ביום למחרת רמי סימס לי שהוא יאחר כי יש לו פגישה חשובה. מאוד חשובה. אמרתי לעצמי. פגישה עם מירי. הוא חזר בלילה אחרי עשר. להרגיש נבגדת זו אחת התחושות הכי נוראיות שיש. תחושה של אפסיות וחוסר ביטחון ופגיעה אינסופית ממי שאנחנו הכי אוהבים. ממש סכין בלב. פשוטו כמשמעו.
כשחזר הוא חייך וניסה לנשק אותי על הלחי ולהניח עליי את ידו אבל הסתלקתי משם. הוא בא אחריי לחדר השינה. "אני מצטער. הפגישה התארכה." בו ברגע החלטתי שאני הולכת לעורך דין. לבדוק מה מגיע לי במקרה של גירושין. ולא לוותר לו על שקל. התחלתי לשקול גם להתקשר לבעל של מירי. היא הורסת לי את החיים, אני אהרוס את החיים שלה.
"איפה האירוע?" שאלתי. "במסעדה בסינמה סיטי." הוא השיב. יצאנו מהרכב ופסענו. הוא רצה לתת לי יד אבל הרחקתי את ידי ממנו. החלטתי לספר לו על הגירושין באמצע הארוע. ככה האפקט יהיה הכי גדול. נכנסנו למיתחם. "הנה, זה כאן." רמי פתח את הדלת ונכנסנו. אולם הקולנוע היה חשוך. לפתע נדלק האור. "מזל טוב!!" הבטתי באנשים שמולי בפה פעור. הוריי וילדיי האהודים התקרבו כדי לחבקני. הרגשתי חיבוקים מכל עבר. והנה מירי. מתקרבת אליי. ואיני יודעת מה לעשות. לצעוק לה לפני כולם שהיא בוגדת ובת זונה או לעשות הצגה? היא מחייכת אליי ועיניה בורקות.