כל סוגיית חלוקת רכוש בגירושין חלוקת רכוש בגירושין בהקשר של זוגות שנישאו לאחר 1.1.1974, נבחנת לאור הוראות חוק יחסי ממון בין בני זוג תשל"ג-1973. חוק יחסי ממון קובע את סוגיית חלוקת רכוש בגירושין חלוקת רכוש בגירושין באמצעות הזכות לאיזון משאבים במועד פקיעת הנישואין עקב גירושין או מוות.
סוגיית חלוקת רכוש בגירושין או בלשון החוק, איזון המשאבים, נעשה על דרך הערכת שווי נכסיו של כל אחד מבני הזוג ותשלום ההפרש. הזכות לאיזון במסגרת סוגיית חלוקת רכוש בגירושין היא זכות מוחלטת, ואינה תלויה בנסיבות או בהישגיו הכלכליים של כל אחד מבני הזוג.
כמו כן נציין, כי בפסיקה גובשו כמה חריגים המקהים מעוקצה של הלכת השיתוף בחובות, ובכלל זה חובות בעלי אופי אישי מובהק; חובות שנוצרו מהוצאות על רכוש נפרד; הוצאות אשר נעשו תוך כדי הפרת נאמנות, למשל לשם החזקת מאהב או מאהבת. על רקע זה לא הוכר כמשותף חוב שנוצר כתוצאה מפעולה חריגה, שהוגדרה כ"מניפולציה כספית", של אחד מבני הזוג.
כפי שבהלכת השיתוף בזכויות, כך גם ביחס להלכת השיתוף בחובות: נטל ההוכחה כי חוב מסוים יוצא מתחולת השיתוף בחובות הוא על הצד הטוען זאת. חשוב לציין כי ישנם מספר הבדלים מהותיים בין החלת חזקת השיתוף על ידועים בציבור לבין החלתה על בני זוג נשואים מלפני 1974.
כך למשל, על ידועים בציבור, שמרצונם נמנעו מנישואין ולא עקב מגבלות בדין האישי חל נטל הוכחה גבוה יותר על הטוען לכוונת שיתוף בנכסים, מזה החל על אדם נשוי בנסיבות דומות.
חשוב לציין כי חזקת השיתוף החלה אצל בני זוג שנישאו לפני 1974, וזאת בהעדר ראיה לסתור (כלומר: אורח חיים תקין ומאמץ משותף) אינה מוגבלת לנכסים "משפחתיים" בלבד (כגון דירת המגורים, רהיטים, מטלטלי משק הבית והמכונית המשפחתית) וחלה היא גם ביחס לזכויות סוציאליות כפיצויי פיטורין, זכויות פנסיה, חיסכון בביטוח מנהלים וכיוצא בזה, וכן אף כוללת נכסים עסקיים.
כמו כן, השיתוף בנכסים העסקיים חל גם כאשר הבעל אינו משתף את אשתו בעסקיו ואף אינו מגלה לה אודותם. יש שנכללים בה גם נכסים שלפני הנישואין או נכסים שניתנו במתנה או בירושה לאחד מבני הזוג לאחר הנישואין. ואולם, מנגד, הרי שאצל בני-זוג ידועים בציבור, הקמתה של חזקת שיתוף – שלא הובאו ראיות לסתירתה – עשויה להעיד רק על שיתוף בנכסים המשמשים אותם בחיי היום יום, או שנצברו על ידם במשותף.