אבל עדיף שאני אתחיל את הסיפור מההתחלה.
תחילת סוף השבוע, אפשר להרגיש את זה. אני נכנס למלון, ועולה בי סקפטיות. אולי אני אחזור הביתה, אני אומר לעצמי. אולי זה בזבוז של זמן. אני מכריח את עצמי, ומבין שזה זמן לשינוי. אני אומר לעצמי שזה או עכשיו או לעולם לא.
אני נכנס לחדר ההדרכה, המתמלא אט-אט, במדריכים, בקורסיסטים למיניהם. אנחנו מתיישבים. "קבלו את שרון רובינשטיין", מכריז אחד המדריכים. הדלת נפתחת, ולחדר נכנסת בחורה, אישה, ואפשר לחוש בעוצמות שלה מקילומטרים. רק משפת הגוף שלה, אפשר להבין שהיא אישה חזקה, ובאותו הרגע אני מבין שאני צריך להישאר. משהו בה, משהו באווירה שנוצרה מרגע שהיא נכנסה לחדר, דוחקת ומושכת אותי להישאר.
אחה"צ עובר בהדרכות. המדריכים, שאליהם התחברתי מאוד מהר, לא מוותרים, ועושים הכול על מנת שנצליח. "בערב יוצאים", אומר אחד מהם. "שלא תעשו לי פדיחות, אל תבאסו אותי", הוא אומר ומחייך. אנחנו לומדים על שלושת השלבים של איך להתחיל, טיזינג ואיך לעשות אותו בצורה הנכונה, שפת גוף והחשיבות שלה, משפטים כאלו ואחרים. בערב אנחנו יוצאים. אני מרגיש כמו לפני תעסוקה מבצעית, רק שכאן אנחנו הולכים להתחיל נשים ולא מחבלים. אנחנו מגיעים למקומות שונים בקבוצות, ואני מבין, אני מאמין שרובנו מבינים, שלגשת, להתחיל, ולעבור את מחסום הפחד הראשוני, זהו אחד הדברים הכי משחררים, הכי כיפיים.
ביומיים שלאחר מכן אנחנו מרוכזים בתכנים נוספים, דייטים, שיחות טלפון, נוסחת האלבג"ט, שאין לי ספק שזו אחת הנוסחאות הכי מוצלחות שיצא לי לראות, ומדהים איך שהיא עובדת בפועל.
את הקורס סיימתי בסוף השבוע האחרון, ויצא לי ליישם ממנו מספר דברים, בעיקר את עניין ההתחלות, את נושא שפת הגוף, טיזינג.
בחרתי להשתתף בסמינר על מנת לעבור את המחסום הזה, הדבר המציק הזה, שלא נתן לי עד לפני כמה ימים, להתחיל עם בחורות, יפות ומדהימות ככל שיהיו.
בפועל, אני יכול להגיד שהסמינר עשה לי רק טוב, מבחינת הגישה שלי, מהצורה שבה אנשים מסתכלים עליי פתאום, ומבחינת ביטחון עצמי, שרק העלה אותו.
פרט קטן, ואולי המשמעותי ביותר, היה לקראת הסוף, בו שרוני דיברה על חזון והתלהבות, ואיך לקחת את החזון הזה למקום שאתה רוצה, בדיוק למקום שאתה רוצה.
אני עובד בשדה תעופה, ויוצא לי לראות הרבה בחורות כל יום, וההזדמנויות לפעול רק קורצות לי. ואני קורץ להן בחזרה והולך על זה כמו גדול.
שמי ע.ל , בן 23, יוצא קורס ינואר 11', ואין מבסוט ממני.
שרוני, אני רוצה להודות לך ולצוות המדריכים יוסי, יהונתן, משה,ברוך,רוברט, אלכסיי(ויסלח לי מי ששכחתי) על שנתתם לי מידע שהיווה נקודת מפנה בחיי בגיל צעיר מאוד.