זכותנו ללדת: למה ישראל סוגרת את מרכזי הלידה העצמאיים?
לידות בית הן נושא שנוי במחלוקת. בכל פעם שהן עולות לאוויר עם סיפור כזה או אחר, הן מצליחות לסחוף אחריהן דיון נוקב שנחלק לשני קצוות ברורים: התומכות והנלהבות לצד המלעיזות והחוששות. בפועל, כבר ב-1929 נחקק בישראל חוק המאפשר לידות בית, אולם מאז ועד היום לידת בית היא אזוטרית למדי.
למעשה, מתוך 175,000 לידות בשנה רק כ-800 לידות מתקיימות בבית. זאת על אף נתונים שעלו ממחקר מקיף בהולנד שנעשה ב-2009 ופורסם בכתב העת BJOG. המחקר בחן מעל חצי מיליון לידות, ומצא כי אין הבדל בשיעור התמותה בין לידות בית ללידות בבתי חולים. במדינות כמו אנגליה, גרמניה, הולנד, וניו זילנד במיוחד, שבה לידות הבית בעלייה, לידות בית הן חלק מהאג'נדה, ואף נכללות בחלק מביטוחי הבריאות. וישראל? ובכן, זו אמנם מאפשרת ללידת בית להתקיים, אך מסיבות כלכליות פוליטיות ותרבותית קשה לומר שהיא מפרגנת לכך.
לאחרונה, משרד הבריאות החליט לסגור מרכז לידה עצמאי בשם "בית יולדות" בגדרה, משום שלטענתם לידת בית אמורה להתקיים אך ורק בבית היולדת, או שעליה ללדת בבית החולים. נשים שעמדו ללדת במקום וכאלה שילדו בעבר התאגדו יחד, הקימו דף פייסבוק בשם זכותי ללדת, יצרו סרטון שמתאר את הלך הרוח בנושא, והקימו הד סטארט על מנת לפנות לערכאה משפטית ולהילחם על חיי המקום.
לדברי המיילדת תמי טסלר, יש מגמה כלל עולמית, שאותה מובילות דווקא חברות הביטוח, ללכת לכיוון של לידות בבתי החולים בלבד. "התרבות המערבית היא תרבות של תביעות, והיא מכתיבה דברים שקשורים בעולם המיילדות. הרפואה הופכת להיות הגנתית, וזו המציאות של בתי החולים בישראל. הרופאים פוחדים שיתבעו אותם ולכן יעדיפו לדוגמא לנתח יולדת, לא בגלל שמבחינה מיילדותית זה נכון, אלא כדי להימנע מסיכוי לתביעה. גניקולוגיה הוא המקצוע הכי נתבע, ואם משהו מסתבך בלידה ישר מחפשים אשמים".
לדברי טסלר, גורמים במשרד הבריאות מעדיפים שנשים לא יילדו בביתן, כי הם חושבים שבכך יגנו על האישה. המסר הזה עובר בדרכים שונות. ברובד הכלכלי, למשל, אישה שבוחרת לידת בית משלמת על זה מכיסה שכן הלידה לא ממומנת על ידי קופת החולים ולא על ידי המדינה. בשאר הלידות שנעשות בבתי החולים, ביטוח לאומי משלם על הלידה ישירות לבית החולים, ולאישה הלידה לא עולה דבר.
אילו המציאות הייתה עולה בקנה אחד עם החוק שנחקק ב-1929, ביטוח לאומי היה אמור לשלם לאישה את הכסף והיא הייתה צריכה לבחור היכן ללדת. אך אין ספק שהסנקציות הכלכליות לא רק שמכתיבות את המציאות, אלא גם מעבירות מסר מאוד ברור. "זה בדיוק כמו שיגידו לנו שעדיף לגדל ילד אחד בגלל המצב הכלכלי", אומרת תמי, "אין בעיה בלידות בית שנעשות עם מיילדת מוסמכת, שעובדת לפי הנהלים. מי שמחליטה ללדת בבית לוקחת אחריות מלאה על עצמה ועל גופה, יחד עם המיילדת. משרד הבריאות לא מאפשר למיילדות בית לקבל ביטוח אחריות מקצועית, בעוד שלכל מקצוע יש ביטוח: לעו"ד, לרו"ח. כאשר יש מקצוע עם רישיון עצמאי, אמור להיות גם ביטוח. אך חברות הביטוח לא מעוניינות לבטח לידות בית כי מבחינתם זה שקול לספורט אקטרים, ומשרד הבריאות מצידו לא נוקט בצעדים כדי לחייב את חברות הביטוח לבטח. כך, מיילדות בית חשופות לתביעות, והסיבה היחידה שהן ממשיכות לעשות זאת היא מתוך שליחות. אני ממשיכה כי אני סומכת על עצמי והשותפה שלי ויודעת שאנחנו לא רשלניות".
בישראל יש מספר מצומצם של מרכזי לידה עצמאיים. אחד מהם הוא בית יולדות שהוקם לפני 6 שנים בגדרה על ידי תמי טסלר ועופרית פק, על פי מודל של מרכזי לידה בעולם. במרכז צוות של מיילדות והוא נמצא בסמוך לבית החולים קפלן. "מה שייחודי למקום הוא ליווי הריון מתחילת ההיריון ועד לאחר הלידה. לידה עם 2 מיילדות לכל יולדת, בניגוד לבית חולים שלכל 3 יולדות יש מיילדת אחת, מה שמוריד את אחוזי הבטיחות. בנוסף, בלידה בבית החולים, המיילדות לא מכירות את ההיסטוריה הרפואית של היולדת, וברוב הפעמים, כשיש בעיה זה כבר מאוחר מדי, וצריך מיד לפעול. אנחנו עובדות מתוך מקום של מניעה, כך שאם עלו דברים במהלך הלידה, הם טופלו בזמן".
תמי ועופרית ליוו 250 תהליכי הריון בשש השנים האחרונות, אך בתחילת אפריל קיבלו מכתב ממשרד הבריאות, שדורש מהן להפסיק לקבל לידות בבית היולדות. "אם נמשיך לפעול אנחנו צריכות לקבל רישיון של בית חולים, וזה אבסורד. אנחנו רוצות להסדיר את הנושא על פי מודלים שקיימים בעולם. מתוך 250 הלידות שליווינו, רק 3% מהם הסתיימו בניתוח קיסרי, לעומת 23% בבתי חולים. ו-10% מתוך הלידות שלנו הסתיימו בבית חולים, 7 אחוז העברות היו לפני לידה, ו-3 אחוז אחרי לידה, בגלל נושאים שקשורים לתינוק. ברגע שמשהו לא תקין, אנו כן בעד שימוש בטכנולוגיה ובתרופות עם כל אי הנעימות שקשורה בהעברה לבית החולים באמבולנס. מצד שני, בבית החולים קורים הרבה דברים שאפשר היה למנוע אותם אילו הייתה זו לידת בית.
ההתערבויות היום בבתי חולים הן מטורפות, ואין מה לעשות כי אי אפשר שלא להקשיב לכללים שלהם. כאשר יש אלף לידות באיכילוב בחודש, אי אפשר להתייחס לכל לידה באופן פרטני, הם מנסים להתמודד עם הכאוס ולשמור על הסדר הטוב". השאלה שנשאלת היא, איזה מחיר משלמת היולדת והתינוק שלה כדי שה"סדר" יישאר על כנו.
תמי מספרת שהליווי לאורך ההיריון כולל הקשבה לגוף, בדיקות דם, תזונה של האישה, טיפול בצרבות, וגם חלומות ופחדים. "לדעתנו, בליווי הריון יש מקום לכל מה שעובר על האישה. אנו בודקות את הרחם ומצג התינוק עם הידיים, מקשיבות לדופק, ויש מקום לכל מה שעובר עליה גם מבחינה רגשית. יש נשים ששריר הרחם שלהן מכווץ. ברפואה יגידו שיש לה צירים מוקדמים, אבל אנחנו רואות שזה קשור לזה שהיא לא שותה מספיק. ב- 100 אחוז מהמקרים של צירים מוקדמים, זה עבר ליולדות והן לא היו צריכות אשפוז. יש 2 מיילדות בגיבוי, דולה ויועצת הנקה. עלות של ליווי כזה היא 9,000 שקל, כאשר הליווי ניתן גם חודש לאחר הלידה, עם כל מה שעולה: חרדות לגבי הטיפול בתינוק, בעיות הנקה ועוד".
מאז שתמי ועופרית קיבלו את המכתב ממשרד הבריאות, קבוצת נשים גדולה הקימה תנועה בשם "זכותי ללדת", הן פועלות בתקשורת ובכנסת כדי להחזיר את הבית שהן בוחרות ללדת בו. "אלו נשים שילדו איתנו במהלך שש השנים האחרונות, ולא מוכנות לקבל את העובדה הזו, גם עבור הלידות הבאות ועבור הבנות שלהן. כעת אנו נאלצות לעשות לידות בית, אך מתייחסות לזה בתור משהו זמני ומקוות שזה ישתנה. זה אבסורד שיש לנו מקום מותאם ללידות: שני חדרים, עם כל הציוד הרפואי הנדרש למקרי חירום כמו בלוני חמצן, כניסה מותאמת לאמבולנס, קרבה לבית החולים קפלן, והכול מאוד נוח ומסודר, אבל אנו נאלצות כעת ליילד נשים בבתים שלהן. כאשר אישה גרה בקומה רביעית בלי מעלית, איך אפשר להתפנות לבית חולים? יש נשים שגרות בפריפריה, רחוק מבית חולים, ואין להן כרגע אופציה ללידת בית. היה לנו מקרה של יולדת שנאלצה ללדת בבית של חברה שלה בגדרה, כי היא גרה בקיבוץ מרוחק מכל בית חולים. זוהי עובדה מצערת, שאין בכל עיר מרכז לידה עצמאי ושנשים צריכות ללדת בבית ולשלם על כך מכספן. בית חולים מקבל 13,000 ₪ על כל לידה, מדוע שהאישה לא תקבל את הכסף, ותחליט למי היא נותנת את זה?
בית חולים הוא מערכת שלא נועדה ללידה, האירוע הזה שונה מאישה לאישה, ודורש הקשבה, שקט ופרטיות. הבעיה היא שלידה בבית חולים היא עניין של מזל. את מגיעה לשם ולא יודעת את מי תפגשי, אין שליטה על זה, גם אם את שוכרת מיילדת פרטית. יש המון גורמים שיכולים להשפיע רק בגלל שמדובר בבית חולים. עד כה פנינו לליצמן, אך ללא הועיל. יש כרגע אפשרות לפנות לבג"ץ, ולחוקק חוק של מרכזי לידה שאותו מובילה תמר זנדברג".
בימים אלו הדסטארט שמטרתו לגייס כספים לטיפול משפטי בהסרת הצו של משרד הבריאות עלה לאוויר. לצורך כך 30 יולדות בית התאגדו יחד לצלם סרטון. את הסרטון ביימו טל גרניט (במאית מיתה טובה) ורוני בארי, וצילמה עינב גיתאי. "בחרנו להכניס לחדר אחד עשר נשים בהריון מתקדם שזמנן אוזל. הנשים בסרטון נמצאות בחדר המתנה, תקועות כי המדינה צמצמה את חופש הבחירה שלהן. בחרנו להלביש את כל הנשים בלבוש השמלות האדומות מהסדרה Handmaid's Tale בגלל שהסדרה הפכה לדימויי לדיכוי נשי ואנו מאמינות שהיא תשרת את הדימוי והתחושה אותה חשות רבות מהיולדות בארץ: מצוקה וחוסר בחירה. בסרטון השתתפו גם מיילדות בית ומיילדות בתי חולים שמאמינות שגם נשות המקצוע מהתחום, נשים בעצמן, צריכות להירתם למען יולדות הבית, למען נשים בכלל וזכות הבחירה".
הכללים להפעלת מוסדות רפואיים מוגדרים בפקודת בריאות העם ומובהרים בחוזרי משרד הבריאות. החוזר שמסדיר את נושא לידות הבית אינו פוגע באוטונומיה של היולדת ללדת בביתה. יחד עם זאת, בשל הסיכונים הכרוכים בלידת בית, משרד הבריאות הסדיר באמצעות חוזר כאמור את התנהלות הצוות הרפואי המיילד במתאר זה על מנת לצמצם את הסיכונים. הפעלת מקום המיועד לקבל לידות, וקבלת לידות כעיסוק באופן שגרתי במקום ייעודי לכך, אינה דומה, מבחינת התנאים והדרישות המקצועיות והחוקיות, לקבלת לידה בביתה של היולדת, או בבית פרטי אחר כגון של קרובת משפחה או חברה וכדומה – שאינו מקום שייעודו או שימושו התדיר הוא קבלת לידות. בישראל על פי החוק, המוסד הרפואי היחיד בו ניתן לספק שירותי לידה הינו בית חולים ועל כן נאסרה הפעלת מוסדות אשר פועלים בניגוד להוראות הפקודה.
לפי החוק, הביטוח הלאומי משלם מענק אשפוז לבית החולים עבור הלידה. התשלום נועד לכסות את עלות האשפוז לפני ואחרי הלידה והבדיקות הרפואיות של היולדת והיילוד. גם במקרים של לידת בית, אם היולדת מגיעה לבית החולים לאחר הלידה לצורך בדיקות, אשפוז של היולדת או היילוד, או סיבוך רפואי של הלידה, אנו מעבירים לבית החולים תשלום עבור האשפוז.