למעשה הנאשם מודה בביצוע העבירה. מלפנים משורת הדין, ומאחר והתובעת מוכנה לטיעונים לעונש, אני מבטל את גזר הדין כדי לשמוע את הטיעונים לעונש מחדש.
ההרשעה נשארת בעינה.
ראשית כל, בית המשפט חייב להביע הסתייגות ברורה מדברי הנאשם שכאילו אם בית המשפט יגזור עליו עונש פסילה, זה יאלץ אותו לעשות "דברים חמורים", שזה לא ישתמע כאיום.
הנאשם יקבל את העונש על מה שהוא עשה.
חבל מאוד שכך התבטא הנאשם באולם המשפטים.
הנאשם מחזיק רשיון משנת 88', ולחובתו לא פחות מ – 96 הרשעות קודמות. אז אם יוטל עליו עונש פסילה אין לו להלין אלא על עצמו שהוא הגיע למצב כזה.
לא רק שנסיבות ביצוע העבירה חמורות ומצביעות שהנאשם ידע וידע שהוא מסיע נוסעים מעל המותר, אלא, גם לא ניתן להתעלם מגליון ההרשעות המראה מגוון רחב ביותר של עבירות מכל הסוגים.
גם אם המעביד "סיפק" לנאשם רכב שאינו מתאים או מכיל מקום ל- 15 נוסעים אלא 8 בלבד, על הנאשם היה להימנע מלבצע את הנסיעה.
אני גם מסתייג מדבריו של הנאשם בטיעוניו באולם היום, כאילו יש למצוא דופי בשוטר שאיפשר לו לסיים את הנסיעה, שלא ינסה הנאשם להעביר את האשמה לשוטר.
הנאשם נידון במקור ל- 2 חודשי פסילה בפועל ואחרי ששמעתי את נסיבות המקרה , התרשמתי מהנאשם ועיינתי בגליון ההרשעות הקודמות, סברתי תחילה שיש מקום להוסיף מעל העונש פסילה שהוטל במקור.
אולם, מלפנים משורת הדין, וכדי – אולי - תוך התחשבות למשפחתו הרחבה של הנאשם, החלטתי להקל במקצת בעונש הפסילה, שתמורתה יחתום הנאשם על התחייבות כספית ואף יוגדל גם עונש הפסילה על תנאי. הכל בתקווה שאלו ישמשו כהרתעה לעתיד.
2.פוסל את הנאשם מלקבל או מלהוציא רשיון נהיגה לתקופה של 40 יום פסילה בפועל.