חורשת עזוז (בארותיים) - חורשה ובה עצים עתיקים, בארות מים וגשר רכבת נשכח.
עזוז (בארותיים) הינו אחד היישובים הקטנים והנידחים ביותר בישראל, ולצידו מקבץ אתרי מורשת הקשורים למלחמת העולם הראשונה ולהתיישבות הנבטית. בשנות ה- 50' הוקמה במקום זה היאחזות נח"ל, שנעזבה לאחר מבצע קדש. בראשית שנות ה- 80' הוקם היישוב הזעיר עזוז.
מבאר שבע ניסע בכביש 211 לכיוון ניצנה, ובצומת ניצנה פונים דרומה (שמאלה), וחולפים על פני כפר הנוער. חולפים על פני שורת עמודים משני צידי הכביש (פסל נתיב השלום של דני קרוון), ורואים את תל העיר הנבטית ניצנה משמאל לכביש.
לאחר התל מגיעים לצומת דרכים - צומת ניצנה. יש להמשיך עוד כעשרה ק"מ עד הכניסה ליישוב עזוז (בדרכנו נראה את מגדל המים היפה של תחנת הרכבת הטורקית ניצנה - עוג'ה אל-חפיר). בפיצול הדרכים נבחר את הסעיף הימני, ואחרי כמה מאות מטרים נפנה שמאלה אל החורשה.
מרחק הנסיעה מבאר שבע הינו כ- 70 ק"מ לכל כיוון.
באתר יש חורשת אקליפטוסים ואשלים מרשימה, שניטעה בידי בוגרי ביה"ס החקלאי מקווה ישראל, שהועסקו בעבודות כפייה עבור הצבא הטורקי במלחמת העולם הראשונה. לצד העצים העתיקים, נטעה כאן קק"ל גם עצים פולשים - שיטת עלי-הערבה וינבוט המסקיטו, המתפשטים לאורך הנחל ומאיימים על המערכת האקולוגית המקומית.
לנקודה זו מגיעה מסילת הרכבת הטורקית שהגיעה מבאר שבע ועברה דרך ביר עסלוג' ועוג'ה אל-חפיר, בדרכה לעבר אל-קוציימה שבסיני. המסילה הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אך לא פעלה זמן רב בשל ניצחון הצבא הבריטי. במקום נותר עד היום גשר רכבת, אך המסילה עצמה פורקה מזמן. חדי העין ישימו לב כי בין מסעף עזוז ובין גשר הרכבת עצמו, הכביש עובר למעשה בחפיר חצוב של מסילת הרכבת הטורקית.
בתחום החורשה נמצאות שתי בארות מים, שזכו לשמות "באר משה" ו"באר אהרן". באר אהרן שמרה על צורתה המקורית, ומסורגת למניעת נפילה לבאר (במשטח הבטון סביב הבאר חרותות כתובות שהותירו גרעיני ההתיישבות בעזוז בשנות ה-50'). על באר משה נמצא כיום קידוח מים.
בצידה המזרחי של החורשה נמצאת בריכת אגירה ששופצה בידי מתיישבי נח"ל בארותיים בשנות ה- 50' והפכה ל"בריכת שחייה" מאולתרת (ריקה כיום), ואילו אם נמשיך ברגל במורד נחל בארותיים, נגיע לגשר הרכבת הטורקי (עליו חלפנו בכביש). לאוהבי ארכיאולוגיה, ניתן להמשיך עוד כ- 600 מטרים במורד נחל בארותיים, ולהגיע לבריכת אגירה גדולה ועתיקה, מהתקופה הביזנטית (כקילומטר לכל כיוון מהחורשה). חדי העין עשויים למצוא בדרך גם כתובות יווניות קדומות. הלאה במורד הנחל נמצא "ח'אן" תיירותי. נשוב באותה הדרך לרכב הממתין - מסלול של 2 ק"מ הליכה מישורית. לחילופין, ניתן לנסוע בדרך המובילה לח'אן בארותיים (במורד הנחל) וממנה לגשת רגלית לבריכה העתיקה, ללא מסלול הליכה.
באתר לא זוהו מוקדי עניין עונתיים.
חניון מטיילים, מתקני משחק ומי שתייה.
מומלץ לבקר גם באתר חמוקי ניצנה שאינו רחוק.
קיימת סכנת פריצה לרכבים המושארים ללא השגחה, ומומלץ לא להשאיר ציוד יקר ברכב.
החורשה מוצלת. ההליכה לבריכה העתיקה חשופה לשמש ואינה מומלצת בקיץ.
רמת הנגב - אמנון ליבנה (האתר עצמו אינו מתואר בספר).
לניצנה ולגבול המערבי – יעקב עיני, עזרא אוריון.
אוחזר מתוך "https://inature.info/w/index.php?title=חורשת_עזוז_-_בארותיים&oldid=48819"