מה הדבר הכי נורא שספר עשה לשיער שלכן?
הזוכה משבוע שעבר ב-500 שקלים ל-Dr Denim היא יסמין, שסיפרה לנו מתי שמעה משהו שלא הייתה אמורה לשמוע: "יום אחד נסעתי ברכבת ונרדמתי. כשהתעוררתי שמעתי קול מוכר אבל הייתי חצי ישנה אז לא ממש הבנתי מאיפה הוא מוכר לי. לאט לאט התחלתי לקלוט את התוכן של השיחה והבנתי שזו הפסיכולוגית שלי, והיא מדברת עלי!!!! ישבתי ממש מאחוריה ולא היה לי נעים פתאום להגיד לה משהו כי זה היה כבר באמצע השיחה ובאיזה קטע לא אמרתי כלום עד אז… היא סיפרה לחברה שלה דברים אישיים שאמרתי, דיברה על זה שזה מתאים למאמר כזה וכזה… וכל הזמן הייתה נורא ביקורתית ושיפוטית, מה שבכלל לא הרגשתי ממנה במהלך הטיפול. היא ירדה תחנה לפני, וכשירדה ראתה אותי, דפקה פרצוף מבוהל והלכה… מיותר לציין שלא חזרתי לטיפול אצלה, למרות שהיא רדפה אחרי מלא זמן. עד אותו יום הרגשתי שהטיפול עזר לי. זה ללא ספק היה משהו שלא הייתי צריכה לשמוע".
מה אישה רוצה אם לא שיער חלק ?
אז הלכתי למספר לעשות החלקה .. יצאתי מהממת ומוחלקת , אחרי מספר ימים כשחפפתי ההחלקה נעלמה שלא הייתה .. חזרתי למספרה מאוכזבת מאוד ועם דמעות בעיניים והספר הציע לחזור על הפעולה שוב – הסכמתי , ט ע ו ת !!! החלקה שנייה תוך שבוע הייתה ההחלטה הכי לא נכונה ובריאה לשיער שלי ..
מפה לשם לא מתקרבת יותר להחלקות , חולמת על שיער חלק ..
מאז ומעולם מערכת היחסים שלי עם מחלפות ראשי היתה מאוד מורכבת. שנאתי את שיערי כל שנות הטינאייג'ריות (ככה זה כשמכנים אותך סלאש. פתאום את לא מחבבת את גאנז אנד רוזס ובטח שלא את הליפה) ובשנייה שהבנתי סוף סוף שהוא בעצם מאוד יפה – זה היה הרגע שבו הוא החליט שנמאס לו ממני והוא זורק אותי לאנחות. כלומר – החל לנשור בכמויות.
וכמובן, עצות אחיטופל מכות בשיאן בדיוק כשהנשמה שלי הכי קרובה לקרשים , וככה בהמלצת היקום שתשעים אחוז ממנו הן חברותיי הגעתי לספר להסתפר ולשקם את השיער – הוא עם עצמו, החליט שהכי נכון (שכח את החלק של היפה) יהיה לגלח לי צד אחד של הראש ולתת לצד השני להשתקם ובהמשך נעשה הפוך…?!?!?! רק שכח לשתף אותי בזה ואמר לי לכי תשני אעיר אותך כשאסיים, את תודי לי כל חייך!!!! מודה רק לאלוהים שהחורבן הזה בוצע ״רק״ על חצי מהראש שלי!!!
הלכתי לספר, היה לי שיער חום כהה ורציתי להבהיר אותו לחום בינוני, אבל שלא יהיה בצבע אדום. הוא אמר שאין בעיה, הוא יכול לעשות את זה.
כיוון שהשיער שלי היה כהה, הוא החליט להבהיר לי את השיער עם ניקוי פיגמנטים (לפחות מה שהוא אמר), נשארתי עם החומר על השיער, אך הוא לא הבהיר את כל השיער.. רק את האמצע, השורשים והקצוות נשארו כהים יותר..
הוא לא ידע מה לעשות, אז הוא החליט לשים לי עוד חומר, ולחכות עוד זמן..
מפה לשם, במשך שנה הייתי עם שיער יבש, פגוע, ועדיין היה אדום..
חבר שלי הציע לי נשואין, בחור מהמם, חמוד, מבריק.
היינו לפני מפגש של ההורים, כל כך רציתי להיות הכי יפה.
הלכתי לספר הכי נחשב באשדוד.
שכנע אותי לעשות גוונים ואחר כך החלקה. נאלצתי לעשות גלח לכל הראש.
השיער נשרף כולו. הוא בא עם ג'ל העמיד לי את השיער קוצים וניסה לשכנע שככה יפה וקול.
והתעקש לקבל את כל הכסף במזונן – זה היה סכום עצום בזמנו.
כולם אמרו לי איזה אומץ יש לך.
אבל בן הזוג שלי התעצבן וברח ממני וביטל את כל הפגישה והנישואין.
התכנסתי לתוך הקונכייה ולא יצאתי מהבית במשך חודשים.
לא להתפתות – לבוא עם ידע מה בדיוק את רוצה לעשות בשיער.
יש קטע כזה עם ספרים,הם מסתכלים לך בעיניים, מהנהנים, מחייכים חיוך מלא אמפתיה וגורמים לך להרגיש שהם מבינים בדיוק מה את רוצה מהחיים שלהם, למרות שאפילו לך אין מושג. את זורקת עליהם בליל של גמגומים כמו: "אני רוצה, אהה…. כמו של זאתי, נו, אפרת גוש, שמגיע עד לכאן, אבל לא לגמרי ככה, קצת יותר ארוך, כי מבנה הפנים שלנו שונה. הבנת?". הוא מצדו טוען שהוא הבין. ואז הוא עושה מה שבא לו. במילים אחרות, יצא קצר בטירוף,קצוץ יותר מהסלט הקבוע שלי, וזה עוד אחרי הפן המושקע שהוא עשה לי. אחרי ההלם הראשוני, הריצה לאוטו ("כן, אהבתי. תודה, אתה מאוד מוכשר. לא, אני לא בוכה, נכנסה לי שיערה לעין. אני חייבת לעוף!") וההתייפחות מול המראה של הנהג, נפל האסימון שאני והבבואה המשתקפת אלי מן המראה יוצאות לדרך חדשה ולא קצרה. האסימון הבא והכואב יותר נפל אחרי החפיפה הראשונה, כשהתייבש השיער והגיע עד האוזניים. "אלוהים, למה הייתי צריכה את זה?!" נראיתי כמו הגרסא הגברית והלא מוצלחת של עצמי.
ארבעה חודשים אחורה: לא טוב לי. אני זקוקה לשינוי בחיים. ומאחר ולהירשם ללימודים, להחליף עבודה או לעשות דיאטה זה מאוד מסובך, מי ששוב נבחר כקורבן הוא, כרגיל, השיער.
כבר ארבעה חודשים שאני מסתובבת עם קוקו. השיער שלי מחובר לקרקפת במיליון סיכות, עומד דום מתוח ולא מתנופף ברוח. אפילו אני לא מעיזה לראות את עצמי בתספורת הנוראית בשיער פזור בזמן הזה.
אני יוצאת מהמקלחת מברישה אותו והופ – אוספת לקוקו. לפני השינה אני שולפת את הגומייה בחושך, מניחה אותה בצד ובבוקר מגששת, מסדרת ורק אז קמה. לא שלבן הזוג שלי זה מפריע. להיפך, הלוואי והוא היה שם לב שעשיתי בכלל משהו בשיער. אני פשוט מעדיפה להדחיק ולא להתמודד עם הצעד המטופש שעשיתי. איתגרתי את הספר שלי ליום ההולדת : ״תפתיע אותי״ והוא החליט שלעור הלבנבן שלי יתאים שיער כחול עם פסים סגולים שבשמש אפילו הופכים לורוד. פוקסיה!!! הצילו !!! אין סוף שטיפות והצבע הנורא הזה עדיין שם.
לפני שנתיים בערך רציתי לרענן קצת את הלוק והלכתי לספר שלי כדי לצבוע את השיער לחום בהיר.
אחרי בערך שעתיים שישבתי עם הצבע (מה שהיה נראה לי תמוה מאוד ) הלכתי לשטוף את השיער ולייבש אותו וחשכו עיניי, השיער היה בצבע צהוב אפרוח ושום חום לא היה שם. מיותר לציין גם שיצאתי עם כוויות כימיות מההבהרה שעד היום השאירו צלקת..
לפני כמה שנים, רציתי להסתפר ולצבוע את השיער .נכנסתי לסניף של מספרה מאוד מאוד ידועה והמחירים בשמיים. משיער גולש חום בהיר ויפה יצאתי עם תספורת מחרידה וצבע גי'נגי דוחה שביגר אותי בעשור לפחות.
במשך עשור לא נכנסתי למספרה.
בפעם האחרונה שהייתי אצל הספר שלי החלטנו שעושים שינוי מרענן וצובעים את השיער לאפור( שמצריך חמצון), השיער שלי מאוד דק מטבעו.
אני כמעט בת 16, ממש לפני שבוע הייתה בת מצווה לאחותי הקטנה, התרגשות אדירה ותכנון אין סופי!!! ביום האירוע, הספר חפף לי את השיער לפני התסרוקת. רק שבמקום להשתמש במסיכה לשיער, הוא חפף לי עם צבע *כחול* לשיער שהיה מיועד לחפיפה של מישהי אחרת!!!!!! כל האירוע התביישתי והייתי נראית לגמרי כמו דרדס. פאדיחות של החיים, גם במגנטים שעל המקרר!!!!!!
אז הכל התחיל כשאמא שלי החליטה בכיתה ד לקחת אותי לספר ולעשות לי פוני בובה כמו שהיה לי כשהייתי בגן, כשהגענו למספרה הרגשתי צורך עז להגיד ולהבהיר לספר שלא יקצר לי את השיער רק יעשה את הפוני כמובן שהוא ניסה לשכנע שנעשה "רק קצוות" (בתירגום חופשי אעשה לך קרה אבל אל תדאגי זה יצא מדהים) בהתחשב בעובדה שהייתי ילדה האמנתי בו מיותר לציין שרק קצוות זה לא היה ומצאתי את עצמי עם פוני בובה וחצי שיער מכוסח עד הכתף במשך שנים זכרתי את שם הספר ומאז לקח לי יותר מעשור לחזור ולהסתפר במספרה וגם אז אפשר להגיד שנשימתי נעצרה עד לסיום הגזרה.
ביום ההולדת שלי הלכתי לעשות פן אצל הספר הקבוע שלי, הוא מטפל לי בשיער מגיל קטן אני סמכתי עליו בעיניים עצומות.
מה כל כך מסובך בפן? הספר שלי החליט שהוא מנסה משהו חדש – חצי פן.
חצי פן זה אומר שורשים חלקים ותלתלים מאמצע השיער, מזעזע בקיצור.
לא היה לי נעים להגיד לו משהו אז פשוט חייכתי חיוך מאולץ ויצאתי, הייתי נראית כמו כבשה עם פן לא מוצלח בעליל.
לפני החתונה שלי רציתי לעשות שינוי קטן.. לא משהו דרסטי. באותה תקופה הייתה האופנה של האומברה ונורא אהבתי את זה. כיוון שהשיער שלי ככה רציתי שהקצוות יהיו פשוט בחום יותר בהיר מהשיער עצמו.
בתור בריידזילה מטורפת, רק לאחר שקיבלתי מיליון המלצות מקבוצת כלות על איזה ספר בתל אביב, החלטתי ללכת על זה.
קבעתי תור חודש לפני החתונה, נסעתי ברכבת מהצפון הרחוק, לקחתי מונית ספיישל למספרה בשכונה נידחת בתל אביב. ושילמתי מאוד שקלים על אסון טבע (או יותר נכון צבע) שהוא עשה לי בשיער.
לאחר ששעה שהצבע היה לי הראש, חפפו לי את השיער וברגע שהורידו לי את המגבת מהשיער הרטוב הזדעדעתי לראות את הקצוות של בלונדיניות!!!!!! הייתי בשוק חיי!! והתחלתי לבכות!!! העור שלי יחסית כהה ונראתי כמו בדיחה!! הספר פשוט ידע לעשות משהו אחד כנראה ואת זה עשה לכלום.. הוא עשה לי שטיפה מעל הצבע וזה היה נראה נורמלי.. אבל אחרי שבועיים השטיפה ירדה ונותרתי עם הבלונד.. הלכתי לספר הקבוע שלי שאמר שאין מה לעשות עם זה ואי אפשר לצבוע מעל כי השיער פשוט נשרף מהחמצן.. והמסקנה שלי מהסיפור הזה, זה לעולם אל תעשו שינויים בשיער ללפני החתונה… אתן לא יודעות איך זה יראה, אל תנסו להיות מי שאתן לא!
כשהייתי בת 16 היה לי ידיד טוב שאמא שלו היתה ספרית והיתה לה מספרה בבית. הוא אהב לשחק ולהתעסק עם שיער ואני מעצם היותי ילדה הרפתקנית בת 16 ללא משאבים כלכליים הייתי זורמת איתו.
התקופה היא תחילת שנות ה2000 העליזות, בהן דיוויד בקהאם והתספורת שלו היו הדבר הכי לוהט בעולם השיער. להזכירכם, מדובר במעין תספורת מוהיקן מעוצבת ומבולגנת בו זמנית.
אני באתי אליו עם הרעיון של לעשות מעין פוני בסטייל שכזה, שיהיה קצת שוכב וקצת קופץ.
בדמיון שלי זו היתה תספורת סופר קולית, במציאות מצאתי את עצמי עם כל החלק העליון של הראש גזור לתספורת קוצים ובצדדים נשאר שיער ארוך בן גוריון סטייל. שנינו היינו בהלם וניסינו לשכנע את עצמנו שזה דווקא מגניב ושיש לזה קטע עד שחבר שלישי שלנו נכנס למספרה, לא הפסיק להקרע מצחוק ואני רציתי למות. חצי שנה הלכתי עם סיכות סבתא על הראש.
שבוע לפני החתונה של אחותי הלכתי לספר כדי לחדש את הצבע ולעשות גוונים. עבדה אצלו מישהי חדשה שבמקום לעשות לי גוונים עדינים שרפה לי את השיער עם חומר הבהרה (!!!) וסגרה אותו בנייר כסף (כמו שעושים עם גוונים) כשרצו להוציא את נייר הכסף הוא פשוט נתלש (!!!!!!) עם השערות ונראיתי זוועה עם חורים בשיער!
ראיתי את השאלה והזיכרון עשה לי לא טוב. בפעם ראשונה שעשיתי צבע במספרה כנראה השאירו לי את הצבע בראש יותר מידי זמן. ספרים אוהבים להשיב נשים הרבה זמן על מנת לקבל הרבה לקוחות. לי זה השפיע רע. פתאום הרגשתי סחרחורת נורא. קמתי והתחלתי ללכת הלוך ושוב. למזלי היתה אישה במספרה שהיא רווחת. ביקשה שיתנו לנו מגבונים ומגבות עם מיים. צרחתי על הרצפה. הספר כמעט מת מדרגה. ברור לכם שלא עושה שמה צבע עד היום.
יום אחד החלטתי שאני רוצה שינוי בצבע שיער. היה לי שיער צבוע בצבע דבש עם גוון צהבהב ורציתי לחזור לצבע הטבעי שלי – שחור. קבעתי תור למספרה בשישי בצהריים. הספר שכנע אותי ששחור סיני (צבע שחור עם ברק כחול) הוא גוון שיתאים לי וזרמתי. כשהספר סיים לחפוף התיישבתי בכסא וחשכו עינינו. השילוב של הגוון הצהב יחד עם הגוון הכחול יצר שיער בצבע ירוק!!! הייתי צריכה להסתובב עם שיער ירוק כל הסופ״ש עד שתיקנו לי ביום ראשון.
יש יותר גרוע ?????
וכמה זמן ופעולות לוקח לצאת מי זה ????
יום לפניי טיסה לחו״ל הלכתי לעשות החלקה הספר החליט שאני יעשה החלקה יפנית לאחר שסיימנו אמר לי תבואי עוד שעתיים אני יעשה לך גם החלקה ברזילאית שיהיה מבריק אז חזרתי ועשיתי קמתי בבוקר חצי ראש בערך על הכרית ושלא נדבר על זה הקרעים בשיער הסתובבתי עם כובע כל הטיול ושנה אחר כך עם גולגול טראומה.
לפני שנתיים היה לי יום חופש והחלטתי להיות ספונטנית.
הלכתי ברחוב בו אני גרה שמתהדר בלא מעט מספרות. נכנסתי למספרה שנראתה לי ידידותית וחביבה ושאלתי את הספר אם הוא יודע לעשות אומברה ואם יש לו זמן לקבל אותי עכשיו. הוא ענה בחיוב ואמר שהוא אלוף בזה (פה הייתי צריכה לחשוד אבל זרמתי עם הצורך בשינוי והרצון לא לאכזב את אני הספונטנית).
בסיום תהליך הצביעה הספר אמר שזהו הוא סיים ושלח אותי הביתה עם שיער רטוב (!!) כך שלא באמת יכלתי לדעת בזמן אמת את התוצאה המחרידה.
הגעתי הביתה, ייבשתי את השיער וחששו עיניי. הבטתי במראה ולפתע התגלתה בפניי לא אחרת מאשר אתי אלון. משמע- גוש שיער בלונד צהוב אפרוח למטה שרוף ויבש ולמעלה השיער הכהה והכה חביב שלי.
הייתי בפאניקה, לא ידעתי מה קרה לשיער שלי שאני חיה עם ביחסי אהבה ביום ביום שבן רגע הפך למעין פאה ששמים בפורים- מהזולות האלה שקונים במקס סטוק ומנשירות לכל עבר.
לקחתי אצת עצמי בידיים ורצתי למספרה אחרת (שגם אותה לא הכרתי אבל נו מילא אני ביום ספונטני), נכנסתי לשם וצעקתי- הצילו הצילו תראו מה עשו לי!!
פשוט קיצצתי את כל מה שיכלתי מהגוש הצהוב המחריד הזה ויצאתי עם קארה די קצר אבל שיקי.
בימים בהם הייתי סטודנטית תפרנית חיפשתי תמיד אחר מספרה טובה במחירים שווים לכל נפש ואף פחות מזה – דבר שיום אחד עלה לי מאד ביוקר: במהלך שיטוטי ברחוב זבוטינסקי ברמת גן ,אשר ידוע כשופע במספרות, מצאתי מספרה די מוזנחת יש לציין שהבטיחה תספורת ופן במחיר מציאה ממש. במספרה קיבל אותי ספר מנומנם שכבר במבט ראשוני מקצועיותו היתה נראת לי מוטלת בספק אבל החלטתי לתת לו צאנס והוא התחיל במלאכה. בשלב התספורת הערתי לו שאני מעוניינת שיוריד טיפה מהנפח ובשניה הזאת הכל בעצם הידרדר…המנומם לקח זוג מספרים והתחיל לקצוץ שיער מראשי בצורה אקראית,לא אחידה ומוגזמת.הוא ממש נכנס לטרנס ואני נכנסתי להלם וצווחתי די. התוצאה היתה עגומה ביותר – הוא גרם לנזק רציני ודילל את השיער בצורה גסה…קיבלתי ממש סוג של ויז'ן אחרי השיער יראה אחרי לידה – אני את הלקח שלי למדתי ומאז אני נכנסת רק למספרות מקצועיות ובעלות מוניטין.
עקב צביעות רבות לבלונד, החלטתי לוותר על השימוש השבועי בפן ולעבור החלקה אורגנית.
לפי אתר האינטרנט של המספרה בה התכוונתי לעבור את ההחלקה – החלקה אורגנית משקמת שיער פגום ומחליקה את השיער ללא חומרים כימיים.
בכדי להיות בטוחה שהשיער שלי מסוגל לעבור החלקה, שלחתי לספרית תמונה בוואטסאפ כדי שלא אגיע סתם, היא אכן אמרה שהשיער במצב לא טוב אך שניתן לבצע החלקה והיא אף תשקם את מרקם השיער.
לאחר מריחת החומר המחליק הספרית עברה על השיער עם מחליק כרמי ומרחה עליו תערובת של שמנים. הכל היה נראה בסדר מלבד העובדה שצבע השיער השתנה לכתום, לאחר ששאלתי מדוע השתנה צבע השיער היא טענה כי מאחר והשיער שלי צבוע לבלונד הגוון שלו דהה – ועל כן צבעה לי אותו לחום בהיר (עם תוספת של 300 ש"ח). בנוסף, היא אמרה כי על מנת לקבל שיער חלק, לאחר החפיפות אצטרך לייבש את השיער עם פן בלבד.
לאחר החפיפה הראשונה בבית כבר הבנתי כי אמנם הגעתי עם שיער יבש וגלי, אך יצאתי עם שיער מקורזל ונפוח כמו שיער של אישה אפרו אמריקנית, שעל אף שהרגע עבר החלקה הייתי חייבת לעשות פן על מנת ליישר אותו. פניתי לספרית בתמיהה איך הגעתי למצב הזה, והיא הסבירה שזה בגלל שהיא צבעה לי את השיער לאחר ההחלקה, וכי ברגע שצובעים את השיער זה פוגם בהחלקה – (למרות שבאתר של המספרה כתוב שניתן לצבוע את השיער, לחפוף ולהיכנס לים/לבריכה אף באותו יום שבו מתבצעת ההחלקה).
חזרתי לניסיון שני – עברתי שוב את אותו תהליך, ובסופו יצאתי עם שיער מקורזל ונפוח בצבע כתום.
את השיער צבעתי לאחר כשלושה שבועות – כאשר הבנתי שאין כל קשר בין מרקם השיער לצביעתו לאחר ההחלקה. את ההחלקות עברתי לפני כעשרה חודשים עם שיער באורך ארוך-בינוני, במשך הזמן הזה קווצות שיער נקרעות במהלך החפיפה, ובכל חודש אני נאלצת לגזור את הקצוות הנותרים כדי לשמור על קו אחיד כמה שניתן.
אחת הטעויות הגדולות שעשיתי בחיי.
אח שלי מספר גברים, הוא לא למד באופן מקצועי אבל ניחן בכשרון טבעי. רציתי להסתפר ולא הייתה לי סבלנות ללכת למספרה והפקדתי את השיער שלי ביידיים של אחי- "כמה קשה זה כבר יכול להיות?!?."-אמרתי לעצמי.השיער היה באורך של קצת אחרי אמצע הגב וביקשתי ממנו שיוריד ממש מעט. הוא התחיל ואני עצמתי את העיניים, מקווה לטוב.
באמצע לא עמדתי בפיתוי והעברתי את השיער לקדימה- נדהמתי לגלות שבקושי נשאר שיער- השיער הגיע לגובה של הכתפיים!!!!
הגעתי אל ספר יוקרתי ונחשב מאוד בחיפה וביקשתי גווני שמש *חומים / שטני* עדינים ואף הראתי לו תמונה לדוגמא.. הייתה חשובה לי תוצאה טבעית כיוון שגוון השיער הטבעי שלי הוא חום כהה.
בפועל מה שהספר עשה לי הוא אומברה קיצוני מאוד- מחום כהה בשורשים עד לבלונדיני פלטינה בקצוות, הייתי פשוט בהלם מהתוצאה וכמובן לא הפסקתי לבכות, הספר הסביר שהוא ״היה צריך לעשות מה שלדעתו נכון עבורי״- פשוט לא יאומן..
הגעתי לספר עם שיער ארוך ובריא בשביל לעשות גוונים ולהסתפר קצת.
הראתי לו תמונה מפורשת של גוונים בצבע חום בהיר ואמרתי שזה בדיוק מה שאני רוצה, רק שלא יצא בלונדיני ובהיר מידי.
עשה לי אומברה צהוב ומזעזע.
מרוב שנשרף לי השיער הוא ממש נשבר ונתלש כשסירקו אותו.
וככה משיער בריא עברתי לקארה ולחשש מספרים לזמן הקרוב.
יום לפני מסיבת סיום י"ב הגעתי לעשות גווני שמש ואחרי שעה אני מסתכלת במראה וקולטת שהשיער שלי בצבע כתום זוהר!!! לא בלונד ולא גוונים, כתום זוהר! לבחורה מהפרסומת של תפוזינה היה שיער כהה יותר. שאלתי את הספר "זה לא כתום?!" הוא אמר לי שזה התאורה/מיקום השמש בשמיים/חרטוט כזה או אחר ושאחזור עוד שבוע אם זה לא יסתדר. מיותר לציין שמאז לא חזרתי אליו וספרית אחרת סידרה לי את זה אבל אחרי המסיבה :( זה היה סיוט!
הלכתי לביקור סטנדרטי אצל הספר.. מהתיכון אני עם אותה התספורת. שוב דירוג, שוב פוני לצד כזה ארוך- שום דבר מסובך..
הפעם הספר שאל אם אני רוצה לנסות אולי את הפוני טיפה יותר קצר מהרגיל כדי שלא אצטרך לבוא עוד חודש שוב, רק ששנינו שכחנו שהשיער שלי מתולתל ולא 100% חלק בשורש.. ולזה התוסיפו טעות בחישוב אורך הפוני הרצוי (במקום להוריד עוד 2 סמ, הוריד כמעט 5 סמ).
אפילו ניסיתי לישר עם המחליק, אבל אז היה לי כובע מצחייה טבעי.. לא בטוחה איזה מצב היה יותר גרוע.
חודשיים הסתובבתי עם שיער אסוף ועם סיכות שמצמידות את הבלורית לקרקפת..
מאז, הפוני נשאר ארוך מאוד או שאני אפילו לא עושה.
כשרק הגיעה ההחלקה היפנית לארץ רצתי למספרה הקרובה לעשות אותה, בלי לברר יותר מדי עד כמה זה בריא ומה זה עלול לעשות לשיער. הספר התהולל בשיטה שהוא נסע ללמוד בחו"ל, ובמשך 7 שעות ישבתי במספרה במסע המייגע לשיער חלק.
ובאמת השיער היה חלק, אך במהלך החודש שלאחר מכן התברר שהחומר החזק גרם לשיער שלי להישבר באמצע, וכך יצא שחלק מהשיערות היו באורך של קארה וחלק באורך ארוך יותר.. נראה כמו פאה על פאה. אין מישהו שלא ראה אותי ולא שאל מה עבר על השיער שלי.. פשוט בושות היה להסתובב ככה ולא משנה מה ניסיתי לעשות, לא יכולתי להסתיר את השיער המוזר שלי.
אז ככה, אחרי חודש וחצי שהפוני כבר עיוור את העיניים וכל שערה קפצה לה לכיוון אחר והמראה הכללי היה של יום שיער רע כל יום כל היום, כשיש תלתלים, יש בעיה. הגענו חפופות, מסורקות לספרית הקבועה. תיאמנו ציפיות והצגנו לה את התמונות מהתספורת הקודמת שהיא סיפרה, מיותר לציין שלא היה כאן משהו חדש, אותה תספורת קבועה שהיא אמונה עליה שנתיים, סנטימטר אחד של קיצוץ לשם סידור. לא פחות ולא יותר. השארתי את הקטנה להסתפר ובינתיים בקטע של ייעול הלכתי להשלים קניות בסופר הצמוד. כשחזרתי למספרה הייתי בהלם טוטאלי. העובדה שלא ייבשו לה את השיער והתספורת לא היתה סימטרית היו כאין אפס לעומת הקיצוץ וגילוח שהיא עברה. הקטנה זינקה אליי במבט של "איך עשית לי את זה" וביקשה להימלט. המומה העברתי את התשלום והטיפ שהכנתי מבעוד מועד לספרית ורצנו הביתה. אחזתי בה חזק ופתאום בשבריר שניה היא קפצה לכביש בדיוק כשרכב נכנס לחניה ונשמע בום מטורף. כמו בקטע סלואו מושן שלושים ושניים קילו שבריריים השתטחו על הכביש. התינוקת שלי נדרסה. הנהג נבהל והיה המום חשש לצאת מהרכב, האנשים התקהלו ועברו לי מיליון תסריטים נוראיים בראש. למזלנו זה נגמר בפציעה קלה ברגל, שבוע בו היא לא רצתה לצאת החוצה לראות או להראות והרבה פינוקים. הקיץ פה, החום מטורף והגיע הזמן להסתפר שוב. בדקתי, חקרתי, שאלתי וסוף סוף הזמנתי תור למספרה, הפעם לא רק שאני אבוא עם תמונה, מבהירה בלי מכונה, בלי גילוח, רק מספריים ואני משגיחה מקרוב צמוד. אף אחד לא יפגע בילדה השעירה שלי. וודאי שלא ספרית כלבים.
כל חיי היה לי שיער ארוך. הוא גם תמיד היה נפוח ולקח הרבה זמן עד שלמדתי לסדר אותו כמו שצריך ותמיד פחדתי להסתפר כי לא ידעתי איך השיער של יתנהג אחר כך. למרות הפחד הזה, תמיד היה לי את החלום לתרום שיער לפאות לחולי סרטן. הרגשתי שזאת תרומה שאני ייכולה לתת ולא דורשת ממני יותר מדי- חוץ מלהתגבר על אחד הפחדים הגדולים ביותר שלי.
לפני שלוש שנים החלטתי שהגיע הזמן, השיער שלי כבר מציק לי, אני צריכה שינוי ויותר מכל אני רוצה לתרום! קבעתי עם חברה שנלך ביחד לאירוע של תרומת שיער ונעשה את זה.הגענו למספרה ואני כבר הרגשתי איך הברכיים שלי מתחילות לרעוד. ביררנו לגבי התרומה ואמרנו לנו שהמינימום שאפשר לתרום זה 25 סנטימטרים. יום למחרת הייתה לי הופעה שהייתי חייבת להיות מסוגלת לעשות קוקס בשבילה, אז רציתי לתרום את מינימום האורך שאפשר כדי שישאר לי מספיק שיער לקוקס.
התיישבתי על הכיסא והספר כבר התחיל לסדר את ההשיער בגומיות. הסברתי לו את המצב ושאני רוצה לתרום רק 25 סטימטרים והוא אמר שאין בעיה ואני אסמוך עליו. ראיתי אותו מודד ת האורך, והכל היה נראה בסדר. הוא התחיל לגזור עם המספריים ואני מרוב לחץ כמעט בכיתי..
לאחר שהוא גמר ואני נפתרתי ממשקל עודף של הרבה מאוד שיער, הספר נתן לאחראיתת על האירוע את הצמות שלי. היא לקחה אותן כדי למדוד ואז הכריזה בקול ובהתרגשות: "והנה התרומה הכי גדולה שלנו היום!! *43 סנטימטרים!!* כל הכבוד!!!".
מיותר לציין שבאותו רגע כל ברח לי הצבע מהפנים ולאחר עוד סיפור קטן של הקצוות, נותרתי עם קארה קצר מאוד ועם פחות 43 סנטימטרים משערי במקום 25..
הלכתי לספרית לצבוע את השיער על מנת להסתיר שערות שיבה..כשסיימנו ( אחרי הפן) ראיתי שהשערות הלבנות לא נצבעו..אז הערתי לה ואז היא אמרה לי.. ראית?! לקחה סכום כסף מלא בלי לעשות כלום או אפילו להתנצל..
הגעתי לספר שלי עם שיער ארוך (עד הישבן) צבוע בשחור שקצת דהה וביקשתי ממנו להפוך לבלונדינית (פלטינה). הוא ברוב טיפשותו הסכים (אני לא ידעתי בזמנו שזה בעצם בלתי אפשרי) והתחיל במלאכת ההבהרה. הוא הבהיר לי את השיער עם חימצון וחיכינו שהפעולה תתפוס אבל עברה חצי שעה ועברה שעה ושעה וחצי עם החמצון על הראש, ואין שינוי בשיער. אחרי שעתיים בערך שטפנו את השיער שהיה כתום להחריד וכשניסינו לסרק אותו הוא פשוט היה סבוך בתור קשר אחד גדול שלא הצלחנו להתיר. האפשרות היחידה היתה לגזור את השיער עד כמעט הכתפיים, וזה מה שהוא עשה. הגעתי אליו עם שיער שחור עד התחת עם רצון לצאת בלונדינית, ויצאתי משם עם קארה כתום. לפחות הוא הסכים לצבוע לי לחום כדי לטשטש את הזוועה והביא לי מסכה מיוחדת שאמורה להבריא את השיער. חשוב לציין שעל כל הסיפור הוא גם לקח לי 500 שקל למרות שציפיתי לא לשלם כלל על הפשלה שלו! מיותר לציין שלא חזרתי אליו מאותו רגע. אחד הימים המדכאים בחיי ללא ספק.
הדבר הכי מזעזע שספר עשה לי היה לפני אירוע הגעתי ורציתי פסים מלמעלה קצת בשביל הגיוון ואז היחתי צריכה כמובן פן .
הוא עשה את הפסים כל כך דקים ומדוייקים שזה היה מזעזע לא יכולתי לראות את עצמי במראה בכלל והצבע בכלל לא תפס נכון .
הסוף דיברתי עם אח שלו שהוא הבעלים הם צבעו את הפסים לגוון שלי ועשו לי פן .
בפעם הראשונה שעשיתי פן הלכתי לספר בקיבוץ לפני החתונה של דוד שלי. הייתי בכיתה ד. במהלך הפן הוא שרף לי את האוזן אבל הספר אמר לי שזה קצת אדים והכל בסדר. יום אחרי זה כבר הייתה לי כוויה איומה בדרגה 3 בכל האוזן ולקח לה 3 חודשים להירפא….
ללא ספק אני בטראומות מספרים בעקבות שרשרת של אירועים לא נעימים שחוויתי בעבר … הכל התחיל כשהייתי בכיתה א והחלטתי שבא לי פוני אז פשוט גזרתי לעצמי את השיער , אמא שלי שראתה אותי אחרכך חטפה חום והדבר הראשון שהיא עשתה זה לקחת אותי למספרה , לא רק שזה לא היה רעיון טוב אלא גם נפלנו על ספר מתחיל בלי הרבה ידע וניסיון , אני באמת מאמינה שהיו לו מטרות טובות אבל בפועל הוא השאיר לי טראומות לכל החיים , הוא ניסה ליישר לי את השיער וקיצר אותו כל פעם עוד קצת עד שהוא אמר ״אין ברירה חייבים לעשות לה קצוץ״ המילים האלה ממש חרוטות לי בראש . תחשבו איזה טראומות זה לילדה בכיתה א שעושים לה קצוץ על כל הראש . כל כיתה א באתי עם כובע לבית ספר ולא הצטלמתי בכלל , מאחר ואני הייתי בדור שהיו מצלמים עם מצלמה ואז מפתחים את התמונות לאלבום פשוט יש לי אלבומים מכל כיתה חוץ מכיתה א … שזה נורא מצחיק שחושבים על זה היום .
נ.ב -עד היום אני בוכה בסרט ״הקיץ של אביה״ שהיא גוזרת לה את השיער , תמיד הרגיש לי שזה נכתב עלי … חחח אני חושבת שזאת ממש נקודה רגישה אצלי.
הייתי בת 16 עם שיער די חלק. כמו רובנו, תמיד רציתי בדיוק את מה שאין… חלמתי על תלתלים. כל כך רציתי שהשיער יסתלסל! בקבוקים! גלים! משהו! הבנות מהכיתה ידעו על החלום שלי וביום ההולדת קנו לי כולן ביחד סלסול כימי. הגעתי לספר מרוגשת ונרגשת, מלווה בפמליה שלמה של ילדות כמוני. אחרי 6 (!) שעות של חומרים מסריחים בטירוף, הספר בישר לי- מוכן! הסתכלתי במראה… לא תלתלים ולא נעליים. קצת גלים, קצת צמר פלדה, קצת לא ברור. הוא שכנע אותי שאחרי מקלחת יהיו לי בקבוקים נפלאים, לקח את הכסף וגירש אותנו מהמספרה.
החוויה הכי נוראית שלי אצל הספר הייתה בסוף התיכון כשהחלטתי שלקראת מסיבת הסיום אני אעשה גוונים וארענן קצת את הלוק. קבעתי תור לספר יוקרתי והוצאתי תמונות להשראה. כשהגעתי אליו הוא הסתכל על התמונות דיברנו קצת ונראה כאילו יש בינינו הבנה מה שהגדיל את התדהמה שלי אחר כך עוד יותר. אחרי שלוש שעות קמתי מהכיסא עם לוק שמזכיר יותר את קרואלה דה ויל מאשר גווני שמש. הפסים היו מאוד עבים וצהובים ונראו כמו תאונת אופנה שלתחילת שנות האלפיים. יצאתי מהסלון בוכה וביליתי את כל הסופ"ש בניסיון לתקן את הנזק עם צבע ביתי. מיותר לציין שהתמונות ממסיבת הן לא משהו שאני משתפת עם חבריי וגם לספר ההוא כמובן שמעולם לא חזרתי.
כשהייתי ילדה, היתה (לצערי) לתקופה קצרה אופנה של קארה קצר קצר, עם צמה קטנה שיוצאת ממנו.
עד היום לא ברור לי למה אבל ממש רציתי כזו תספורת, כל הבנות היו שמות חרוזים צבעוניים על הצמה וזה היה נראה כיף נורא.
הספר שעשה לי את התספורת, כנראה היה לא מרוכז, והשאיר בשביל הצמה שעה לא באמצע העורף, אלא קצת הצידה.
כך שהסתובבתי עם צמה עקומה לכמה שבועות עד שהסכמתי להוריד אותה ולהשאר רק עם הקארה.