בפניי בקשה להאריך בשישה חודשים את תקופת החזקתה בהפרדה של המשיבה. הבקשה מבוססת על הוראת סעיף 19ה. לפקודת בתי הסוהר (נוסח חדש), תשל"ב - 1971.
המשיבה הינה אסירה ביטחונית המרצה מאסר של 8 שנים וחודשיים בגין עבירות של ניסיון לרצח (פעולות איבה), שהיה בלתי חוקית והחזקת סכין.
המשיבה מרצה עונשה מ-13.3.05 והיא מוחזקת בהפרדת יחיד מ-10.4.05. תוקף החזקתה של המשיבה בהפרדה הוארך מעת לעת.
נטען בבקשה כי מדובר באסירה ביטחונית אשר שוהה בהפרדה בשל אישיותה הבעייתית והמורכבת וכל הניסיונות לשלבה באגף רגיל לא צלחו. במהלך ניסיונות השילוב הרבתה המשיבה להסתכסך עם אסירות ביטחוניות נוספות, תקפה אסירות ואף אנשי סגל.
הבקשה נתמכת בתצהיר של קצינת מודיעין מחוז מרכז בשב"ס ולפיו העילה להפרדת המשיבה הינה שמירה על שלומה ובריאותה כמו גם של אסירות אחרות מפניה, וכן על מנת לשמור על המשמעת ועל אורח החיים התקין של בית הסוהר.
במהלך הדיון נטען כי כל הניסיונות לשלב את המשיבה באגפים רגילים לא צלחו. הוצג לעיוני דו"ח המפרט את המועדים בהם הוצאה המשיבה מאגף ההפרדה בניסיון לשלבה באגפים אחרים.
בנוסף, בהסכמת ב"כ המשיבה הוצגו לעיוני פרטי מידע מודיעיני. לטענת המבקשת, לעת הזאת, אין מנוס בנסיבות שפורטו לעיל מלהמשיך ולהחזיקה בהפרדה.
ב"כ המשיבה מתנגדת לבקשה וטוענת, כי המשיבה הינה בחורה צעירה והיא מוחזקת בהפרדה פרק זמן שאינו סביר (5 שנים ו-9 חודשים) והיא מתלוננת קשות על תנאי הבידוד ועל הקושי והמצוקה הנגרמים לה עקב כך, והשפעתם הקשה על מצבה הנפשי.
לגופו של עניין טענה, כי החזקתה של המשיבה בהפרדה הוא המוצא האחרון והמבקשת לא עמדה בנטל לשכנע את בית המשפט שלא ניתן להשיג את מטרות ההפרדה המנויות בדרך אחרת שיש בה כדי להקטין את הפגיעה בזכויותיה של המשיבה. היא טענה כי מאז הניסיון האחרון לשלבה באגף אחר, בספטמבר 2008 חלפו למעלה משנתיים ולא נעשתה מאז כל פעולה נוספת לנסות ולשלבה באגפים אחרים. לפיכך, הבקשה להמשיך ולהחזיקה בהפרדה היא לא משכנעת ובלתי סבירה משלא נעשה אף לא ניסיון אחד במהלך כל התקופה הנ"ל.
הסנגורית עותרת לדחות את הבקשה ולהעביר את המשיבה לאגף שיהיה בו כדי להבטיח בטחונה של המשיבה וביטחונן של אסירות אחרות.
ב"כ המשיבה סמכה טיעוניה על רע"ב 10/06 אטיאס נ' מדינת ישראל, פורסם בנבו.