שולמית אלוני, כלת פרס ישראל ויו”ר מפלגת מרצ לשעבר, מתה הלילה (שישי) בגיל 85. אלוני מתה בקרב משפחתה ובשיבה טובה. הלוויתה תיערך בבית העלמין בכפר שמריהו ביום ראשון.
שולמית אלוני כיהנה כחברת כנסת במשך 28 שנים ושימשה בין היתר כשרת החינוך והתרבות בממשלת רבין השנייה, כשרת התקשורת וכשרת המדע. אלוני נולדה בתל אביב, היתה חברה בתנועת הנוער “השומר הצעיר” ובהמשך לחמה בפלמ”ח. ב-1965 נבחרה לכנסת השישית ברשימת מפא”י. בבחירות לכנסת השמינית פרשה ממפלגת העבודה והקימה את תנועת רצ, שזכתה בשלושה מנדטים. היא כיהנה כשרה בלי תיק בממשלת רבין הראשונה. באוקטובר 1974 התפטרה בשל חבירת סיעת המפד”ל לקואליציה. בבחירות 1984 גדלה רצ לחמישה מנדטים, עם הצטרפותם של חברי תנועת “שלום עכשיו” – רן כהן ומאוחר יותר יוסי שריד ומרדכי וירשובסקי. ב-1991 התאחדה רצ עם שינוי ומפ”ם לתנועת מרצ. בבחירות 1992 רשמה מרצ הישג היסטורי וזכתה ב-12 מנדטים. אלוני התמנתה לשרת החינוך בממשלתו של יצחק רבין. בשנת 2000 הוענק לה פרס ישראל על תרומה לחברה. השופטים כתבו כי הפרס מוענק לאלוני בזכות “מאבקה על כבוד האדם וזכויותיו היסודיות והטבעיות, היותה פה לאזרח, מאבקה למען תיקון עוולות, הנפת דגל השוויון בין העמים והאמונות השונות בישראל והכבוד ההדדי”.
אלוני כתבה שישה ספרים, בהם ספר הלימוד באזרחות “אזרח ומדינתו” וכן “זכויות הילד בחוקי מדינת ישראל”, “נשים כבני אדם” ו”ההסדר – ממדינת חוק למדינת הלכה”. ב-2008, במלאות לה 80, פרסמה את הספר “דמוקרטיה באזיקים”, מעין דו”ח על מצבה של הדמוקרטיה הישראלית. “המדינה חוזרת אל הגטו, אל היהדות האורתודוקסית, ושלטונה של הרבנות הפונדמנטליסטית מעמיק”, כתבה בגב הספר, “ישראל הפורחת, החופשית והנאורה, שהתהדרה במחקר ובקידמה, מנמיכה את קומתה בפני הרבנים, החרדים והמתנחלים, התובעים לעצמם הכל בשם הדת”.
אלוני היתה נשואה במשך 36 שנה לראובן אלוני, ממייסדי מינהל מקרקעי ישראל, שמת ב-1988. בני הזוג גרו בכפר שמריהו ונולדו להם שלושה ילדים: דרור אלוני, ראש מועצת כפר שמריהו , פרופ’ נמרוד אלוני, פילוסוף של החינוך בסמינר הקיבוצים ובמאי הקולנוע אודי אלוני.
“אני כואבת מאוד את פטירתה של שולמית אלוני, מייסדת רצ, מנהיגתה הראשונה של מרצ, ומורת דרכי, ושולחת בשמי ובשם כל מרצ את תנחומי ואהבתי למשפחתה”, מוסרת ח”כ זהבה גלאון, ראשת מרצ, “אלוני היתה אשה אדירה, אמיצה ופורצת דרך, לוחמת צדק חסרת פחד, והיא לעולם תישאר דמות השראה חסרת תחליף לכל ישראלי שהשוויון וזכויות האדם בליבו. אלוני עמדה על משמר זכויות- האדם, והכניסה את שיח זכויות האדם לתודעה הציבורית. במו ידיה היא הפכה את ישראל למקום שטוב יותר לחיות בו, ומעולם לא הפסיקה להילחם על הערכים בהם האמינה ועמם תמיד תהיה מזוהה: שלום, שוויון מוחלט בין כל בני האדם ללא הבדל דת, מין, גזע ומגדר, וחופש מלא מכפיה וניצול. יחד עם כל מרצ אני מתאבלת על לכתה, של מי שייצגה את הכרזת העצמאות האותנטית, ומתחייבת להמשיך בדרכה ולפעול להגשמת הערכים שלאורם חיה ושעליהם הגנה במשך כל שנות פעילותה הציבורית המפוארת”.
חברת הכנסת מיכל רוזין מסרה: “הערצתי אותה, את העיקשות והחוצפה, את הנחרצות הלא מתנצלת ולא מתנחמדת. את האמונה בצדקת הדרך. שולמית אלוני הייתה השראה גדולה לכל מי שמאמינה בזכויות אדם, זכויות אישה, חופש דת ממדינה ושלום אמיתי. אני גאה להיות חלק מהבית הפוליטי שהיא בנתה. שולחת תנחומים לבני המשפחה ולדור ההמשך הערכי והמסור, שממשיך את דרכה בניסיון המתמיד לשנות את העולם”.
ח”כ עיסאוי פריג’ הספיד: שולמית אלוני היתה מנהיגה אמיצה שלא חששה ללכת נגד הזרם עד שהצליחה לשנות את כיוונו. אלוני היתה לוחמת בכל רמ״ח אבריה. לא משנה אם היה זה המאבק על השלום, על זכויות האזרח, על החינוך אן על חופש הדת, היא תמיד עמדה בראש המחנה ומנהיגותה ודרכה הם שהביאו אותי להצטרף לרצ ואחר כך למרצ. אלוני היתה הפנים היפות של החברה הישראלית, פנים של מחויבות לערכי השיוויון, השלום והסובלנות והיום עלינו החובה להמשיך את דרכה”.
ח”כ תמר זנדברג אמרה: רדיקלית אך אפקטיבית. מורשתה של שולמית אלוני היא פוליטיקה של אוונגרד, של חידוד עמדות ולא של עיגול פינות, של שחיה נגד הזרם ללא מורא וללא משוא פנים. וראו זה פלא: זו היתה הפוליטיקה המשפיעה ביותר, גם אלקטורלית, שהניחה את אחת האבנים המרכזיות בחברה הישראלית וששינתה מציאות עבור רבות ורבים כל כך מאיתנו. היום הלכה מאיתנו מנהיגה גדולה ונדירה. גאה להשתייך לאלה שדבקות בדרכה”.