רוב ההורים מגיעים לשלב ההתבגרות של ילדם, כשהם אינם מוכנים לו. הם מופתעים מהשינויים ולעתים אף מזהים אותם באיחור, כמו גם את הרגשות הנלווים אליהם: אובדן שליטה, אובדן משמעות ובעיקר – בלבול וחוסר ידע.
אין ספק שבשלב הזה נחוץ להורים מידע על מאפייני הגיל, לצד הדרכה כיצד לפעול – ואת אלו הם עשויים לרכוש באמצעות קריאת ספר עיון ראוי. המידע מאפשר להורים להבין שחלק גדול ממאפייני ההתנהגות של המתבגר הפרטי שלהם הוא נורמטיבי, וכי גם בגיל ההתבגרות מערכת היחסים עם הילדים יכולה להיות טובה.
על הספר: ספר הדרכה שמציג את מאפייני גיל ההתבגרות הנורמטיביים, ומולם את ההורים – שלא פעם עומדים נבוכים ומבולבלים אל מול המציאות שמייצר המתבגר הפרטי שלהם.
למה אהבתי אותו? אהבתי את ההסבר של הררי לגבי הקונפליקט הנוצר על רקע הדמיון והשוני שבין ההורים, הנמצאים באמצע החיים, לבין הצעיר המתבגר. מדובר בעימות בין הערכים והאידיאלים לבין מציאות החיים, עימות לו שותפים גם ההורים וגם הצעירים – ההורים בהסתכלם על עברם ועל העתיד שנותר, ואילו הצעירים, העסוקים בערכים מוחלטים וטוטליים, מתוך להיטות של חוסר ניסיון. הסימטריה מדהימה, אך במפגש הזה נוצר, כאמור, קונפליקט.
הספר מספק תשובות ודרכי התמודדות עם מצבים שכיחים ביחסי הורים ומתבגרים. הוא ערוך במתכונת של סיפורים מחדר הטיפולים, שאלות ותשובות וסיפורי מתבגרים, מאפשר להורה להתבונן בזוויות נוספות על התנהגות המתבגר ומנסה לטפח את הרגישות שלו. בעיניי, המסר החשוב ביותר שעובר לאורך הספר הוא : יחסים בין הורים לילדיהם המתבגרים אכן יכולים להיות טובים.
על הספר: בספרה מנתחת בר אב את מאפייני גיל ההתבגרות על רקע החיים בעולם המודרני. גיל ההתבגרות יכול לשמש כנקודת התחלה חדשה ביחסים, וגם בר אב בדומה להררי טוענת שההורים נמצאים בדרך כלל באמצע החיים, וכי מאפייני הגיל שלהם דומים למאפייני גיל ההתבגרות: חיפוש זהות מחודשת, חיפוש משמעות, שינויים גופניים, מצבי רוח. כל אלה יוצרים קונפליקטים בין המתבגר להוריו, ובר אב ממליצה על דרכים לפתרון. פתרון מרכזי: מעבר מחופש השליטה לחופש הבחירה, ולמעשה מעבר מסמכות להשפעה.
למה אהבתי אותו? החיים הם מסע שלא נגמר, הם אינם קורים ונגזרים עלינו אלא ברובם בחירה הנתונה לשינוי גם כשיש פער בין המצוי לרצוי. בר אב מציעה: “להיות מתבגר והורה של מתבגר –וליהנות מזה…”.
על הספר: זהו ספר הדרכה העוסק ביחסי הורים וילדים בוגרים, כלומר מעל גיל 18, ומעלה דילמות המותאמות למציאות הצעירים של ימינו – שכידוע אינם ממהרים לעזוב את הבית.
ההמלצות ניתנות להורים ולצעירים, והרציונל הוא כי האחריות ליחסים היא משותפת וכי הקשר צריך להיות הדדי ובוגר.
למה אהבתי אותו? בין השאר, מאחר שהוא עוסק בנושא מאוד עכשווי: הצעירים היום לא ממהרים לעזוב את הבית. הספר הזה נותן לגיטימציה להורה, לרגשותיו ולפעולות שעליו לנקוט מתוך מקום של הורות נכונה ומצמיחה, ומאידך מעודד את הצעיר לעצמאות והתפתחות.
אני שולחת עין תורנית לספריה הפרטית שלי ומוסיפה את ספרו הישן נושן של פרפ’ חיים גינות “בין הורים לבני עשרה” בעיניי לא נס ליחו. קריאה מהנה, עינת גבע, מורה במסלול להכשרת מנחי קבוצות במשפחה, מכון אדלר.
אני ממליצה לקרוא יחד עם הנערים בשלב ההתבגרות הצעירה (כן, עדיין אפשר גם יחד) את הספר “פוליאנה” מאת אלינור ה. פורטר. קראתי אותו בהתבגרותי ועם ילדיי בשנות התבגרותם. זו הייתה חוויה מכוננת ומעצימה, עינת גבע, מכון אדלר.
ואני מתכוונת להתחיל ולקרוא (שוב) עוד היום.
צפית בסרט? בנעורי ראיתי אותו לפחות 3 פעמים….