מיועד לצורך בדיקת היקף ונכונות המידע שברשותך. תחת כל שאלה ישנם מספר הגדים. עליך לזהות אילו הגדים נכונים ואילו לא.
1. האם למילה יש תועלת רפואית?
התועלות שנמצאו במחקרים הן מניעתיות באופן חלקי, אופן המחקרים בד"כ שנוי במחלוקת והתוצאות מוטלות בספק.
ודאי. זה מוריד את הסיכוי לדלקות שתן, הדבקות במחלות מין, איידס, סרטן צואר הרחם אצל בנות זוג ועוד.
איבר ללא עורלה הגייני יותר ונקי יותר.
אין אף מצב רפואי שהטיפול המומלץ עבורו הוא כריתת חלק ניכר מהעורלה.
רצוי ומומלץ שרופא מנתח יבצע את החיתוך.
שבועת הרופאים מורה על שימת שלומו של האדם בראש החל מהיותו ברחם אימו. מילה כהלכה גורמת נזק מיידי ובלתי הפיך למטופל שלא הביע הסכמה ולכן רופא המבצע אותה פועל בניגוד לאתיקה הרפואית.
מילה בינקות אינה פוגעת בזכויות האדם של התינוקות.
כל חיתוך חלק גוף בלתי הפיך, ללא צידוק רפואי מיידי, באדם חסר אונים היא פגיעה בזכויותיו הבסיסיות לשלמות גופו.
ישנן מדינות השוקלות איסור על מילה מלבד טעמי דת, מטעמים של שמירה על זכויות אדם.
4. מהי ריסנית?
הסכין בה משתמש המוהל. מחודדת משני צדדיה.
רקמת חיבור מעוצבבת בצפיפות הנמצאת בין העטרה לגוף הפין.
כינוי לא נפוץ לתחבושת הכשרה שיש לשים על הפצע אחרי מילה.
החלק הפנימי של עפעף העין.
דבר שונה לחלוטין, מבחינה בריאותית, חברתית, דתית, מינית. אין מה להשוות.
מילת נשים נעשית במספר דרכים שונות. מבחינה פיסיולוגית ניתן להשוות בין כריתת עורלה לכריתת שפתיי הפות הפנימיות או לחיתוך עורלת הדגדגן.
הטיעונים בהם משתמשים מגיני המנהג דומים – לחץ חברתי, אסתטיקה, בריאות, ואוטונומיה תרבותית (מוסר יחסי).
מילת נקבות אינה חוקית ברוב העולם וגם בישראל.
6. כמה נימולים יש בעולם?
כל הגברים בעולם עוברים מילה בשלב זה או אחר כי העורלה מפחיתה באיכות ההנאה המינית ועלולה להיות מסוכנת לבעליה.
המדינה המערבית עם שיעורי המילה הגבוהים ביותר (אחרי ישראל) היא ארה"ב. שיעורי המילה שם יורדים בשל תובנות חדשות לגבי ההשלכות של הניתוח, עמדת ארגוני הבריאות וחשש של רופאים מפני תביעות נזיקין ואתיקה.
באירופה שיעורי המילה זעומים ונפוצים בעיקר בקהילות מוסלמיות ויהודיות.
בארצות מוסלמיות שיעור המילה גבוה מאוד, בדומה לשיעורם בקרב יהודים.
התשובות מסודרות ע"פ סדר השאלות בשאלון מתקדם? חלק ב' להקלת ההתמצאות. קריאה מעמיקה של התשובות דורשת זמן ונכונות לקבל מידע חדש ברובו, על אחד הנושאים הבלתי מדוברים והקשים לעיכול בחברה הישראלית.
בהמשך יובאו קישורים לתמונות של אברי מין לשם המחשת נושאים הקשורים למילה. התמונות עצמן לא יוצגו אלא אם כן תלחץ על הקישור.
סרטן הפין מופיע בשכיחות של כ-1 ל 100,000 גברים בשנה מעל גיל 50. שכיחות המחלה אינה נמוכה יותר בארה"ב לעומת מדינות אירופאיות, למרות שבארה"ב שיעורי המילה גבוהים באופן ניכר.
גם לו מילה היתה מונעת את סרטן הפין, כדי למנוע 2 מקרים של סרטן בשנה, יש צורך למול לפחות 100,000 אנשים.
למעשה, יותר בני אדם מתים ממילה ומסיבוכיה, מאשר מסרטן הפין.
כדי להפחית את הסיכון לסרטן הפין, גבר צריך לשמור על הגיינה מתאימה, לא לקיים יחסי מין עם בנות זוג רבות וכן להמנע מטבק. מילה בינקות אינה יכולה למנוע סרטן פין.
פימוזיס הינו היצרות פתח העורלה, יתכן רק לאחר הפרדות העורלה מהעטרה (בין גיל 3 ל-7).
קורה בעקבות דלקות חוזרות, לרוב פטרייתיות, לא מטופלות בזמן, הגורמות להצטלקות והיצרות של פתח העורלה.
לא נעים, כי לא מאפשר הפשלת העורלה ואף מסוכן במקצת.
הסיכון – פראפימוזיס. (paraphimosis) פראפימוזיס הוא מצב בו בעל העורלה הסובל מפימוזיס, הפשיל אותה למרות הפימוזיס. במקרה כזה הוא לא יצליח קרוב לוודאי להחזירה למקומה והעורלה המוצרת עלולה ללחוץ על ראש האיבר (כפי שקורה לא פעם בחבישות אחרי מילה). אם העורלה לא תוחזר בהקדם תתחיל בצקת של הראש שרק תחמיר את המצב.
הטיפול בפראפימוזיס: מיידי. ניתוחי בלבד. הטיפול המיטבי הינו חתך אורכי רדיאלי לשחרור ראש האיבר. לאחר ההחלמה, ניתן יהיה לחבר מחדש את העורלה, ע"י ניתוח משקם תוך הרחבת הפתח.
מניעת פימוזיס: מניעת דלקות ע"י הגיינה פשוטה. דלקות הן די נדירות ממילא. טיפול קונבנציונלי מיידי בדלקת אם נוצרה, הוא ע"י משחה אניטביוטית משולבת באנטי פטרייתית, עם קצת סטרואידים (כגון דרמאקומבין למשל).
פימוזיס ופראפימוזיס לא נחשבים בעולם כהתוויה לכריתת עורלה, כיוון שיש פיתרונות מתונים יותר ומשמרים יותר, כמקובל ברפואה היום.
בשל חוסר הכרות עם הנושא, רופאים ישראלים רבים, מתקשים לאבחן במדויק בין מקרים של דלקות, פימוזיס פיזיולוגי (תקין) ופימוזיס פתולוגי (דורש טיפול).
רוב המחקרים בנוגע לאיידס ומילה, נערכו על נבדקים ביבשת אפריקה. ישנה אי ודאות בנוגע לאמינות המדגמים שנלקחו. בד"כ מדובר בטענות שמדובר באוכלוסיות בעלות הרגלים מיניים שונים, שיכולים להסביר חלק ניכר מן ההבדל בשיעורי הדבקות באיידס. חשוב לציין כי המחקרים מעלים את הסברה כי ייתכן ומתן אפשרות לביצוע מילת זכרים מבוגרים באופן בטוח באזורים נגועים מאוד, תוריד את אחוזי ההדבקות באיידס בהם.
המסקנה הנשמעת לא מעט במחוזותינו כאילו "ברית מילה מונעת איידס" היא מסוכנת וחסרת אחריות. זכרים נימולים אינם חסינים מפני איידס! כמו כן יש לזכור שהדיון במילה כאמצעי מניעה אינו קשור כלל למילת תינוקות, אלא למילת מבוגרים פעילים מינית בלבד.
ובתרגום: "מילת זכרים מקבילה להתערבות כגון חיסון או שימוש מוגבר בקונדום, אשר מוריד הדבקה, בשני הכיוונים ב- 37%."
כמו איידס, מחלות אלו מועברות בשעת קיום יחסי מין והשפעת המילה עליהן נוגעת לדיון במילת מבוגרים ולא במילת תינוקות.
תוצאות המחקרים לגבי הבדלים בשיעורי הדבקות במחלות מין, בין נימולים ללא נימולים, שנויות במחלוקת.
מבחינה פיסיולוגית, נראה סביר שהמתיחות הנוצרת בעור איבר נימול בשעת זקפה, בשילוב עם החיכוך המוגבר בנרתיק ויובש הפין, גורמים לחתכים זעירים, המספיקים למעבר פתוגנים (גורמי מחלה).
אמצעי המניעה היעילים ביותר כנגד העברת מחלות מין כרגע, הם קונדום או פרטנר מיני אחד קבוע (נוסף על עצמך).
באופן כללי דלקת בדרכי השתן, נפוצה יותר בנקבות מבזכרים ( 1% ע"פ האגודה האמריקאית לרפואת ילדים) בשל צינור השתן הארוך יותר בבנים, המקשה על כניסת חיידקים . כן נפוצה יותר בבעלי מום בדרכי השתן .
קיים מחקר שמצא כי נימולים סובלים מפחות דלקות שתן בשנה הראשונה לחייהם. החל מהשנה השניה היחס מתהפך ונימולים סובלים מיותר דלקות. יתכן ושיעור הדלקות הגבוה אצל שלמים, נבע מפציעה כתוצאה מנסיונות הפשלת העורלה טרם זמנה (שנתיים- שבע), בשל חוסר ידע.
הטיפול הקונבנציונלי בדלקות שתן, הינו אנטיביוטי, למעט מקרי מום בדרכי השתן, שאז יתכן ועדיף לנתח כדי לתקן את המום .
הדעה הרווחת בארץ ישראל היא, כי פין שלם "מלוכלך" יותר ואוגר זיהומים בין העורלה לאיבר.
יתכן ובימים עברו, בהעדר תנאים הגיינים סבירים, היתה תועלת סבירה בכריתת העורלה.
אופן שמירה על הגיינה אצל בנים דומה לזה של בנות.
בהקבלה, יתכן שבימים עברו, בהעדר תנאים הגיינים סבירים, היתה תועלת סבירה גם בכריתת השפתיים הפנימיות של הפות.
באופן רגיל, נוזל הסמגמה, המיוצר בחלק הפנימי של העורלה, מכיל נוגדנים אנטיביוטים, אנטי ויראלים ואנטי פטרייתים, צבעו שקוף והוא חסר ריח, בדומה להפרשות נרתיקיות.
אין אף מצב רפואי שהטיפול המקובל עבורו הוא כריתת עורלה.
ישנם אמצעי מניעה מכניים והתנהגותיים, התורמים להורדת סיכוי למחלות ומצבים שונים, הרבה יותר מאשר כריתת עורלה ואין לראות בה טיפול רפואי מונע סביר מבחינה רפואית.
טיפול רפואי מונע, הוא טיפול הנעשה בגוף אדם בריא, לצורך מניעת מצב עתידי. כרגע לא ידוע על כל כריתת איבר יעילה כטיפול מונע.
בשקלול היתרונות הסטטיסטים הקלושים עם הסיבוכים וההשלכות הנפוצות על איכות תפקוד האיבר, אין לכריתת עורלה מונעת לכל הילודים תועלת רפואית.
כל רופא נשבע עם קבלת הרשיון- first do no harm.
הסעיף השביעי בשבועת הרופאים העברית הוא: "ושמרתם עד מאוד חיי האדם מרחם אימו, והיה שלומו ראש חרדתכם כל הימים". ביצוע ניתוח כואב פולשני בלתי הפיך ומסוכן בעוללים בריאים ללא הסכמתם וללא כל נחיצות רפואית מנוגד לאתיקה הרפואית באופן חד משמעי.
- "אין פוגעים בחייו, בגופו, או בכבודו של אדם באשר הוא אדם .
- כל אדם זכאי להגנה על חייו, על גופו ועל כבודו."
מוסכם ומובן כי כריתת איברו או חלק מאיברו של אדם חסר אונים, ללא הסכמתו, ללא כל צורך רפואי, ללא הרדמה, מנוגדת לזכות האדם לשלמות גופו, ולחופש מצפונו ואורח חייו.
יש לשער כי לו ניתוח שכזה היה מבוצע במבוגרים- ללא הסכמתם וללא הרדמה, הנוהג היה לא חוקי ומבצעי פעולה כזו היו נעצרים בעוון תקיפה חמורה.
בשונה מניתוחים אחרים, בהם זכויות החולה ברורות, נשמרות ואף מתעדכנות מידי פעם בהתאם להתקדמות הרפואה ותקדימים משפטיים, הפעוטות העוברים את ניתוח המילה לא זוכים לזכויות והגנה, כיוון שמעמד המילה הוא טקס דתי ולא הליך רפואי.
הזכות למידע על המילה בינקות, אי מילה והסיכונים הנגזרים מכל מצב.
הזכות למידע על מילה בטוחה (השפעת הגיל בעת המילה על סיכוניה, סטטיסטיקות סיבוכים וכו`).
הזכות להימנע מסיכון מיותר: ההגנה ממציצה בפה ופריעה בציפורניים חשופות (ללא כפפות).
הזכות לביטוח מקצועי בעת פגיעה בשל המילה. למוהלים שאינם רופאים אין שום הסדר ביטוחי כיום, ואם הם נתבעים אזרחית, ואין להם כסף לשלם לתובע על ניזקים שנעשו על ידם – הנפגע נותר ללא פיצויים.
הזכות לאלחוש כאבים בעת טיפול פולשני, התואם את הוראות משרד הבריאות האחרות בדבר טיפולים פולשניים בכלל ובילדים ופעוטות בפרט.
הזכות לחוות דעת מקצועיות בנושא מילה ואי מילה. כיום, למרות שמשרד הבריאות פורש את חסותו על מילת פעוטות זכרים כטקס דתי ולא כהליך רפואי, הוא נמנע מלדרוש לימודים מסודרים של רופאים ואחיות בתחום המילה והאי מילה וחוות דעתם על ההליך הן אישיות ואינן נסמכות על שום מידע מסודר בנושא, מלבד במקרה של אנשי רפואה שלמדו בחו"ל.
הזכות לניתוח בתנאים נאותים: ע"י רופא מנתח, בכלים נאותים ובשימוש של כפפות ניתוח על פי כללי ההיגיינה המודרנית. (כל אדם רשאי למול כיום, כולל אדם ללא רשיון או שנשלל רשיונו ע"י הועדה להסמכת מוהלים, כולל אדם שהורשע על פי דין בגרימת נזק לנימול בעבר.
כמובן שהזכות לדעת את כל אלה ע"י מידע מטעם משרד הבריאות, גם היא לא קיימת כיום, (למשל שלמוהלים אין הסדר ביטוחי, שמוהלים אינם שומרים על ספרים מסודרים ועל שקיפות בקשר לסיבוכים של מילות שלהם וכד`). ככלל, משרד הבריאות לא מוכן לענות על שום סוגייה רפואית כמעט הקשורה למילה ואלחושה.
עבודה סמינריונית לגבי חוקיות המילה מאת עו"ד גלית פולצ'ק.
חלק ממצדדי המילה טוענים כי מילה בגיל 8 ימים היא אחת מזכויות היסוד של הורים לחופש הפולחן והיא עדיפה על זכויות התינוק.
מונח המציין רקמת חיבור. קיימות שתי רקמות דומות בגוף- החלק הפנימי של השפתיים (פה) והחיבור בין הלשון לחיך התחתון.
בפין רקמת חיבור זו מעוצבבת בצפיפות.
בעת מילה בינקות נפגע קשות תפקוד הריסנית.
מבוגרים שאינם נימולים מעידים כי זהו החלק הרגיש ביותר והמהנה ביותר באיבר המין שלהם.
מילה בגיל מבוגר, לאחר הפרדות העורלה (בינקות העורלה דבוקה לעטרה ולפין באופן דומה לחיבור הציפורן לאצבע) יכולה להיעשות ללא פגיעת סכין בריסנית, אבל חשיפתה לחיכוך חיצוני מתמיד מורידה מרגישותה.
אובדן רוב תפקוד הריסנית מוכר כנזק ארוך טווח של מילה.
ישנם סוגי מילת נקבות רבים- החל מחתך קטן בפות, דרך הסרת עורלת הדגדגן, כריתת הדגדגן כולו, כריתת השפתיים, עד כריתת השפתיים ותפירתם. תכלית החיתוך היא בד"כ מניעת עונג מיני לאישה, כאמצעי למניעת ניאוף.
מילת נקבות הומולוגית למילת זכרים היא מילה בה מוסרת עורלת הדגדגן. (רקמת הדגדגן הומולוגית לעטרה מבחינה פיסיולוגית). הצידוקים למילת נקבות דומים לצידוקים למילת זכרים- לחץ חברתי, "טמאות" האיבר, אסתטיקה, מסורת.
מילת נקבות מגונה ע"י רוב המדינות ואסורה בחוק בכל מדינות המערב, ברבות אחרות וגם בישראל.
ההערכה היא כי בין 15-30% מהזכרים בעולם עוברים ניתוח מילה בשלב כלשהו בחייהם. כלומר, 70-85% מהגברים בעולם הם בעלי עורלה.
בין הארצות בהן יש רוב נימולים ניתן למצוא את: איראן, אזרביג'אן, לבנון, מצרים, מרוקו, ערב הסעודית, פקיסטאן, ארה"ב וישראל.
שיעורי הנימולים בארצות המערב נמוכים ונפוצים בעיקר בקהילות יהודיות ומוסלמיות.
שיעורי המילה הגבוהים אצל נוצרים בארה"ב נבעו מהאמונה כי מילה מונעת אוננות, וכי אוננות גורמת למחלות קשות כולל סכיזופרניה, סכרת וסרטן. אמונה זו נתמכה ע"י רופא מוערך במאה ה-19 בשם "קלוג" (שהמציא גם את הקורנפלקס וגם פרקטיקות רפואיות נוספות שנויות במחלוקת).
בשנים האחרונות נעשתה בדיקה מחודשת של המילה בארה"ב וההמלצה למילה מסיבות רפואיות הוסרה לחלוטין מדפי העמדה של ארגוני הבריאות. נוסח ההצהרה החדש הינו חלש (לעומת הצהרות איגודי רופאים באירופה) מחשש שהודאה באי נחיצות מילה יגרור תביעות ענק של נימולים שנותחו בשל המלצות מוטעות קודמות של אותו משרד.
לאור ההסתייגויות החדשות וההבנות החדשות בנושא השלכות ניתוח המילה, יורדים מספרי הנימולים בארה"ב.
בשוודיה חוקק חוק המחייב אלחוש מקצועי בזמן ניתוח מילה, לאחר שהצעת חוק לאסור ניתוחי מילה עד גיל 18 נדחתה בשל לחץ מהקהילה היהודית בעולם.
הפוסט הזה פורסם בקטגוריה שאלוני ברית מילה.‏ קישור ישיר לפוסט.