחת אותנו תחת חסותה, תפקידנו היה לשמש כשייטי ניסוי של המפרשים שהם ייצרו. במהלך השיוטים שלנו במפרשים החדשים שלהם, התחלנו להיות מעורבים יותר ויותר גם בנושא הפיתוח ובתהליך הייצור עצמו, וכבדרך אגב למדנו הרבה על התעשייה הזאת".
"המעבר לעסק משלנו לא היה כל כך מהיר. בהתחלה ייצרנו רק מפרשים עבור היאכטה שלנו. הופענו בכל מקום עם הלוגו שלנו וזה עשה לנו טוב. בהמשך, כשהראנו שאפשר להגיע עם המפרשים שלנו לתוצאות טובות, ואפילו לזכות באליפויות, החלה התעניינות מצד שייטים נוספים כדי שנבוא ונתפור להם את המפרשים המתאימים".
קצת בלתי שגרתי, לא?
איזי: "היו כמה גורמים שדחפו אותנו לזה. ראשית היה חלום הילדות, שדומה לחלומות של ילדים אחרים, על היום שבו נתפור את המפרש של הספינה שלנו ונשוט איתה למקומות רחוקים. שנית ידענו שאנחנו מסוגלים לזה. לפני שהתחלנו לתפור מפרשים חדשים, נהגנו לתקן את המפרשים הישנים שלנו שהתבלו. הבנתי שהכישרון לציור שלי לא מתבזבז. הגורם השלישי שדחף אותנו הייתה העובדה שאנחנו שייטים פעילים ואפילו שייטים טובים. שהרי אם לא תדע להפגין את הביצועים של המפרשים שלך, אף אחד לא יקנה ממך כלום".
"כשהחלטנו ללכת על זה, ניסינו ללקט כל פרט שיכולנו על הטכנולוגיה הזו. ממש כל פירור מידע. ככה בזכות הטכנולוגיה הצלחנו לגשר על הפער ביננו לבין המתחרים שלנו, למשל באיטליה. וצריך לזכור שבאיטליה למשל, יצרני המפרשים מעבירים את מיומנות תפירת המפרשים מדור לדור".
מה מוביל אותך?
איזי: "יש בעיסוק הזה אלמנטים שונים של יצירה. יותר מטכניקה. אפילו אמנות. זה מה שמוביל אותנו. בנוסף זו הדרך שלנו אל הים. כל אחד היה חולם לעסוק בתחביב שהוא כה אוהב".
בכל זאת, נראה שיש בזה לא מעט תחכום וטכנולוגיה. הרי כל שנה יוצאים דגמים חדשים?
איזי: "יש לנו מיכשור ושיטות מהמתקדמים בעולם. תוכנות תכנון המפרשים שלנו תוכנתו במיוחד בניו זילנד ונחשבות למתקדמות בעולם, אנחנו נעזרים בהן לתכנון תלת ממד, כך שמתקבל שרטוט על ידי תווין על גבי שולחן השרטוט שהוא מהגדולים בארץ. מכונות אחרות נבנו במיוחד בסין ולאחר מכן נשלחו לבריטניה לשדרוג מערכות המיחשוב בהן, עד שהגיעו ארצה.
מערכת התפירה מבוססת על מערכות מתוחכמות של בוכנות הפועלות בלחץ אוויר וזאת כדי למשוך את המפרש הכבד. איזי: "צריך לקחת בחשבון שהלחץ מול התפרים עלול ליצור לנו בעיה גדולה, שכן המפרש בנקודה מסוימת הוא דק ובנקודה אחרת הוא הופך להיות עבה. משכבת בד אחת ועד 40 שכבות בד. המחשב יודע לקרוא את עובי הבד ולהתאים עבורו את התפירה המתאימה". החומרים לא זולים ומיובאים ממשווקים שונים בחו"ל. איזי: "אנחנו קונים מכל מקום בעולם. 20 שנות וותק בענף לימדו אותנו שלא לחסוך בכל הקשור באיכות החומר אחרת, אי אפשר להתחרות בשוק העולמי".
מה זאת אומרת בד איכותי?
איזי: "זה אומר שלכל גליל בד יש תעודת זהות משלו, המאפשרת לנו לאתר תקלות באופן מדויק ולהתמודד רק עם גליל אחד במקום להתמודד עם תקלה בבד כולו. הבדים עוברים מבחני גמישות, כל גליל בנפרד, כך אנחנו מצליחים להכתיב את רמת הגמישות המדויקת הדרושה לנו. ברור שמבחינת ספק הבדים מדובר בדרישות שיוצרות לו 'כאב ראש' לא קטן. לכן הוא משלש את המחיר שלו עבורנו, ואנחנו משלמים".
איזי: "בסופו של דבר כן. הדבר מאפשר לנו להישאר בשוק הבינלאומי של המפרשים". במתפרת המפרשים של איזי ואורית סוויסה מייצרים מיגוון של מפרשים. ממפרשים קטנטנים עבור סירות ה"אופטימיסטים", ועד ליאכטות בגודל 110 רגל". רוב עובדי המתפרה הם שייטים פעילים. אלון דגן למשל, מנהל סניף הרצליה. "הוא שותף לדרך עוד מהילדות בזבולון בת ים, אלוף בזכות עצמו בעל מקצוע בשיט מהטובים שפגשתי וחבר אמיתי" אומר איזי. "היום הוא מאמן נבחרת השייטים הנכים של ישראל. יוליה קירסקוב אלופת אוקראינה לשעבר, מיה דייגי סקיפרית מדופלמת.
גם אורית סוויסה, בת זוגו של איזי כבר מכיתה ח' בבית ספר יסודי, היא סקיפרית עם ניסיון של כמעט 10,000 מייל. אורית סוויסה, אף היא שייטת ותיקה ממועדון זבולון בת ים, החלה את הקריירה הימית שלה בגיל צעיר. היא הפליגה והתחרתה על סירות מדגם 420 ועל גלשני רוח והייתה לאחת הנשים הראשונות בארץ אשר פיקדו על יאכטות בתחרויות.
תפירת מפרשים, היא אומנות או טכנולוגיה?
איזי: "יש הרבה אומנות וקצת טכנולוגיה. אנחנו בני מזל שיש לנו הזדמנות לעסוק במה שאנו אוהבים. לכן אנחנו עובדים בראש וראשונה מהלב. אנשים שעובדים במה שהם אוהבים, נותנים בדרך כלל לעיסוק שלהם את כל הלב. אנחנו אוהבים את הלקוחות, ומתייחסים אליהם כמו אל חברים. בכלל, הלקוחות שלנו, אנשי הים הם אנשים מדהימים. הם רוחשים כבוד רב וסימפתיה מרובה ללוגו שלנו, וגאים לקנות תוצרת מקומית כחול לבן, למרות שרובם יכולים להרשות לעצמם לקנות בכל מקום בחו"ל ללא שום בעיה. אנחנו מקבלים המון מילים חמות ואהבה כמעט מכולם".
"השייטים בארץ, במיוחד הוותיקים, מכירים אותנו היטב", אומר איזי. "הם רואים שאנחנו מתקדמים, רוכשים ציוד חדש, מנסים דברים חדשים, ושוברים את הגבולות בכל פעם מחדש בניסיון להתברג בראש התעשייה הימית העולמית. האנשים מפרגנים לנו ולא חוסכים במילים טובות. מצד שני, אנחנו מקפידים לתת לכל לקוח יחס אישי ומקצועי עד הסוף ולא מתפשרים על האיכות. ממש אף פעם. אני יודע שזה נשמע כמו סיסמאות אבל זו דרכנו מההתחלה וזה סוד האומנות.
היתרון הגדול של מתפרת המפרשים של משפחת סוויסה, היא בעובדה שהדוגמנים, או מדגימי המפרשים, אם תרצו "דוגמני הבית", הם בעיקר איזי ואורית עצמם. כל השתתפות בתחרות מקומית או בינלאומית, היא בבחינת קמפיין שיווקי. ההצלחות וההישגים הגבוהים בתחרויות, הם לכן לא רק הישגים ספורטיביים אלא גם מקדמי מכירות מהמעלה הראשונה. התחרויות משמשות בין היתר לחשיפת מודלים חדשים של מפרשים. למשל, צוות השייטים התחרותי HPWAY של איזי עתיד להשתתף באליפות היאכטות האירופית הקרובה שתיערך בקרואטיה. (ראה מדור חדשות). יאכטת HPWAY נחשבת לאחת מיאכטות המפרשים המהירות והמקצועיות בארץ. היא נבנתה בטכנולוגיה דנית המאפשרת להשתמש בה הן כיאכטה תחרותית מן המהירות בעולם היכולה להתחרות בתחרויות מקצועניות, וגם לשמש כיאכטה להפלגה משפחתית.
איזי: "מבחינה מקצועית, השקענו רבות בפיתוח מפרשים מהחומרים המתקדמים בעולם. במקביל, הצלחנו למזלנו לקבלו חסות מחברת HP . אני אומר למזלנו, כי בתקופה הנוכחית קשה מאוד להשיג חסויות. הודות לכך, הכנסנו ביאכטה את כל הטכנולוגיות הכי חדישות שחברת HP יכלה להעמיד לרשותנו. כולל מערכות ממוחשבות, ציוד תקשורת וניווט, מצלמה דיגיטלית משוכללת וכמובן מדפסת משוכללת, הציוד הזה מאפשר לנו להפיק את הביצועים המרביים מהיאכטה, ומאידך גם לחקור ולתעד באופן שוטף את המסעות והתחרויות שלנו, כולל צילומים בזמן אמת". כל הידע המצטבר מפעילותנו עומד לרשות הציבור באתר היאכטה http://hpway.sadna.co.il "
היאכטה של צוות הגברים, "HPWAY " על שם החברה המאמצת, היא יאכטת 40 IMX משוכללת , כולל מפרשים חדשים שנתפרו לאחרונה במיוחד עבורה והורכבו עליה בסוף מרץ 2003.
איזי: "כולנו שייטים טובים עם רקע עשיר של עשייה ספורטיבית". בין חברי הצוות ניתן למצוא את דר' אהרון פרימרמן, מנהל מחלקת צנתורים בבית החולים הלל יפה, דר' אודי גרף מנכ"ל חברת HP הנותנת את חסותה לצוות. לצידם, רוני אפשטיין, בעל חברת סדנה, הנחשבת לאחת מחברות העיצוב הגדולות בישראל. כינרת אביבי, מעצבת ומתכננת תערוכות, אלדר עזרא אלוף אירופה לשעבר בשיט וכן אדווה יעקובוביץ, אמיר אייזן, איתן פרידלנדר (אלוף שיט בזכות עצמו), מנכ"ל חברת ימית, יורם דפני, אדם פיינברג. הסקיפר הוא איזי. מה שנקרא הגאי וטקטיקן.
כולם אנשים עסוקים. אבל מצליחים למצוא כמה שעות לחוצות אחר הצהרים. רצים אחרי הזנב, מוצאים סידור לילדים ובאים להתאמן. ככה פעמיים בשבוע ולפעמים גם יותר.
התקשורת בינהם מתנהלת בין היתר באמצעות אתר האינטרנט שבנו לעצמם. האתר כולל מלבד צילומים מרהיבים מתחרויות שונות, גם פרוט הישגי הצוות, מעט מידע מקצועי על היאכטה והרבה מידע מקצועי על שיטות הפלגה המיועד לציבור הרחב, ובנוסף מופיע גם לוח אימונים ותחרויות מפורט. אף אחד לא יכול לומר שלא אמרו לו.
מה פתאום צוות נשים כשאפשר להצטרף לצוות מעורב, כמו כינרת אביבי בצוות של איזי?
אורית: "הקמנו את הצוות הנשי כדי להראות שגם נשים יכולות להגיע להישגים לא פחות מאשר הגברים. אם תרצה, זו מעין גישה פמיניסטית. כשהקמנו את הצוות על טוהרת הנשים, זה הכניס את כולנו למן אמביציה להראות מה וכמה אנחנו שוות. וזה עבד.
בניגוד לצוותים מעורבים, אצלנו כל אחת יכולה לבוא לידי ביטוי והיא לא צריכה להישאר בצל ליד הסקיפר הגבר המנוסה. בפועל זה נכון. כאשר אני מפליגה עם איזי, הוא מוביל באופן טבעי כי הוא יותר מקצועי ומנוסה ממני. לעומת זאת בצוות הנשים אני מביאה לידי ביטוי את כל מה שצברתי במשך השנים".
שם היאכטה של צוות הנשים: אלן. חברות בו עו"ד שרון שפינט, ליאת ריבמן שייטת 420 (שהושאלה לצוות הגברי לצורך התחרות בקרואטיה), יוליה רוזומובסקי מתמחה בשייט לייזרים, אלופה אוקראינה לשעבר. רעות חביבי, שהספיקה לצבור בארץ ובחו"ל שעות רבות בהפלגה על יאכטות, כולל כסקיפרית בספינות מפרש גדולות, ליבי מדריכת שיט באתגרים ואחרונה חביבה היא לימור, בוגרת צופי ים ועובדת בחברת תחזוקה של יאכטות.
הצוות הנוכחי הוא הצוות השני שהוקם ביוזמתה של אורית. עם הצוות הקודם הפליגה והתחרתה אורית עד ללידת בתה "אגם", ומאז צוות הבנות ממשיכות להתפתח ולהשתפר בכיוון יאכטות קטנות ותחרותיות יותר. עיקר הפעילות של הצוות הנשי מתמקד באימונים לקראת השתתפות בתחרויות.
אורית: "לצוות הנוכחי יש המון פוטנציאל להצליח, כי הוא מאוד מקצועי ויש לו המון מוטיבציה".
מה סוד ההצלחה? "כדי שצוות נשים כמו שלנו יצליח, יש צורך בהמון מסירות של כל חברת צוות לקבוצה. זה אומר לדאוג לתחזוקת היאכטה ובעיקר לתקינותה הטכנית כל הזמן. זה אומר המון משמעת עצמית באימונים והמון הדדיות ביחסים ביננו על היאכטה".
איזי, אתה רואה הבדל לעומת צוות מעורב כמו שלך?
איזי: "ככלל כולנו בעד צוות הנשים. זה דבר מיוחד במינו. יש בניהן אחווה מופלאה כזאת שאי אפשר לראות אותה בצוותים גבריים, המבוססים על המון אגו בעייתי. במיוחד ביאכטה כמו שלנו שבין חברי הצוות שלה יש כמה אלופים. הדברים האלה יוצרים אצלן המון מוטיבציה ועוזרים להן להציג יכולות מאוד גבוהות ולהגיע להישגים על אף העובדה שגם אצלן יש כמה אלופות. כמו אורית, יוליה או ליאת ריבמן שהייתה שייטת בכירה באופטימיסטים וחברת נבחרת ישראל במפרשיות 420".
משפחת סוויסה, כוללת את איזי, אורית וארבעת ילדיהם, אבירם בן השלוש עשרה (סגן אלוף ישראל באופטימיסט), אוהד בן העשר וחצי (בחמישיה הראשונה בארץ בדגם האופטימיסט), אשד בן השנתיים וכן אגם התינוקת שנולדה רק לפני חודשים אחדים. כולם מחוברים לנושא השיט כבר מגיל צעיר. עד לפני שלושה חודשים, התגוררה המשפחה על יאכטה. איזי ואורית: "גרנו וחיינו על היאכטה שבע וחצי שנים. עשינו שם את שני ילדינו הראשונים וגידלנו אותם שם. גם כיום, כשאנחנו גרים על היבשה, רוב הזמן של כולנו מוקדש להפלגות בפעילות כזו או אחרת".
איזי ואורית, כל אחד בצוות שלו. הבנים הגדולים מפליגים באופטימיסטים, והקטנים ממתינים שיגיעו לגיל המתאים ובינתיים מסתפקים בפעילות המשפחתית המשותפת עליה מקפידים איזי ואורית לצד הפעילות הימית האישית של כל אחד מבני המשפחה.
באופן לא ממש מפתיע, גם הפעילות המשפחתית מוקדשת לנושא השיט ביאכטה. כך נוהגת המשפחה לשוט מספר פעמים בשנה ברחבי העולם ובאזור הקרוב ביאכטת ה-HPWAY . "בסך הכל צברנו המון שעות הפלגה ביחד כמשפחה. במיוחד בשש השנים האחרונות", אומרים איזי ואורית. "קבענו לעצמנו חוק, בכל שנה ביולי אוגוסט אנחנו מפליגים, לא משנה לאן ועל מה, למרות העבודה, ההתחייבויות והכל. אם אנחנו לא מצליחים לעמוד בזה, סימן שעבדנו לחינם כל השנה".
אחת ההפלגות המשפחתיות המשמעותיות ביותר הייתה מדנמרק לים התיכון. שיט בים הצפוני עד לתעלת למאנש ומפרץ ביסקיה. איזי: "זו הייתה הפלגה קשה במיוחד, שכן נכנסנו למזג אוויר חורפי קשה באופן מיוחד וים סוער, עוין ובלתי צפוי. זה לא הים התיכון שאנחנו רגילים אליו. יש שם תופעות קיצוניות של גאות ושפל בהפרשים של שש וחצי מטרים, מה שחייב תשומת לב רבה מאוד וזהירות בכל פרט במהלך ההפלגה. גם כללי ההתנהגות בים והכניסה לנמלים שונים מאשר בנמלי הים התיכון. נראה לי שהיאכטה המפרשים ואנחנו בצוות עמדנו באתגר בכבוד".
איך עומדים בזה כמשפחה עם ארבעה ילדים?
אורית: "כאשר אנחנו כל המשפחה נמצאים ביאכטה אחת, דבר החורג משגרת היום יום, הדבר משרה כל כולנו תחושת רוגע ובטחון. אנחנו יודעים שאנחנו סומכים מאוד על הצוות, כלומר על עצמנו. הילדים פחות מתקוטטים בינם לבין עצמם, כי הם יודעים שאם יריבו לא יהיו להם חברים אחרים לשחק איתם. הם יכולים להשתולל ולהשתובב בחיי היום יום אבל על היאכטה הם שותפים פעילים בתפעול שלה. לכל אחד יש תפקיד מוגדר ואחריות מוגדרת. האחריות הזו גורמת לכך שהבנים הגדולים קצת בוגרים לגילם והם עוזרים גם בטיפול באחים הקטנים. תוסיף לזה שאנחנו מגיעים למקומות יפים, נפגשים עם אנשים חדשים, והתוצאה היא שכל הפלגה כזו היא חוויה מרתקת".
אורית אחראית גם להפלגה יוצאת דופן, כאשר השתתפה לפני כשנה עם הצוות שלה באליפות ישראל לשייט לאורך חופי ישראל, בהיותה בחודש השמיני להריונה. מבצע חריג במיוחד לאור העובדה שאפילו חברות התעופה לא מתירות עליה למטוס לאישה החל מן החודש השישי להריונה. אורית, כרסה בין שיניה, שימשה כסקיפרית ותפקדה באופן מלא ללא דופי.
אורית: "הרגשתי טוב ולא ראינו בזה בעיה מיוחדת. צוות הבנות קיבל בברכה עוד אשת צוות, את אגם הקטנה שהייתה עוד בבטן. אני בסך הכל שייטת מנוסה שמכירה את הים, מכירה את היאכטה ומכירה את עצמי, כך שאני גם מכירה את הגבולות של עצמי ויודעת למה אני מסוגלת ולמה אני לא".