מאמרון חדש של טים סטאמר מהווה המשך מעודד לדברים שכתבתי כאן לפני יומיים בעניין יוזמה חינוכית של חברות הסלולאר. סטאמר מספר על שני אנשי הנהלה בכירים במחוז בו הוא מלמד שקיבלו מתנה לחגים - מכשירי iPod Touch. המנהלים התלהבו מהמכשירים החדשים והתחילו לשאול כיצד אפשר להשתמש בהם בתהליך הלמידה. הם אפילו הקימו צוות שאחראי להכנת פרויקט נסיוני שיכניס את המכשירים האלה לתוך בתי הספר.
Or in schools that have laptop carts, we wheel them into a classroom, pass out the units, and then proceed, again largely with group activities.
... the iPod Touch, and other pocket computing devices, are intended for personal use. They are designed to be customized, personalizing the user’s experience so, instead of everyone seeing the same desktop, we all see ourselves in the device.
Undoubtedly they, especially the kids, will give us some insight we can’t get any other way.
סטאמר מתאר גישה שהיא שונה במהות מהגישה של היוזמה של חברות הסלולאר. המטרה, אמנם, אותה מטרה – שימוש נרחב במכשירים סלולאריים בבתי הספר. (ה-iPod Touch איננו טלפון, אבל נדמה לי שהדמיון רב מספיק כדי להצדיק השוואה בין הגישות.) אבל כאשר סטאמר מציע ללמוד על השימושים האפשריים של הכלי מהאנשים שבאמת ישתמשו בו בכיתה, הוא מראה שמה שמנחה אותו הוא החינוך, ולא השיווק.