1.לפניי תביעת שיבוב לפיצי בגין נזקי רכוש שנגרמו לרכב התובעת במסגרת תאונת דרכים בין רכבי הצדדים לתיק זה. לטענת התובעת, ביום 2/9/12 עמד רכב התובעת באור אדום ולפתע פגע בו רכב הנתבעים מאחור והדפו אל עבר רכב צד ג' שהיה לפנים. לרכב התובעת נגרמו נזקים שהביאו לאובדן מלא של הרכב.
2.לטענת הנתבעים, הנתבע 1 הבחין ברכב התובעת הפוגע בחלקו האחורי של רכב מסוג סובארו שהיה לפנים וחרף ניסיונותיו לבלום את רכבו נגע הוא נגיעה קלה ביותר בחלקו האחורי של רכב התובעת. לפיכך, מכחישים הם את הנזקים הנטענים לרכב התובעת.
3.בדיון שנערך בפניי ביום 26/4/17, התייצבה עדת התובעת לדיון, אולם מטעם הנתבעים לא התייצב כל עד. בנסיבות אלו, התקיים הדיון ונחקרה עדת התובעת. עדותה של עדת התובעת היתה אמינה ומהימנה ונתמכה בתמונות הנזק שצורפו לתיק, ושמהם ניכר נזק משמעותי לחלק האחורי של רכבה ונזק נוסף לחלק הקדמי של הרכב. משלא נסתרה גרסת התובעת ולא הובא עד מטעם הנתבעים, ואף לא הוגשה חוות דעת שמאית החולקת על חוות דעת השמאי מטעם התובעת, מצאתי לקבל את התביעה במלואה.
4.לא מצאתי כל צידוק בטענת ב"כ הנתבעים באשר לאי התייצבות עדת התובעת לדיונים קודמים, אשר נדחו בהסכמת הצדדים, אשר מצדיקים אי התייצבות העד מטעמם לדיון שנקבע בצו שיפוטי. אף לא נמצא, כי יש ממש בטענה לפיה הנזק לחלק הקדמי הביא כשלעצמו לאובדן מוחלט של רכב התובעת ואשר לפיו יש לדחות את התביעה. ראשית, גרסת הנתבעים לא אומתה ולא הועמדה למבחן בחקירה ראשית ונגדית והיא נדחית בשל קבלת גרסת התובעת שנמצאה אמינה ומהימנה. שנית, הפגיעה מאחור ברכב התובעת עולה על ערך הפגיעה לפנים, ומביאה בעצמה לאובדן גמור של רכב התובעת, אלא שממצאי המהימנות מובילים לקביעת עובדות לפיהן היה זה רכב הנתבעים שפגע ראשית ברכב התובעת מאחור והדפו אל עבר רכב צד ג' מלפנים. גרסה זו, כאמור לעיל, לא נסתרה על ידי הנתבעים אשר לא הביאו כל ראיה לאימות וחיזוק גרסתם, ואין להם להלין אלא על עצמם בלבד. בנסיבות אלו, אף אין כל משמעות לאי הבאת עד נוסף, נהג רכב שהיה מלפנים, ודי בעדת התובעת לצורך עמידה בנטל ההוכחה המוטל על כתפיה.
5.יוצא איפוא, כי התביעה מתקבלת במלואה. הנתבעים ישלמו לתובעת סך של 15,874 ₪ בצירוף הפרשי הצמדה וריבית מיום 24/12/12, אגרת בית משפט, שכ"ט עו"ד בשיעור של 17.55% ושכר העדה כפי שנקבע בדיון.