"לאחר שמוציאים מכלל חשבון את הבלתי אפשרי, הרי מה שנותר - בלתי סביר ככל שיהיה - הוא האמת"
ביליתי את הקיץ בין השאר בקריאה של חמשת הכרכים של שרלוק הולמס, והתענגתי.
מה שמדהים בשרלוק הולמס הוא שאנחנו 127 שנים לאחר כתיבת הסיפור הראשון (והטוב ביותר לטעמי) של שרלוק "חקירה בשני" (ואחת הפעמים הבודדות ששם הספר המתורגם יצא מוצלח שכזה) – ועדיין אחרי 127 שנים המונים קוראים אותו ונהנים, מבוגרים-ילדים וילדים-ילדים!
אפילו על שר-הטבעות (עדיין המקום הראשון שלי) המאוחר הרבה יותר והפנטסטי הרבה יותר, בני נוער מתחילים לדלג (או לא להבין), ואילו שרלוק ממשיך למשוך אותנו.
סר קונן דויל יצר במו קולמוסו, דמות להערצה – הגדולה שלו שהוא יצר מודל להשראה שהשפיע על חייהם של רבים, וסביר להניח על החיים של כולנו.
כמו המהנדס של ז'ול וורן באי התעלומות, שבזכותו המוני נערים הבטיחו לעצמם שיהפכו מהנדסים שיהיו גדולים, כך גם המוני הבלשים והחוקרים הפורנזיים, מדענים, ופרופסורי תורת משחקים ולוגיקה חבים את השראתם לשרלוק.
אין קסם יש היגיון, אין אלתור יש שיטתיות, אין חובבנות אלא מקצוענות, לא רוחב ורדידות אלא צרות והתעמקות – זה מה ששרלוק לימד אותנו.
וכמו ז'ול ורן – קונן דויל דמיין, חשב וכתב על כל זה – לפני שהיה משהו שכזה. סיפורו הראשון נכתב שנה לפני הרציחות של ג'ק המרטש, והחובבנות של חקירות המקרה שהסתמכו על עדים ומזל בולטים במרחקם משרלוק הדדוקטיבי.
נראה לי גם שחלק מסוד המשיכה של שרלוק, הוא שהוא לא גיבור-על, הוא אנושי, אומנם מוזר, אבל כל תכונותיו הם בהישג ידינו, אם רק נתאמן.
נכון הוא מתאגרף, אבל הוא חוטף גם, ונכון הוא חכם אבל הוא גם נכשל פה ושם, והוא צריך לעבוד קשה כדי להכיר את האפר של כל סוגי הטבק באנגליה... אז אם היינו ממש רוצים היינו יכולים להיות גם שרלוק.
אבל כמו שאני עד היום מהופנט כשמגיע אלי בעל מקצוע שהוא מקצוען אמיתי, ועושה את הדברים כל כך קל – עדיין אני חושב שלמרות שכולם חולמים להיות שרלוק, אנחנו נסתפק בלהיות ד"ר ווטסון, להיות ליד שרלוק להעריץ וללמוד.
זאת כמובן לא ביקורת על הספרים – כי אי אפשר לבקר משהו כל כך קרוב למושלם.
"הפיתוי ליצור תיאוריות ראשוניות על סמך מידע חלקי הוא קללת המקצוע שלנו."
הוצאת לי את המילים מהפה (לפחות את הכוונה הניסוח שלי בטוח היה יוצא יותר טוב). גם אני כל הקיץ חרשתי את חמשת הכרכים וגם תרגומים אחרים ישנים יותר וספרי המשך של סופרים אחרים לא מתקרבים ברמתם.
הכוכב חמק לו משום מה :) בהחלט אהבתי!
כן נכון... עוד השראה מפי קונן דויל.
הציטוט שבחרת מלווה הרבה מאוד ספרים, ולא רק ספרי מתח!
תודה רבה עמיר דנה וכולם. שמח שאהבתם.
בקורת יפה. מאוד.
הציטוט שבחרת לפתיחה גאוני בפשטותו.