שלום, רציתי לשאול שאלה שנראית בתכלס די פשוטה, אבל כבר הרבה זמן אני חושבת עליה ולא בטוחה שיש לי תשובה חותכת. השאלה היא מה המטרה האמיתית של תנועת הנוער בימינו? [ובכלל?] לא ייתכן שהמטרה היחידה היא בריחה מהעולם הוירטואלי וייצור תעסוקה לנוער משועמם. חייב להיות עוד משהו!
פעם תנועות הנוער פעלו למען הקמת המדינה או להבדיל- השתלבו במרד בגטאות. אבל מה עכשיו? אני מרגישה שהרבה פעמים מגיעים לסניף לא מתוך אידיאל כלשהו. אלא מכיוון ''שכולם עושים את זה'' וזאת דרך להעביר את הזמן. קצת קשה לי עם העובדה הזאת שרובינו המדריכים ככה חושבים ולא מעמיקים בנושא.. אשמח אם תוכלו לתת לי תשובה.
את שואלת שאלה חשובה ומהותית שכמו שהעלית באמת כל חניך וקל וחומר מדריך צריך לחשוב עליה ולעבד את הדברים. להלן אציג את השליחות שאני רואה בתנועת נוער דווקא בשונה מפעילויות נוער אחרות.
דבר ראשון אנסה להסביר מה המיוחד בגיל הנוער: באחת השיחות שהועברו בהכשרות התנועה דיבר הרב גדי בן זמרה על המילים המסתתרות במילה נוער: ניעור, ער, אולי גם רע? נוער זה אנשים עם המון המון כוחות והמון אנרגיות,אנרגיות שיכולות להפוך עולמות. הכוחות והעקשנות יש לנער או נערה שמחפשים את דרכם הם כוחות עצומים שאם לא מנצלים אותם הם פשוט מתבלים. אנחנו לא מוכנים לוותר על הכוחות האלה אנחנו רוצים אותם. אנחנו מאמינים שהקב"ה נתן ויצר את הכוחות ואת העקשנות והעזות ה"נערית, כדי לקדם ולהזיז דברים. יש עוד יתרון הנוער שיכול להיראות טכני אבל הוא לא רק טכני. הנוער הוא כבר גדול ועצמאי ומאידך הוא עוד לא מחוייב לעניינים פרטיים כמו עבודה, משפחה וכיו"ב. חוסר המחוייבות גם נותן לנו את היכולת לעשות ולפעול ומאידך נותן לנו את האומץ לחפש לדרוש תשובות ולהשתנות - וואו, איזו עוצמה.
ונחזור לתנועה - בעצם, גם תנועת אריאל הוקמה על ידי נוער. נוער שהחליט לחולל שינוי שהחליט שהוא לא רוצה להיות מחוייב. נוער שניער מוסכמות והחליט לבנות עולמות חדשים שמתמקדים בתחומים מיוחדים ודורשים גובה חדש בעם ישראל. הנוער ראה את הכוחות שיש לו ובחר להקים תנועה כדי להתחיל ליישם את הערכים ואת האידיאלים שלהם. ופה הגענו לעניין. הנוער הוא הכח הכי פעיל והכי חופשי לפעול, להעיז ולבנות מדריגות ותחומים חדשים בעם ישראל ובכלל. המון פעמים הגדולים אומרים לנו: "כשתגדלו זה יעבור". זה בסדר, אבל דבר ראשון מי שבנה ויצר. הדברים האלה לעולם לא ילכו לו. גם יצירה שהיא רק בגיל תיכון היא חשובה משמעותית ומשפיעה מעין כמוה, אסור לנו לוותר עליה. תמיד מצחיקה אותי האמירה החינוכית על "החיים האמיתיים" שיבואו אחרי התיכון / אחרי שרות לאומי / אחרי האוניברסיטה וכו'. להבנתי החיים שלנו מתחילים מיום שנולדנו וכל יום וכל מעשה שלנו הם חלק מהחיים שלנו. הם הם עצם החיים ועצם העשייה.
בתנועה שלנו אנחנו רוצים לגייס כמה שיותר כוחות כדי להפית את רעיון התורה ולפתח את תורת ארץ ישראל אנחנו שואפים שתנועה יגדלו חניכים שכל מקום שאליו הם יפנו בחיים הם יחברו למקום של קדושה ושל תורה ובקשת ה'. כתבת שבכתלס חניכות באות לסניף בגלל החבר'ה. מעולה. אם בסניף יש אווירה נעימה וטובה זה הבסיס הכי חשוב לקבלה ושליח אמיתי וערכי. תנועות נוער הם מקום מאד אמיתי של "מתוך שלא לשמה בא לשמה" ברור, באים בשביל החברים ובשביל העניין והכיף ולאט בונים בסניף הכרה כי הכיף הוא כיף של עשייה, יצירה ובניין ולא כיף סתמי של להעביר את הזמן.
אני מאמינה שמי ששואלת שאלה כזו חוותה את העשייה החיובית ולכן חשוב לה להגיע לזה. חלק מהאיכות של תנועות הנוער היא היכולת להוציא דברים גדולים גם בשפה ובמתודה פשוטה וע"ע חוברת המשחקים בה יש מסרים עמוקים מאד אבל כל פעולה מורכבת למעשה ממשחק. בהצלחה רבה וטוב שהגענו לבירור כזה.