בנטש (לעיתים בנטז’) הן קציצות תוניסאיות מטוגנות, נימוחות וטעימות, המורכבות ממעטפת פירה תפו”א במלית בשר טחון.
כמו כל מתכון עדתי ישנם לבטח מאות גרסאות – זו הגרסא המשפחתית שלנו.
התוצאה (לדעתי) קלילה ואוורירית יותר.
5 תפו”א גדולים, קלופים, וחתוכים לקוביות קטנות.
מרתיחים את קוביות תפו”א בימים מומלחים עד שמתרככים.
לסנן מכל הנוזלים ולרסק לפירה, תוך הוספת המים.
לתבל במלח, פלפל וכורכום, ולערבב היטב.
להוסיף את פירורי הלחם/קמח המצה ולערבב לעיסה אחידה.
לקצוץ בצל ופטרוזיליה דק במעבד מזון.
על להבה בינונית, מטגנים במעט שמן את הבצל והפטרוזיליה תוך ערבוב, עד שהבצל מתרכך והופך שקוף.
מוסיפים את הבשר ומשחימים קלות תוך ערבוב מתמיד.
מתבלים במלח וכורכום.
מסירים מהאש ומניחים להתקרר.
מכינים צלוחית עם פירורי הלחם לציפוי, ומגש/תבנית מרופדים בנייר אפייה.
לוקחים כף ממעטפת תפו”א, שמים על כף היד,ומשטחים לשכבה אובלית דקה.
מוסיפים כף ממלית הבשק במרכז המעטפת.
מקפלים בעדינות את צידי המעטפת מעל מלית הבשר, סוגרים וצרים את הקציצה האליפטית של הבנטש.
מגלגלים את הקציצה בעדינות בפירורי הלחם הגסים, ומניחים על המגש שהכנו.
שמים את המגש במקרר להתקררות והתייצבות, על מנת שייקל עלינו להרים ולטגן מבלי שיתפרקו.
***טיפ: אם אתם מעוניינים לסיים את הכנת הבנטש ביום אחר, ניתן בשלב זה להקפיא אותם.
מחממים 4-5 ס”מ של שמן במחבת.
טובלים כל קציצה בביצה הטרופה.
שמים בעדינות את הקציצות בשמן החם.
מטגנים להשחמה מכל צד והופכים עד שהקציצה יפה וזהובה מכל צדדיה.
מוציאים בעזרת כף מחוררת לנייר מגבת (לספוג את שאריות השמן).
זהו מרק תירס סטנדרטי בסגנון סיני. אני קוראת לו “מלכותי” כי המלך הקטן שלי ביקש שאכין לו, וכך נולד.
הוא קל ומהיר מאוד להכנה.
שופכים לסיר חצי מקופסאת התירס עם הנוזלים.
טוחנים בעזרת בלנדר ידני למחית סמיכה.
מוסיפים לסיר את יתרת התירס עם הנוזלים, ואת המים.
מתבלים בסויה, מלח, סוכר, ואבקת מרק (אם רוצים).
בקערה קטנה מערבבים את הקורנפלור עם כפות מים לתערובת חלקה ושופכים לסיר.
ממשיכים לבשל את המרק, תוך ערבוב לסירוגין, עד שהוא מסמיך, בערך כ- 10 דקות.
מוסיפים את שמן השומשום.
טורפים את הביצה היטב בקערית.
בעזרת מזלג מזלפים מהביצה לתוך המרק.
ממשיכים לבשל עד שנטיפי הביצה מלבינים.
פיתוח המתכון הזה דרש קצת עבודה, עבודה מחדש, המון ניסיונות, וקצת עצות חשובות מ”אחותי”, הילה יבניאלי המדהימה.
סוף סוף הצלחתי להכין אותה בדיוק כמו שאני אוהבת… מקווה שגם אתם תאהבו!
בקערת המיקסר, עם וו לישה, מערבבים את כל החומרים היבשים (קמח, שמרים, סוכר, ומלח.
מוסיפים את המים ושמן הזית, ולשים במהירות בינונית כ-5 דקות.
משמנים קערה נקייה, מעבירים אליה את הבצק, והופכים עד שכולו מכוסה במעט שמן.
מכסים את הקערה בניילון נצמד ומתפיחים להכפלה (בד”כ לוקח כשעה).
בינתיים, הכינו את רוטב הפיצה האהוב עליכם (או תקנו אחד מוכן, או פשוט תכינו את הרוטב שלי – מספיק לכ-5 פיצות).
חממו את התנור ל-200 מעלות.
קחו תבנית פיצה עגולה, וחתכו נייר אפייה לגודלה.
לושו את הבצק לעיגול, הניחו על נייר האפייה שחתכנו, ורדדו לגודל + ½1 ס”מ נוספים.
מרכזו את הבצק (עם נייר האפייה) על תבנית הפיצה.
העבירו את קצות האצבעות על חיבור התחתית והדפנות, כך שאתם יוצרים שקע קל.
אפשרות: הניחו רצועות דקות של גבינה סביב השקע שיצרתם מסביב.
קפלו את חלק הבצק שרידדנו מעבר לגודל נייר האפייה פנימה, והדקו היטב.
בעזרת מברשת מרחו שמן זית על הקפל החיצוני ועל עיגול הבצק הפנימי.
השאירו לעמוד על השיש כ-10-15 דקות.
אפו את הבצק חלקית כ-5-7 דקות, והוציאו מהתנור.
מרחו רוטב בנדיבות על העיגול הפנימי, ופזרו גבינה לכיסוי.
הוסיפו איזה תוספות שאתם אוהבים מעל.
אפו שוב כ-15-20 דקות, עד שהגבינה מותכת לחלוטין, והבצק בתחתית זהוב.
המרק הזה הוא חלק משמעותי מנוף ילדותי… אחת המנות שגרמו לי להתפלל שיגיעו החורף והגשם. הוא משהו בין מרק ונזיד, ואפשר לאכול אותו לבד, או מעל קוסקוס. ניתן להכין אותו בסיר לחץ (מומלץ),או בסיר רגיל. אני ממליצה להכין אותו יום מראש, מכיוון שהוא מסמיך ומעצים טעמים.
במעבד מזון קוצצים את הבצל והשום.
מחממים את השמן בסיר, ומוסיפים את הבצל והשום הקצוצים.
מטגנים להזהבה, תוך ערבוב מדי פעם.
אם רוצים מרק בשרי: מוסיפים את הבשר ומשחימים.
מוסיפים קמח ורסק עגבניות ומערבבים היטב.
מוסיפים את השעועית ומערבבים פנימה.
מוסיפים מים חמים עד לקו סיר הלחץ (או כ-3-4 ס”מ מגובה הסיר).
מתבלים, ומוסיפים את תפוחי האדמה, הגזר והכרפס.
סוגרים את הסיר ומשאירים את השסתום פתוח.
מביאים לרתיחה עד שיוצא קיטור וסוגרים את השסתום.
ממשיכים להרתיח עד שיוצא שוב קיטור, מורידים לאש קטנה ומבשלים ¾ שעה.
סוגרים עם מכסה ומביאים לרתיחה.
מעבירים לאש קטנה ומבשלים כשעתיים, תוך ערבוב מדי פעם, עד שהבשר רך והשעועית מוכנה.
מתקנים תיבול (מלח/סוכר) לפי הטעם, אם יש צורך.