דן מרגלית מזלזל בחזקת החפות. כך מצייץ הנאור: "ביבי מכיר בחזקת החפות של ביטן, וביטן בחזקת החפות של ביבי, כולם בפמליית ביבי עטופים בטלית של ״בחזקת החפות״, שהפכה למזבח בעיר המקלט של החפותים האלה".
אז מצאתי לנכון להזכיר שעקרון חזקת החפות, "מזבח עיר המקלט של החפותים", מלווה אותנו במערב עוד מימי הביניים. הוא מופיע במאה ה-13, בספרו של הצרפתי מומחה המשפט הקאנוני ואיש הדת יוהאן מונאכוס: "מניחים שאדם חף מפשע עד שמוכחת אשמתו". הוא מוצדק שם בכך שאפילו הקדוש-ברוך-הוא עורך משפט הוגן לאדם בגן-עדן.
העקרון מתבסס גם בשאר שיטות המשפט מימי-הביניים, והוא נכלל בתקופה המודרנית במקומות כמו הצהרת זכויות האדם והאזרח של המהפכה הצרפתית מ-1789 (סעיף 9), בהצהרת זכויות האדם של האו"ם מ-1948 (סעיף 11), אמנת אירופה להגנה על זכויות האדם מ-1953 (סעיף 6), והאמנה הבינלאומית של האו"ם לזכויות אזרחיות ופוליטיות מ-1966 (סעיף 14) – שגם ישראל חתומה עליה. אין היום מדינה מודרנית שחזקת החפות היא לא אבן יסוד בשיטתה המשפטית.
אבל זה ביבי וביטן, נו, מהי חזקת החפות מול הצורך הדוחק להפיל אותם? איך אמר אהרן ברק על הפרדת הרשויות? זה רעיון מיושן. אנחנו מתקדמים מדי בשביל רעיונות כאלה.
"טרור הוא צו השעה. כך נוכל להרחיק מיידית את הרויאליסטים והמתונים והחלאות חסרות-המנוחה של מהפכת-הנגד. הרויאליסטים רוצים דם, ובכן, הם יקבלו את הדם של הקושרים, מהסוג של בריסו ומארי-אנטואנט. זה יהיה מבצע לטריבונלים מהפכניים מיוחדים".
הטריבונלים אכן הוקמו, וחוקי זכויות החשוד אכן בוטלו. התוצאה? במשך פחות משנה נכרתו בצרפת בערך 120 ראשים ביום (כ-40,000 איש בסה"כ) ונכלאו בערך 1,000 איש ביום (כ-300,000 איש בסה"כ, כשני אחוז מהאוכלוסייה). כך זה נמשך עד ה-27 ביולי, כשהצרפתים הצליחו להפיל את היעקובינים והוציאו להורג את מנהיגיהם, כולל כמובן רובספייר.
ככה זה כשהמטרה מקדשת את האמצעים. איזה מזל שאצלנו "בני האור" באמת נאורים, ואפילו במאבקם ב"בני החושך" לעולם לא יזלזלו באחד העקרונות היסודיים ביותר של משפט הצדק, רק כי זה ביבי וביטן ש"עוטפים עצמם בטלית חזקת החפות".