סלובודאן דראפיץ' יתייצב בעונה הקרובה בליגת העל בפני האתגר הכי גדול בקריירת האימון שלו. בניגוד לעונה הנפלאה שעשה יחד עם שי ברדה בבית"ר ירושלים ב-2015/16 ולהעפלה המרשימה עם מכבי נתניה לליגת העל למרות מינוס תשע נקודות בפתיחת העונה, בעונת 2017/18 הוא ככל הנראה יתמודד במאבקי תחתית עם נתניה, בה הוא בנה קבוצה צעירה ורעבה.
שש שנים מאז שניהל קרב תחתית עיקש עם בני סכנין והשאיר אותה בליגת העל, דראפיץ' חוזר למצב "הישרדות" עם היהלומים. בנתניה, קבוצתו הראשונה בישראל מאז עלה מיוגוסלביה ב-1988, הוא שימש כקפטן, עוזר מאמן, מנהל מקצועי ובתחילת העונה התמנה למאמן ראשי.
הציפיות לקראת העונה: לסגור את המעגל שהתחיל בעיר היהלומים וסוף כל סוף לבסס את מעמדה בליגה הבכירה, לתקוע יתד שיחזיק לשנים רבות, לא עוד עלייה רודפת ירידת ליגה - להפסיק את הנדנדה של נתניה בין הלאומית לליגת העל. זו תהיה הצלחה גדולה עבורו, התברגות לפלייאוף העליון מוגדרת בנתניה כ"הישג מדהים". מבחינה אישית, הוא ינסה בנוסף להוכיח כי העונה המוצלחת עם בית"ר ירושלים (מקום שלישי) לא הייתה חד פעמית וכי הוא ראוי להיות מאמן בכיר בליגת העל.
"מאוד מוקדם לדעת איך תתפתח העונה, אבל לפי מה שראיתי נתניה תהיה קבוצה טובה", אמר איתי שכטר, אקס מכבי נתניה (2006-2009) ומי שהתאמן תחת דראפיץ' בבית"ר ירושלים. "רואים שנתניה משחקת כדורגל איכותי ומניעה כדור, זו קבוצה טובה. במקומות הללו אתה נופל על הזרים, זה הרבה תלוי בהם. אם הם יהיו טובים, נתניה תדגדג את הפלייאוף העליון. אני באמת מאמין שתהיה להם עונה מוצלחת".
עבודת הצוות: שיטת העבודה של דראפיץ' שונה בתכליתה משל רוב המאמנים בישראל, והיא טמונה בשיתוף הפעולה שלו עם שי ברדה. השניים, שהחלו לשתף פעולה בעונת 2008/09 בהפועל כפר סבא, הפכו לצמד חמד, כזה שמבוקש בלא מעט מועדונים בארץ בעיקר בשל הכימיה ושיתוף הפעולה ביניהם. לאחר שדראפיץ' אימן את מכבי הרצליה, בני סכנין והיה עוזרו של אברהם גרנט בפרטיזן בלגרד, בעוד ברדה שימש כמאמן הנוער של הפועל ת"א, השניים שבו לעבוד יחדיו בבית"ר תל אביב/רמלה.
מתוך ההבנה כי המעמסה על מאמן בכדורגל המודרני כבדה מאוד, דראפיץ' וברדה יצרו לעצמם נוסחה לעבודה משותפת שזכתה להערצה ברמלה, ירושלים וכעת בנתניה. האחד, אמון על הצד הטקטי ועל תוכן האימונים והשני, מופקד על הקשר הבין אישי מול השחקנים, מתנהל מול ההנהלה והתקשורת.
"סלובו ושי מאוד משלימים אחד את השני", הוסיף החלוץ. "הם מאמנים מאוד חרוצים ויסודיים, האימונים שלהם ברמה מאוד גבוהה. אוהבים ללחוץ במגרש ולהכתיב את קצב המשחק, אבל זה גם תלוי בסגל הקבוצה. בבית"ר ירושלים היינו לוחצים כמעט בכל שלבי המשחק, בנתניה לא בטוח שהוא יוכלו לעשות את זה. אמרתי את זה כבר, אבל את החזרה לעניינים בליגת העל קשורה הרבה מאוד אליהם. הם נתנו לי גב ובטחון גם במשחקים שלא הבקעתי ועשו את זה מהאימונים הראשונים".
"מעולם לא הכרתי אותם לפני שהם אימנו אצלנו", אמר יו"ר בית"ר ת"א/רמלה רו"ח ליאור שחטר. "התרשמתי מנעם ההליכות שלהם ודרך ההתנהלות שלהם, כבר בשלב הראיונות. בחרתי אותם כמאמנים כי הם היו קצת שונים מהנוף הכדורגל הישראלי. בתרבות בהתבטאות, בנעימות. אני לא בא מהכדורגל וכשראיינתי אותם הם הרשימו אותי כל אחד בנפרד, ברמת השיחה.
"הם עבדו איתי שנתיים, עברו ימים קשים מאוד בקבוצה עם תקציב מאוד נמוך והתמודדו יפה לאורך כל התקופה. הפסדנו הרבה ולזכותם יאמר שהם לא כאלה שמרימים ידיים ומאשימים. לוקחים אחריות ומתמודדים עם לחץ. אני מאמין שהם יצליחו גם בליגת העל. בסך הכל הייתה לי הנאה רבה לשתף איתם פעולה, אני שמח שהקבוצה שלי נתנה להם את המקפצה כמו לעוד הרבה שחקנים. כל מי שעובר דרכנו באווירה המיוחדת שלנו, מקבל פוש כלפי מעלה כדי להתקדם".
"הם מאוד מאורגנים, הסינרגיה ביניהם מדהימה", הוסיף שחטר. "דראפיץ' וברדה מתאימים את עצמם ברמה החברית והאישית בינם לבין ההנהלה, בלויאליות. אני מאמין שזה ככה בדיוק גם בנתניה. בזמנו, חילקתי אותו ואת ברדה בצחוק כמובן, למאמן התקפה ומאמן הגנה. אני טבעתי את המושג 'צוות אימון' עליהם, לא ראיתי בהם עוזר ומאמן. סלובו יותר מופנם, שי יותר מוחצן וחשוב לזכור שיש לו תרבות אחרת, הוא פחות ישראלי בחברמניות שלנו ושי יותר ישראלי וחם. השוני וההיפוך ביניהם יוצרת תמהיל מאוד מעניין".
שיטות האימונים: כל האימונים של מכבי נתניה מתחלקים לשתי קבוצות עבודה תמיד, אחת עם כל מאמן, כאשר בחלק האחרון של האימון הקבוצה מתאחדת. השניים מקבלים החלטות ביחד, אך מי שיזם את המהלך מקבל את הקרדיט גם להשלימו. אם דראפיץ' או ברדה מעבירים אימון טקטי, השני עומד בצד ולא מתערב, אלא רק לאחר מכן הערות ניתנות על יד מי שהיה בצד.
מבחינת אספות וידאו, ברדה אמון על ניתוח הקבוצה ואילו דראפיץ' מכין את השחקנים לקראת היריבה. האנליסט לידן דלויה מצלם אימונים ומשחקים ומאפשר להם לנתח כל צעד של השחקנים. אחרי כל אימון הצוות המקצועי, כולל ניב מדר מאמן הכושר ועופר בסון מאמן השוערים, יושב ומנתח את האימון, בנוסף לתיעוד הרשום של מדר שלאו דווקא מבחינת כדורגל אלא עד לרמה של זריקת מילים בין שני שחקנים.
דרישות באימונים: השחקנים מגיעים שעה לפני כל אימון, נכנסים לחדר הכושר ועורכים תרגילי חיזוקים עד תחילת האימון, כאשר באותו זמן הצוות המקצועי מתכנס ומחליט על מהלך האימון, כמו גם לאחריו לישיבת סיכום. פעמיים בשבוע מתקיים בנתניה אימון פילאטיס.
התנהלות מול השחקנים: הרבה מאוד פעמים עורכים שיחות טקטיות עם שחקנים באופן פרטני, נמנעים מהערות לשחקנים באספות קבוצתיות, אלא עושים זאת בנפרד משאר הקבוצה וגם מדברים איתו על כך לפני כן. דלויה מקבל משימה בכל אימון או משחק להתמקד בשחקן או שניים, כדי שלאחר מכן בצוות יעבדו איתם על הטעויות על הנקודות לשימור.
כל שחקן מקבל מדי פעם לפעם ניתוח וידאו אישי שלו כדי לבצע מעקב אחר ההתקדמות שלו. אחרי המשחק מול מכבי פ"ת בגביע הטוטו למשל, בו נתניה ספגה מהפך והפסידה 3:2, התקיימה אסיפה שבה עברו המאמנים על הטעויות, בעיקר במצבים הנייחים, וכהרגלם פתחו את אסיפה לדיון בינם לבין השחקנים.
"סלובו מרגיש את הקבוצה", הוסיף שכטר על דראפיץ'. "יודע מתי יש לחץ ומתי יש זמן לשמחה. הוא אולי רק נראה נוח ונעים, אבל הוא חתול רחוב. הוא רואה דברים שלא כולם שמים לב אליהם, מעיר על הדברים הכי קטנים. יש לו כימיה מצוינת עם שחקנים, אנרגיות טובות, הוא יודע מתי צריך להתעצבן. יש הבנה טובה בינו לבין השחקנים. הוא מוריד לחץ כשצריך ויודע בדיוק מתי להתעצבן".
התנהלות מול ההנהלה: בנתניה לא מפסיקים להתגאות בעובדה כי הם עובדים השיטה הטובה ביותר לניהול קבוצת כדורגל ובמסגרתה כל אחד פועל בתחומו האישי ובלבד ולא חורג ממנו. דראפיץ' וברדה בוחנים שחקנים בנפרד, דנים לגביהם ומעבירים רשימה למנכ"ל ניב גולדשטיין ולבעלים אייל סגל. לטענתם, הם בוחרים שלא להיות מעודכנים בפרטי או בהתקדמות המו"מ, כפי שעושים מאמנים אחרים בישראל, מעורבים יותר, אלא ממתינים לעדכונים מההנהלה.
בניית הקבוצה: דראפיץ' רוצה בראש ובראשונה לקחת את השחקנים הצעירים ולקדם אותם, דוגמת אביב אברהם, דן גלזר, עלי מוחמד, דידייה קוגבניה ולאנדרו ריביירו. ממוצע הגילאים בסגל של מכבי נתניה עומד על 24 בלבד, כאשר 15 שחקנים מהסגל בנתניה יערכו עונה ראשונה כשחקני רוטציה בליגת העל. בקבוצה מציינים את השחקנים המנוסים יותר, בדמותם של ערן לוי, דני עמוס, ברק בדש, חגי גולדנברג, בן צעירי ודי סבע, כאלו שיאזנו את הסגל ואת ההרכב בדרך להשגת מטרות הקבוצה.
טבילת האש לא מפחידה את דראפיץ' וברדה מאחר שהם מאמינים בפן המנטלי של חניכיהם. ההבדלים בין ליגת העל לליגה הלאומית הם גדולים, אבל בנתניה מאמינים בעבודה שהשחקנים שהם הביאו ישתלבו מהר. הבחירה בצעירים נובעת מהאמונה שלהם כי מוסר העבודה הכי גדול שייך להם, וברוב המקרים הוא גדול יותר משל שחקנים מנוסים ומבוגרים יותר. הצעירים מתאימים יותר למשחק הלחץ הנמרץ שהשניים מנסים להתוות בנתניה. דראפיץ' לוקח בחשבון שבסוף העונה נתניה תשלם על שכר הלימוד שלהם, אבל בוחר להסתכל על ההווה. בוחר רק שחקנים שמתאימים לשיטה ולדרך של הקבוצה, "תעודת הזהות" לא משנה לו. גם אם אלו שלא הוחתמו בסופו של דבר, עדיפים עליהם.
אסכולת הכדורגל: לשחק "רק התקפי", כפי שמגדירים בצוות המקצועי, ולא כזה שמתאים יותר לקבוצות תחתית בליגה. זאת כדי לעשות עונה טובה ולא להגיע למצב של מאבקי תחתית במחזורי הסיום, אלא להבטיח הישארות מוקדם יותר. לא פחות מכך, צמד המאמנים לא רוצה להגיע למצב שצריך לשנות את הטקטיקה מול קבוצות, אלא לשמור על השיטה, לשכלל אותה ולשנות מערכים תוך כדי משחק. בנתניה כמובן שמציינים את ה-0:0 מול מכבי תל אביב, שבו היהלומים היו עדיפים ופספסו ניצחון רק בשל משחק אדיר של דניאל טננבאום, כראייה לכך שניתן לעשות כן גם מול קבוצות עדיפות על הנייר.
הצטרפו: דני עמוס, גיא גרוס, עדן שרם, בן צעירי, עדי קונסטנטינוס, דן גלזר, חגי גולדנברג, גולן אלקסלסי, תומאס נילסן (עתיד להשתחרר בקרוב), לאנדרו ריביירו, דודי תירם וטים הויבך.
שוחררו: רון שושן, יקיר שינה, אלכסנדר ז'דנוב, קרלוס לואיסה, רועי דיין, רביד גזל ויאיר זיו.