תפלה מ"מ ראוי להקדימם מה"ט, וצ"ע.
האם מצות ציצית לא יותר תדירה משום שנוהגת נמי בשבת, משא"כ תפילין שאינה נוהגת בשבת, אם כי אולי אפשר לומר מאחר שבלילה פסק החיוב אז כל יום בפ"ע, אבל לכאו' אינו כן מתמיד של שחר ומוסף של שבת, שיש בזה תדיר.
"אחר שלבש טלית מצוייץ יניח תפלין, שמעלין בקודש".
"שמעלין בקודש - על האדם קאי שצריך לילך מדרגא לדרגא ולהתעלות בקדושה כי מתחלה הוא רק מכסה את עצמו בכיסוי של מצוה וע"י התפילין הוא מקשר את עצמו בקשר היחוד והקדושה".
איני יודע מי נסתפק בדבר הקדימות בין ציצית לתפילין, אבל יש לצדד בזה כדלהלן.
ידוע שיטת הרמב"ם שמדאורייתא החיוב הוא להניח רק רגע אחד ביום, אלא שהיה מן הראוי להניח כל היום כדי לקיים המצוה כל רגע, וחכמים אמרו שלא לעשות כן כי לא יצליח לשמור על התפילין בטהרה. ומפני זה כותב הרמב"ם "ראוי להניחן כל היום", מטעם שאין חיוב כזה כלל, כאמור. וכן כתב בדעת הרמב"ם במגן גבורים סי' לג.
מאידך יש סוברים שמדאורייתא החיוב ללבוש כל היום, וחכמים מחמת החשש פטרו את האדם ברגע אחד. וכך מבואר ברבינו יונה ברכות ט: והובאה מחלוקת זו בפמ"ג ריש הל' תפילין.
ולענין הלכה נחלקו בזה השיטות. בדעת השו"ע יש בזה מבוכה גדולה. ובשאר הפוסקים, ידוע ששיטת הלבוש שיש חיוב מן התורה כל היום בהנחתן, עיין לו בסי' לז סק"ב. אולם לעומת זה שיטת רוב הפוסקים להלכה שהחיוב הוא רק רגע אחד, ובשאר היום אינו אלא מצוה קיומית, הלא המה הפמ"ג שם, והערוך השולחן שם, ועוד.
לפי זה, אם נאמר, וכן דעת נוטה להלכה, שהחיוב מן התורה הוא ללבוש רגע, אין שום עדיפות לכאורה להניח תפילין יותר מללבוש ציצית, כי בשניהם הוא מקיים מצוה קיומית. בנוסף, על מצות ציצית אמרו ששקולה כנגד כל המצוות [אולם מאידך הרא"ש בה"ק כתב שמצות תפילין גדול יותר מכל שאר מצוות עשה].
יתירה מזו, בציצית אין את החשש שיש בתפילין. ובתפילין יצטרך להשגיח על עצמו שיהיה נקי כאלישע בעל כנפים. ועוד, שיש שחששו בזה ליוהרא.
מכל מקום המנהג הרווח שכן משתדלים להניח תפילין יותר משעת התפילה בבוקר לבד. המג"א מביא בשם מ"ע שתיקן להניח גם במנחה, ויש רבים ושלמים שנוהגים ללמוד מעט לאחר התפילה עם תפילין. ויש שמניחים שעות רבות בעת לימודם, אך באמת צריכים להשגיח שלא יסיחו דעת וכדומה, וזה לא קל [אבל את הספק יש להבין, וכמ"שכ].
מה בדיוק צריך עיון? בטח שזה כך, ועיין תש' רעק"א סימן ט' שכתב כן.
מהאי טעמא יש מ"ד בירושלמי שמזוזה קודמת לתפילין. אבל קיי"ל לא כן משום דתפילין הוי חובת הגוף.
אאל"ט הגרעק"א מיירי התם במי שאם לא יקנה התפילין לא יניח כלל, ע"ז אמר שיש חיוב בתפילין, משא"כ ציצית אם לא לובש בגד ד' כנפות אינו מחוייב בזה כלל [וחובת הגוף היא סברא גבי מזוזה], אבל בנידון השאלה כפי שכתבתי, מיירי שכבר יצא ידי חובת תפילין, וא"כ תפילין וציצית שווים.
שוב התבוננתי שבאמת אולי הנידון הוא על מי שאו יניח תפילין או ילבש ציצית, לענין ביטול המצוה לגמרי, ובזה באמת פשוט שתפילין קודמים [אני הבנתי שהספק הוא אחרי שכבר לבש תפילין פעם אחת].
וכתב האגור (סי' פד) בשם ספר הזוהר שאיסור גדול מי שמניח תפילין קודם לבישת הציצית עכ"ל ונראה לי שכתב כן משום דאיתא בספר הזוהר בסוף פרשת במדבר סיני (קכ ע"ב) בשעתא דבר נש קאים בעי לדכאה גרמיה בקדמיתא לבתר יקבל עליה האי עול לפרשא על רישיה פרישו דמצוה לבתר אתקשר קישורא דיחודא דאינהו תפילין ושמעתי בשם גדולי מקובלי ספרד ז"ל שמי שאין לו טלית קטן ודאי יניח טלית ואח"כ תפילין אבל מי שלבש טלית קטן יניח תפילין תחלה ואח"כ יתעטף בטלית גדול ונותנים טעם לשבח שהרי כיון שלבשו טלית קטן ואח"כ הניחו תפילין הרי כבר קיימו דברי הזוהר ואם היו רוצים לקרות ק"ש ותפלה בלא עטיפת טלית אחר היו רשאים שהרי כבר מצות ציצית ותפילין עליהם ואם אח"כ מתעטפים בטלית אחר או בכמה טליתות אינם ענין למצות תפילין".
לא זכיתי להבין, תפילין הוא חייב, וציצית תלוי רק בלבישת ד' כנפות, לא ילבש ולא יתחייב.
מה הפירוש כבר יצא? אז מה הנידון? אם מדובר לגבי תפילין של מחר אז שוב פעם מסתבר שזה קודם כיון שהוא יהיה חייב בזה.
אני הבנתי שהנידון במהלך היום, אחרי שכבר יצא ציצית ותפילין, מה עדיף ללבוש. ובזה יש ספק מאחר ושניהם מצוות קיומיות.
אבל קיי"ל לא כן משום דתפילין הוי חובת הגוף.
בנידון כאן הוא על ציצית שנמי הוי חובת הגוף?
השאלה היא על הקדימה בלבישת הטלית והנחת התפילין בכל יום, או על מי שיש לו אפשרות או זה או זה מה יקדים?
איפה כתוב ברמב"ם רגע אחד ביום???
ברמב"ם כתוב: "צריך אדם להשתדל להיותן עליו כל היום". מנין שלדעת הרמב"ם יש הבדל בין מי שמניח לדוגמא שעה כל יום לבין מי שמניח יום אחד למשך שעתיים ולמחרת בכלל לא מניח?
מי שלמחרת כלל לא מניח ביטל מצות עשה לפי רוב ככל הראשונים, ובודאי שלא על זה מדובר.
השאלה היא האם יש חיוב להניח רגע ביום, או כל היום [אבל ודאי שיש חיוב כל יום בפני עצמו, לרוב הדעות ולהלכה], וממה שכתב הרמב"ם "להשתדל" משמע שאין חיוב שיהיה מונח עליו כל היום.
וכפי שציינתי, במגן גיבורים סימן ל"ג האריך בדברי הרמב"ם ולאחר ששקל וטרי בהם ודחה את כל הדחיות האפשריות וסייע דבריו מדברי המרב"ם בתשובה, הסיק שכן היא שיטת הרבמ"ם, שיש חיוב של רגע מדאורייתא, כיעו"ש.
אם כוונתך לענין הקדמת ציצית לתפילין לגבי סדר קיום המצוות, ע"ז כתב השו"ע סברא שמעלין בקדש. ועיין בזה במש"ז סי' לג.
אם כוונתך לענין מי שיכול לקנות או ציצית או תפילין, ויוכל לקיים רק אחד מהם, בזה צדקה טענתך, ועיין פמ"ג סי' לג שתמה כתמיהתך, וכ"ה דברי הגרעק"א בתשובה ט' שהביא @בבא קמא.
ואם כוונתך על מי שכבר קיים מצות תפילין וציצית, ועתה יש באפשרותו במהלך היום להניח תפילין או ללבוש ציצית, ע"ז כתבתי הודעותיי הקודמות שיש מקום להסתפק בזה.
אתה יכול לציין מקור מדוייק?
ראיתי בסימן ל"ז ס"ק ב בשה"ג שהוא הביא ראיה שהרמב"ם סובר שאין חיוב כל היום, אבל לא ראיתי שם דברי הרמב"ם בתשובה וכן לא ראיתי שיש חיוב רגע מדאו'.
'וַיִּמְצְאוּ אִישׁ מְקֹשֵׁשׁ עֵצִים בְּיוֹם הַשַּׁבָּת'. אָמַר לוֹ הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא לְמשֶׁה: חִלֵּל זֶה אֶת הַשַּׁבָּת. אָמַר לְפָנָיו: רִבּוֹנוֹ שֶׁל עוֹלָם, אַתָּה יוֹדֵעַ, בְּכָל יוֹם תְּפִלִּין בְּרֹאשׁוֹ תְּפִלִּין בִּזְרוֹעוֹ, וְרוֹאֶה אוֹתוֹ וְחוֹזֵר בּוֹ; וְעַכְשָׁו שֶׁאֵין עָלָיו תְּפִלִּין חִלֵּל זֶה אֶת הַשַּׁבָּת. אָמַר לוֹ הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא לְמשֶׁה: צֵא וּבְרֹר לָהֶם דָּבָר שֶׁיִּנְהֲגוּ בּוֹ בְּשַׁבָּתוֹת וּבְיָמִים טוֹבִים. שֶׁנֶּאֱמַר: 'וְעָשׂוּ לָהֶם צִיצִת'.
כמדומני שהיום השתרש המנהג (וכן המנהג להסיר קודם התפילין ורק אח"כ להוריד את הטלית) ע"פ האר"י בשעה"כ ומובא כמדומני גם בשע"ת.