מדד האנטישמיות של המכון למדיניות העם היהודי (JPPI) – בגרסה המתמקדת באירופה – מוגש כאן זו השנה השנייה ומציג תבנית למדידת רמת האיום ליהדות אירופה באמצעות שלושה ממדים משלימים לאנטישמיות ולהשפעתה על חיי הקהילה היהודיים. המדד של דעת הקהל כלפי יהודים עומד לרשותנו הודות לאיסוף נתונים מתמשך של הליגה נגד השמצה וסיוע מזדמן מצד מוסדות מחקר אחרים. נתונים אודות הטרדות אנטישמיות נאספו ע"י ארגונים יהודיים מקומיים האחראים על נושא הביטחון (כגון CST בבריטניה ו-SPCJ בצרפת). הממצאים על תפיסות האנטישמיות אצל היהודים עצמם נתקבלו מסקר של "הסוכנות של האיחוד האירופי לזכויות יסוד" (FRA) וממכוני מחקר אחרים.
אלפי ג'יהאדיסטים ילידי אירופה היו מעורבים בלחימה בסוריה ומאות מהם שבו לבתיהם. יתר על כן, אין להוציא מכלל אפשרות שג'יהאדיסטים שעברו הכשרה הסתננו לאירופה בין המהגרים שהגיעו לאחרונה. ב-31 במאי 2016 הזהירה מחלקת המדינה האמריקנית את אזרחי ארה"ב מפני התקפות טרור אפשריות ברחבי אירופה.6 כפי שקרה בכמה וכמה התקפות טרור באירופה, היהודים מהווים מטרה ממוקדת. שירותי הביטחון של יהדות אירופה לא נועדו להגן על אלפי מתחמים יהודיים מפני איומי טרור ואין להם את היכולת לעשות כן.
אנו עדים לעלייה בתחושות האנטי-יהודיות בבריטניה, בעוד שהגישות האנטי-יהודיות נמצאות במגמת ירידה בצרפת ובירידה משמעותית בגרמניה.
בעוד שאין ספק שהאלימות הבוטה כלפי יהודים טיפחה תחושת סולידריות עם הקהילה היהודית, דומה שהגינויים החריפים לתופעה, לצד צעדים מעשיים שננקטו ע"י ראש ממשלת צרפת מנואל ואלס וקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, השפיעו במידה מסוימת בארצותיהם.
רצוי שדיפלומטים ופוליטיקאים ישראלים יעודדו מנהיגים פוליטיים וציבוריים באירופה לנקוט עמדה ברורה כנגד האנטישמיות ולהפגין את מחויבותם לביטחונם של היהודים. הצהרות הנתמכות בצעדים גלויים לעין משפיעים על כל שלושת המרכיבים של המדד: (1) אנטישמים – וחשוב מכך, מאזיניהם הפוטנציאליים – מקבלים מסר שהתבטאויות אנטישמיות אינן מקובלות; (2) מחויבות לעמוד לצד היהודים ולרדוף בנחישות את העבריינים תסייע למנוע ממחשבות אנטישמיות להפוך למעשים; (3) היהודים משיבים לעצמם את האמון במחויבותה של המדינה לביטחונם וחשים שהם אזרחים מלאים.
אם עד לאחרונה היה נראה שהטרדות אנטישמיות מתגברות בעיקר במהלך עימות מזוין במזרח התיכון ושעם סיומו חלה ירידה חדה בהן, הרי שכיום העוינות כלפי יהודים באירופה נותרה ברמה גבוהה אפילו בשנים שבהן אין עימות מזוין בין ישראל לפלסטינים (כמו שנת 2015). מעבר לעליות ולמורדות הקשורות למניעים חיצוניים, קו המגמה של תקריות אנטישמיות, כמודגם באיור 1, מצביע על עלייה כללית ב-15 השנים האחרונות. הדבר נובע מהעובדה שהאלימות האנטי-יהודית, אשר מגיעה בעיקר מצד מוסלמים ילידי אירופה, היא עתה מתוצרת-בית ומקומית.
איור 2 מעניק תובנות נוספות על האופי המקומי המתעורר של האלימות האנטי-יהודית, במקרה זה בצרפת. לאחר תום העימות בין ישראל לעזה בשנת 2014 והתמריץ שנתן לתקריות, גלשה רמת האלימות בחדות הרחק מהרמה הגבוהה. בהשוואה לרמת התקריות בתקופה של מתקפות הטרור בפריז בינואר 2015, רמה גבוהה במעט של תקריות נמשכה גם בחודשיים שלאחר מכן. ייתכן שזהו אות מבשר לתמורה גוברת לא רק במספר אלא גם באופי ובהשפעה של זרזים מקומיים וחיצוניים. אחרי ההתקפה על הסופרמרקט הכשר בפריז, הירידה והחזרה לרמה הבסיסית הייתה איטית יותר מאשר אחרי מבצע "צוק איתן". הטבח בפריז בוצע ע"י ג'יהאדיסטים ילידי צרפת ומעשיהם – בייחוד לאחר שנחגגו כניצחון מפואר בקרב ג'יהאדיסטים ברחבי העולם – היוו מקור השראה לרדיקלים מקומיים. אלמלא התגובה הנחושה של ממשלת צרפת, ייתכן שגל זה של התקפות אנטי-יהודיות היה נמשך אף יותר.