במרתף הטעימות, אפשר להתחיל על הבוקר במסע התוסס. מאחורי זכוכית מוצג פה בקבוק משנת 1893, הבקבוק הוותיק ביותר שנמצא במקום, כשהתווית נראית עדיין חדשה. במרתפים, שנחפרו על ידי הרומאים ונוצלו על ידי בתי השמפניה, 24 ק"מ של מנהרות, ובהם טמפרטורה קבועה של 10 – 12 מעלות חורף וקיץ, ולחות גבוהה, המצוינת לשמירת היינות. הכל אותנטי, במרתפים יש הרגשה כאילו חוזרים לתקופה קדומה ביותר.
Bollinger, (בולינגר או בולינז'ה) הוא עוד אחד מהגרמנים שהגיעו לצרפת. רבים מבוואריה גילו את האזור והתיישבו בפריז או ממזרח לה. אחרי 1870 ואחרי מלחמתו של ביסמארק וכיבוש אלזאס ולוריין, הרבה צרפתים אלזאסים ברחו לפריז ופתחו שם בראסרי (בראסה – לתת, מבשלת בירה) וחלקם הגיעו גם לשמפאן, כמו קרוג, בולינגר, היידסיק, פיפר, רודרר ואחרים.
למרתפים יורדים במדרגות לולייניות שלא נגמרות. למטה, אדמת הגיר הרכה מצופה כולה באבן. יורדים פה עד לעומק של 55 מטרים. ושוב מרתפים שקל ללכת בהם לאיבוד. אבל לא נורא, יש פה מבחר שמפניות לכל החיים. פמוטים גדולים עם נרות מראים את הדרך ובסוף יוצאים אל חדר אחוזה מדהים – להרגיש כמו בסרט.