הַתְּקוּפָה הִיא פּוֹלִיטִית.
... הֵם מַעֲשִׂים פּוֹלִיטִיִּים.
לָעֵינַיִם הֶבֵּט פּוֹלִיטִי.
זֶה מִכְּבָר לֹא-יְרֵחִי.
לִהְיוֹת אוֹ לֹא לִהְיוֹת, זוֹ הַשְּׁאֵלָה.
אֵיזוֹ שְׁאֵלָה, חַבִּיבִּי. הָשֵׁב בַּהֲקַלָּה.
כְּדֵי לִהְיוֹת בַּעַל מַשְׁמָעוּת פּוֹלִיטִית.
מִסְפּוֹא מְרֻכָּז, חֹמֶר גֶּלֶם מְמֻחְזָר.
עַל-אוֹדוֹת חַיִּים וּמָוֶת, עָגֹל אוֹ מְרֻבָּע.
שימבורסקה, הכל פוליטי.
בתמונה - רגע לא פוליטי על פי תפיסה ישראלית רווחת. אולי רגע דתי או כלכלי. אבל ודאי לא פוליטי, ודאי וודאי לא כזה שנוגע בי, ישראלי שוחר טוב ולא קטנוני כמו כל האנשים הפוליטים האלו שמחפשים כל הזמן רק את הרע. מחסום אייל, יום שלישי השבוע, 31 בינואר 2012, 05:15 לפנות בוקר, פלסטינים מתפללים במגרש חניה בדרך לעבודה בישראל. ברקע - מסלול היציאה מהמחסום.
לזכרה של משוררת פוליטית נפלאה.
גרמת לי לרצות לשוב ולקרוא, אין ספק שזה הטוב ביותר שאפשר לאחל לשירה.
לא ולא שיח. וזה מה שאומרת שימבורסקה. אתה לא עוסק בפוליטיקה רק כשאתה מתמנה לח"כ או לשר או לראש ממשלה. כשאכלת ארוחת בוקר לפני כמה שעות - עסקת בפוליטיקה. היתה שם ביצה? איפה גידלו אותה? הריבה והלחם - מה תנאי ההעסקה של הפועל שסידר אותם על המדפים ושל הקופאית? הבגדים שאתה לובש עכשיו? זה לא נגמר העיסוק בפוליטיקה וזה מעצבן לאללה ויתכן בהחלט שזה מעכיר את הדעת אבל זה שאנחנו מתעלמים או מכחישים לא עושה את זה פחות פוליטי.
התמונה כאן כדי להצביע על כך שתפילה של פלסטינים במגרש חניה ליד מחסום היא מעשה פוליטי. זו תפילה דתית, זה נכון, ואפשר לחבב דת או לא לחבב דת, זה עדיין מעשה פוליטי. אפשר אם רוצים לדמיין יהודים מתפללים במגרש חניה, לבחון את הרגשות שמעורר המעשה הזה - ולהבין.
- את טועה יערה .
לפני כשבועיים נסעתי לבאר שבע ובתחנה המרכזית עמדה קבוצה של כ 20 חובשי כיפות וטליתות מהזרם הלאומי דתי והתפללו בפינה סמוכה .
זו פשוט שטות גמורה שאת מערבת רגשות עם אקט - זה לא שחסרים בתי כנסת במדינה או מסגדים , אף אחד לא הריח אותם להתפלל בתחנה כמו שאף אחד לא הכריח את המוסלמים שבתמונה להתפלל במחסום .
יש להם את המבנים בשביל זה , המדינה לא אוסרת ולא אסרה לבנות מקומות פולחן לאף דת , אבל זה מצחיק ואפילו טיפשי לחשוב שבגלל שלא היה בית כנסת או מסגד בסמוך אנחנו צריכים להרגיש אשמה רגשית כלשהי או נקיפת מצפון או כל מושג שאפשר להעלות פה על הדעת .
את יודעת מה יערה , הייתי בצרפת וראיתי מסגד אחד בשכונה של 40,000 איש, לא כמו פה בישראל שלכל 5,000 יש מסגד , והיו שם המוני מוסלמים שפרסו שטיח ברחוב והתפללו .
אולי כדי שנחמא בפני הממשל הצרפתי גם ?
יערה אני מחבב אותך כאדם , אני שותף לתפיסת העולם שלך אבל יש לי הרגשה סמויה בתוך תוכי שאת לא כותבת אך ורק ממניעים אובייקטיבים ויש השמטות רבות שאת נמנעת מלהוסיף כחלק מ "ציור התמונה" וזה מכוון לדה לגיטמציה של ישראל וזה מעט מפחיד אותי .
אני בעד זכויות אדם ושירתתי בשטחים מספיק זמן כדי לראות את המצב " כפי שהוא ולא כפי שהייתי רוצה להעביר לציבור " , נייטרליות זה הדבר החשוב ביותר ואני מאוכזב ממך שאת מעוותת את המצב לטובת הטיות חד צדדיות .
במיוחד כשרוצים " להסביר " לאדם שאינו מכיר לעומק את הנושא .
זהו בדיוק, שניסיתי לדמיין גם שורות של יהודים עוטי טליתות או שורות כמרים נושאי צלב או נזירים בודהיסטים כתומים. בכל הגוונים- ללא הבדל דת מין וגזע, זה עורר אצלי את אותה תחושה של "שורות אדוקות וצייתניות"
פניה באמת שוחרות טוב. אבל את בטוחה שהמילים צייתניות ואדוקות?
הי , לא איני מסכים לניסוח שלך " פאר המשפט המייהד" זו לא קונפליקט יהודי , זה קונפליקט של כובש , אין כובש הומני וזאת ללא קשר לאמונתו הדתית . כיבוש הוא כיבוש . כיבוש מעצם טיבו מביא רוע בכל הדתות .
תִּרְצֶה אוֹ לֹא תִּרְצֶה, לַגֶּנִים שֶׁלְּךָ עָבָר פּוֹלִיטִי, לָעוֹר גָּוֶן פּוֹלִיטִי, לָעֵינַיִם הֶבֵּט פּוֹלִיטִי.
שאלה מהדהדת באשר לצדק למבקרים כאן 1. האם נראה לכם שהכנסת אדם לכלא ללא משפט וללא כתב אישום במשך חודשים ושנים תחת הכותרת עצור מנהלי הוא פאר המשפט הישראלי !
פאר המשפט המייהד, אתה מתכוון.
כָּךְ אוֹ אַחֶרֶת לְכָל דְּבָרֶיךָ הִדְהוּד, לְכָל שְׁתִיקוֹתֶיךָ הִשְׁתַּמְּעוּת פּוֹלִיטִיִּים. האם יש הבדל? בין אם הדיון על השיר הזה מתקיים או לא? "אם הילד עומד לפני מים עמוקים-או מדבר ציה"
כמה שזה נכון: "אֵינְךָ חַיָּב לִהְיוֹת בֶּן-אֱנוֹשׁ כְּדֵי לִהְיוֹת בַּעַל מַשְׁמָעוּת פּוֹלִיטִית. דַּי בְּכָךְ שֶׁתִּהְיֶה נֵפְטְ גָּלְמִי, מִסְפּוֹא מְרֻכָּז, חֹמֶר גֶּלֶם מְמֻחְזָר. "
קשה לי להאמין שאתה תמים. אבל המתנחלים "זכו" לראש ממשלה שדואג להם בכל מובן. יש בבקשתך סוג של צביעות ובעיני זה כמעט כמו להציע לבכות על "כתפי הפאריץ". גם אם רבים מהמתנחלים הגיעו בחסות הממשלה עדיין הם עסוקים בכיבוש הנדל"ן הפלסטיני ומקדשים אותו על חשבון התקציב שלנו. מי בכלל רוצה את הבנתם??
התנצחות אינה מועילה לאף אחד , כך מתנהגים ילדים קטנים כשהם רוצים לכפות החלטה על כולם ומחרימים את הילד הבעייתי .
אין בינינו שום דבר משותף. איזה בעיות אתה יכול להתמודד אתי יחד?! אתה באמת מאמין בסיסמאות העבשות האלה?.
- אין לי כוח להתנצח איתך , אני אומר א' ואת מפרשת את זה כ-ב' .
זו לא המטרה ובמקום להגיע לתוצאות זה רק מתיש .
אתה יודע, יהושוע, הערתי שעבורך הפלסטינים שקופים אבל מזה התעלמת. התייחסת רק למילה 'מתנחבלים'. רק רגשותיך הפגועים. זה הכל. בראש העמוד הזה עומדת תמונה צובטת של פלסטינים מתפללים במגרש חניה. אולי על מילה על זה?
אז אולי נבוא בטענות כלפי עיריית לונדון על כך שהם לא פעלו מספיק והרחיבו את שטח המסגד ?
אולי נבנה עבורם מסגדים קטנים ל 4 וחצי בבוקר במחסומים ?
זה כן .
יהושוע, אני מסכימה אתך, זה בהחלט מגעיל לראות אדם, שמחשיב עצמו כאנטי מלחמתי, שופך מים על מישהי רק מפני שאינה בדעתו. וכמובן, אני מסכימה אתך שלתקשורת היה אינטרס להנציח סכסוכים שכאלו, עשה את הסיקור צבעוני יותר. א ב ל אני חושבת שאתה טועה, בהחלט לא ייתכן שמתנחלים ישתתפו במחאה הזו, שנוצרה בשל הכספים העצומים המועברים ליישוביהם.
להפך אני חושב שזה מצויין שהמתנחלים ישתתפו במחאה ויבואו , הם צריכים להיכנס ולראות ולדבר עם אנשים בשטח כדי להבין את המצוקה שלהם , כך משנים סדרי עולם ולא בהתעלמות מהצד השני .
מיהו הצד השני שלך, יהושוע? אצלך הויכוח הוא בין צד ימני ולשמאלני. אצל מתנחלים הפלסטינים שקופים.
בעניין מתנחבלים - אם מותר בחברה הישראלית לומר 'כוסית' אולי מותר לומר מתנחבלים. זה לא כינוי משמח במיוחד אבל אם החברה הישראלית המציאה אותה אולי כדאי למתנחלים להקשיב.
זה לא ויכוח בין עמדות פוליטיות זה כבר יותר מזה זה עניין של מצפון ומוסר אישי .
אז מה נסיק מזה ?
יצא לך לראות או לשמוע ישראלים מדברים על טיולים במדינות זרות, נניח בהודו, ומתייחסים בעיקר למקדשים ולדתות? אני בטוחה שכן. ואם לא - הצצי קצת בתמונות שמעלים חברי הקפה ובשיחות ארוכות ומפורטות שמתקיימות כאן על חגים הודים ("בהולי רצנו כמו ההודים וצבענו את כולם בסגול" משפט שקראתי כאן. הולי נחוג בהודו בסביבות מרץ).
לא נכון שישראלים חילוניים לא מתעינינים בחגים. לגמרי לא נכון. לא מתקרב אפילו לאמת. חבר שלי שמשווק דיסקים ובהם שירת נזירים טיבטיים ממנזרים על ההימלאיה יכול לספר לך איזה ביקוש יש לחוויה התרבותית המסוימת הזו בישראל. הוא בעצמו הופתע. אלא שהתמודדות עם האחר היא פעולה תרבותית. היא פעולה תרבותית במובן זה שהתרבות מסמנת לנו מיהם האחרים התרבותיים בהם מותר לנו להתעניין ומי - לא. ובמה שנוגע לאחר התרבותי המוסלמי - פתאום אנחנו חילונים שלא מתענינים בדתות. נו באמת.
שלמה ארצי בשירתו מונה את הנושאים שמעסיקים את מעמד הביניים הישראלי. המון על גבריות נשיות ונישואים וגירושים והורות. זה עיקר שירתו. רק מעט פוליטיקה, וגם היא בשירים ישנים, ובה תופיע הדמות של הערבי החקלאי. זו דמות סטריאוטיפית שמופיעה הרבה במוצרים תרבותיים ישראליים מרכזיים של מה שמכונה שמאל מתון, דמות הפאלח טוב הלב שאוהב את אדמתו. לא במקרה 'עבד הממהר' הוא שיר ישן, משנות התשעים נדמה לי. ככל שהשמאל המתון נעלם גם המוצרים האלו נמוגים אל העבר והישראליות מעצבת דמויות אחרות של ערבים.
העמדה הזו של 'ערבים מתפללים כי איזה חג' היא ישראלית מאוד. הם בשלהם ואנחנו בשלנו. הפרדה.
הצלחת להבהיר לי יותר את נקודת מבטך, ומה הוביל אותך לסלוד מהמשפט "ערבים מתפללים כי איזה חג", כי כן, אני מבינה "איפה זה יושב" אצלך, את הכאב שלך מההפרדה, ונכון, אני מכירה את הישראלים שעליהם כתבת, אלה שחוזרים מהמזרח (לא הייתי בהודו - לטעמי מדובר במדינה עצובה, אני חוששת לראות את העוני והסבל שלה מקרוב, זה מכאיב ועצוב מידיי), לפי השקפתי מהצד על התופעה הזו של התעניינות ישראלים בתרבויות/טקסים/חגים/דתות רחוקים והתעלמות מהאיסלם אינה מקרית אלא מכוונת, כלומר בגלל המצב הפוליטי הטעון והמסוכסך עם הערבים במדינה,, אכן יש נטייה מגמתית להפריד, וכמו שכתבת "הם בשלהם ואנו בשלנו" מצד רבים, הן שמאלנים והן ימנים, אבל אני באמת מתקשה להאמין ששלמה ארצי התכוון לכך כשהוא כתב את השורה הזו, למרות שאני לא מכירה אותו אישית.
בנוסף, אני סבורה שמה שכתבת על דימוי הפלאח הערבי כסטריאוטיפ הוא מעניין ונכון, אך אינו מתאים במקרה הספציפי של השיר. יש לא מעט ערבים איכרים, שעוסקים בחקלאות, וכן, יש גם רופאים, ועורכי דין וכו', אבל אם שלמה ארצי היה מתאר בשיר הזה נניח רופא ערבי - זה לא היה מתאים לסיפור שהוא רצה לספר - על איכר עובד אדמה, ועל המסר שלו על סיכסוך המריבה הקלאסית העתיקה בין יהודים לערבים על השטח, מי היה כאן קודם, מי כבש את מי, וכו'. הרי כל ההסטוריה שלנו מבוססת על שני נרטיבים שונים ומנוגדים - ישנם המאמינים שהם היו פה לפנינו ואנו באנו וכבשו, וישנם המספרים סיפור שונה לגמרי.
אז בא שלמה ורצה לכתוב שיר שמתייחס לסכסוך, ומה מתאים יותר מערבי שעובד את אדמתו ? הרי רופא לא היה מסתדר עם המסר שלו..
שוב, מאחר ששלמה ארצי אינו חבר בקפה דה מרקר - לעולם לא נדע מי משתינו מפרשת את כוונת המשורר האמיתית , אבל זה באמת לא משנה - אני מבינה לחלוטין מה רצית לומר, וטוב שהבהרת, אני שמחה שהצגת את טיעונייך והעלית אותן לדיון על פני השטח, כי אני מסכימה איתך שהמסקנות שהגעת אליהן בהחלט מעוררות מחשבה שיש לתת עליה את הדעת.
גם אם בהקשר אחר.... אולי יעורר רצון לקרוא את הכול- ולהרחיב את זווית הראייה לגבי מיסמוס גבולות; מה שקורה למי שחיים בגבולות הפקר.
לא רק ראש המממשלה האחרון דואג למתנחלים. ראשי ממשלות ישראלים דאגו תמיד למתנחלים וגייסו את ההצדקה הבטחונית כדי להסביר את פערי התקציב. רק השבוע נודע שתקציב המעונות של בינמין דומה לזה של תל אביב כולה - כאן.
כן יערת, קראתי ואני מודה שאני כבר לא מזדעזעת בנושא הזה מכלום. ביבי הוא ראש ממשלת אנשי הימין ויתרת העם יושב על תקן חוטבי העצים ושואבי המים כשעל חשבונם כל זה קורה. ונמאס לי מכל המתנחמדים מהשטחים שרוצים להבין אותנו. שירדו מההר ומהגב שלנו ויוותרו על ההזיות המשיחיות שלהם שעולות בכסף ובחיי אדם.
הכל פוליטי, חירות, גם חברות. וזה בסדר ולא צריך להפחיד אף אחד.
נעמה, נראה כאילו לא קראת את מה שכתבתי לפני שהשבת לי. לא כתבתי שיש בעיה עם מחאה שהיא מסיבה, כתבתי שצרם לי שיר מסוים של שלמה ארצי. וכך גם בהודעה השנייה שכתבת, שם גם כתבת "לא כל כך הבנתי מה כתבת" ואמנם נראה שלא הבנת.
המציאות היתה תמיד פוליטית. ואין גנאי בפוליטיקה.
מי הם כולם, נעמה? אני זוכרת בבירור מתנחלים וימניים שטוענים במלוא המרץ ש"השמאלנים האלו גנבו להם את המחאה", והגיעו לרוטשילד בכדי להתעמת פיזית עם המפגינים ה"ותיקים".
ובכל מקרה, מהפכה של כוווולם, איננה מהפכה כלל, היא פשוט המשך של אותה השיטה עצמה.
היו שם גם קצת שמאלנים קרזיונרים שחיממו את האווירה ואחד עקץ את השני והטלויזיה תפסה את זה כרגע חשוב וצילמה והציגה מה שהיא חשבה לנכון להראות .
אני חושב ששני הצדדים צריכים להתבייש .
יש מקום לכולם וחבל שרצו להציג את זה כפוליטי כי זה לא .
דרך אגב היו גם פעילי שמאל שהתנהגו באלימות פיזית כלפי בחורה ימינית ולא הציגו את בטלויזיה , גברבר בא ושפך עליה כוס מים - ממש כבוד לשמאל .
גם אנחנו צריכים להוקיע מאיתנו את הקיצוניים כי רק בהידברות ולא עם עצמנו אלא עם הימין יהיה אפשר לפתור בעיות .
אנחנו אלימים - מאד, ומקבלים אלימות בתמורה. מין שרשרת שאיננה נגמרת. על מנת לסיים אותה, צריך לפתור את זה אחרת, לא באמצעים שהיו מוכרים לנו עד היום. אני לא מפחדת ממהפכה של כולם. ואני חושבת שגם המתנחבלים לא יצליחו לעצור אותה.
את נגד אלימות אבל יחד עם זאת את שולחת עקיצה , יכולת לכתוב מתנחלים ולא מתנחבלים אבל לא עשית זאת .
ואני באופן אישי כשקראתי את המילה הזו מתחנבלים כאב לי , כאב לי ממקום שאולי לא התכוונת לזה ואולי כן אבל זה פגע ואני חושב שראוי שתשני את המילה הזו .
לא להיות שותף לאידיאולוגיה של ההתנחלות שגם אני שותף לה היא דבר מבורך בעיניי אבל לשלוח עקיצה כלפי ציבור שכמו אצלנו לא התנחלים גם להם יש כאב ושכול לא רק מעצים את הפילוג ואת השנאה אלא משריש אותה ואני חושב שאת צריכה להתנצל על כך או למחוק את ההודעה ולשנות את זה למתנחלים ולא למתחנבלים כי זה מעליב ויותר משזה מעליב זה מבזה את הפוסט ואת אלו שלוקחים בו חלק .
אני גם חושב שעקיצות ושיבושי מילים כאלו כדי להכאיב ולעקוץ הם לא תורמים ובטח לא לנו .
נעמה היה רצוי שנחיה בעולם טוב יותר שהריבון קולט את רוח הדברים ובעיקר עד כמה הוא מנותק מעמו.
הריבון עסוק יום ולילה עם הפרנויות האיראניות שלו שבחלקם כדי להסית אותנו מכאבי העוני המנטאלי/רוחני/כלכלי/נפשי שנכפה עלינו מאז שכבודו יחד עם האוליגרכיה שלו שודדים אותנו ואנחנו נושאים בנטל. שום שיח, שביתה,שיחות ומו"מ הפגנה לא הובילה לפתרונות והשאירה אותם בהרגשה שכוח הסבל שלנו עדיין רב. אין דרך לזעזע את המערכת אלא בהפגנת חוסר סבלנות כלפי הריבון. המהפכות סביבנו הגיעו לדרגת אלימות ושפיכות דמים כי גם שם לא ספרו את העם כשהוא רק הפגין. אלימות יכולה להתבטא בהכרזת אנשי מילואים שהם לא מתגייסים. אלימות יכולה להתבטא בהשבתת בתי חולים בלאו הכי זה יגיע כי לא ניתן לתפקד שם מהצפיפות וחוסר התנאים. הפגנת אלימות שכל הרשויות ישבתו ולא יחזרו לעבוד עד שיפרמו את חוזי עובדי קבלן. נעמה, יש הרבה דרכים מגוונות לפני שיורים באש שראש ממשלתנו היקר וחבריו יילחצו.
פנינה, כל מה שאת אומרת נכון ומזעזע.
אבל אם אנחנו רוצים לחיות בעולם יותר טוב, נתחיל מאיתנו. לחשוב אחרת לפעול אחרת ממה שפעלנו ופעלו אנשים בעבר, שלא הביאו את התוצאות הרצויות. אני לא רואה שמסביבנו הביאו המהפכות האלימות שקט, שלווה וצדק חברתי לאזרחים.
לא מסכימה עם מה שמשתמע בעינייך.
תראי, גם אני לא מכירה או מתעניינת יותר מדי בחגים ובדתות, לא של יהודים ולא של עמים אחרים. תפילות וחגים אינם עושים עלי רושם, לא מתה על חגים ודתות באופן כללי, משום סוג, אני חילונית, איני מייחסת חשיבות לתפילות או לחגים או לדתות בכלל, ולפיכך לא בקיאה בכל הג'ז הזה, והכל מתוך בחירה להתעסק בעיקר ולא במה שטפל בעיני.
אני פשוט לא רואה את הדברים כמוך, שאם אין לי מושג איזה חגים יש להם ולך יש (חוץ מהרמדאן - אני לא מכירה יותר מידי), ולשם מה הם מתפללים - אז זה מצביע על כך שאני פחות איכפתית ושמלאנית ממך, שאני פחות כמהה ממך לשלום, או שאני פתאום בעד הכיבוש.
אז הוא כתב שהם מתפללים כי איזה חג, ולא ציין מפורשות באיזה חג מדובר, לא הרחיב, ביג דיל.
למה הגעת מהשורה הזו למסקנה מרחיקת לכת עד כדי כך שהכוונה לו היתה "הם שם, ואנחנו כאן ?"
"עם הזמן עוד תלמדו עלינו משהו, יש צורך"
אומר עבד וממהר, שפוף ולא מתחרט.
והשדה שלי, אני שלו , כמו פרי לעץ"
פגעו בעבד הממהר.
הכל מבני אדם - לא משמים.
עוד לא למדנו כלום כך מתברר.
עוד לא למדנו כלום, כך התברר.
(את הטקסט המלא והנוקב ניתן למצא בגוגל).
וזה שיר פוליטי (מצויין) ועוד איך, שארצי נוקט עמדה ברורה בו, ולא מעורפלת.
לא כל כך מבינה מה שאת אומרת פה. האם הרצון לשמוע שירה טיבטית זאת הצהרה פוליטית?
בישראל לא מכירים את הנצרות ולא מכירים את האיסלם.
יש נהיה אחרי הבודהיזם לצורותיו. וגם אחרי סופיזם, שהוא ענף צדדי של האיסלם. לא יודעת אם זאת נהיה פוליטית או לא.
את בהחלט צודקת פנינה. בשתי הנקודות - גם בכך שמוקדם מידי להספיד את המחאה, מוגזם לצפות להישגים כבר עכשיו, וגם בכך ששלמה ארצי הוא קונצנזוס וככזה טוב שליף וחבריה הזמינו אותו להשתתף וטוב שהוא הסכים. ההסתיגות שהבעתי היא הסתיגות אישית שמקורה באי נוחות שלי למול מחאה שכל כך התאמצה לשמור על קונצנזוס ולא להכעיס אף אחד עד שאיבדה מעוקצה. לאורך זמן קשה להזדהות עם מה שאין לו זהות.
נכון. ועכשיו מגיעות המסקנות. אני בטוחה שלילות רבים הם התהפכו במיטה איך הם טעו טעות כזאת או אחרת. וברור שהשלב הבא יהיה אגרסיבי יותר כי זה בלתי נמנע. אני מאמינה במהפכות רוויות כאב ומחיר אישי. כי ככה זה היה וכך זה יהיה.
זאת היתה ואולי עודנה מחאה שהרבה קצוות באוכלוסיה הרגישו שייכים בפעם הראשונה בחייהם. לא הייתי רוצה לגזול את זה מהם וגם לא מאיתנו.
ונכון שעד היום מהפכות היו רוויות כאב, אבל אולי הגיע זמן שנחשוב קצת מחוץ לקופסא הזאת. אני מקווה מאד שהמהפכה הזאת לא תהפוך להיות אגרסיבית, ושכולם, אבל כולם, יטלו בה חלק.
פנינה, נעמה ונעה, ממש מידי יום בקיץ הצטרפתי למחאה. באתי למעגלי הדיון, צעדתי במוצאי שבתות. ולעיתים תכופות הרגשתי שיותר ממה שזו מחאה זו מסיבת סיום. הפעם הראשונה שחשתי כך היתה כששלמה ארצי ודפני ליף עמדו על הבמה ושרו 'ארץ חדשה'. וזו תחושה שהלכה והתגברה ככל שהתאמצנו כולנו, וגם אני, לטשטש את האמירה שלנו כדי חלילה לא לפגוע בתחושת היחד הישראלית המזויפת. נעה כתבה נכון - מהפכה של כולם היא פאסדו מהפכה. היא לא יכולה להביא שינוי. לשינוי אמיתי בהכרח יהיו מתנגדים, כל מי שמרוויחים מהשיטה הקיימת. וכשאנחנו מקפידים לא לסמן אותם, אנחנו מכשילים את עצמנו.
מדוע את חושבת שמהפכה איננה יכולה לבוא בצורה של מסיבה? זאת תחושה ישראלית מזוייפת, אם גם ד"ר טיבי אמר שהוא מרגיש בפעם הראשונה "בבית"?
אפשר לסמן את מי שמרוויחים מהשיטה הקיימת. לא חייבים לפעול נגדם באלימות.
אני אגיד לך את האמת - כילד בן 18 ועכשיו כשאני 9 שנים אחרי זה ואני כבר אפילו מילואימניק . התפיסה שלי השתנתה ב 180 מעלות . אני שירתתי בגדוד 13 של גולני , התגייסתי במרץ 03' והרגשתי שזו שליחות וזו מטרה נעלה . אני זוכר שבחודשים האחרונים שירתתי כחובש בחר"פ דרום מחנה נתן אם אני זוכר נכון את השם , ואז נפקחו לי העיניים - אני זוכר להרהר בדברים שבאמת היו חסרי פרופורציה , כמו לתפוס עמדות בתוך בתים , כמה שזה נשמע חולני - פשוט להיכנס לבית של אנשים ולשבת שם בשם הבטחון , אני זוכר גם זה היה בתקופה של אריק שרון שהיה מעבר מאוד צר שסיכן כוח בג'נין ומפעיל צמ"ה הרס כביש שלם עוד 40 סנטימטר הוא היה מוריד קיר של בית , ואיכשהו אחר כך אתה יושב עם עצמך ואתה אומר אם הייתי במקומם , במקום ילד בן 15 שמסתכל עלייך , גם אני הייתי הולך להיות מחבל מתאבד , אשכרה אתה נלחם על משהו שאין לו מטרה , ותכלס אתה חייל של התנחלויות . אני הגעתי למצב שאני נגעל מהמילואים שלי , אתה פשוט בייביסיטר 24 שעות 26 ימים רצופים ובשביל מה , בשביל להרחיב עוד שכונה , עוד 20 קרוואנים , עוד כביש , זה לא שווה את המחיר , אתה מביא את הילדים האלו לשנאה כלפייך ואתה נקרע בתוך עצמך כי זה כבר לא להגן על הבית , זה כדי להרחיב את המדינה בעוד שכונה ועוד בית , והזילות הזו בחיי אדם זה מטריף אותי , יושבים לי עם נשק ודם בעיניים ובלי היסוס קובעים חיים , זו כבר לא המדינה שאני רוצה לחיות בה . אתה מתגייס כתמים וצה,ל נותן ערכים שאולי נכונים לתפיסת הבטחון של שנות ה 60 אבל במבחן המציאות זה לא עובד כך אתה רואה דברים שקורעים לך את הלב , לכולנו יש משפחות וכשאתה רואה גבר נשוי עם אשה ו 4 ילדים פלסטיני שבוכה לך בגלל שהרסת לו קיר בבית , זה הורס אותך מבפנים . חייבים לקחת החלטה ולסיים את החרא הזה כי זה לא תורם זה לא מביא לתוצאות הרצויות . שיחזרו למשא מתן כי אין דרך אחרת לסיים את זה וחייבים לעשות ויתורים לא בשבילם אלא בשביל עצמנו , להחזיר את השפיות לעם .
זה מדפרס, פנינה. הקבוצה שבאמת מחתה בקיץ היתה הקבוצה החילונית, הלא מתנחלית. הקבוצה הזו חגגה בקיץ מסיבת סיום. אבל אני לא חושבת שתהיה מהפכה. כי אנחנו וויתרנו (איש איש בדרכו, חלק יאמץ סממנים דתיים שטחיים חלק אחר יהגר) והקבוצה השנייה לא צריכה מהפכה. היא עבדה בשיטה של סיפוח זוחל עד שהשתלטתה על המרכז.
היא לא מתרחשת ביום אחד, אבל היא רוחשת ומתקדמת, לאט, בסבלנות, היום אני קצת יותר אופטימית.
ולא, לא חושבת שהיתה מסיבת סיום בקייץ, היתה תרועת (לא אוהבת את המילה: ירייה) פתיחה.
הדינמיקה משרישה למטה, לעומק. זאת דעתי.
מופלאה שימבורסקה. הכנות. החדות. הבהירות. ההומניזם שכל כך חסר במקומותינו. חוסר ההתפשרות. הכאב. הקישור הבלתי נמנע בין האישי לכללי. האומץ. האמפתיה. והיכולת הנדירה לצקת את כל אלו למילים.
בול ככה. לא יכולתי לומר יותר טוב.
פנינה, נעמה ונעה, ממש מידי יום בקיץ הצטרפתי למחאה. באתי למעגלי הדיון, צעדתי במוצאי שבתות. ולעיתים תכופות הרגשתי שיותר ממה שזו מחאה זו מסיבת סיום.
זה מה שזה היה.
ובסיבוב הבא מהפכה תיראה כמהפכה. אנחנו לא חיים בעולם מושלם על פי גרסת נעמה.
לקח לי 35 שנה להבין את זה מחדש/ וחמישים שנה כדי להבין את זה לעומק/ ויש עוד דרך/ ובינתיים אנשים נהרגו.
תראי, תשמעי, תקראי (זה כבר בלוי נורא אבל שמתי טלאי והחזרתי לשימוש), הרגע הראשון חשבתי שמשוררת שכתבה את השורה הזו - אין פוליטית ממנה.
והרי זו הנקודה. אבל האמת היא שלא קראתי את כל שיריה וזה גם לא בלתי סביר שהקריאה שלי אותה מודרכת בידי חיפוש אחר שירה פוליטית. ככה ש - לא יודעת. כך או כך,אני חושבת ששימבורסקה הטיבה לנסח את העולם שלנו.
שלמה ארצי הוא אכן ישראלי מאוד. כלומר מייצג של אותה השקפה דלילה ולא ביקורתית על ישראל. "חמים. תכף יהיה מסריח" כתב חנוך לוין. לא סתם אמרו על יאיר לפיד שהוא שני רק לשלמה ארצי.
הרגע שבו נגמרה המחאה בשבילי היה כששלמה ארצי, דפני ליף ושאר מנהיגי המחאה שרו על הבמה את 'ארץ חדשה' עם אותה שורה אלמותית 'וערבים מתפללים כי איזה חג'. ומשתמע, יש כאן ערבים, יש להם חג, אין לנו מושג איזה חג זה, הם שם ואנחנו כאן. הלכתי הביתה מאוכזבת.
זה בדיוק לב העניין, זה המסר שלה.
גם האישי, גם מה שלכאורה אינו נתפס כפוליטי - הוא פוליטי ועוד איך.
"פורמים" הסכם בפעם השלישית עם הממשלה בגלל הגישה הזאת ובוודאי אחרי שהם רצו להפר את השביתה האוצר הפעיל את "כוח" החוק כדי להחזיר אותם לבתי החולים. ואם הם לא יחתימו כרטיסים יורידו להם שכר, מי מהצדדים מפעיל כוח לא הוגן?
תבורך שימבורסקה על מילותיה. כה אנושי ולא אנושי כאחד, שמתאים גם לנו; ככפפה. במחשבה שנייה, כפפה זה גמיש, להבדיל ממחסומים פיזיים, שהם ראי למחסומים בראש אדם. וכמה לא פשוט להסיר, לנתץ או לעשות מעקפים לאלו שבראש. כי משם הכול מתחיל. איך אמר לי השבוע ידיד טוב לגבי הסכסוך שלנו עם השכנים שלנו- רק לתת לכמה אסקימוסים לשבת שבוע באיזה מקום מבודד והם מביאים לנו אחלה פתרונות.
... יש בכל כרית של אצבעותינו החמש.
כדי לכתב את "מיין קמפף"
ורק שם המתרגם, או המתרגמת, נותר עלום.
שמא תוכלי לבדוק מי עשה את המלאכה הנפלאה?
צודק. סליחה. המתרגם הוא רפי וייכרט, כמובן.
גאווה לעדה .
יערת את לא חושבת שאת נתפסת לסטראוטיפיות באמירה הזאת שלך. המחאה גם עכשיו לא הסתיימה. יש לה עומקים שונים ותובנות שונות וגלים שעכשיו שוב מתחדשים. שלמה ארצי הוא קונצנזוס והצורך של אנשי המחאה בקונצנזוס היה ברור כי הם הרגישו שהם זקוקים לכוח מכל תושבי הארץ. אישית אני לא סבלתי את הקטע כי שלמה ארצי הוא ממש לא כוס התה שלי, אבל היה משהו מאוד קונפורמיסטי ונכון מצד ליף וחבריה לקבל את זה. וחוץ מזה ששלמה ארצי עצמו שחי במגדל השן הבורגני שלו נזקק גם להעביר מסר שלמרות עושרו וחייו הנוחים הוא עם העם. גם אם זה מעורר בחילה [וזה מעורר] עדיין רוב אנשים קיבלו זאת יפה.
שימבורסקה, זכר צדיקה לברכה. אישה שלא פחדה לומר - הכל פוליטי, גם, ואולי בעיקר, כשאנחנו מתאמצים לא להיות פוליטיים.
כן, הכל פוליטי.
אשה, מה שמך ? - לא יודעת.
מתי נולדת, מנין את ? - לא יודעת.
למה חפרת לך מחילה באדמה ? - לא יודעת.
ממתי את מסתתרת ? - לא יודעת.
למה נשכת אותי באצבע ? - לא יודעת.
את יודעת שלא נפגע בך ? - לא יודעת.
לצד מי את ? - לא יודעת.
עכשיו מלחמה, את חייבת לבחור - לא יודעת.
הבית שלך עוד קיים ? - לא יודעת.
אלה ילדיך ? - כן.
מן הראוי לציין את שם המשוררת, לא?
כן. דווקא צוין, אלא שהעורך של הקפה הקפיד לוותר על רווחים בין שורות ובקרב העריכה שנהלתי מולו נמחקה השורה האחרונה ובה שמה של שימבורסקה.