העיירה נמצאת 28 ק"מ מנים, נחשבת לעיירה גדולה למדי. היא נראית כמו כל עיר רומית אחרת בת תקופתה.
הוקמה על ידי הפניקים ואחריהם באו היוונים, כול אלו עלו לארל מהים דרך שפך הרוהן, נסיגת הים הותירה את הקאמרג'.
הרומאים שהגיעו אחרי היוונים, הפכו את ארל לבירת הפרובינציה, וזאת לאחר שהעיר עזרה ל יוליוס קיסר לתקוף את אויביו (תומכי פומפיאוס) במרסיי השכנה. הרומאים בנו בעיר בהתאם את מבחר המבנים הרומאים המקובל. העיר הפכה לעיר סחר משמעותית בין איטליה לספרד.
אחרי הפלישה של השבטים במסגרת נדידת העמים הגדולה, עם ירידת ערך המסחר, ארל איבדה את חשיבותה.
ארל של הרומאים, ארל של ימי הביניים, של התקופה המודרנית ובעיקר ארל של האימפרסיוניסטים. הבניינים, הגנים והנהר, היו מטרות לציוריהם בעיקר של וינסנט ואן גוך. הוא צייר כאן רק שנה ורבע מחייו (1888-1890). כאן הוא צייר את החמניות המפורסמות, כאן חתך את אוזנו ורב עם ידידו פול גוגן. מכאן נלקח לאישפוז ולא חזר.
בעיר אין אף ציור שלו! אבל יש לא מעט מסלולים בעקבות ואן גוך, כולל מסלולים שניתן לקבל אליהם מפות בלשכת התיירות, וסימני דרך על הקרקע.
אחד הסיורים היותר משונים "בעקבות" יוצר עשיתי בעיירה זו- הולכים בעקבות המסלול המסומן אל נניח בית הקפה בו ישב, "קפה דה לה גאר", ליד תחנת הרכבת הישנה, או ה"בית הצהוב" שנמחקו בזמן מלחמת העולם השנייה. אפילו הגשר שהיווה נושא לציורו היה בשלבי הריסה ורק מחאה ציבורית הביאה אותו בחזרה, אבל כבר הוא מוצב בנקודה אחרת, לא המקורית בה היה. אבל בכל מקום שלט עם העתק הציור של ואן גוך. ותמונות-אין. מוזיאון –אין. רק נוסטלגיה למה שיכול היה להיות בעיר.
יחד עם זאת למרות שאין בעיר שום שריד אמיתי לואן גוך, בכל קרן רחוב מוכרים מזכרות שלו, ואפילו אייקונים נוצריים, הפכו אותו ממש לקדוש נוצרי.
שווה לראות בעיר את התיאטרון הרומי, את כנסיית סנט טרופים, כיכר פלאס דה רפובליק והאובליסק במרכזה ומוזיאון ארלטן לתרבות פרובנס.
בשבוע הראשון של ספטמבר מתקיים כאן פסטיבל האורז (במשך שבוע!!). במסגרתו כמובן גם מלחמות שוורים. זוהי למעשה חגיגת רחוב אחת גדולה, מיועדת לחנוך את ראשיתו של קציר האורז. למרות שמלחמות השוורים הן מנהג ספרדי, כל דרום צרפת "נגועה" בהן, ובארל במיוחד (גם בנים).
מסביב לארנה תוכלו למצוא אין ספור דוכני רחוב המוכרים פאייה (Paella) ומאכלים טיפוסיים אחרים.
בתקופה אחרת בשנה, אפשר לבקר בעיר לכמה שעות ספורות. בתקופת פסטיבל האורז כדאי לשהות בה את הערב, גם אם אין לכם שום כוונה לבקר את השוורים בזירה.