עד לפני שנה וחצי אלעד פינטו, בן ה-14 מירושלים, היה מחובר למגרשי הכדורגל, עד שפציעה אחת קשה מאוד טרפה עבורו את הקלפים מחדש. פינטו נפל לבור בעומק 20 ס"מ וריסק את רגלו – פציעה שהוגדרה על ידי הרופאים כקשה מאוד, כמו נפילה מקומה שנייה. פינטו עבר ניתוח כשלאחריו הוא פשוט למד ללכת מחדש בבית החוולים אלי"ן בקרית היובל.
"שלושה חודשים לא הצלחתי לעשות כלום", מספר פינטור, "הייתי מאושפז ולא יצאתי מאלי"ן, אפילו בשבתות. הייתי צריך ללמוד הכל מחדש. לפעמים הברזתי מטיפולים, אולי הייתי טיפש, אבל זה היה בגלל הקושי והכאבים, ובדיעבד – אני מבין כמה קשה היה לי".
שנה וחצי לאחר הפציעה, בעזרת כוח הרצון חסר הפשרות, משפתו והצוות הטיפולי המסור של אלי"ן, פינטו שיקם את רגלו, אך גם סיים מסע נפשי משמעותי. את תקופת השיקום הארוכה בבית חולים אלי"ן העביר אלעד תוך כתיבת ספר על חייו, וכעת הוא גם מרצה בבית הספר שבו הוא לומד ומשתף ילדים בחוויות שונות שעבר. כמו כן, בשנה האחרונה אלעד מתנדב בעמותה שנותנת לו הרבה משמעות – סח"י, במסגרתה הוא מחלק מזון לנזקקים והוא לא מפספס אף חלוקה. בחודש שעבר הוא השתחרר לביתו באירוע מרגש.
"השיקום הפיזי והנפשי ועל המקומות שבהם מצאתי אור כמו התנדבות בעמותות שעושות טוב בעולם", מתאר פינטו. "מדהים אותי להבין שברגע, בגלל חוסר מזל, התחלתי מסע של יותר משנה של שיקום סיזיפי שהשפיע רבות על נשמתי. בזכות משפחתי היקרה קיבלתי המון תמיכה, ובזכות המשפחה החדשה שקיבלתי – משפחת אלי"ן, אני יוצא היום מבית החולים מעודד ומחוזק, ושמח לשתף ילדים אחרים בחוויית ההתמודדות שלי, השיקום הפיזי והנפשי ועל המקומות שבהם מצאתי אור כמו התנדבות בעמותות שעושות טוב בעולם".
במעמד המשפחה, החברים והצוות הטיפולי, חגג פינטו את מסיבת השחרור שלו בבית החולים, ואף העביר הרצאה על הקשיים הפיזיים והנפשיים, על ההתנדבות שהפכה לחלק משמעותי בחייו ועל הספר שהוא כותב בימים אלו.
אלעד יאלוף… איזו דרך ארוכה עשית. תענוג לראות אותך מתהלך במסדרונות בית הספר שוב וללא קביים. כמו שאמרתי לך- מחכה ליום לראות אותך משחק כדורגל שוב.
איזה מעורר השראה. מדהים.