קריאה נכונה של שפת גוף היא כלי רב ערך, היכול לתת לנו מידע ממשי ואיכותי אודות הדובר אלינו ועל טיב המידע אותו הוא מעביר בדבריו. לכן רבים מעוניינים ללמוד כיצד לפענח את שפת הגוף האנושית ובכך להגיע לרבדים הנסתרים של המידע ולהכרה מלאה של הדובר.
אלא שהדרך להבנת שפת הגוף רצופה קלישאות נבובות. אם אדם מניע את רגלו, סימן שהוא עצבני, שילוב ידיים מסמל הסתגרות ואי שביעות רצון, משחק עם עט שעל השולחן מלמד על שעמום ואפילו חרדה, ישיבה ברגליים פתוחות מראות על ביטחון, וכך נמשך מצעד התובנות, שיכולות להיות נכונות באותה מידה שיכולות להיות מוטעות.
רק בסרטים סוג ב' הנבל לובש שחורים ואינו מחייך. בחיים, אנשים יודעים לשקר בלי להניד עפעף ועם חיוך רחב מרוח על פניהם. בינתיים, במדריכים וספרי לימוד על רגל אחת מלמדים שאנשים שאינם דוברי אמת לא שומרים על קשר עין, מדברים מהר, מפנים את מבטם ובאופן כללי חסרי סבלנות. וגם לובשים שחור, כן?
אז איך נדע באמת אם האדם שמולנו דובר אמת או שקר? לשם כך, נניח לרגע לצורת הישיבה ולגירוד המשונה ההוא ביד, ונתמקד במה שחשוב: התגובות של הדובר.
כמו כן, עלינו לקחת בחשבון ששקר אינו טבעי, הוא מעושה והשקרן מודע לכך ולעצמו. אם נאתר כמה מהנקודות הללו אצל הדובר, יש יסוד סביר לחשוד כי הוא אינו דובר עמנו אמת.
כדי לאתר את נקודות השקר אצל הדובר, נשתמש בכלים פשוטים ויעילים של שיטת NLP (Neuro Linguistic Programming, או "שפת תכנות עצבית"). באמצעות לימוד שיטת NLP, יכול כל אחד להעמיק את ההיכרות עם שפת הגוף. שימוש נכון בשפת הגוף יסייע לנו "לקרוא" נכון את המסרים המובלעים במסר המילוי שנמסר לנו ויעניק לנו את היכולת לשכנע ולהשפיע על התת מודע של הניצבים מולנו.
הנה כמה מן הדרכים לזיהוי שקר, המבוססות על שיטת NLP.
1. מהירות תגובה. במהלך שיחה אנו מגיבים במהירות ובאינטואיטיביות. לעומת זאת, אדם המשקר אינו פועל לפי האינטואיציה אלא באופן מחושב ומודע, ולכן משך התגובה שלו איטי מהרגיל.
2. רצף תגובה. תגובה ספונטנית מתבצעת באופן מידי, על המקום. תגובה מחושבת מתבצעת בשלבים. למשל, כשאדם כועס הוא מזעיף פניו והולם באגרופו בשולחן בעת ובעונה אחת. כשאדם מביים כעס, ראשית יזעיף את פניו ורק לאחר מכן יהלום באגרופו על השולחן.
3. חריגה מהרגלים. אנחנו מכורים להרגלים שלנו, לסגנון דיבור, לצורת עמידה, לאופן שתיית קפה וכו'. אדם המשנה תדירות פעולה פשוטה שכבר הוטמעה כהרגל עושה זאת כי הוא עסוק בבניית הבלוף שלו, ולא בהרגליו.
4. שמירה מוגזמת על קשר עין. גם השקרנים כבר קראו את הקלישאה לפיה הם לא שומרים על קשר עין… מי שעסוק בשקר שלו עובד כל הזמן על אמון וינסה ללכוד את המבט כדי ללכוד את המאזין ברשת שהוא עסוק בטווייתה.
5. שינויים בדיבור. מי שבטוח בעצמו מדבר בצורה ישירה, פשוטה וברורה. עליות וירידות מוגזמות בטון הדיבור עשויות לשמש אינדיקטורים לכך שהמידע שנמסר לנו אינו אמת צרופה.
6. חזרה על משפטים. זהו מאפיין נוסף של דיבור מודע ומחושב, לעתים תולדה של שינון מוקדם של טקסט או מסר אותו רוצים להעביר. כמובן שהדיבור הרגיל הוא אסוציאטיבי ואנו לא חוזרים על אותם המשפטים בדיוק.
7. פוקר פייס. מי שמשקר אינו מחובר רגשית למסר אותו הוא מעביר ולכן אינו מגיב אליו רגשית. לא נראה הבעות פנים מיוחדות אלא בעיקר חוסר הבעה ופנים אחידות.
8. "דליפה" בשפת הגוף. מי שמשקר משקיע מאמץ להיראות כדובר אמת, כלומר כרגיל – נינוח, לא מתוח, מחייך. הבלוף מחזיק מעמד עד שהוא "פורץ" החוצה בצורה של תנועה לא רצונית, מבט לא ברור, תזוזות או תנועות שלא במקומן.
9. בריחה לתשובות רגשיות. מה יעשה מי שמשקר כאשר נשאל שאלה אליה לא היה מוכן? קשה לאלתר תשובה רצינית וגם ולשמור על פאסון. במקום לנהל דיון ענייני, הוא יסיט את השיחה למקום שנוח לו להיות בו, כלומר הרחק מאזור האש של השקר שהוא טווה. ומה קל יותר מלתקוף את מי שמקשה עליך את החיים?
לא די בזיהוי מצב אחד מהרשימה הנ"ל כדי לסמן אדם כלא דובר אמת. למשל, דובר לא רהוט עלול לחזור על אותם המשפטים (סעיף 6), עובד חדש שאינו שולט בחומר עשוי להגיב לאט יחסית (ס' 1), וחוסר הבעה בפנים אינם בהכרח סממן לשקר (ס' 7) וייתכן כי זוהי פשוט ארשת הפנים של הדובר. אבל הצטברות והצטלבות של כמה מן הכלים הנ"ל עשויים בהחלט להעיד שמה שנאמר אינו בהכרח אמת צרופה.