נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה יוחנן פלסנר ושני סגניו: פרופ' ידידיה שטרן ופרופ' יובל שני מציינים כי "מדובר בחוק המגדיר את אופייה של המדינה, ולכן חובה להביאו בהסכמה רחבה. ההתנגדות בקרב חלקים נרחבים מאזרחי המדינה, חייבת להדליק נורה אדומה ולהביא לדיון מחודש בנוסח החוק. העובדה כי חוק יסוד כה משמעותי, בסעיפו הראשון והמהותי, אינו מכיל את המחויבות לשוויון ואפילו לא את הביטוי "מדינה יהודית ודמוקרטית ברוח עקרונות מגילת העצמאות" שהופיע בנוסח המוקדם, תהיה בכייה לדורות".
בחוות דעת משפטית שכתבו פרופ' מרדכי קרמניצר וד"ר עמיר פוקס, המצורפת לפנייה, מציינים החוקרים, כי מדובר בהצעה שתפר את האיזון בין הערך היהודי לדמוקרטי. אין מדובר בחוק שיאזן מבחינה חוקתית את הנכתב בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, אלא בנוסח שינסה להתגבר עליו.
עוד מציינים החוקרים בחוות הדעת, כי ההצעה תפגע קשות באוכלוסייה הערבית, ומתעלמת מ-20% מאזרחי המדינה. בהיבט הפרקטי, ההצעה פוגעת במעמד השפה הערבית ומעגנת הפרדת אוכלוסייה ביישובים כמעשה חוקי. העברת הצעת החוק כפי שהיא, תהפוך את ישראל לדמוקרטיה המערבית היחידה שבה מעוגן הלאום, מבלי לעגן לצידו את ערך השוויון וזכויות המיעוטים.
לבסוף מציינים החוקרים, כי החוק אף פוגע במעמד יהדות התפוצות. בעוד שנוסח החוק המקורי, מעגן את הצורך לשמור על הזיקה בין המדינה ובני העם היהודי בכל מקום, נוסח החוק הנוכחי גורס כי המדינה תפעל רק בתפוצות לשימור זיקה זו. כלומר- אין חובה לטפח ולשמר את הזיקה בין בני העם היהודי בתפוצות ובארץ, בתוך מדינת ישראל.