כבר לא "מפעל נקניקים של בחינות"
זה היה שבוע פורה במיוחד בבית הספר בישופ־בריגס בפרבריה הירוקים של גלזגו: בבוקר יום ראשון רחשו וגעשו המסדרונות בבית הספר, בעקבות המחזה "באגסי מאלון" שהועלה בו ערב קודם לכן על ידי התלמידים - מחזמר גנגסטרים, שבו רובי קצפת מחליפים את כלי הנשק.
באותו הזמן, צפתה קבוצה של בני 12 מכיתת האנגלית של קתרין מקלאוד בקטע מתוך הגרסה הקולנועית לספרו של לואיס סצ'ר "בורות". הילדים בחנו בתשומת לב מיוחדת את השחקנית פטרישיה ארקט. אחרי שרשמו הערות לגבי דמותה של ארקט והשוו את הופעתה לזו של הדמות בספר, כתב כל אחד מהם הערות במאי לשחקנית. בהמשך המסדרון, תלמידי כיתת המדעים של לורן נילסון הרתיחו כרוב אדום על מבערים שולחניים, כחלק משיעור במדידת חומציות.
מאות קילומטרים דרומה משם בממלכה המאוחדת, הכריז בשבוע שעבר שר החינוך מייקל גוב על צעד נוסף שיהפוך את הבחינות הארציות שבהן נבחנים תלמידי תיכון באנגליה לקשות יותר - לאחר מהלך שנמשך שנים, שבו בתי ספר באנגליה הגבירו את עומס הבחינות ההשוואתיות ושיטות ההערכה המתוקננות, שנועדו לשפר את האיכות וליצור גרסה כלשהי של תקן לאומי. במקביל, קיבלו בני גילם בסקוטלנד תוכנית לימודים שמבטלת את הבחינות הארציות לבני 16.
מי מרוויח במקום להוזיל את המוצרים שאתם קונים?
איך קורה ששתיים מהאומות ששייכות לבריטניה בחרו בשני כיוונים חינוכיים־לימודיים כה מנוגדים?
החינוך הבריטי כולל ארבע מערכות חינוך נפרדות ועצמאיות על פי חוק: האנגלית, הסקוטית, הוולשית והצפון אירית. לכל אחת מהן אוטונומיה, אך הן מחויבות לתוכנית לימודים לאומית. המימון לבתי הספר הממלכתיים מגיע מהשלטון המקומי, וכל המורים מועסקים לפי תנאים של חוזה קיבוצי לאומי.
המבנה של מערכת החינוך הבריטית בכללותה מזכיר יותר את זה של ארה"ב, מבחינת התקציב הגבוה לתלמיד: 10,452 דולר בתיכון - כמעט פי שניים מאשר בישראל. שיעור המימון הציבורי נמוך יחסית - 68.6%, לעומת 83.6% בממוצע OECD. הישגי התלמידים במבחנים הבינלאומיים בינוניים: מקום 24 בקריאה ומקום 27 במתמטיקה במבחני פיז"ה ב–2009.
אך הנתונים האלה מסתירים הבדלים ניכרים בין מערכות החינוך במדינה. וויילס נוקטת בגישה מסורתית יותר לחינוך, משקיעה פחות תקציבים ושמה דגש על שיתוף פעולה בין כל הגורמים המעורבים. המערכת הסקוטית שמה דגש רב על גיוון, והמערכת הציבורית בה חזקה מאוד - שיעור הלומדים בבתי ספר פרטיים בסקוטלנד הוא 4.5% בלבד.
המערכת המצטיינת ביותר בהישגי התלמידים בבגרויות היא זו של צפון אירלנד, שהגישה שלה ריכוזית יותר והיא מסתמכת על מועצת חינוך מרכזית, שתחתיה חמישה מינהלים גיאוגרפיים. צפון אירלנד נטשה את המבחנים ההשוואתיים לגיל 11, והתיכונים בה מבצעים בחינות כניסה משלהם.
באנגליה, האומה הגדולה בממלכה, 7% מכלל התלמידים לומדים בבתי ספר פרטיים המיועדים לעשירים, ובגיל 16–17 מגיע שיעורם ל–18%. בשני העשורים האחרונים יש החמרה והקשחה של הדרישות בבחינות בתי הספר. החינוך הממלכתי באנגליה הוא בחינם מגיל 3 עד 18. יש רשימת מקצועות ליבה, ותלמידים נבחנים במבחנים השוואתיים ארציים ‏(NCT‏) בשפה, במתמטיקה ובמדעים. בשנתיים האחרונות ללימודים עוברים התלמידים בחינות בגרות ‏(GCSE‏).
"הוא הופך את בתי הספר למפעלי נקניקים של בחינות" - היתה ההאשמה שהועלתה נגד תוכנית הרפורמה בחינוך של סגן ראש ממשלת בריטניה, ניק קלג, בשבוע שעבר.
במהלך המשקף את הנטייה ללכת בעקבות המודל האמריקאי של מדידה ותקנוּן, הוכרזה בשבוע שעבר באנגליה העלאה של הדרישות במבחנים ההשוואתיים הארציים שאותם נדרשים לעשות בני 11. החל מ–2016, תלמידים אלה ידורגו בסולם ארצי מ–1 עד 10 בכל אחד משלושת הנושאים הנבחנים.
קלג הכריז גם כי החל ב–2016, הבחינות יהיו קשות יותר באופן משמעותי - כחלק מרפורמת החינוך החדשה שהוכתרה בשם "תקוות גדולות יותר" ‏(וליתר דיוק: ציפיות גבוהות יותר‏). במסגרת הרפורמה באנגליה, בתי ספר שבהם פחות מ–85% מהתלמידים יעמדו ברף הדרישות ייסגרו; בדיקות הערכה ראשונות ייעשו בגיל חמש במקום בגיל שבע כיום; ויוגדלו הקצבאות לארוחות לתלמידים עניים. קלג השיב למבקריו כי החמרת הקריטריונים נועדה להכין את התלמידים בצורה טובה יותר לתיכון.
התוכנית של קלג הוכרזה שבוע לאחר ששר החינוך, מייקל גוב, חשף רפורמה בבחינות הבגרות ‏(GCSE‏), שבה ניתן משקל כבד יותר לבחינות הבגרות החיצוניות לעומת ההערכה שנותנים בתי הספר במשך השנתיים האחרונות ללימודים. המקצוע היחידי שבו ישוקללו בציון הבגרות הסופי הערכות של בית הספר בשנתיים האחרונות ללימודים יהיה מתמטיקה.
ארגוני המורים מתחו ביקורת על הרפורמה במבחנים, ואמרו כי העלאת סף הדרישות מחייבת השקעת מאמץ עצום בלמידה לבחינות - שייהפכו למטרה בפני עצמה ויובילו לשימוש בטכניקות לא נאותות של למידה ושינון. "בתי הספר צריכים להיות אחראיים לתוצאות, אך הרפורמה נראית כמו מאמץ להכשיל את בתי הספר", מסרו הארגונים.
מבקרי השינויים במערכת החינוך האנגלית מצביעים גם על ההצלחה של פינלנד, שאף שהיא עורכת הרבה פחות מבחנים לתלמידיה, ומגיעה באופן עקבי להישגים טובים במבחני פיז"ה של OECD.
במקום להסתכל כל כך צפונה, עדיף אולי למקבלי ההחלטות באנגליה להתבונן דווקא אל הצפון הקרוב אליהם - סקוטלנד. החינוך בסקוטלנד מתנהל כבר זמן רב בצורה שונה משאר בריטניה. בשעה שבתי ספר באנגליה עודדו תלמידים להתמחות בתחום מסוים, בתי הספר בסקוטלנד כיוונו בדרך כלל לידע רחב יותר במגוון תחומים.
באנגליה, הממשלה הנוכחית וקודמתה שמו יותר ויותר דגש על שימוש במבחנים השוואתיים כדי לקבוע לאילו בתי ספר יש הישגים נמוכים מדי. במסגרת הצעדים הללו, הם סגרו בתי ספר, יישמו רפורמות מיוחדות באחרים והקימו זרם בתי ספר שנקראים אקדמיות - החייבות בדין וחשבון למשרד החינוך במקום לרשויות המקומיות.
סקוטלנד, כאמור, מעדיפה ללכת בדרך אחרת. "כשהפרלמנט הסקוטי החל לפעול ב–1999, הבנו שבתי הספר שלנו אינם מגיעים להישגים שאליהם הם מסוגלים להגיע", אמר שר החינוך הסקוטי, מייקל ראסל, בראיון. "התלמידים שלנו נבחנו יותר מדי, בתי הספר שלנו היו תחת פיקוח הדוק מדי, ותוכנית הלימודים היתה מצומצמת, מפולגת מדי ושטחית מדי".
ב–2005 הציגה סקוטלנד את תוכנית הלימודים למצוינות. בשעה שהחינוך באנגליה נהפך יותר ויותר למנוהל לפי הוראות - עם דיון ציבורי לגבי מה בדיוק מצופה מהתלמידים לדעת ואם, למשל, יש להתמקד יותר במלכים ומלכות או בהיסטוריה של האימפריה הבריטית - הסקוטים החליטו להקדיש יותר תשומת לב לאופן שבו הנושאים נלמדים.
"חשתי שאנחנו כל הזמן עוברים משורה אחת של בחינות לבאה אחריה", אומר ביל מקסוול, מנכ"ל אדיוקיישן סקוטלנד, הרשות הממשלתית הממונה על יישום תוכנית הלימודים. "לכן החלטנו שעדיף להשקיע פחות זמן בדילוג מעל המשוכות האלה, ולהפוך את תוכנית הלימודים לגמישה ורב־תחומית יותר".
תוכנית הלימודים התפתחה שנה אחר שנה, החל בגני הילדים. כעת מצויה התוכנית בשלב הרביעי והאחרון שלה. בשלב זה בני 16, שעד השנה היו אמורים לגשת לבחינות Standard Grade, ייגשו השנה לבחינות ב–15 תחומים, שבהם יקבלו ציון עובר או נכשל על ידי המורים שלהם. תוכנית הלימודים נועדה לעודד תלמידים לקשר בין התחומים - והדגש הוא על דיון במקום על שינון.
גורדון מולסדייל, מורה בכיר בבישופ־בריגס, טוען כי השינויים לא גרמו לירידה במידת הרצינות. "אני לא מאמין לרגע שתוכנית המצוינות פגעה או דירדרה את הסטנדרטים", הוא אומר.
בפברואר האחרון קיבל בית הספר בישופ־בריגס, שנמצא בשכונה שמולסדייל תיאר כ"שאפתנית אך נמצאת במרחק של 3–5 ק"מ מכמה מהאזורים העניים ביותר באירופה" - ציון מצוין מהפקחים הסקוטים. "יש אנשים שמאמינים שהערכות תכופות יותר משפרות גם את הסטנדרטים, אבל אנחנו התרחקנו מכך", אומר בארי סמדלי, סגן מנהל בית הספר. "בעבר, רק תלמידים שהצליחו בבחינות נחשבו לחכמים. אבל למדנו שיש סוגים שונים של חוכמה, סוגים שונים של אינטליגנציה".
משמעות השינויים בבתי הספר בסקוטלנד היא שבוע לימודים מעט ארוך יותר, ויותר זמן למוסיקה, דרמה, ספורט ושירות לקהילה - בדיוק התחומים שהוזנחו באנגליה בגלל הצורך להכין את התלמידים לכל כך הרבה מבחנים.
בת' ליווינגסטון, תלמידת י"ב שמתכננת ללמוד אנגלית והיסטוריה באוניברסיטת סטרתקלייד בגלזגו, אומרת כי התלמידים מעריכים את העובדה שיש להם כל כך הרבה אפשרויות בחירה. "בשיעורי אנגלית אנחנו קוראים דיקנס", היא אומרת, "אבל היה לנו גם זמן לטיולים".
ניתן לטעות ולחשוב כי תוכנית הלימודים הסקוטית דורשת מהמורים פחות מאמץ, מכיוון שהיא נוקשה פחות, אבל ההפך הוא הנכון: "אי־אפשר פשוט לקחת ספר לימוד ישן, לפתוח אותו ולעבור עד סופו", אומרת מקלאוד. "מצופה מהמורים ומהתלמידים להיות יצירתיים יותר. הרבה מהלמידה מתרחשת כיום מחוץ לכיתה". כעת, כאשר התלמידים שלה "חושבים כל הזמן בצורה אקטיבית", הרבה יותר כיף ללמד אותם, אומרת מקלאוד.
לדברי מולסדייל, "אנחנו מעודדים את התלמידים לכתוב, אבל גם ליצור דברים, להעביר מצגות בעל פה ולערוך הצגות. אנחנו מנסים לפתח כישורי חשיבה מסדר גבוה, ולא רק לשוב ולחזור על עובדות".
לארי פלנגן, מזכ"ל המכון החינוכי של סקוטלנד, איגוד המורים הסקוטי הגדול ביותר, אומר כי "אנחנו סבורים שהתוכנית החדשה מציעה הרבה לתלמידים בסקוטלנד". אך בעוד שהאיגוד מקדם בברכה "שחרור של המורים כך שיוכלו לספק חוויית למידה מעניינת ורלוונטית יותר לתלמידים", הוא מוסיף, ישנו גם "חשש רציני לגבי רמת המשאבים הנחוצים".
פלנגן אומר כי חברי האיגוד ביקשו מהממשלה לעכב את יישום חלק הרפורמה הנוגע לבתי הספר העל יסודיים בתוכנית הלימודים החדשה, כדי לתת למורים ולתלמידים יותר זמן להתכונן לבחינות הבגרות, שנקבעו כבר לשנה הבאה. אך הוא הוסיף שאין תיאבון רב ל"גישה הסלקטיבית והתחרותית, שנותנת משקל רב למבחנים ושמיושמת על ידי גוב באנגליה". גוב, שנולד והתחנך בסקוטלנד, לא הגיב לפניות "ניו יורק טיימס".
בינתיים, בכיתה של נילסן, הכרוב כבר הורתח והתלמידים מטפטפים טיפות של נוזל סגול על מגשי פלסטיק. "אני רוצה שתשתמשו במלים מהטקסונומיה של בלום כדי להגדיר את קריטריון ההצלחה לניסוי הזה", היא אומרת, ומצביעה על טבלה שבה פירמידה שעולה מ"לזכור" ו"להבין" ל"לנתח, להעריך וליצור". אחד הנערים מציע הצעה: "אנחנו רוצים לנתח איך אפשר להשתמש בכרוב אדום כאינדיקטור".
סמדלי אומר כי "הרעיון הוא להפוך את המטרות לברורות יותר. תלמידים צריכים לדעת לא רק מה אנחנו רוצים שהם יעשו, אלא גם למה אנחנו מבקשים מהם לעשות זאת".
האם הניסוי של סקוטלנד יצליח? ראסל, שר החינוך, טוען שהוא כבר מצליח. "קודם לכן, פעלנו לפי הגדרה של חינוך מהמאה ה–19, שהגישה בה היתה מוגבלת ונתנה חשיבות להצלחה במבחנים", הוא אומר. "היתה נטייה להגדיר הצלחה של מערכת לפי כמה אנשים נכשלו במבחנים. אני חושב שזה מגוחך במאה ה–21. התקדמנו כבר מעבר לדפוס החשיבה הזה כאן בסקוטלנד".
אפשר לחלק באופן גס את בתי הספר הממלכתיים באנגליה לארבעה סוגים. הסוג הראשון הוא בתי ספר מסורתיים, המופעלים ומתוקצבים על ידי הרשות המקומית; בתי ספר של מוסדות צדקה ומוסדות דת, שריד היסטורי לתקופה שלפני יותר ממאה; בנוסף, אחרי 1997 הוקמו בתי ספר שנקראים אקדמיות, שמחליפים בתי ספר ציבוריים כושלים שנסגרו. האקדמיות מוקמות במימון פרטי, בדרך כלל של עמותות, אך מופעלות על ידי הממשלה הבריטית, באופן עצמאי מהרשות המקומית.
הסוג האחרון של בית ספר ציבורי נקרא בית ספר חופשי ‏(free school‏). בתי ספר אלה הוקמו ביוזמת ממשלת השמרנים הנוכחית ב–2010, והם מקבילים לצ'רטרים האמריקאים - בתי ספר המופעלים על ידי גורמים פרטיים, כמו קבוצות הורים, מורים, ארגוני צדקה או חברות עסקיות. הממשלה מממנת את התקציב לתלמידים, אם כי תוכנית הלימודים נקבעת על ידי הגורמים הפרטיים.
באנגליה קיימת מסורת עתיקת יומין של בתי ספר פרטיים לחלוטין הגובים שכר לימוד, שנקראים בתי ספר עצמאיים, ומכונים בלשון סגי נהור בריטית אופיינית "בתי ספר ציבוריים" ‏("public schools"‏) אף שהם בדיוק ההפך מזה. 7% מכלל תלמידי יסודי ותיכון באנגליה לומדים בהם, ובכיתות י"א־י"ב תלמידיהם מהווים 18% מכלל התלמידים באנגליה.