מהי ההחלטה המדוברת?
יש להוסיף: א"א ללמוד כלום מסתימת הפוסקים, שהרי הפוסקים כלל לא העתיקו הדינים המפורשים במשנה לגבי פיקו"נ [מלבד הרמ"א רנ"ב ח' שהעתיק רק את הדין שאיש קודם לאשה], וכנראה הטעם משום שהוא נידון שאינו מצוי.
ועוד, שהרי בד"כ בלא"ה צעיר קודם לזקן משום שסיכויי ההצלה שלו גדולים יותר [וכמ"ש המנח"ש שהבאתי בהודעה הפותחת, שיש להתחשב בעיקר בזה].
מה שאתה כותב הוא פספוס של הנקודה. אם אי אפשר למדוד ולהעריך אין יותר ופחות, כלומר ההתייחסות היא לא כמותית. עצם ההעמדה על המשקל היא פגיעה והמעטה בערך החיים.
נערך לאחרונה על ידי בר ישראל ב ד' אפריל 01, 2020 3:25 am, נערך פעם 1 בסך הכל.
אם הממון היה רק של הישראל היית צודק, כאן הנידון שכאן הממון של שניהם ואין שום עדיפות לישראל על הכהן וכיון ששניהם שקולים מסתבר לתת עדיפות לכהן. [וזכר לדבר, מצאנו שכהן נוטל מנה יפה ראשון וכו' גם בממון משותף].
אבל יתכן לומר כעין דבריך, שכשהנידון על הממון המשותף, אם מעיקרא הוסכם על כולם שלא להקדים כהן לישראל או צעיר לזקן, וע"ד זה השתתפו, שוב אין להקדים האחד לחבירו.
לא ברור מה אתה טוען, לישראל אין שום זכות קדימה על פני הכהן. מה הדין כששני ישראלים לפנינו והם שווים בכל והגיעו יחד? עכצ"ל שהרופא נותן את המכונה למי שהאף שלו יותר מוצא חן בעיניו. באה המשנה ואומרת שבמצב כזה במקום לתת למי שמוצא חן בעיני הרופא יש לתת לכהן. הישראל לא "צריך לוותר" על כלום.
שש ושמח כתב: לא ברור מה אתה טוען, לישראל אין שום זכות קדימה על פני הכהן. מה הדין כששני ישראלים לפנינו והם שווים בכל והגיעו יחד? עכצ"ל שהרופא נותן את המכונה למי שהאף שלו יותר מוצא חן בעיניו. באה המשנה ואומרת שבמצב כזה במקום לתת למי שמוצא חן בעיני הרופא יש לתת לכהן. הישראל לא "צריך לוותר" על כלום.
אם יש לכהן וישראל חמור בשותפות, ושניהם רוצים לנסוע עליו לעיר, הכהן יכול לתבוע מהישראל להביא לו את החמור?
דבר זה לא מופיע בכל חושן משפט.
אותו דבר, אם יש לכהן וישראל מכונת הנשמה בשותפות ושניהם רוצים להשתמש בה בשביל לנשום, הכהן לא יכול לתבוע מהישראל לקבל את מכונת ההנשמה.
כנ''ל, אם צד שלישי מגיע ולוקח את מכונת ההנשמה ונותן אותה לכהן הרי הוא עובר בגזל ויתכן שגם בשפיכות דמים.
למה גזל? אם לישראל אין שום טיעון לטובתו מה האיסור להביא לכהן?
אולי לגבי חמור יכול כל אחד לומר רצוני שהחמור לא יעבוד כלל [תלוי בהסכם].
אבל לגבי מכונת הנשמה שברור שההסכם הוא שלא משביתים אותה לריק, ויש זכות גם לכהן להשתמש, ולמעשה ברור שאם הוא יותר חזק מהישראל מותר לו לחטוף את המכונה, הרי הרופא נותן לכהן את שלו.
לתת לאדם את שלו = היתר גמור.
הלא קופת צדקה של הציבור הוא גם כן ממון של העניים (או של הציבור). אטו שם אין הכללים של קדימות?
שש ושמח כתב: אולי לגבי חמור יכול כל אחד לומר רצוני שהחמור לא יעבוד כלל [תלוי בהסכם].
מדוע שיהיה מותר לכהן לחטוף לישראל אם הוא יותר חזק, אין כאן דין כל דאלים גבר. ואין שום סיבה שצד אחד בשותפות יוכל ליקח את חלק חבירו שלא מדעתו.
נערך לאחרונה על ידי יעקב בורלשטיין ב ד' אפריל 01, 2020 9:34 am, נערך פעם 1 בסך הכל.
מדוע שיהיה מותר לכהן לחטוף לישראל אם הוא יותר חזק, אין כאן דין כל דאלים גבר.
אז מה עושים לדעתך כשהגיעו שניהם יחד?
אסור לרופא להקדים את מי שמוצא חן בעיניו?
כתבתי שזו שאלה קשה, אולי צריך לעשות גורל, אולי צריך לדון מה היתה דעתם כאשר נשתתפו, ברור שהרופא כאן הוא לא צד לשום דבר ואין לו שום זכות שבעולם להקדים את מי שמוצא חן בעיניו, אלא אם כן כמובן נאמר שזו גופא היתה כוונת השותפות, מה שלא נראה כמובן, לענ''ד.
יש שאלה מדוע באביו אומר השקיני מים ואמו אומרת השקיני מים שמשמעות הגמ' בקידושין ששניהם שווים וכך נפסק ביו''ד (ושם תלוי בדעתו של בן, ואינו דומה לנידו''ד שלשניהם יש זכות בממון), והלא לכאורה מבואר בהוריות שאיש קודם לאשה.
ושמעתי בזה כמה חילוקים, ולענ''ד היה נראה בזמנו שמצוות כיבוד אב ואם היא מזכויות האב והאם ואינו כמצוות ואהבת לרעך כמוך שהיא מצווה על הנותן. ודווקא במצוות של ואהבת לרעך כמוך נאמרו כל דיני הקדימה המבוארים בהוריות, ולא כאשר יש חובה המוטלת על האדם.
נ''מ נוספת בנידון זה, מה הדין לווה שאינו יכול להחזיר לשני מלוויו, ואחד מהם ישראל, האם יש בזה דין להחזיר קודם לכהן מאשר לישראל, ולפי הנוסח שכתבתי לעיל אין קדימה לכהן בכה''ג כיוון שמדובר בממון של הישראל המלווה ואין לכהן זכות יותר מאשר הישראל בממונו של הלווה.
יעקב בורלשטיין כתב: נ''מ נוספת בנידון זה, מה הדין לווה שאינו יכול להחזיר לשני מלוויו, ואחד מהם ישראל, האם יש בזה דין להחזיר קודם לכהן מאשר לישראל, ולפי הנוסח שכתבתי לעיל אין קדימה לכהן בכה''ג כיוון שמדובר בממון של הישראל המלווה ואין לכהן זכות יותר מאשר הישראל בממונו של הלווה.
יש בזה ליקוט גדול בס' אבני דרך (פרינץ, חלק י"ג סי' ר'), עדיין לא בדקתי האם יש שם תוכן משמעותי.
ולדבריו תיושב התוספתא דאבידת אביו אינה קודמת לאבידת אמו שאינה תחתיו, משא"כ לפי סברתך, [שהרי דברי החס"ד דחוקים עד מאד, בלשון המעטה].
ו ט. מפני שהוא ואמו חייבים בכבוד אביו. ולכן בנתגרשו שניהם שוים, ולכאורה יש לעיין מדוע לא יקדם אביו מדינא דהוריות דאיש קודם (לבד מה שיש גנאי בעיקר לאשה) ולכאורה מבואר שכל דינא דהוריות אינו אלא כאשר אדם מחוייב לסייע לחבירו משלו הרי שראשית יש לסייע לאיש, אבל דרך משל אם חייב לאיש ולאשה ושעבודם שוה לא נראה שיהא עליו להקדים את האיש שהרי אין זה נתינה משלו אלא משלהם נתן ובדומה לזה כיבוד אב ואם אינו חשוב כנתינה משלו אלא כמחויבות שמפקיעה את שלו ולכן בזה אין קדימה. וביתר חדות דקדימה ענינה איזו מצוה עדיפה אם לסייע ביד איש או ביד אשה, אבל כאשר אין הדבר שלו הרי שאין התיחסות לנהנה מהדבר. והדברים צריכים חידוד.
אני חושב שהתייחסות מקבלי ההחלטות לסכנת המגפה דהיום מושפעת במידה רבה מכך שעיקר הסיכון הינו לזקנים ולא לצעירים. אם אחוזי תמותה כאלו היו בקרב הצעירים היו מחמירים הרבה יותר.
האם יש מקום להסתכלות כזו מבחינה תורנית? [בבקשה לא לדון באשכול זה על ההנחות המציאותיות שהנחתי, אלא על השאלה העקרונית].
יעויין בדברי "ברזילי" כאן viewtopic.php?f=17&t=11770&hilit=%D7%A4%D7%99%D7%A7%D7%95%D7%97+%D7%A1%D7%98%D7%98%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%99%D7%A7%D7%94#p181519 שנוגעים לנושא זה.
שש ושמח כתב: אני חושב שהתייחסות מקבלי ההחלטות לסכנת המגפה דהיום מושפעת במידה רבה מכך שעיקר הסיכון הינו לזקנים ולא לצעירים. אם אחוזי תמותה כאלו היו בקרב הצעירים היו מחמירים הרבה יותר.
יעויין בדברי "ברזילי" כאן http://forum.otzar.org/viewtopic.php?f= ... 94#p181519 שנוגעים לנושא זה.
מה הצד שיש מקום כזה?
ולא הבנתי מה קשור האשכול שציינת לו.
הצד לומר שיש סברא כזו ברור מאליו, וכמו שכתבתי בתחילת האשכול, שסיכון חיי הזקן הוא סיכון מספר שנים מועט ביחס לסיכון חיי הצעיר, ועוד סברות כפי שנתבארו שם.
רגע לפני שמתנפלים עלי, אני מציע לכל אחד להתבונן בתוך לבו, ולשים לב שכל אחד מתייחס לזה כך במידה מסויימת. אם תעשה מגבית לניתוח לאברך בן 25 ולזקן בן 80, גם אם אחוזי ההצלחה שווים, ברור שהמגבית לצעיר תצליח עשרת מונים מהמגבית לזקן. ומעשים שבכל יום שמשקיעים הרבה יותר ברפואת הצעירים.
[ובהנחה שכ"ה המציאות, יתכן גם שהתייחסות בנ"א לנידון משפיעה על הגדרות פיקו"נ וכמו שטענו באשכול הנ"ל].
מה שיש לי לומר על עצם הסברא כבר כתבתי לעיל (התרמה לאב ל-10 ילדים גם תצליח יותר. גם גודל וצבע הפונט משפיע). אבל כהערת אגב בלבד יש לציין שעבורנו אובדן הזקנים פירושו אובדן עיני ונכבדי העדה וכן פרידה משרידים אחרונים מדורות קודמים (וכפי שאכן אירע מעבר לים לדאבון הלב), ומבחינה זו הצער גדול עוד יותר.
ע"ע בספר 'מפנקסו של רופא', ד"ר ברייר, עמוד 266.