א. התובע, יליד 1977, עבד אצל אביו, הנתבע 1, הבעלים והמנהל של חנות "כלבו רמי" לחמרי בנין וכלי בית, כזבן.
ב. הנתבעת 2 היתה חברה לביטוח שבטחה את הנתבע 1 לרבות בביטוח חבות מעבידים בפוליסה מס' 600826014800.
ג. לטענת התובע, נפגע ביום 20.12.00 כשנפל מסולם עליו עלה לצורך הורדת סחורה מהגלריה העליונה.
ד. הנתבעים מכחישים אירוע התאונה, חבותם וגובה הנזק.
2. הסולם האמור היה סולם ישן ורעוע ולא היה מספיק יציב, בעיקר בגלל שלא היו לו גומיות בתחתית לקיבוע רגליו כנדרש. בכל זאת נדרשתי לבצע את העבודה האמורה בכוחות עצמי וללא כל סיוע מצד מי מעובדי החנות".
"הסולם הוא מעץ, איני יודע איזה תוצרת. איני יודע אם קנינו חדש. הוא היה במצב טוב" (עמ' 5 לפרוטוקול שורה 18 מלמעלה).
"אבא היה בחנות ולא היו קונים ואם הייתי צריך עזרה הייתי קורה לאבא, אבל לא היה צורך.
לש. ביהמ"ש: קודם אמרת שהסולם היה טוב, ועכשיו אתה אומר מתנדנד, איך זה מתיישב אחד עם השני?
ת. הכוונה שכשאני שם אותו בגלריה זה לא סולם שנעמד קבע, אלא ידני, לא היתה לו פתיחה" (עמ' 6 לפרוטוקול).
"הסולם היה במצב טוב גם יציב" (עמ' 7 לפרוטוקול שורה רביעית מלמעלה).
ג. די בכך כדי לדחות התביעה, מה עוד שעדותו של התובע הינה עדות יחידה של בעל דין ללא כל סיוע, נהפוך הוא.
ד. התובע העיד כי: "העלייה נעשית פעמים רבות באותו יום על הסולם. עד המקרה עבדתי במשך 7 שנים עם הסולם באותה צורה. באותו יום לא היה משהו יוצא דופן" (עמ' 4 לפרוטוקול שורות 4-6 מלמטה).
כך עילת רשלנות... וכך העילה של הפרת חובה חקוקה... אכן סיכוני חיים ובריאות אורבים לפתחנו כל העת, ובהולכינו אל מקום פלוני לא נדע אם נגיע אליו. לכל נזק יש שם ברפואה, אך לא לכל נזק יש שם של אחראי במשפט. לא כל נזק שניתן לצפותו (באורח תיאורטי), המשפט מטיל בגינו אחריות נורמטיבית (ע.א. 145/80 ועקנין נ. המועצה המקומית בית שמש בעמ' 126) ולעיתים מזומנות ניתקל בקיומו של: DAMNUM SINE INJURIA ".
ו. גם לאור האמור לעיל ניתן היה לדחות התביעה אלא שבאופן מפתיע ולמרות עדותו כמפורט לעיל, גילה התובע במהלך חקירתו כי: "באותו יום זה היה יום חורפי, גשום מאוד, אנשים נכנסים לתוך החנות עם מגפיים ונעליים רטובות יוצא שהרצפה רטובה. ראיתי שהרצפה טובה ואז עליתי להביא סחורה מהגלריה בהנחיית אבי" (עמ' 4 לפרוטוקול פיסקה אחרונה למטה).
אלא שלגרסה זו אין כל זכר בכתב התביעה למרות י"ד סעיפים קטנים לסעיף 11 המפרטים לכאורה רשלנות הנתבע 1 ואף לא בתצהיר עדותו הראשית של התובע.
"הסולם כנראה החליק לאו דווקא בגלל המים. יכול להיות" (עמ' 5 לפרוטוקול שורה 13 מלמעלה) ב"יכול להיות" אין די כדי לקבוע עובדות.
ח. לטענת התובע, לסולם לא היו גומיות בתחתיתו אלא "ידענו שאין לו גומיות וכך עבדנו כל השנים. ז"א ב- 7 שנים שעבדנו הסולם היה בלי גומיות ולא קרה כלום לא בעליה ולא בירידה" (עמ' 5 לפרוטוקול שורות 13-15 מלמעלה) "ב- 7 שנים לא היה שום שנוי במצב הסולם" (עמ' 5 לפרוטוקול שורה 19 מלמעלה ).
"ידעתי שהוא מתנדנד וכך עבדתי עליו, עבדתי עליו כי זה מה שיש בחנות. לא ביקשתי להחליף סולם מאבא. אחרי המקרה אבי תיקן ושיפץ הסולם" (עמ' 6 לפרוטוקול שורות 17-19 מלמעלה).
לא זו בלבד, שהטענה כי הסולם שופץ לא מופיעה בתצהיר אלא שנטענה גם טענה סותרת כי: "אמרתי פעם אחת לאבא בשנים האחרונות שיש בעיה עם הסולם. איני זוכר שנה מדויקת, אבל לפני שנת 2000. הוא אמר שיתקן אבל הוא לא עשה ... לשאלתך למה זה לא מופיע בתצהיר - העורך דין כתב את התצהיר" (עמ' 7 לפרוטוקול שורות 7-10 מלמעלה).
התנהגות כזו, בהעדר הסבר אמין וסביר, פועלת לחובתו של הנוקט בה; באשר על פניה, מתחייבת ממנה המסקנה, שאילו הובאה הראיה, או הושמע העד... - היה בכך כדי לתמוך בגרסת היריב.
3. לאור כל האמור לעיל, לא הוכח אופן אירוע התאונה בכלל ואחריות של הנתבע 1 בפרט והתביעה נדחית.
4. שלא לצורך אוסיף כי גם בשאלת הנזק לא ניתן לקבוע מסמרות על עדותו היחידה של התובע שלא הביא דו"חות מס הכנסה של החנות, לא המציא תעודת אי כושר, לא ניתן להבין מעדותו כמה חדשים נעדר מהחנות, אם בכלל (עמ' 8 לפרוטוקול), לא המציא תלושי שכר מלפני התאונה ועד 2002 (למרות שטען שברשותו בעמ' 9 לפרוטוקול) והצהיר בניגוד לאמור בסעיף 5 (בעמ' 3 לתצהיר עדותו הראשית) כי "ב- 3-4 שנים האחרונות התאונה לא מנעה את קידומי" והעו"ד הוא שכתב זאת (עמ' 10 לפרוטוקול 2 שורות עליונות).
התובע גם לא היסס להצהיר, כי במשך שנתיים עבר להתגורר בבית הוריו בקומת קרקע כדי להימנע מעליה במדרגות (סעיף 3 האמצעי בעמ' 4 לתצהיר העדות ראשית) כשהסתבר שהתגורר שם עוד משנת 1998, כשנתיים עובר לתאונה (עמ' 12 לפרוטוקול שורה רביעית מלמעלה).
התובע חתם על שני תצהירים שונים ת/1 ו- נ/1 הנוקבים בסכומים שונים וממילא גם בחקירתו נקב בסכומים שונים ולא ידע להסבירם (עמ' 11-12 לפרוטוקול).
למותר לציין כי למרות דרישה של עשרות אלפים שקלים של הוצאות לא הומצא ולו בדל קבלה ו/או אישור על הוצאה כלשהיא.
5. לאור כל האמור לעיל אני דוחה התביעה.
התובע ישא בהוצאות הנתבעים, ביחד ולחוד, בסך 10,000 ₪ בתוספת מע"מ, הפרשי הצמדה וריבית כחוק מהיום ועד לתשלום המלא בפועל.