ב-1782 כתב הסופר הצרפתי לואי-סבסטיאן מרסייה על הטיפשות של עשירי פריז, שאוגרים צלחות כסף, קישוטי זהב ותכשיטים בבתיהם. ״העושר שישן לצידנו הופך לעושר עקר… הכסף והזהב שלא עוברים מיד ליד, שלא מייצרים את מה שהם יכולים לייצר, כמו היו קבורים במכרות בבטן האדמה. במקום כל הסכומים האלה שמשמשים את העשירים בלבד, צריך היה כסף מנייר לשימוש המעמדות הנמוכים יותר בחברה. הוא יכול לפתח אינספור ענפים של תעשייה שאיננו מכירים עדיין״.
234 שנים עברו, הכסף מנייר משמש אותנו כבר דורות, אך נראה שפריז ומידותיה הרעות לא השתנו כלל. השבוע הכה הגורל בקים קרדשיאן, סוג של בת מלוכה בת זמננו: שהותה בעיר לרגל שבוע האופנה הופרעה כשחמושים נכנסו באישון לילה אל דירת היוקרה בה שהתה ברובע השמיני, כיוונו אקדח לרקתה, קשרו אותה בחדר האמבטיה ושדדו את רכושה - תיבת תכשיטים שערכה מוערך בכחמישה מיליון דולר, ועוד טבעת אחת ששווה לבדה 4.5 מיליון.
לבי יוצא אל כוכבת הריאליטי שנפלה קורבן למעשה אלים ומפר שלווה. אין זה מוסרי לתקוף כך אדם בביתו. אך האם מוסרי להחזיק בטבעת ששווה 4.5 מיליון דולר?
לו היתה הטבעת בידיי, הייתי יכולה לרכוש חצי מהבניין בו אני יושבת ברגע זה ממש בלב תל אביב. אם אזוז קילומטר לכל כיוון, אוכל לרכוש גם בניין שלם.
עיני לא צרה בקימי. משפחתה הענפה סיפקה לי עם השנים עשרות ידיעות שטותיות לקריאה, רגעים של כלום מבורך בתוך העשייה המייגעת. אך מעשה הגזל אכן גורם להרהר בהונה. תמונותיה שמתפרסמות מדי יום ברשתות החברתיות עתירות אבני חן, יהלומים ושאר חפצים ששווים יותר מחיים שלמים של עבודה. לפני חמישה חודשים היא פרסמה בסנאפצ׳אט סרטון של ידה המעוטרת בשלוש טבעות: 36 מיליון דולרים בסך הכל. האם מותר לאדם לשאת על גופו סכומים שכאלה דרך קבע? ומה אפשר היה לעשות איתם אם היו מומרים לכסף, ומושקעים חזרה בחברה שסובבת את קים קרדשיאן?
אסתכן בלחישה: פשע לא בוצע כאן. ייתכן אפילו שאלה הם פניו של הצדק.
בעידודה של ראשת העיר, המשטרה הצרפתית עורכת כעת מצוד אחר שודדיה של קרדשיאן. גם אם ניתן להניח שהם לא מתכוונים לחלק את האבנים הטובות לנזקקים ברחבי צרפת, קשה שלא להעלות בדמיון חמישה רובין-הודים מודרניים. ככל הידוע לנו, הם לא פגעו פיזית באיש, אך אולי לימדו את עשירי העולם שיעור על הסכנות שבתרבות השופוני.
כלכלני הבנק העולמי עדכנו לפני שנה את קו העוני הבינלאומי כלפי מעלה וקבעו שפחות מ-1.90 דולר ליום לא מאפשרים קיום מכובד על פני הפלנטה. איש לא טרח מעולם לשרטט את קו העושר, שמעבר לו שוכן קיום שאינו מכבד את הזולת.
במחשבה שנייה, קו זה שורטט בדם לפני מאתיים ומשהו שנה, באותה פריז ממש. שבע שנים אחרי שהודפס הספר Tableau de Paris, ובתוכו הביקורת של מרסייה על בני החברה הגבוהה, החלה המהפכה הצרפתית ששלחה רבים מאוגרי הכסף, הזהב והתכשיטים אל הגיליוטינה.