היישוב מאיר שפיה הוקם בשנת 1891 כ"מושבת בת" של זיכרון יעקב הקרובה. המקימים היו פקידי הברון רוטשילד ובמקום התיישבו צעירים מזיכרון יעקב ,בוגרי בית ספר חקלאי וחלוצים. מטרתם של המקימים הייתה הרחבת הארץ. מקור הפרנסה העיקרי היה כרמי גפנים וכן משתלות שלחין גדולות. לאחר מכן, הוקם במקום סנטוריום, מוסד רפואי לאשפוז ממושך, לרוב עבור חולי שחפת. אחרי מלחמת העולם הראשונה, המקום הפך למוסד חינוכי שקיים עד היום. המקום מתנהל ככפר נוער ומאז ומתמיד קלט אליו ילדים. בשנת 1903 הוא שימש כמקלט ליתומי "פרעות קישינב".
שם היישוב העדכני הוא "כפר הנוער מאיר שפיה". המקום כולל בתוכו פנימייה, משק חקלאי, בית ספר חינוכי שמחנך לערכי אהבת הארץ, חקלאות וערך העבודה. אוכלוסיית המקום מורכבת מכ-700 בני נוער מכל רחבי העולם וחלקם גרים בפנימייה; חלקם האחר גר בישובים הסובבים את המקום. חלק מאוכלוסיית הנוער הם ילדי עליית הנוער וכן ילדים מקופחים, שמשתקמים במקום. בשנת 2004 הוכר רשמית כ"בית ספר ייחודי על אזורי למדעי החיים והחקלאות" והיום הוא נחשב כבית ספר מוביל במרחב החינוכי באזור. בכפר יש שלל פעילויות בנושאי ספורט, פוליטיקה, חברה ומשפחה שנועדו לקרב בין המגוון החברתי שקיים במקום.
נועם רונן, עדי ונויה במסגרת שיעורי היסטוריה של כיתות י', בית ספר מעלה שחרות, יטבתה.