אחד הדברים שאני אוהב באנימה, זה שלא כמו הרבה מקרים בארצות מערביות השימוש באנימציה לא נעשה רק בשביל ילדים או סדרות וסרטי פעולה או קומדיה (עם נחשיב סדרות דוגמת משפחת סימפסון ואיש משפחה). ביפן היטיבו להבין מזמן שאנימציה היא פורמט שיכול להעביר כל מסר מכל פלטפורמה ובכל צורה לכל קהל ובכל גיל. למרות שגם באנימה יש הרבה כותרים בז'אנרים כמו פעולה והרפתקאות וכמובן שהרבה מהם דנים בנושאים בוגרים, כבדים ועמוקים, יש גם לא מעט אנימות מז'אנר הדרמה, למשל הסרט הנהדר, in this corner of the world שמספר את קורות חייה של משפחה אוהבת בהירושימה בימים של התקיפה האטומית של צבא ארה"ב הוא דוגמא נהדרת לכך.
"סיפור כזה על באטמן, עוד לא שמעתם". זוהי שורת הפתיחה של "באטמן נינג'ה", ההרפתקה המצוירת החדשה של האביר האפל. אנימה! אקשן! באטמן! כן! איזה שילוב נהדר!… של טעויות, שטויות ובזבוז זמן.
אווזת ביצי הזהב של וורנר ו-DC מטילה את הביצה הביזארית ביותר שלה עד כה, כאשר אולפני וורנר פונים אל יוצרים יפניים במטרה "לרענן" ו"לחדש" קצת את דמותו של האביר האפל. על הבלגן הקולוסלי הזה, במסווה של סרט אנימה איכותי, מנצח ג'ונפי מיזוזאקי. לא מצלצל לכם מוכר? אולי בגלל העובדה שהוא ביים אולי 3 סרטים כל חייו! (רובם סרטי אנימציה של המשחק "מגה-מן") אבל זה בסדר, הוא במאי אנימה, ניתן לו לביים את האנימה של באטמן. מה כבר יכול להשתבש?
נשים את הגרסה היפנית בצד, כי אני לא דובר יפנית, ונתייחס לדיבוב האמריקני. אלוהים….אדירים!
לצערי אין הרבה סדרות וסרטי אנימה שמוכרות לקהל המערבי אלא אם מדובר בחובבי הז'אנר שטורחים לחקור, לקרוא, לראות ולעבור על בלוגים ואתרים אלו ואחרים כדי להישאר מעודכנים. למרות שיש לא מעט יצירות, אם זה סרטים ואם אלו סדרות, שנחשבות לקלאסיקה, או לאיכות, הן נשארות אלומות. אז כאשר יש כבר איזו סדרה שהיא שם מוכר במערב, זו סיבה למסיבה ובעיקר, זו הזדמנות לנסות לברר מדוע במקרה הזה הגבולות התרבותיים נפרצו.
כזה המקרה עם הסדרה (הקלאסית, אפשר להגיד) "קאובוי ביבופ" (Cowboy Bebop) של היוצר שיניצ'ירו ווטאנאבה (שאחראי על כמות מרשימה של כותרי אנימה איכותיים). הסדרה חוגגת שני עשורים ליציאתה השנה ועד היום המון מבקרים משבחים אותה, באופן אישי, אני בטוח שאהנה ממנה בכל מצב וזמן.
יש חיבורים שנראים כל כך הגיוניים שאתה אומר לעצמך "איך לעזאזל לא עשו את זה קודם?", דברים שנראים כל כך טבעיים שאתה פשוט לא מאמין שרק עכשיו חשבו עליהם. כזה הוא המקרה עם , "גודזילה, עולם של מפלצות" (Godzilla planet of the monsters). בעוד שמדובר בסרט ה-32! בפרנצ'ייז הזה, זו הפעם הראשונה שעושים סרט אנימציה באורך מלא. אגב, 30 מתוך 32 הסרטים הופקו על ידי חברת טוהו היפנית.
גודזילה היא אחת המפלצות המפורסמות בעולם, בטח אם חושבים על מפלצות שהגיעו אלינו מהתרבות היפנית (למרות מה שאולי תחשבו, קינג קונג הוא אמריקאי לחלוטין). כאמור, גודזילה הופיעה כבר ב-32 סרטים ארוכים, כשהראשון שבהם יצא אי שם בשנת 1954 ומאז זכתה המפלצת לגלגולים שונים לאורך השנים. החיבור של המפלצת וז'אנר הפנטסיה עם האנימציה היפנית, האנימה, נראה די מובן מאליו, אולם, זה לא קרה. עכשיו כשסוף סוף יצא סרט אנימציה מיפן אודות גודזילה זו סיבה לחגיגה הן לחובבי הלטאה האימתנית והן לחובבי האנימה. אך האם הסרט מצליח לספק את הסחורה או שהוא סתם סרט אקשן רגיל ובר חלוף?
כמעט כל חובב אנימה שמע את השם Fullmetal Alchemist ('אלכימאי המתכת' בתרגום עברי לא רשמי). סדרת המנגה נחשבת לקלסיקה וזכתה לעיבודים רבים, אם זה בסדרות אנימה (עליהן נרחיב בהמשך) שדמויותיה מוכרות על ידי כמעט כל צופה אנימה, סרטי אנימה באורך מלא, סרט לייב אקשן, ספרים ומשחקי מחשב.
הסדרה, להוציא את היותה סדרת אקשן ודרמה מצוינת, גם מציגה שאלות לא פשוטות על מהות הפילוסופיה, דת, מדע ומוסר. מכיוון שיצאו שתי סדרות אנימה, שכל אחת מהן נתנה פירוש שונה לסדרת המנגה, הרבה אנשים ששמעו על האנימה ורוצים להתחיל לצפות בה, לא יודעים בדיוק היכן להתחיל ולא פעם רואים פרק או שניים ואז מבינים שהם בכלל בסדרה שלא התכוונו לראות. כדי להקל על המצב (וגם כדי לשלוח אתכם לראות את הסדרה המופלאה הזו), ננסה לעשות קצת סדר בבלאגן.