שלוות נפש, אח''כ בריאות, חברים וכסף, בסדר הזה.
אם יש שלוות נפש ואין בריאות, חברים או כסף, לא נורא.
הדלאי לאמה: אומר כך: כסף הוא טוב. הוא חשוב. ללא כסף, הקיום היומיומי - שלא לדבר על התפתחות נוספת - הוא בלתי אפשרי. לכן אנחנו אפילו לא מטילים ספק בחשיבותו. בה בעת, זוהי טעות לראות את הכסף כאל או כחומר שמוענק לו כוח כלשהו כשלעצמו. לחשוב שכסף הוא הכל, ושרק מכך שיהיה הרבה ממנו כל הבעיות שלנו תיפתרנה היא טעות חמורה.
בגישה הבודהיסטית, אושר גשמי מבוסס על מה שאנחנו קוראים ארבעת המצוינויות: הדהרמה, עושר, נירוונה, וסיפוק. נירוונה, או שחרור מסבל, היא המטרה המוחלטת. הסיפוק המושג על ידי הצלחה ארעית היא רק מטרה חולפת. הלמידה היא הדרך להשיג חופש פנימי מוחלט, לעומת כסף ועושר אשר מאפשרים אושר גשמי, סיפוק ארעי. אדם שואף להשיג את מה שהוא חיובי עבור כל בעלי התודעה. כדי לעשות כן, יש לדאוג לשתי המטרות, המוחלטת והארעית. רווחה וכסף שייכים לקטגוריה השניה. בעצם, טקסטים בודהיסטים מזכירים את הגשמת שמונה התכונות הכוללות עושר, בריאות, ותהילה אשר מגדירות קיום אנושי "בר-מזל".
אף על פי כן, כדי להנות אפילו מאושר ארעי, אדם זקוק קודם כל לשלוות נפש. אחר כך לבריאות, חברים טובים, ואז כסף, בסדר הזה, למרות שכמובן כל ארבעת האספקטים קשורים. למשל, כשהיה עלינו לברוח מטיבט, העדיפות הראשונה שלנו היתה להציל את חיינו. להיות חסר כל היה משני. שלוות נפש צריכה לבוא ראשונה. שלוות נפש בדרך כלל מושכת שפע. מישהו שיש לו שלוות נפש בהחלט ישתמש בכספו בתבונה.
התודעה היא המפתח. אם משהו צריך להיחשב כאל, לצורך הענין, זוהי התודעה, לא כסף. תודעה בריאה, חיובית היא העדיפות הנעלה ביותר. אבל לו היינו הופכים את הסדר של העדיפויות הללו, מה היה קורה? קשה לי לדמיין איך אדם עם עושר אדיר, בריאות לא טובה, ללא חברים וללא שלוות נפש יכול להרגיש אפילו קצת שמח.
פאבין: אבל הרבה אנשים חיים ככה.
הדלאי לאמה: כן, בפרט אנשים עשירים כמוך! ואז אלכוהול הופך לחברם הטוב ביותר, הלא כן? בסוף, ההון שלהם אוזל ובריאותם נהרסת. זאת הסיבה שמישהו שתופס שלוות נפש אבל לא את שלושת האלמנטים האחרים יכול עדיין לשרוד ולהיות מאושר, אפילו במצב בריאותי ירוד. שלוות נפש לבדה יכולה להיות מספיקה בכדי להגדיר אושר. על פי אותו היגיון, אם אתה שלו, בריא, ומוקף חברים נאמנים, אתה בוודאי יכול לשרוד ללא כסף. אבל הפוך מצב זה וראה מה קורה. אם למישהו יש רק כסף ולא את שלושת האלמנטים האחרים, אין להם דבר מלבד צרות, כך אני רואה את זה.
Peace of mind, health, friends, money, in that order.
If you have peace of mind, but no health, friends or money, you're alright.
Dalai Lama: Let me say this: money is good. It is important. Without money, daily survival - not to mention further development - is impossible. So we are not even questioning its importance. At the same time, it is wrong to consider money a god or a substance endowed with some power of its own. To think that money is everything, and that just by having lots of it all our problems will be solved is a serious mistake.
In the Buddhist approach, worldly happiness is based on what we call the four excellences: the Dharma, wealth, nirvana, and satisfaction. Nirvana, or freedom from suffering, is the ultimate goal. The satisfaction achieved from a successful temporal life is just a transient goal. The teachings are the means to achieve ultimate inner freedom, whereas money and wealth facilitate worldly happiness, temporary satisfaction. One strives to achieve that which is positive for all beings. To do so, one must attend to both ultimate and temporary goals. Well-being and money belong to the latter category. In fact, Buddhist texts mention the fruition of eight qualities, including wealth, health, and fame that define a 'fortunate" human existence.
To enjoy even temporary happiness, however, one must first have peace of mind. Next comes health, then good companions, and then money, in that order, though of course all four aspects are connected. For example, when we had to escape from Tibet, our first priority was to save our lives. Being penniless was secondary. If one is alive, it is always possible to make friends and earn money. Peace of mind must come first. Peace of mind generally attracts prosperity. Certainly someone who has a peaceful mind will use his or her money judiciously.
The mind is key. If anything should be considered a god, so to speak, it is the mind, not money. A healthy, positive mind is the utmost priority. But if we were to reverse the order of these priorities, what would happen? I find it hard to imagine how a person with great wealth, bad health, no friends, and no peace of mind could feel even slightly happy.
Fabien: But many people live that way.
Dalai Lama: Yes, especially rich people like you! And then alcohol becomes their best friend, doesn't it? In the end, their fortune is exhausted and their health is spoiled. That is why someone who grasps peace of mind but not the other three elements can still survive and be happy, even in poor health. Inner peace alone can be enough to define happiness. Following the same logic, if you are in peace, healthy and surrounded by trusted friends, surely you can survive without money. But reverse the situation and observe what happens. If someone has only money and not the other three elements, then they have nothing but problems. That is how I see it.