חנה נולדה בכפר סבא. נוף ילדותה הצטיין בפרדסים ומשקים חקלאיים לרוב. היא גויסה לפלמ"ח במלחמת העצמאות וכך הגיעה לבאר שבע עם בחיר לבה עוזי שהיה בין כובשי הנגב. ברבות הימים החלה לעסוק בתחום ההוראה לכל סוגיה. והתרכזה בעיקר בחינוך המיוחד.
לציור התוודעה בגיל מאוחר לאחר שפרשה מעבודתה. בציוריה ניכרים געגועים לנופי ילדותה ספוגי הצמחייה הירוקה ואף לזיכרונותיה מההווי ששכן בבית הוריה ומהכלים השונים ששימשו את משפחתה. ציור אחד הכלים היה הסמובר ובאחת התחרויות הוא זיכה אותה בפרס. כתמורה הוענקה לה שנת לימודים בבית-ספר לאמנות בב"ש שם פרחה ולמדה טכניקות שונות. במרוצת הזמן התפתחה והפכה לציירת מן השורה. היא השתלמה אצל מורים רבים, ביניהם כרמלה גור, שמעון אבני, איצ'ו רימר ומשה רוזנטליס אותו ממש העריצה.
חנה תיזכר תמיד כיוזמת גלריית גני עומר וכמנחת ציור האקוורל הראשונה במקום. לאחר שנתיים היא הצטרפה לחוג רישום וצבע האקריליק אבל את האקוורל לא הזניחה והצטרפה לחוג שאורגן ע" פאולה עובדיה אוצרת הבית בדפנה.
היא ערכה תערוכות יחיד בגלריית הספרייה העירונית בבאר שבע, בכפר תבור, בתיאטרון ירושלים, בבית בדפנה בעומר, בקיבוץ אורים וכמובן בגלריה שהקימה בגני עומר. כמו כן , היא השתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות וציינה תמיד כי היכולת לבטא את רגשותיה בעזרת המכחול העשירה את עולמה וחייה הפכו להיות בעלי משמעות מירבית.
יש לציין שחנה נאבקה במחלותיה באומץ רב ובמשך שנים רבות עד שלבסוף הן גברו עליה. יהיה זכרה ברוך לעולמי עד.