00:00-11:00 שיפור ביצועי הדיסק הקשיח, ניקוי הדיסק ואיחוי דיסק.
11:00-15:00 אבטחת דיסקים הסבר BitLocker, Bitlocker To GO ,Group Policy.
15:00-16:30 הסבר על ניהול דיסקים בשיטת MBR, יכולות ייתרונות וחסרונות.
17:00-30:20 הסבר והדגמה בנושא דיסקים בסיסיים Basic Disks ושימוש ב- Disk Management לטובת ניהול דיסקים ומחיצות.
30:20-41:20 הסבר והדגמה בנושא דיסקים דינאמיים - Dynamic Disks, הגדרות ה- Raid השונות 0,1,5.
41:20-51-00 Spanned Volumes הסבר, יתרונות, חסרונות והדגמה מעשית של יצירת סוגי המחיצות השונות.
52:20-55:00 העברת Disk למצב מנותק ובדיקת ההשפעות על סוגי המחיצות השונות.
55:00-58:37 הקשר בין דיסקים דינאמיים לתהליך האתחול של המחשב וממה יש להיזהר.
שלום לכולם, שמי איתמר רומטנש והיום נדבר על ניהול דיסקים. עוד בטרם ממש נתחיל אני כבר אשמח לסגור פינה טכנית קטנה. לממשק ניהול הדיסקים ניכנס דרך כפתור Start, כפתור ימני על Computer ובחירה ב-Manage. שם בפנים נבחר ב-Disk Management. אופציה נוספת לכניסה לממשק היא כתיבת diskmgmt.msc בחלון Run. אני אשמח אם תפתחו מולכם את הממשק ונוכל להתחיל. ישנם שני סוגים עיקריים של ניהול דיסקים. יצירת דיסקים בסיסיים (הדיפולט) ויצירת דיסקים דינאמיים. חשוב לי להדגיש שברמה הפיזית מדובר על אותו Hard Disk, רק רמת הניהול היא שונה. במאמר זה נבאר ברמה התיאורטית מהם דיסקים בסיסיים ומהם דיסקים דינאמיים.
אולי כדי שנתחיל עם מעט היסטוריה ונכיר מה היה קיים ב-Windows XP. ניהול של דיסק באופן של דיסק בסיסי איפשר לנו קיום של עד שלוש מחיצות ראשיות (Primary Partition) ומחיצה אחת מורחבת (Extended Partition). ההבדל הראשון שנשים לב בין שני הסוגים הוא שמחיצה ראשית יכולה לקבל אות (כמו C: או E:) ומחיצה מורחבת אינה מקבלת אות. כמו-כן, ניתן ליצור בדיסק בסיסי רק 4 מחיצות, כאשר שלוש מהן הן ראשיות ואחת מורחבת. פשוט להבין מדוע נרצה לחלק את המקום בדיסק למחיצות נפרדות בעלות אותיות שונות. דוגמא לכך תהיה למשל שמערכת ההפעלה תימצא במחיצה C: ותהיה מחיצה למידע האישי שלנו במחיצה E:. כך, למשל, אם נרצה לפרמט את המחשב – נוכל למחוק רק את מחיצה C: והמידע שלנו לא ייאבד. אבל מה הטעם במחיצה מורחבת? היא הרי לא מקבלת אות, אז כיצד ניגד אליה בכלל? מחיצה מורחבת ניתנת לחלוקה לתתי מחיצות קטנות שנקראות Logical Drives. כל תת-מחיצה שכזאת יכולה לקבל אות בפני עצמה, ללא הגבלה לכמות תתי המחיצות (למעט כמות האותיות בשפה האנגלית). למשל, ניתן שיהיו 3 מחיצות ראשיות עם האותיות C:, E: ו-F:, ומחיצה מורחבת (ללא אות) שבה יש 4 תתי מחיצות עם האותיות G:, H:, I: ו-J:. מבחינת המשתמש אין הבדל בין מחיצה ראשית לתת מחיצה. הכניסה לכונן C: תהיה מבחינתו בדיוק כמו הכניסה לכונן H:. זאת אומרת, אם נרצה לעקוף את ההגבלה של כמות המחיצות בדיסק בסיסי, נוכל פשוט ליצור תתי מחיצות כמו שהסברנו. חדי העיין מביניכים אולי שמים לב שאלה עצומה שעולה מכאן!! הרי למה לסבך? מדוע שממיקרוסופט לא תאפשר מראש יצירת כמות מחיצות ראשיות כרצוננו שיקבלו אותיות? לשם מה צריך את כל הבלאגן של מחיצה מורחבת ובתוכה תתי מחיצות? בוודאי שאם מה שהסברנו היו כל הנתונים זו הייתה חכמת חלם! אבל יש נתון נוסף שייבאר את העניין. במחיצה ראשית ניתן להתקין מערכת הפעלה ולעשות אותה Bootable. בתוך המחיצה המורחבת לא ניתן להתקין מערכות הפעלה. וזהו ההבדל המהותי בין מחיצה ראשית למחיצה מורחבת. בימינו, כאשר השימוש במכונות וירטואליות הוא מאוד נרחב וברוב המקרים אין איש שפוי שייבצע התקנה ב-Dual Boot, כל ההבדל הזה הוא זניח. אבל שוב – רצינו לעיין מעט בהסטוריה. אחרי שהבנו כיצד פעלו דיסקים בסיסיים ב-Windows XP, בואו נראה מה חודש ב-Windows 7.
במערכת ההפעלה Windows 7 גם יש דיסקים בסיסיים, אבל נוסף חידוש עצום. ישנן שתי דרכים לניהול המחיצות בדיסקים בסיסיים – האחת נקראת MBR (Master Boot Record) והשניה נקראת GPT (GUID Partitioning Table). הדרך של MBR אינה צריכה הסבר, זאת בדיוק הדרך בה דיסקים בסיסיים עבדו ב-Windows XP. בשיטת GPT הדבר דומה עם שני הבדלים קטנים – האחד הוא שניתן ליצור מחיצות ראשיות ככל העולה על רוחנו (שזה הבדל נחמד אבל לא כל כך משמעותי מכיוון שכבר הזכרנו שבימינו כמעט אף אחד לא משתמש ב-Dual Boot אלא במכונות וירטואליות) וההבדל השני (שהוא מאוד משמעותי) הוא ששיטת GPT תומכת בדיסקים בעלי נפח של מעל 2TB! ניתן לעבור בממשק בקלות משיטה לשיטה כל עוד אין שום מידע על הדיסק. קרי, אם יש משהו על הדיסק – גבו אותו, מחקו את הדיסק ושנו את השיטה.
ניהול של דיסק באופן של דיסק בסיסי נותן קודם כל את היכולת ליצור את כל כמות המחיצות שרק נרצה (עם המגבלה של כמות האותיות כמובן!), כאשר בכל מחיצה נרצה להתקין מערכת הפעלה אם בכך נבחר. זה נשמע לדומה לשיטת ניהול המחיצות GPT בדיסק בסיסי, רק שבדיסק דינאמי יש עוד המון אפשרויות שאין בדיסק בסיסי! אנחנו נעמוד כמובן על טיבן של האפשרויות, אבל עוד לפני נזכיר שגם בדיסקים דינאמיים יש את שיטות ניהול המחיצות MBR ו-GPT. שימו לב שכאן בכל מקרה ניתן ליצור כמה מחיצות שרק נרצה (את זה הרווחנו בזכות הניהול הדינאמי ללא קשר לשיטת ניהול המחיצות). ההבדל היחיד יהיה שבשיטת GPT מערכת ההפעלה תתמוך בדיסק שגודלו מעל ל-2TB. דבר נוסף, נזכיר גם שבדיסקים בסיסיים הגדרות המחיצות לא נקראת Partition אלא Volume. אין בזה שום הבדל מהותי או בכלל, אבל כדאי שתתרגלו למונחים המקצועיים. לעתים נוטים בספרות המקצועית לקרוא אפילו למחיצות בדיסקים בסיסיים בשם Volume, אז אל תיבהלו מזה! ובכן, הגיע הזמן לדבר על האפשרויות שנרוויח בזכות השימוש בדיסק דינאמי. האפשרויות גלומות בסוגי Volumes שונים שניתן ליצור.
Simple Volume – מחיצה פשוטה זו זהה לחלוטין למחיצה ראשית (Primary) שבדיסק בסיסי.
Spanned Volume – מחיצה המורכבת משני דיסקים פיזיים או יותר. כאשר נגמר המקום בדיסק הראשון, מיד המחידע יתחיל להיכתב בדיסק השני. המהלך קורה מאחורי הקלעים ולמשתמש הפשוט אין שום מושג שכך קורה. הוא מבחינתו יראה מחיצה אחת, בדיוק כמו כונן C:.
Striped Volume (RAID 0) – מחיצה זו מורכבת משני דיסקים פיזיים או יותר, כאשר הכתיבה נעשית Sector Sector לסירוגין לכל דיסק. דבר זה מעלה את מהירות הכתיבה והקריאה פי 2, דבר שגם מכפיל את ביצועי המערכת פי 2. צריך רק להיזהר שבמידה ודיסק אחד ייהרס, כל המידע הלך לאיבוד! גם במקרה הזה התהליך קורה מאחורי הקלעים ולמשתמש הפשוט אין שום מושג שכך קורה. הוא מבחינתו, שוב, יראה מחיצה אחת.
Mirrored Volume (RAID 1) – מחיצה זו מורכבת משני דיסקים פיזיים בדיוק (!), כאשר כל מידע שנרשם במחיצה למעשה יועתק פעמיים (פעם אחת בכל דיסק). במקרה הזה, במידה ודיסק אחד ייהרס המידע מגובה. שימו לב שבמקרה זה אתם מפסידים 100% מקום מגודל המחיצה שהגדרתם. למשל, נניח והגדרתם מחיצה שגודלה 100MB. מכיוון שהיא לוקחת מכל דיסק 100MB כדי לבצע את הגיבוי כאמור, אזי הגודל של המחיצה בסופו של דבר הוא 200MB. גם התהליך הנ"ל קורה מאחורי הקלעים ולמשתמש הפשוט אין שום מושג שהוא מתרחש.
Striped Volume with Parity (RAID 5) – ניתן ליצור את המחיצה המתקדמת הזו דרך מערכת ההפעלה רק במערכות הפעלה של שרתי 2008. היא משלבת Striped Volume עם גיבוי מתקדם ומכווץ. אופן הפעולה של RAID 5 הוא מחוץ לתחום המאמר הנ"ל.
עד לכאן המידע התיאורטי על דיסקים דינאמיים. בדף "עבודה – דיסקים ודרייברים" ניתן הסבר מעשי לניהול הדיסקים, כולל ניהולם דרך ה-CMD בתוכנת DiskPart. אני מקווה שנהניתם ואני מאחל לכם המון הצלחה בהמשך!