תביעה כספית של בנק הפועלים בעניין יתרת חוב, שנותרה בחשבון הנתבעת מס' 1 ושהתנהל אצלו, כנגדה מתגוננים הנתבעים מס' 3 ו- 4.
הנתבעת מס' 4 טוענת, כי איננה דוברת את השפה העברית ואף אינה יודעת קרוא וכתוב בכל שפה שהיא ולכן, אין היא מחויבת בערבותה, שנחתמה אצל התובע.
טענה זו הינה טענת הגנה לכאורית, בגינה יש ליתן רשות להגן.
הנתבע מס' 3, שהוא בעלה של הנתבעת מס' 4, טוען כי ערבותו שנחתמה בשנת 1992 אינה בתוקף, כיוון שהעביר את כל זכויותיו בנתבעת 1, לבנו. עוד טוען הוא, כי הערבות שנחתמה על ידו בשנת 2002 אינה בתוקף, כיוון שהוטעה לחשוב, בהתאם לסיכום עם הבנק, כי הינו חותם על מסמך ביטול הערבות.
במהלך חקירתו, הוצגו לו מוצגים ת/1-ת/12, המערערים את גרסתו ביחס להעברת הזכויות בחברה, שעה שמהם ניתן ללמוד על המשך מעורבותו הפעילה בניהול הנתבעת מס' 1.
הטענה בעניין הטעייתו בחתימתו על הערבות בשנת 2002, היא טענה רעועה לכשעצמה, לנוכח הכללים המשפטיים הידועים, כמו "טענה בעל-פה כנגד מסמך בכתב", או טענת "לא נעשה דבר".
הגנתו של הנתבע 3 אפוא, ספגה מהלומה כבדה בחקירה ובקונטקסט הכולל של הדברים.
ההתלבטות הינה, אם אכן מדובר ב"מכה ניצחת", המעמידה את הגנתו של הנתבע 3 בחזקת "הגנת בדים", או שמדובר בהטיה בספקות ראייתיים, שהם מסוג הדברים שאינם חוסמים את נתיב ההגנה.
סבורני, כי לפחות חלק מהגנתו של הנתבע 3 קרסה כ"הגנת בדים", באופן המצדיק את מתן הרשות להגן, בהתנאה כספית.
החלטתי אפוא, ליתן לנתבע 3 רשות להגן, בכפוף להפקדה כספית על סך של 50,000 ₪, שתיעשה עד ליום 15.09.11.
יופקד הסכום – תינתן הרשות להתגונן לנתבע 3, התצהיר שהוגש ישמש כתב הגנה והתיק יובא לפנַי, לקביעת סדרים לשמיעת ראיות.
לא יופקד הסכום כפי שנקבע – תידחה בקשת הרשות להגן של הנתבע 3 והתובע יהא רשאי ליטול כנגדו פסק-דין. במקרה כזה, תוגש פסיקתא לחתימה.
תזכורת פנימית ליום 30.09.11 – למעקב אחר הודעת ב"כ התובע, בדבר ביצוע ההפקדה.
תזכורת פנימית ליום 30.09.11 – לקביעת סדרים לשמיעת הראיות, ביחס לנתבעת מס' 4.
לנתבעת מס' 4 ניתנה, כזכור, הרשות להגן ותצהירה ישמש כתב-הגנה.