כבר כמה שנים שאני רוצה להגיע לסיורים שנערכים במסגרת סוף שבוע 'בתים מבפנים' בתל-אביב. על האהבה שלי להצצה לבתים של אחרים כבר סיפרתי לכן, אז בתים מבפנים זו בהחלט ההזדמנות להרחיב את מעגל ההיכרויות שלי למקומות חדשים שביום יום בטח לא אגיע אליהם. לפני כמה שבועות סוף סוף הצלחתי – וביקרתי ב'בתים מבפנים'.
במהלך ימי האירוע הזה יש לא מעט בתים ומקומות שאפשר להכיר מקרוב, בין אם מדובר בבתים פרטיים, מבנים ציבוריים ואפילו גינות או מרחבי טבע תל אביביים. מכיוון שהזמן קצר (מאוד!!) והמלאכה מרובה, החלטתי לחפש את המקומות שעליהם הכי ארצה לספר כאן – מרחבי עבודה. החיפושים נשאו פרי וכך מצאתי את עצמי בסוף שבוע תל אביבי (עם לינה בבית…) שבו אני מכירה קצת את תל אביב מבפנים וחוזרת קצת גם לתל אביב מבחוץ.
אז נגיד שאתן עצמאיות. עובדות מהבית ולפעמים יוצאות לפגישות, אך חלק גדול מהזמן אתן מול מחשב, מכונת תפירה, חומרי יצירה, דף ועפרון – כל אחת ועיסוקיה. עושות הפסקות קפה לבד, מקסימום מתכתבות עם חברה בוואטסאפ. חלק גדול מהזמן אתן לבד. לא באופן ספייס עם עוד עשרה או חמישים איש. לא עושות הפסקת קפה במטבח הקומתי. ולא אוכלות פירות ויוגורטים אלא אם כן זכרתן לקנות. לא הייתן רוצות לפעמים לחלוק את היום עם עוד מישהי? לשוחח על דילמות מקצועיות או לחשוב יחד על רעיונות, גם אם לכל אחת יש את התחום שלה?
כבר כמה זמן שפה ושם ברחבי העיר הגדולה נפתחים מרחבי עבודה שיתופיים. כל אחד והייחודיות שלו, כל אחד מכיל כמות שונה של אנשים ואני מניחה שיש עוד כל מיני קווי דמיון או הבדלים. אני מבטיחה לחקור את הנושא. האפשרות לעבוד לבד, אבל ביחד, או לקחת חלק במיזם חדש מבלי להתחייב לתקופה ארוכה של שכירות, כל אלו מהווים קרקע פוריה לקיומם של המרחבים הללו.
אז רגע, אני בדיוק מספרת לכם על תל אביב… אחרי נסיעה של חצי שעה וחיפוש חניה קצר של שעה, הגעתי ליעד. החממה לאיור עיצוב ומלאכות ממוקמת ברחוב אידלסון 29 אשר במתחם ביאליק בת״א, במרכז העיר הלבנה – בניין באוהאוס שנתרם לעיריית ת״א ומשמש כמרכז לשימור של אדריכלות בסגנון הבינלאומי (באוהאוס) בת״א, אשר נמצא בשלבי הקמה. בשנה האחרונה פועלת בבניין תוכנית ליבלינג, שבמסגרתה הוזמנו אנשי מקצוע מתחומים שונים, באוצרותה של הילה כהן שניידרמן, לעבוד בבניין ולגבש הצעות למרכז השימור.
אני עולה במדרגות ומגיעה לדירה מס׳ 2 – מדובר במרחב ללימוד החיים בעיר דרך אדריכלות, עיצוב ואמנויות. חדרי הדירה משמשים כחללי עבודה למעצבות ויוצרות בתחומים שונים – עיצוב, מלאכות, איור, תיאטרון, אדריכלות ואמנות. היוצרות הפועלות בחדרי הסטודיו שבדירה מעבירות פעילויות לילדים במגוון רחב של תחומים.
ומי גר בדירה?
ענבל גיל – מרצה לעיצוב, תהליכי יצירתיות וחדשנות. מעבירה סדנאות בנושאים אורבנים טכנולוגים וחברתיים. בעלת תואר בעיצוב מוצר מבצלאל ותואר שני בעיצוב עירוני מאוניברסיטת תל אביב.
איילת גזית – אמנית ומעצבת, בוגרת המחלקה לאמנות ב׳בצלאל׳, ולימודי המשך באמנות ב׳בצלאל׳. עוסקת במלאכות יד, מעצבת ויוצרת ׳Lazy Animals׳ – בובות צמר בעבודת יד, מעבירה סדנאות ליבוד ומלאכות לילדים ולמבוגרים.
הילית שפר – בוגרת בצלאל במגמת תקשורת חזותית במסלול איור. מאיירת עבור עיתונים, הוצאות ספרים וגופים מסחריים ופרטיים. מלמדת איור וקומיקס לילדים ומבוגרים.
איור – מקשקשים, משרבטים, חושבים ושוב רושמים, כותבים, ממציאים, מציירים, צוחקים, צובעים, מהדקים אך בעיקר לומדים איך הופכים את הדימויים שעל הדף לחיים ומתקשרים עם הסביבה וכיצד כל קו יכול להפוך לסגנון.
מלאכות – סורגים, מלבדים, אורגים, תופרים, פורמים, מחברים, מדביקים. לומדים איך יוצרים חפצים בעבודת יד, איך וממה מורכבים הבגדים, החפצים והצעצועים שסובבים אותנו.
עיצוב- עיצוב עירוני תוך שימוש בחשיבה עיצובית – והמחשה תלת מימדית. עבודה בחומרים שונים וגם יש מדפסת תלת מימד!!! וקיט גדול שממחיש את מרחבי העיר.
בדירה, שאת פעילותה אוצר ומרכז ערן אייזנהיימר, פועלות גם מיכל סבירוני – שחקנית ואשת תיאטרון חזותי, נעמה בר אור, אמנית שעוסקת באור, ורות לאונוב, אדריכלית.
ברגע שראיתי את החדר שלהן, התלהבתי. שלוש פינות עבודה בחדר אחד? איזה כיף! כל פינה שונה ומעניינת, בהתאם לעיסוק של בעלת הפינה. והכל במרחב עבודה אחד: חדר אחד שבו יש יצירה ושיחה ולפעמים גם הילדים שלהן מגיעים להתארח. צמוד לחדר יש מרפסת קטנה שבה הן עורכות סדנאות בשעות אחר הצהרים, אליהן יכולים להגיע ילדים ולהתנסות בכל מיני חומרי יצירה, וגם מתקיימות שם קייטנות במהלך הקיץ. מקום קסום בהחלט, קטן וחמוד באמצע ההמולה התל אביבית.
כשהסתובבתי בחדר ובמרפסת לא יכלתי שלא להרגיש שאני נמצאת במקום מיוחד. לא יכלתי שלא לדמיין את יום העבודה שלהן, גדוש ביצירה אך גם בשיחה. דמיינתי אותן פותחות את הבוקר, משתפות בדילמות, מספרות בהתרגשות על פרוייקט חדש או מוצר חדש. נעזרות האחת בכישורי השניה. נותנות עצה או זורקות לאויר רעיון מעניין. ואז שוקעות כל אחת בעבודתה ואולי כל כמה זמן משתפות, מראות, מתייעצות.
לרגע עברה בראשי המחשבה כמה שונות יכולות להיות עמדות עבודה בחדר אחד – קופצת אחורה בזמן למשרדים שבהם תיקתקתי באקסלים שלי, ונראו מאוד דומים האחד לשני, כשההבדל העיקרי הוא תמונות של ילדים שונים על לוחות השעם והנטייה לסדר או בלאגן של מי שעובד בפינות האלו.
אולי זה נשמע כמו מקום עבודה רגיל – שלוש נשים שיושבות בחדר, עוסקות בדברים דומים, או שונים, דבר שקיים בלא מעט משרדים גדולים או קטנים. אבל אני חושבת שהעובדה שמדובר פה בנשים עצמאיות שכל אחת קובעת את עתידה בעצמה בחלל של אותו חדר, הופך את המרחב הזה לקסום.
מוזמנות להכיר עוד קצת את איילת, ענבל והילית.
אשמח לשמוע על עוד מרחבי עבודה שכדאי לי לבקר בהם – קטנים וגדולים.