השרביטן ללא ספק עשה כותרות בשנים האחרונות, בגלל או בזכות מחלת הסרטן וסיפורו של המתרפא בזכות אותו הצמח.
אני טוען כי תרומתו הגדולה ביותר של השרביטן היתה להעלות עבורנו את המודעות לצמחי המרפא של הארץ וכמובן את הצורך במחקר.
שהרי עשרות צמחי מרפא מצויים בבתות גידול שונות מסביבנו ובכל זאת אנו עמלים קשות לייבא מכל קצוות עולם את הצמחים ולשלם בעדם הון גדול, בעיני מציאות זו הולכת ומתפכחת, כמי שהסתובב לרגלי סבו בפרדסי פתח תקווה המדהימים (שם כבר צומחים רק בינינים) וכמי שמטפח גידול צמחי מרפא בחלק הצחיח והחם ביותר במדינת ישראל...בים המלח, לעיתים המצוי דוחק את הרצוי, שהרי נח גדל חקלאות במישור החוף או בגליל ולא בערבה....ובכל זאת. נכון ונוח ללקט או לגדל צמחים בארץ ובכל זאת 95% ממרכולתנו מיובאת. הבעיות לכך הן רבות ואולי בעתיד נרחיב בנושא זה.
ואיך כל זה מתקשר לשרביטן?
ברפואה העממית השרביטן הינו צמח עמיד שלרוב רק הגמלים אוכלים ולעיתים רחוקות באביב הכבשים והעיזים אוכלות את ענפיו העליונים בלבד, שכך, צמח זה הינו עמיד למרעה ונפוץ בכל חלקי הארץ על זניו השונים.
ידוע מהרפואה העממית של הבדווים והפלחים (לשעבר) בהרי חברון ששימושם בצמח זה היה למחלות קור- שפעות, שעול וכאבי פרקים, הן בשימוש חיצוני והן בשימוש פנימי, עם זאת, השימוש המקומי מועט והצמח לא תפס מקום של כבוד ברפואה העממית לאורך השנים באזורנו.
בסין לעומת זאת, הזן הסיני השייך לאותה משפחה הוא צמח חשוב מאוד אשר נמצא בשימוש נרחב מאוד והידע והמחקר עליו שופעים, ברפואה הסינית הוא נחשב צמח חם ומייזע, מפיג כאב ועוצר שיעול כאשר קור נמצא בראות או בשלוב עם צמחים קרים מטפל גם בחום, הצמח תפס מקום בכל הפרמקופיאות האסיאתיות כולל היפנית שמוכרת במדינת ישראל.
כאשר הצמח מעובד עם דבש פעילותו מתונה ושורשיו בעלי פעולה הפוכה לחלקיו העליונים, הם עוצרים הזעה ומכווצים.
ההבדל המהותי ביותר הוא העדרותו של החומר הפעיל אפדרין, אלקלואיד רב עוצמה אשר נעדר מהמינים המקומיים, חשוב לזכור כי בעיניים הסיניות מקום צמיחתם של הצמחים משפיע רבות על אופיים, שכך צמח שגדל במדבר לא אמור להיות זהה באיכויותיו ביחס לאחיו שגדל בערבות מונגוליה הקפואות, שם הצמח מיסודו חם יותר. שכך רוב הצמחים החמים (ברפואה הסינית) גדלים באזורים קרים, רוב, אבל לא כל, שהרי המגוון הבוטני הוא עשיר וכל יחידה גאוגרפית עשויה להכיל מגוון גדול מאוד של איכויות. מתוך עבודה עקשת בקליניקה עם צמחי המרפא של ארץ ישראל ותעוד מדויק של כל מקרה למדנו ואנו עדיין לומדים את איכותו של השרביטן המקומי, אז מה בעצם הוא עושה?
1. מעורר ברמה קלה מאוד, אך אינו מעלה את לחץ הדם, עלול להפריע לשנה.
2. מקדם הפסקת שעול, חם או קר בשלוב עם צמחים נוספים, יעיל מאוד- ליחה לבנה עם לענת המדבר, ליחה צהובה צמיגה עם כתלה חריפה, ליחה צהובה שופעת עם אזובית המדבר.
3. הוא חמים בלבד ולא חם, וגם קונסטיטוציה יבשה תקבל את הצמח טוב שלא כמו הזן הסיני.
4. יעיל לכאבי פרקים על רקע קור וקשר למחלות ראה כגון סקלרודרמה- ביחד עם צמחים כגון פואת הצבעים, שבר לבן, מקור החסידה.
5. אונקולוגיה- במרפאתי מעל חצי מכמות המתרפאים סובלים ממחלת הסרטן לגווניה ושלביה, לא אחת ובאופן מתגבר הגיעו מטופלים אשר על דעתם החלו לשתות את השרביטן (כמובן שאינם יודעים לציין איזה זן) במינונים שונים ובדרכי לקיחה שונות בגידולים שונים, לרובם, לא לכולם היה כבר טיפול קונבנציונלי ברקע, אם היו שותים את הזן הסיני, התוצאות היו הרות אסון וממזמן הצמח היה הופך לטאבו, עד עכשיו לא נתקלתי או שמעתי על תופעות לוואי קשות מהצמח. אם כן במה הוא מסייע- לצמח יכולת מעוררת והוא בהחלט משפעל את מערכת העצבים ומעלה את רמת האנרגיה הזמינה למטופל, אינו בעל השפעה רעה לקיבה או ליציאות.
הפורמולה הזו מכילה מספר צמחים חשובים ביניהם גם השרבין הסיני, שורש רמניה מעובד ועוד מספר צמחים, אך השניים המוזכרים בעלי חשיבות מרכזית, מטרת המרשם לטפל במסות בחלק העליון של הגוף (אין אני מעמיק באופי הפתולוגיה הסינית של המרשם אלא רק באופיו) על רקע הצטברות של קור וליחה על רקע מחלה שארתית (מחלה צרכנית) שכך יישמנו את השרביטן הריסני לתוך לימפומות מסוגים מסוימים וגידולים בשחלות (אשר ענו לפתופיזולוגיה של סנדרום YANG HE TANG) ומתיעוד קליני זכינו בהורדה בעלת משמעות של מרקר CA 125 או בשיפור משמעותי של מסות לימפתיות, על ההתבוננות הקלינית הזו ועל צמחים אחרים לגידולים אחרים אנו מתחילים בקרוב ניסוי על תאי סרטן כאשר הצמח במיצוי מיימי, מקווה שנוכל לעדכן בהמשך.
לנסיוני המוגבל אינני ממליץ למטופלים להשתמש בשרביטן כצמח מרפא בודד ל"ריפוי" סרטן, לצערי אין עדות קלינית משמעותית לעבודה כצמח בודד, שגם במחקר ברפואה הסינית אין תעוד לנושא זה והמחקר על הצמח הוא אדיר, הן בסינית והן באנגלית, כמובן שאל לנו לשלול וניתו וכדאי להמשיך לבדוק, אך יש צמחים רבים וטובים ממנו כמו פגוניה ערבית, פואת הצבעים, עכובית הגלגל, קזוח עקום, עוקץ עקרב מדברי וכמובן טיון דביק אשר לדעתי נושאים פוטנציאל מחקרי גבוה מאוד.
לא השתמשנו בו בצורת אבקה טחונה למטרתנו ואינני רושם צמחים בעלי פוטנציאל אלקלואידי בטינקטורה לרוב שכך לא אוכל לציין מינון או נסיון קליני.
ניתן לחמם קלות דבש עד 50 מעלות ולטבול את עלי הצמח ולהחזירם לייבוש בצל מלא עם רוח ישירה להוספת אפקט מלחלח.
שורשי הצמח אינם בעלי אפקט אסטרגנטי כזן הסיני.
אין מידע על שימוש בצמח מול תרופות כימותרפיות, ביולוגיות, מעכבות הורמונים ויש לזכור כי הצמח מכיל אלקלואידים אשר עלולים לקדם \ לעכב ספיגת תרופות.
אין באמור מעלה המלצה או עצה לשימוש בצמח לכל מחלה או מצב.