לביבות צמחוניות של כרישה ותפוח אדמה. מטוגנות, בטח שמטוגנות.
אני אוהבת אוכל מטוגן. אני לא יכולה לעמוד בפניו, אבל בדרך כלל טיגון הוא עניין גדול בשבילי, אני לא אוהבת את הריחות שנדבקים בקירות הבית, אני לא אוהבת את נתזי השמן על השיש והקרמיקה, לא אוהבת את כל הבלאגן.
אבל הו, כמה שאני אוהבת אוכל מטוגן.
באוכל מטוגן יש משהו ביתי בעיניי. הרים של שניצלים, קציצות, צ'יפס, לביבות, פרוסות חציל. את כל אלו ועוד הרבה אחרים אמהות ברחבי הארץ מטגנות על בסיס שבועי, לא מפחדות ולא נרתעות.
באופן חגיגי, פעמיים בשנה גם אני מעזה. ומה טוב יותר לטגן מאשר לביבות כרישה חגיגיות? לכבוד ראש השנה הקרב ובא, לכבוד פסח שיבוא עלינו לטובה ולכבוד כל יום אחר שבו תחשוק נפשי ונפשכם בלביבות חמות ומלוחות.
המטבל המושלם ללביבות האלו הוא שמנת חמוצה, משהו בניגוד של החום והקור יוצר אצלי עונג מושלם בפה וחוץ מזה אני לא צריכה כלום. את הלביבות שנשארו (אם נשארו) אפשר לשמור בקירור וביום למחרת לקחת לפיקניק או לשים בפיתה וליהנות בעבודה מארוחה טעימה ומשביעה.
* פירורי לחם / קמח מצה – לפעמים צריך קצת פחות ולפעמים קצת יותר, תלוי בכמה טוב סחטתם את הכרישה וכמו שהדודות המבוגרות אומרות- כמה שהעיסה 'לוקחת', כדאי להתחיל עם 4 כפות ולהמשיך להוסיף לאט כמה שצריך.
מבשלים את הכרישה ואת תפוחי האדמה כחצי שעה עד שתפוחי האדמה מתרככים.
מסננים היטב את הכרישה וסוחטים אותה עד כמה שאפשר ממי הבישול.
מעבירים את הכרישה ותפוחי האדמה למעבד מזון ומרסקים היטב למחית חלקה (לא נורא אם נשארים מעט גושים).
מוסיפים לכרישה ולתפוחי האדמה את הירק, הביצים, פירורי הלחם והתבלינים ומערבבים ידנית עד ליצירת עיסה יציבה לטיגון.
מחממים שמן במחבת, יוצרים לביבות ומטגנים משני הצדדים עד להזהבה.
אוכלים ישר מהמחבת כי קשה לעמוד בפיתוי או שמגישים עם קערית של שמנת חמוצה בצד.