בלי שנשים לב עוד עונה הסתיימה לה, והערב הפלייאוף כבר מתחיל. אין זמן טוב מזה לסכם את העונה, לבחור את מצטייניה ולמלא בראקט שיציג אותי באור מוגחך בסוף הפלייאוף.
בפוסט תחילת העונה שפרסמתי, אחד המגיבים, "אורן השני" ציין שיהיה נחמד אם בסוף העונה נבדוק בדיעבד כמה טיפש הייתי עם הניחושים. אז זכרתי את הבקשה וניסיתי להתייחס בבחירות שלי גם לניחושי תחילת העונה מהפוסט ההוא.
הימור תחילת עונה: דוראנט.
בחירה נוכחית: סטפ קארי. אחת הבחירות הקלות אי פעם. יש מה להסביר?
הימור תחילת עונה: קוואי לאנרד.
התחרות כל כך צמודה עם דריימונד גרין. אני רואה את גרין שומר עם כל האנרגיות וחושב שלעולם לא הייתי רוצה להיות שחקן ההתקפה שנגדו. ובכל זאת, קוואי, השומר הכי טוב בקבוצת ההגנה הכי טובה, וזה אפילו לא צמוד. היכולת ההגנתית שלו תהיה גורם מכריע בשאלה עד כמה ס"א יוכלו לדגדג את ג"ס.
בחירה נוכחית: קאווי.
הימור תחילת עונה: ברד סטיבנס.
לטעמי הבחירה הקשה ביותר. היו מס' מאמנים שהובילו את קבוצותיהם לעונות מדהימות. קל ומתבקש ללכת עם סטיב קר על 73 ניצחונותיו, אבל כשאני חוכך במאמן העונה אני מנסה לחשוב מי המאמן שהוציא הכי הרבה ממה שהיה לו. האם מאמן אחר לא היה משיג עונה מעולה עם הסגל הזה של ג"ס? ומה עושים עם כל ההתחלה בה בכלל לא אימן – האם זה נחשב לטובתו שהמערכת שעיצב כל כך טובה שיכולה לרוץ גם בלעדיו, או רק מדגישה את זה שגם וולטון חסר הניסיון הספיק לפתיחה היסטורית?
ואז יש לנו את פופוביץ' שיכול להבחר למאמן העונה כל עונה. עם כל מה שהתרגלנו מס"א לאורך השנים, זו לא היתה עוד עונה. זו היתה עונת שיא. מצד שני עם התוספת של אולדריג' אולי זה היה צפוי?
אז אני נשאר עם שני מאמנים. הראשון טרי סטוטס שהביא את פורטלנד לא סתם לפלייאוף, אלא למקום החמישי. הקבוצה שאיבדה ארבעה מהחמישייה הפותחת לפני תחילת העונה, שאף אחד לא נתן לא סיכוי היא אובר אצ'יברית אדירה השנה.
השני, ברד סטיבנס, שמאז שלקח את בוסטון מתקדם איתה שנה אחר שנה. מדהים לראות מה עושה המאמן המוערך מחבורת השחקנים המשלימים שלו ואול סטאר קטן שאף אחד לא ממש רצה.
לשניהם מגיע לטעמי, אני אלך עם סטיבנס כי לדעתי בוסטון שלו היא עוד בתהליך שימשך ויהווה כח רציני בליגה בעוד לגבי פורטלנד יתכן ומדובר בהבלחה חד פעמית. וגם כי בחרתי בו בתחילת העונה אז זה מוציא אותי צודק.
בחירה נוכחית: ברד סטבנס.
הימור תחילת עונה: אוקאפור.
בחירה נוכחית: קרל אנטוני טאונס. עוד בחירה קלה במיוחד. טאונס נתן עונה כמעט היסטורית עם מספרים שמזכירים עונות רוקי של שאקיל אוניל וטים דאנקן. עכשיו רק נשאר לראות האם יהפוך לסופרסטאר והפנים של הליגה בעוד מספר שנים.
הימור תחילת עונה: אוטו פורטר.
פורטר נתן שיפור מסויים, הכפיל את מס' הנקודות למשחק, שיפר את כל המספ' וגם את האחוזים, אבל הוא נבלע יחד עם האכזבה הגדולה מכל הקבוצה שלו.
נראה די ברור שהתואר הזה עומד ללכת לסי ג'יי מקולום שעשה קפיצה משמעותית בכל המספרים והיה גורם משמעותי בהצלחה של פורטלנד. אני חושב שזו בחירה הגיונית, אבל הקפיצה הכל כך משמעותית במס' הדקות בשל עזיבת הכוכבים, קצת מטה את המצב. אני הייתי בוחר לפניו אפילו מישהו כמו קמבה ווקר, ששיפר גם את המספרים, גם את האחוזים וגם הפך למנהיג של קבוצה מפתיעה ואובר אצ'יברית.
אבל הבחירה שלי למשתפר של העונה היא סטפ קארי. הדיבור על האפשרות הזו עלה כקוריוז במהלך העונה שהרי איך שחקן שכבר היה MVP שנה שעברה, יכול להיות המשתפר.
לדעתי זה מתבקש – סטף היה אדיר שנה שעברה ונבחר בסופה ל-MVP אחרי שהרבה קולות, כולל של רוב השחקנים טענו שהתואר מגיע להארדן. הוא לקח לתשומת ליבו את "הביקורת" והציג מספרים היסטוריים שלא נראו עוד, שיפר את ממוצע הנקודות ב-6.3, ניפץ את שיא השלשות שלו עצמו מ-,286 ל-402, הציג עונה של 50' 45 90 באחוזי שדה/שלשות/עונשין והצטרף לשלושה שעשו זאת לפניו (סטיב קר, סטיב נאש וסטיב נובאק). מיותר לציין שממוצע הנקודות, כמות הזריקות ואחוזי השימוש שלו באטמוספירה אחרת משל שלושת אלה.
אפשר להמשיך עוד ועוד לשטוח את השיאים המטורפים של סטף העונה אבל השורה התחתונה די ברורה בשבילי לפחות – השיפור שעשה מהעונה הקודמת הוא אדיר. וזה כשמדובר בשיפור מהכי לטוב, ל"הכי טוב בהמון בכלל בלי שאלה פה אחד בכל כוכבי הלכת "- אין מנוס מלהשלים את הקרויוז ולתת לו את השחקן המשתפר של השנה.
בחירה נוכחית: סטפ קארי.
חידה – מה משותף לסטף קארי, דריימונד גרין ואנדרה איגודלה?
התשובה – השלושה נמצאים בארבע משמונה החמישיות הכי יעילות בליגה.
איגי עבר עונה לא קלה עם פציעה שגרמה לו להפסיד 17 משחקים. אבל בהיעדרו החיסרון שלו בלט, והוא עדיין אחד הקלפים החזקים של הקבוצה הטובה בעולם כשהיא רוצה להציג את חמישיית הסמול בול המדהימה.
בחירה נוכחית: אנדרה איגודלה.
סטפ, ווסטברוק, קאווי, לברון, דראמונד.
פול, קליי, דוראנט, גרין, קזינס.
לאורי, לילארד, ג'ורג', אולדריג', ג'ורדן.
חובה נוספת שיש לי קשורה לישראלים שלנו.
בפוסט תחילת העונה אמרתי על בלאט: "אני עדיין מתלבט בין פיטורים באזור ינואר לבין הפסד ב-7 משחקים בגמר. בגלל שאני כל כך מחבב את האיש, אלך עם הראש ולא עם הבטן, ואנחש את האופציה השנייה."
בלאט פוטר ב- 22 לינואר. תחושות בטן – לפעמים כדאי לסמוך עלייהן.
לעמרי כספי יש לי חוב קצת יותר גדול אחרי שפרסמתי פוסט שמסרב להתלהב מהתחלת העונה המוצלחת שלו.
בפוסט טענתי שכבדרך כלל כספי מתחיל חזק, נחלש באמצע העונה ואז מסיים שוב חזק כשהגרבאג' טיים בעיצומו.
אז מצד אחד כספי נתן את העונה הטובה בקריירה שלו, עם מס' יפים (11.8 נק', 5.9 ריב'), שממנה נזכור במיוחד את המשחק ההוא מול גולדן סטייט וקרב השלשות מול סטף אז קלע 9 שלשות ו-36 נקודות. אם יצליח לשכפל עונה כזו שנה הבאה, זה יבטיח לו חוזה משודרג מאד בהמשך.
מצד שני גם השנה כספי הראה חוסר יציבות עם התקדמות העונה וירידות קבועות באחוז השלשות, בריב' ובדקות.
עדיין, חובה לציין, הירידות לא היו משמעותיות במיוחד, הוא סיים עם אחוז מצויין מחוץ לקשת (40.9, מקום 11 בליגה מבין אלה שזרקו מספיק זריקות) ובאופן כללי הוא נתן תשובה הולמת לפוסט ההוא. רק מקווה שיצליח לחזור ולתת עונה כזו גם שנה הבאה.
אני שומע לאחרונה מפה ומשם משפטים כמו "אבל השנה זה לא מעניין, זה הרי ברור מי תיקח אליפות".
והאמת, שאני פשוט לא מצליח להבין את האמירות האלה.
1. לצפות בשחקן שמשנה את המשחק כמו שהכרנו אותו, ויש לו עוד פוטנציאל להיות הגדול ביותר שראינו – זה לא מספיק מעניין?
2. לעקוב אחרי צמד שכל אחד מהם יכל להיות MVP מנסים להוריד קופים מהגב לא עושה לכם את זה?
3. להחזיק אצבעות לכישלון של עוכרי ישראל לברון ג'יימס וסגנו טיירון לו זה לא חשוב?
4. לצפות בסדרה של שתי קבוצות היסטוריות עם סגנונות הפוכים זה משהו שאפשר לפספס?
5. ולסיום, מה תרצו לענות לנכדים שישאלו איפה הייתם כשהקבוצה ההיסטורית של גולדן סטייט הפסידה לתצוגת על של דוראנט או נפלה למלכודת הגאונית של הפופ – בדיוק לא הסתכלתי כי חשבתי שהאליפות כבר סגורה?
כהרגלינו בקודש, נסיים בבראקט שלי כדי שתדעו איך בוודאות לא ילך הפלייאוף.
1. בסיבוב הראשון יש 2 סדרות שנראות לי קשות לניבוא – אטלנטה – בוסטון ומיאמי – שרלוט. הלכתי עם בוסטון כי אני מאמין שהקשיחות שלהם והרצון לעשות את הצעד קדימה יכריע את החבורה הכשרונית אך לא יציבה של ההוקס.
2. יש יטענו שהלכתי רחוק מדי עם מיאמי. אני אענה להם שהם כמובן צודקים. אני לא יודע אם מדובר יותר בווישפול ט'ינקינג או תחושת בטן אבל אני אלך עם זה. מיאמי הראו שיפור מפתיע מאז הפציעה של בוש וההגעה של ג'ו ג'ונסון. יש להם הרבה נסיון ויש גם דיבורים על חזרה של בוש. הם הראו מאץ' אפ טוב נגד קליבלנד ויש להם יתרון בעמדת המאמן. אם יעברו את טורונטו, לדעתי ילכו עד הגמר.
3. חדי העין בטח הבחינו שסוףסוף השנה התייאשתי מדוראנט ושות' ולא הימרתי על אליפות שלהם. אם כך, אני מניח שאיפשהו ביוני נחגוג להם כאן אליפות ראשונה.
4. אתם מומזנים לתת את הבחירות שלכם למצטייני העונה וניחושי הסדרות.
מישהו יודע איפה ממלאים בראקט? גרייזס אין קבוצת דה-באזר לבראקט פלייאוף נבא?
למרות שלקארי יש קייס חזק מאוד לקבל גם את הmip זה לא יקרה כמובן,כמו שלברון לא זכה בmvp בגמר עונה שעברה למרות שהוביל את 2 הקבוצות בנקודות,אסיסטים וריבאונדים למשחק,ככה זה עם קיבעון מחשבתי-mvp חייב לבוא מהמנצחת והmip הוא שחקן חלש\בינוני שנתן קפיצה משמעותית.
אין קשר בין הופעה בגמר לבין עונה סדירה. ומה לעשות שגם ב-MVP של סדרת הגמר המועמד צריך לתרום לא רק סטטיסטיקה טובה אלה מעבר לזה, ולברון נתן רמת משחק אדירה ל-36 וכל טעות אפשרית ב-12 דקות אחרונות. MVP זה לא 36 דקות כי אם ל-48. ושם הוא הסריח טיפה.
מאמן השנה שלי הוא קר.
בשנה שעברה הוא נישדד. נתנו את התואר למאמן שניצח פחות משחקים ולא עבר את הסיבוב הראשון בפלאוף (למרות שהתואר לא קשור לפליאוף).
גם השנה נוטים לדלג עליו כי קארי. אבל בלי קר ג"ס לא זוכה באליפות בשנה שעברה, וולטון חסר הניסיון לא מוביל את ג"ס למאזן 39-4 וג"ס לא שוברת את שיא הניצחונות לעונה סדירה.
גרין לא קיבל בשנה שעברה את תואר שחקן ההגנה שהגיע לו בגלל שלא נחשף מספיק לבוחרים מהמזרח שהעדיפו את ליאונרד עליו, לא מעט בזכות ההילה. אבל ליאונרד בהחלט ראוי והשנה גרין שם פחות דגש על משחק ההגנה שלו ויותר על ההתקפה דבר שהוביל לעליה משמעותית במספר הנקודות שג"ס סופגת במשחק. אחרי כל זאת אני עדין בוחר בגרין כשחק ההגנה המצטין ומי שרוצה להבין למה שיצפה בגרין עוצר לבדו התקפה מתפרצת של 3 משחקני ממפיס במשחק האחרון.
נתנו למאמן שהביא קבוצה בלי כוכבים למקום ראשון במזרח ולגמר מזרח. נכון, יש הבדל בין 60 ל-67, אבל מבחינת חומר השחקנים זה היה הישג לא פחות גדול.
OKC עוברים את הספרס!
הלוואי. אבל אני התייאשתי מלהמר על הקבוצה הזאת (אולי בעצם זו היתה הבעיה כל הזמן).
אפשרי לגמרי וצפיה סדרה מרתקת.
למרות שברור שג"ס פייבוריטים (בהנחה והפציעה של סטפ קלה), כל אחת מהשלוש יכולה להגיע לגמר.
מאמן העונה זה תמיד בעייתי כי מאוד קשה להעריך עבודת אימון שהיא נסתרת בחלקה ולהעמיד את זה מול הפוטנציאל של הקבוצה. האם בוסטון שמוציאה מעצמה הרבה יותר ממה שציפו ממנה לא מעידה על עבודת אימון טובה? גם פופוביץ' שנותן עונת שיא אחרי שדאנקן משחק פחות ומשלב את אולדריג' תוך כדי ניצחונות זה לא דבר מובן מאליו. ועדיין ,קר צריך לזכות כי הקבוצה פורחת תחתיו. גם לתת לשחקנים את המפתחות ולדעת מתי לא להתערב ומתי להתחשב בדעתם צריך לדעת.
והימור פרוע לגמר: סן אנטוניו על טורונטו.
הערה קטנה: כיום אין הפרדה בין סנטרים לפוורדים בבחירות לחמישיית העונה ולכן אין שום סיכוי שדראמונד ייבחר לחמישייה הראשונה.
אין לי הסבר למה, ואני מאד אוהב את מיאמי, את וויד, ואת הבעיות שהם יותרים לקליבלנד, אבל יש לי תחושה שהצרעות הולכים להפתיע בסדרה זו.
מיאמי יצאו מהמזרח?! לא מאמין.. יצפו להם סדרות קשות עד לשם בעוד לקליבלנד יהיה פשוט באופן יחסי. שארלוט קבוצה קשוחה מאוד. אם הם באמת ינצחו ויפתיעו אותי זה יהיה בזכות חסן, הוא השחקן שיכול לקחת אותם לרמה הבאה, אם יתפוצץ 3 או ארבע משחקים מ7 מול טורנטו וקליבלנד.
ומה הסיכויים שנראה את גולדן סטייט נופלת כמו בארסה (וגם כן נפילה, לסיים בדאבל מקומי זה נורא)? לא יכול לחכות לסדרה בינם לבין הקליפרס, משום מה יש לי הרגשה שפול וגריפין יכולים להפתיע לטובה.
אני חושב שאם מאמן הקבוצה ששברה את שיא הנצחונות לעונה הוא לא מאמן העונה אז אפשר לסגור את הקטגוריה. בנוסף, יש לשאול מה השיג ביחס לרף הצפיות כשנכנס לתפקיד לפני שנתיים ולא להתבלבל לאור מה שהתרגלנו לראות. לדלג על קר (אין חשש שזה יקרה) יהיה ממש עלבון שמנוגד לקוד הבסיסי של הספורט האמריקאי (החברה האמריקאית).
נכון, ובמיוחד כשלא הרבה הימרו שהם בכלל יסיימו ראשונים במערב.
בוא ניקח מקרה תיאורטי – מאמן של קבוצה שבה משחקים ג'ורדן, סטפ, פיפן, רודמן ושאקיל, כשהשחקן השישי הוא מאנו ג'ינובילי.
לעומת מאמן שלרשותות הסגל של מכבי תל אביב, אבל בלי פאבראני.
נגיד הראשון מסיים עונה 81-1 והשני מסיים מקום 9 ברגע האחרון מפספס את הפלייאוף.
מי אמור להבחר למאמן העונה?
כך את דייב יגר של ממפיס – האם העובדה שכל הקבוצה בערך נפצעה לו מצביעה משהו על זה שהוא מאמן טוב יותר או פחות?
האם העובדה שוכל פעם שמישהו נפצע הוא יודע לשנות את סגנון המשחק כדי שיתאים למה שיש עד שבסוף יגרד פלייאוף עם קבוצה גמורה – זה לא משהו מרשים כמעט כמו 73 ניצחונות?
מבין את הטיעון שלך. לדעתי מגיעה למאמן גולדן סטייט ההכרה על חלקו ביצירת הקבוצה המדהימה והמיוחדת הזו. תודה על אחלה פוסט!
תגיד, יש מצב לאיזו כתבה לפני לונדון?
אתה חושב שזה השדה החזק אי פעם?
איזה זמן אתה חוזה לבידן קארוקי?
ביום שני הקרוב בוסטון. אני אשתדל להעלות סקירה לפני לונדון לקראת סוף השבוע. בהחלט מעניין.
אז אם בלאט היה בוחר בקר הוא היה מוביל לפתיחה הטובה בהעדרו?
אם מג'יק יכל להבחר לאולסטאר בלי לשחק, גם קובי יכול להיות MIP.
100 תגובות לפני.
התגובה למגיב בתגובה 17 (אמיתי).
תוודא רק שאתה מוציא חשבוניות על זה..
חשבתי שתבקש חלק ברווחים, אתה באמת מקור הכנסה חשוב עבורי.
+ אתר נחמד שאפשר לייצר ולשמור בו את הbrackets שלכם.
קיצור, מישהו לא מהמר על הווריורס?
השחקן הכי פח בליגה: התלבטתי הרבה בין דוויט האוורד לדיון וויטרס. וויטרס כ"כ גרוע שזה מחריד, השחקן ללא פוטנציאל וחושב שהוא כוכב והולך ראש בקיר ורק מאבד כדורים ומחטיא זריקות. מצד שני יש את דוויט הפח שמביא את עצמו משנה לשנה לביזיונות יותר ויותר גדולים. הבן אדם מקבל חוזה מקסימום ושם זין על כולם אבל זה נורא לראות אותו ומה נהיה ממנו, פשוט בדיחה עצובה, פאקן קומידיאן, עסוק בלמרוח משחות על כדורים לזורקי עונשין וכל משחק 4 נקודות קולע, חרפה. הפרס בסוף הוךף לדוויט כי אותו עדיין מחשיבים לכוכב בעוד שמוויטרס של א מצפה לכלום.
המאמן הגרוע של העונה: בילי דונובן- פיטרו את ברוקס ואמרו שצריך מאמן שיודע לארגן את הקבוצה, במציאות הביאו מאמן נוראי וחלש להחריד, מנהל משחק מהגרועים שראיתי וללא כל הגנה!! המילה הגנה זה מילת גנאי עבורו ועבור קבוצתו ואוק רק נחלשה איתו. קייס טוב יש גם לפרד הויברג שהתגלה כפלופ על ומהקבוצה השנייה באמת במזרח הצליח לדרדר את הבולס מחוץ לפלייאוף במזרח החלש!!!
מילים טובות: מגיעות לפול ג'ורג', אנדראה דראמונד, קייל לאורי, איוון פורנייה, בראד סטיבנס, פרנק ווגל וסטן ון גנדי.