התובעת הגישה נגד הנתבעת תביעה על סך 3,000 ₪.
לטענת התובעת בכתב התביעה, התגוררה הנתבעת בדירה שמעליה וכתוצאה מנזילות שהיו בדירת הנתבעת נגרמה רטיבות בביתה של התובעת. עקב כך נוצרו הפסקות חשמל אצל התובעת ונוצר עובש על הקירות.
התובעת פנתה לנתבעת וביקשה שתתקן את בעיית הרטיבות בדירתה ונענתה כי הנתבעת עומדת לבצע שיפוץ בבית ותתקן את בעיית הרטיבות תוך כדי השיפוץ.
טוענת התובעת כי לאחר זמן מה החליטה הנתבעת למכור את הדירה מבלי ששיפצה אותה, מכרה אותה, עזבה את הדירה והשאירה את בעיית הרטיבות ללא טיפול ותיקון.
התובעת פנתה אל הנתבעת אך לא נענתה ועל כן הגישה את התביעה לבית המשפט.
הנתבעת בכתב ההגנה ציינה כי התובעת פנתה אליה בגין רטיבות במקלחת בסוף שנת 2014. לדבריה אמרה לתובעת כי מכרה את הדירה, יחד עם זאת בעלה של הנתבעת נכנס לביתה של התובעת, ראה שיש בעיית רטיבות במקלחת של התובעת והבטיח לה לטפל ברטיבות.
לדברי הנתבעת ציין בעלה כי הקונה של הדירה מתכוונת לבצע שיפוץ ואז בתום השיפוץ יטפל הבעל ברטיבות שיש במקלחת.
לדברי הנתבעת בחודש אפריל 2015 עזבו היא ובעלה את הדירה שבה התגוררו, שהיא הדירה שמעל לדירות התובעת ועברו לדירה חדשה. לדבריה לאחר שלא התגוררו בדירה, חזרה ופנתה אליהם התובעת בעניין הרטיבות.
לדברי הנתבעת, בעלה הגיע לדירת הנתבעת והתברר לו כי נעשה שיפוץ משמעותי בנכס ע"י הדיירת החדשה, שגרם לנזילות בכל חלקי הדירה של התובעת ולא רק במקלחת.
לדבריה הנתבעת , לא ניתן היה במעמד השיפוץ לטפל בבעיית הרטיבות במקלחת אך בכל מקרה טוענת הנתבעת כי האחראית לנזקים בביתה של התובעת היא בעלת הדירה החדשה שגרמה לאותן בעיות רטיבות כתוצאה מהשיפוץ.