בהליך תביעת מזונות, על כל אחד מן הצדדים חלה חובה להצהיר על כל רכושו והכנסותיו וחובה זו מתפרשת באופן נרחב על ידי בית המשפט. כלומר, כל צד חייב להצהיר על כל הכספים אשר בבעלותו, לרבות כסף מזומן, חשבונות בנק, קרנות, זכויות במניות, זכויות קניין, זכויות לקבלת כספים בעתיד וכד’. כמו כן, עליו לתת תמונת מצב מלאה לגבי כספים שהוא חייב, הלוואות שלא שולמו וכדומה, כדי למנוע טענה בעתיד לגבי חובות שלא הוצהר עליהם בטרם ניתן פסק דין למזונות. כלומר, בעת תביעת מזונות, או הגנה מפני תביעת מזונות, כל אחד מן הצדדים צריך להיות “צחור יותר משלג” לגבי מצבו הכספי.
במידה וצד להליך לא “יתפשט לחלוטין” בפני בית המשפט בנוגע למצבו הכספי, אותו צד עשוי לספוג הטלת הוצאות משמעותית מבית המשפט, שהרי הכלי העיקרי של בית המשפט בקביעת מזונות, הוא הצהרת הצדדים לגבי מצבם הפיננסי. מי שמסתיר או מסלף את מצבו הכספי, לוקח סיכון גדול לגבי הטלת הוצאות נגדו בהליך מעבר לפסיקת מזונות שלא בהתאם למצב האמיתי.
הדבר נכון ביתר שאת לגבי עצמאיים, שהרי את מצבם הכלכלי וכושר ההשתכרות שלהם קשה לאמוד במדויק וזאת בניגוד לשכירים. כאשר עצמאיים מצהירים על מצבם הכלכלי בתביעת מזונות, הם מצויים בעמדת נחיתות מסוימת, שהרי נטל הראיה לגבי מצבם מונח לפתחם, בבחינת האמרה הידועה, ” תוכיח שאין לך אחות”. כלומר, הם מצהירים על רמת הכנסה מסוימת, ועליהם לגבות את ההצהרה הזאת בראיות.
במקרה של עצמאיים, על פי רוב בית המשפט יעמוד על טיבן של הצהרות הצדדים על ידי בדיקת רמת החיים של המצהיר. כלומר, אם עצמאי מצהיר שיש לו השתכרות ברמה מסוימת, יבדוק בית המשפט אם הדירה שהוא שוכר הולמת את רמת ההשתכרות הזאת, יבדוק באיזה מכונית הוא נוסע וכדומה.
פעמים רבות, ההצהרות של עצמאים נראות תמוהות לחלוטין. למשל, מקרה של נהג מונית שהצהיר שיש לו 4,000 שקלים בחודש הכנסה פנויה. בית המשפט עבר על תדפיסי האשראי שלו, וראה שרק הם לבדם עולים על 4,000 שקלים, וזה לפני תשלום חשבונות, שכר דירה וכדומה. באותו מקרה, ברור היה שאותו נהג מונית ניסה להעלים הכנסות כדי להפחית את גובה המזונות שלו. אחד מהמסמכים אותם על עצמאי לצרף מעבר לדו”חות מס הכנסה, הינו גם הדיווחים לרשויות מע”מ. אגב, בעייתיות דומה ישנה אצל מי שהינו שכיר בחברה שלו שהרי למעשה הוא קובע באופן שרירותי את תלוש השכר אותו הוא מקבל.
לא רק שטענתו של נהג המונית נדחתה ללא קושי על ידי בית המשפט, ולא רק שהוא הסתכן בהוצאות, הוא אף הסתכן בכך שבית המשפט יעביר את התיק לרשויות המס, שכנראה לא היו מודעות לבעייתיות שבדיווחיו, עד לאותה עת. אם שופט בהליך מזונות נוכח שהאדם שמולו משקר בדיווחי המס שלו, הוא עשוי בהחלט להזעיק את רשויות המס שיבדקו את אותו אדם לעומק. מעבר לכך, קביעה פוזיטיבית של שופט בהליך גירושין, לגבי השתכרות של אדם מסוים, יכולה לשמש כראיה נגדו מצד רשויות המס.