בביקורי במקום הייתי אורחם לערב מלמד ומחכים, של ליאור מור, מנכ"ל מפעל ארן, פליקס מלול, מנהל השיווק, אלי אשכנזי, מנהל המכירות לשוק המקומי, ג'אן עוזרי, מתאמת שיווק והאחראית על המחקר ודרור, מנהל יקב נחשון.
בארן כ-100 עובדים ובמרבית השנה הוא פועל לאורך כל שעות היממה. 75% מהתוצרת מיועדת ליצוא למדינות באירופה- ספרד, צרפת, יוון, איטליה – מזרח אירופה – מולדובה, רוסיה, בולגריה פולין, ארה"ב, מקסיקו ודרום אמריקה, סין ומדינות נוספות באסיה.
אריזת Bag In Box הומצאה לפני כ- 50 שנה בארה"ב. בתחילה שימשו האריזות להובלה של נוזלים לבטריות. בהמשך עם פיתוח הטכנולוגיה, היא התרחבה לשימושים רבים, כאשר השימוש העיקרי הוא לאחסון והובלה של מוצרי מזון שונים ותרכיזי פירות וירקות.
בפנים יש שקית גמישה ובחוץ מארז מקרטון. השקית היא מחומר למינט מטלייז פוליאסטר שמשני צדדיו פולי אתילן וביחד הכל מולחם לשקית. בשקית יש ברז המולחם לשקית. תהליך הייצור נעשה כמעט ללא כניסת אוויר לשקית. כשממלאים את היין בשקית היא ללא אוויר בכלל ושמרוקנים את היין השקית קורסת. אפשר להמשיך ולהשתמש חודש ביין מבלי שהוא מתקלקל.
פותחה טכנולוגיה של עיקור השקים בקרני גמא, אשר אפשרה פיתוח תחום חדש של מערכות אספטיות ומוצרים בעלי אורך חיי מדף גדול ללא קירור.
על השולחן בחדר הישיבות של המפעל, הוצב מארז קרטון BIB בנפח שלושה ליטר (כנפחם של ארבעה בקבוקים), נשלף ממנו ברז בצבע אדום ולכוסות הנוכחים נמזג יין בצבע אדום עז שיוצר ביקב נחשון. על התווית נכתב בפשטות יין אדום יבש. דרור מנהל היקב הסביר שזהו בלנד של קברנה סוביניון, מרלו וקברנה פרנק 2004 , שהתיישן בחבית חצי שנה. היין בעל ארומה נעימה של פירות אדומים, טעם מאוזן עם הרגשה לשאריות עץ. "אנחנו אורזים במארזים אלה יין איכותי בלי להתפשר" מיהר דרור להעיר.
אני מוכרח לציין שהיום, שבוע לאחר שביקרתי במקום, לחצתי שוב על הברז הנוח להפעלה של אותה אריזה וגדשתי את כוסי ביין האדום כמלווה לארוחת הצהרים שלי. הצבע, הארומה והטעם נשארו ללא שינויי. האריזה ההרמטית שאין בה אוויר, הוכיחה עצמה עד כה.
אחת הבעיות שלי ושל אחרים בארץ היא הנושא התדמיתי. בארץ עדיין התפיסה היא שיין במארז שקית בקרטון הוא יין באיכות ירודה, לא אינו טעים וחייב להיות, זול מאוד. זאת הנחה מוטעית מיסודה כנראה. בהרבה מדינות דווקא האריזה הזאת הולכת ותופסת מקום של כבוד על מדף החנויות.
למדתי בביקורי בארן שאריזת יין בשקיות הנמצאות בקופסאות קרטון, החלה כבר לפי יותר מ 30 שנים. בתקופה ההיא השקיות סבלו מרמה טכנית נמוכה, חדירות גבוהה לחמצן, חוזק נמוך של הלמינטים וכתוצאה מכך הרבה בעיות איכות. בנוסף, הרעיון של מכירת יין בקופסא ולא בבקבוק היוותה חסם תרבותי שנדרשו שנים רבות כדי להתגבר עליו. בשנים אלו יקבים אשר היו נועזים, מילאו בשקיות יין באיכות נמוכה ביותר, דבר אשר קיבע תדמית ש"בשקיות BIB יש יין נחות ולא טוב".
עם השנים פותחו חמרי גלם ושקיות באיכות טובה בהרבה, רמת חדירות החמצן של השקיות הגיעה קרוב ל 0, איכות הברזים שופרה והמוצר הפך לאיכותי.
אנשי מפעל ארן סיפרו לי שהיתרונות הרבים של אריזה זאת יחד עם מעבר של יקבים בעולם למילוי יינות איכותיים, הביאה לגידול עצום בצריכה של יין ב BIB ולמצב בו אריזה זו הינה הצומחת ביותר בעולם ב 5 השנים האחרונות.
לשתות ממנו במשך מספר שבועות נוספים.
* נוחות תפעולית גדולה ליקבים – לא תופס מקום רב לפני המילוי, ניצול טוב יותר של שטח, הובלה וכו' כמוצר מוגמר.
החל מאמצע שנות ה 80 ארן מייצרת שקיות יין עבור כרמל מזרחי. בשנת 2001 הוחלט להתמקד יותר בתחום זה ונרכשו שתי מכונות ייעודיות, הטובות מסוגן בעולם, ליצור שקיות ליין.
נכנסתי לביקור בקו הייצור ומצאתי במקום 5 קווי ייצור לשקיות יין, העובדים בקצב מואץ. קו ייצור נוסף יגיע בקרוב מקנדה ב כדי להגביר את התפוקה ולספק את הביקוש ההולך וגדל לשקיות.
בשנת 2003 מכר ארן כ- 6 מיליון שקיות יין ובשנת 2005 צפוי גידול במכירת שקיות יין לכ- 15 מיליון שקיות, אשר 99 אחוז מתוכן מיוצא.
בישראל משווקים רק יקבי כרמל, יקב לטרון ויקב נחשון יין באריזה כזו, ובכמות מצומצמת. בעולם קיימת מגמה הולכת וגוברת לשימוש באריזות מסוג זה ליין. מדינות מובילות בתחום זה הן אוסטרליה, ארה"ב, דרום אפריקה, צרפת, מדינות סקנדינביה (מילוי ומכירה), צילה, ארגנטינה, מולדובה ועוד.
כאמור, החלו יקבים בשנים האחרות למכור גם יינות איכותיים יותר, יינות פרמיום באריזה זאת, ובשילוב עם השיפור הטכנולוגי באריזה ובעיצובה החלו אריזות אלו להיות משמעותיות בעולם כולו.
ג'אן סיפרה לי על השתתפותם במחקר שהוא יוזמה של מספר יקבים בלנדוק שבצרפת, בתמיכה של העיר והמועצה עם יצרן הברז הנפוץ באירופה ויטופ. המחקר, בו משתתפים עוד יקבים ויצרנים מרחבי העולם נועד לבחון איך אפשר לשפר חיי מדף של היין המשווק באריזת השקית.
המחקר טרם הסתיים אך אחת המסקנות עד כה היא שההובלה בשקית היא דבר בעייתי לפעמים (הטלטולים והחום), דבר המשפיע על חיי המדף של היין. רצויי שמתקני המילויי יהיו קרוב לשוק ולא ליקב.
במפעל ארן קיים מתקן מיוחד להרעדת שקיות ושקים מלאי נוזל כדי לבדוק את השפעתם על המוצר המאוחסן וכן את עמידות המארזים. קיים גם מתקן פיצוץ שנועד לבדוק עד איזה לחץ מסוגלות השקיות לשרוד.
התרשמתי מאוד מתהליך הייצור האוטומטי, הניקיון במקום (על ראשי חבשתי כובע מיוחד שחס וחלילה לא תגיע אחת משערות ראשי לתוך אחת מהשקיות שבקו הייצור) ותהליך בקרת האיכות המאוד קפדני במקום.
ניראה שהבעיה אצלנו היא התדמית הירודה והלא נכונה מהמוצר והעובדה שבישראל הרבה שינויים נעשים זמן רב לאחר שכבר נעשו בחו"ל. מה שחשוב הוא בעצם איזה יין שמים בתוך האריזה הנוחה הזאת. איכות היין המוכנס לאריזה מעולם לא הייתה תלויה באריזה עצמה.
נותר לצפות ולראות איזה עוד יקבים ישראלים יקחו את האתגר וישווקו את יינותיהם באריזות BIB. מומלץ כמובן להתחיל ביינות קלילים שלא נועדים ליישון במשך מספר שנים.
260 מיליון מארזי יין בעולם מעידים דבר אחד- יש עוד משהו שכדאי לנו ללמוד מיקבי העולם הגדול ומדרכיהם הנאותות לשיווק נכון של יין.