צחוק הינו ביטוי פיזיולוגי שמחצין ומבטא משחק, התנהגות עולצת ,ורגשות חברתיים חיוביים כשמחה עליצות קונדסות וכדומה. הצחוק הוא ביטוי התנהגותי-אנושי לתופעת המשחק ועל כן יכול גם לבטא רגש של עליונות, פריקת עול ושמחה לאיד.
הצחוק הקלאסי יופיע אצל ילדים בעת משחקם, והקולניות שבצחוק מחצינה ומסנכרנת את רוח המשחק בין המשתתפים ומוודאת שהתנהגות העכשווית "אינה אמיתית" אלא היא משחק, וכאשר אחד הילדים יחצה את הגבול שבין המשחקיות להתנהגות תוקפנית, סביר מאוד להניח שקולות הצחוק ייפסקו. הצחוק והמשחק אצל הבוגרים מבטא רגשות מורכבים יותר (כגון הומור) ומשמש בצורה מתוחכמת למגוון רחב של סיטואציות חברתיות (ממבוכה ועד תוקפנות).
* איבוד הגמישות: כאשר אדם מאבד את גמישותו וגופו אינו מסוגל להסתגל למצב בו נמצא הולם שסביבו, זה מצחיק. לדוגמה: כאשר אדם רץ ברחוב, לפתע עוברת מולו עגלת-תינוקות: הוא נעצר במקום כדי לא לפגוע בעגלה, אך כיוון שגופו התרגל לרוץ, האדם מועד ונופל.
* חריגה מהנורמה: דברים לא נורמליים כמו אדם ההולך עם מצנפת לילה ופיג`מה באמצע הרחוב מעוררים צחוק, במיוחד כאשר יודעים שהדבר אינו הפרעה נפשית כלשהי, אלא מכוון להצחיק. מקור לגורם הזה היה חלק מהפואטיקה מאת אריסטו, כשאמר שחריגה מהנורמה תהיה מצחיקה רק אם היא מתקיימת על הבמה.
* חיקוי: על כל צורותיו. כאשר אדם מתנהג כמו כלב לדוגמה, אנו מציירים קווי דמות ביניהם ומבינים שהקשר איננו הגיוני, אך דומה.
* מחווה ותנועות המזכירות מכניקה אוטומטית: גם זה סוג של חיקוי לא מכוון, שכן כאן אדם מתנהג כמו מכונה או מחקה פעולה של מכונה. ניתן לראות דוגמה לכך בסרטו של צ`רלי צ`פלין "זמנים מודרניים".
* הפניית הגשמי אל הרוחני: כלומר: השמת דגש על הצד הגשמי באדם כאשר הוא מתכוון לעסוק ברוחני. לדוגמה: כאשר אדם רוצה לצייר ציור או לכתוב שיר, ולפתע באה רוח ומעיפה לו את הדפים, כך שהוא אינו מסוגל לעסוק ברוחני עקב מגבלות גשמיות.
* עקרון ההישנות: חזרה על ביטויים או שאלות מספר רב של פעמים עד שההדגשה נהיית מגוחכת או שגורמת לקורא או הצופה להיות מופתע כל פעם מחדש או לחלופין – לדקלם את הטקסט יחד עם הדמויות. דוגמה: טרטיף – כאשר אורגון ששואל "וטרטיף?" באופן חוזר ונשנה.
* אפקט הדומינו: או קומדיית טעויות, כאשר מעשה אחד גורם לשרשרת אירועים מוזרים ומביכים שכל אחד מהם בא בעקבות קודמו.
* זכות בחירה מדומה: כאשר מישהו נכפה על ידי מישהו אחר לבצע פעולה מסוימת, בניגוד לרצונו. אותו אחד אשר מבצע את זה בניגוד לרצונו אינו מודע שהוא מבצע את זה בניגוד לרצונו, והוא חושב שהוא רוצה לבצע את זה. דוגמה: אדם מהפנט אדם להוריד מכנסיים כאשר כל פעם שנשמעת המילה: "גרב בקיר". אותו אדם אשר יוריד את המכנסיים, יהיה בטוח שהוא עושה את זה מרצונו, כשבעצם זה בניגוד לרצונו.
תהליך הצחוק מתכווצים שרירים שונים בגוף – ובעיקר הסרעפת ושרירי הפנים , ועקב כך מוצא אוויר מהריאות בלחץ תוך השמעת קולות צחוק , כך גם דמעות והסמקה מאוד אופיניים לצחוק אינטנסיבי.
הקולניות שבצחוק נועדה להכריז וליצור הבחנה בין התנהגות אמיתית לבין התנהגות לא אמיתית ועל כן גם לא מאיימת.
משחקיות הינה התנהגות נפוצה בקרב בעלי החיים, ומהותה היא חיקוי של מצבים אמיתיים שמצריכים מיומנות כדי להתמודד עימם, ועל כן גם ההכרזה על ה"משחקיות" תהייה מצויה אצל אותם בעלי חיים שמשחקים.
על ידי הצחוק הצוחק יכול לומר לצופים שהתנהגותו המאיימת לכאורה – בעצם איננה מאיימת כלל, כגון טפיחה אדירה וחברית על השכם וכדומה , אך לעתים סיטואציה שבה התנהגות תוקפנית של חבורה כלפי זר תתפרש אצל בני החבורה כמשחק שיאופיין בצחוק קולקטיבי של בני החבורה , ואילו לגבי הזר מדובר באיום או התקפה חד משמעית , וזה הצד האפל של ההומור.
ניואנסים התנהגותיים של הצחוק :מבוכה – בן אדם נבוך עלול לאמץ את הצחוק כדי להסתיר את מבוכתו – כמו אדם מפוחד שחש בצורך להסתיר את חרדתו אל מול סיטואציה מאיימת יאמץ את הצחוק כדי להתל בצופים שיגזימו בכוחו בהניחם שהסיטואציה קטנה עליו עד כדי שהוא מתייחס אליה כאל משחק.
כמו כן ההירכיה – שבעל המעמד הגבוה כמו רודה בבן המעמד הנמוך יותר , ועל כן מעידה של רם מעלה בשפת גוף שסותרת את רום מעמדו מהווה לאלו שמתחתיו מעין שיחרור שיתבטא בצחוק , כך המבוגר שמועד לעיני הילדים , או המלך הנתפס ערום על ידי נתיניו , או אדם בעל ארשת רצינית שנתפס בנפיחה קולנית.
מדענים טוענים שהצחוק יפה לבריאות ומשתתף בתהליך הריפוי אצל חולים. במחקרים נמצא שלאחר הצחוק ישנה ירידה בהורמוני הדחק כמו האדרנלין והקורטיזול, דבר המחזק את המערכת החיסונית ומוריד את לחץ הדם. הגוף גם משחרר אנדורפינים שמשפרים את מצב הרוח.
סביב הצחוק התפתחה תעשייה שלמה של בידור, הן בצורה של סרטים ובהם בעיקר סרטי קומדיה והן בצורה של הצגות ובהם בעיקר ז`אנר הקרוי סטנד-אפ קומדי, שבו שחקנים מספרים בדיחות או אפיזודות משעשעות.