האם בעוד שנה יתאדה משבר החוב העולמי ואיתו יתאדו גם הפנסיות שלנו?
האם נסיקת הביטקוין ב-400% ויותר תוך החודש האחרון, בקצב יומי ההולך וגדל, מסמלת משהו אחר מלבד היווצרותה של בועה חדשה, "בועת הביטקוין"?
נראה שהתשובה המפתיעה היא שמה שאנו רואים כאן איננו כלל היווצרות של "בועת ביטקוין" אלא אנו עדים לתחילת פקיעתן של בועות גדולות ממנה אלפי מונים – "בועת החוב" ו"בועת המטבעות המדינתיים".
בחמש השנים האחרונות הזרים הפד האמריקאי טריליוני דולרים אל הכלכלה, בתוכניות ההרחבה הכמותית שלו.
הארופאים עשו דבר דומה באמצעות תוכניות החילוץ שלהם והיפנים החרו החזיקו אחריהם באמצעות מדיניות האבונומיקס שאף היא שפכה לשוק כמויות עצומות של כסף. מדינות נוספות עשו דברים דומים. התוצאה של כל אלו היתה ירידה גוברת באמון הציבור במטבעות המדינתיים המרכזיים הללו ובמה שהם מייצגים. אנשים החלו להבין שאם קיים בשוק פי 4 יותר כסף מאשר קודם לכן, בעוד שכמות הסחורות והשרותים בו לא השתנתה, כנראה שכח הקנייה האמיתי של הכסף שבידיהם דולל פי 4. להבנה הזו נילוותה הפנמה הולכת וגוברת של עובדה לא נעימה – חובות המדינות הן היום גדולים במידה כזו שאין אפשרות מעשית להחזיר אותם. הדרך היחידה לשלם את החובות הללו במחירם המלא היא באמצעות הקטנתם על ידי אינפלציה גבוהה. האינפלציה הזו כבר גלויה לעיין בשוק ההון והנדל"ן אשר מחיריהם המריאו בשנים האחרונות פי כמה, למרות שביצועי החברות לא השתפרו במידה משמעותית, אך היא עדיין מינורית בשוק הצרכני. דבר זה יוצר אצל אנשים רבים תחושה של אסון ממשמש ובא – ירידה צפוייה וחזקה מאוד של ערך הכסף אשר תוריד לטימיון את חסכונות חייהם. נראה שזהו הקונטקסט הנכון להסתכל דרכו על עלייתו המטאורית של הביטקוין.
בניגוד למטבעות המדינתיים אשר אותם ניתן לפחת באמצעות הדפסה, הביטקוין איננו ניתן לדילול. כמותו המוגבלת היא גורם המשיכה העיקרי שלו בעיני מאות אלפי משקיעים קטנים אשר מושכים חלק הולך וגדל מהדולרים והאירו שלהם ומשקיעים אותם בביטקוין. היותו של הביטקוין מטבע הנמצא בבעלותו המלאה של בעליו, ללא צורך בהפקדתו בבנק כלשהו, מוסיפה לו כיוון שהיא מונעת את האפשרות לעשות בו תספורת נוסח קפריסין, שם הכניסה המדינה את ידה לכיסם של בעלי הפקדונות ולקחה אותם בכח על מנת לשלם את חובם של הבנקים חדלי הפרעון.
שני אלו – היותו של הביטקוין מטבע שערכו צפוי רק לעלות והיותו בלתי ניתן לתספורת על ידי המדינות, הופכים את ההשקעה בו למעין תעודת ביטוח כנגד חדלות פרעון או אינפלציה גבוהה של המטבעות המדינתיים. במילים אחרות, נראה שמה שקורה מול עינינו איננו היווצרות של "בועת ביטקוין" אלא תחילת התפוצצותה של "בועת הדולר / אירו / ין / שקל…" הגורמת לבריחה של משקיעים ממטבעות אלו אל הביטקוין הנתפש כמשמר ערך טוב מהם.
אילו חייתם באימפריה הרומית לפני 1700 שנה והייתם מפקידים שקל אחד אצל החלפן המקומי תמורת ריבית של 4.2% לשנה (כמו בקרן פנסיה ממוצעת, אחרי הפחתת אינפלציה ודמי ניהול), אחרי 17 שנים היו הריבית והריבית-ד'ריבית הופכת את השקל האחד שלכם לשני שקלים. לו הייתם משאירים לחלפן את הכסף ל-17 שנים נוספות, אחרי 34 שנים הייתם הבעלים המאושרים של 4 שקלים (2 בחזקת 2). אחרי 17 שנים נוספות היו לכם 8 שקלים, אחרי 170 שנה – 1024 שקלים (2 בחזקת עשר).
והנה – עכשיו בא השוס – לפי אותו עקרון מתמטי, אחרי 1700 שנה (כלומר היום) היו לכם ביד 2 בחזקת 100 שקלים. זה סכום עצום והוא שווה בערך לספרה 1 עם 30 אפסים אחריה. כלומר – השקל היחיד בשנת 300 לספירה, אשר היה מופקד בריבית "סולידית" של 4.2% לשנה, היה מניב אלף מיליארד מיליארדי מיליארדים של שקלים לאחר 1700 שנה. זה לא אינטואיטיבי אבל חשבון ברמה של כיתה ח' יאשר לכם שזה נכון.
כיוון שאנחנו יודעים שהלוואות בריבית היו קיימות מימי רומי ועד היום, התרגיל הזה איננו תרגיל תאורטי. אילו באמת אנשים היו מקבלים ריבית ראלית של 4% לשנה מאז ימי רומי – העולם היום היה מוצף בכסף. למעשה, כמו שראינו – מספיק שאדם אחד בלבד היה מקבל ריבית עבור שקל אחד בלבד במשך התקופה הזו, כדי ליצור בסיומה סכום עתק. לצורך הניסוי המחשבתי – אין גם צורך שהכסף הזה ישתייך כל התקופה לאותו אדם עצמו (שהוא כמובן שוכן עפר כבר מזמן). הכסף יכול להחליף ידיים אינסוף פעמים. הוא פשוט צריך לשאת ריבית.
בשיטה המוניטרית הקיימת כמעט כל הכסף הוא כסף שנוצר על ידי הבנקים כחוב (אשראי) נושא ריבית. במילים אחרות – לפחות במאה השנים האחרונות הנחות הניסוי התאורטי שלנו מתקיימות בקירוב טוב. לגבי המאות הקודמות – די לנו להסכים עם ההנחה שהלוואות התקיימו כל הזמן ושכסף שהחזיר לווה אחד ניתן לאחר זמן קצר ללווה אחר, כך שתנאי הניסוי שלנו התקיימו בקירוב טוב גם אז. גם במקרים בהם מישהו פדה את ההלוואה והשתמש בה לשם צריכה, הכסף עצמו פשוט החליף ידיים כמה פעמים עד ששוב הפך להלוואה נושאת ריבית.
אבל כאן באה המציאות ומזכירה לנו את עובדות החיים: כל הכסף (M3) הקיים היום בעולם נאמד בפחות מעשר בחזקת 15 ₪. (מקור ) – זהו סכום השווה לאחד חלקי מיליון מיליארדים מהריבית על שקל אחד במשך 1700 שנים!!!
במילים אחרות – האפשרות לקבל תשואה "סולידית" ארוכת טווח בגובה של 4% לשנה איננה יותר מאגדת פיות שאין לה קיום במציאות. במציאות – תשואות כאלו ואף גבוהות מהן בהרבה, עשויות להתקיים במשך זמן מה עבור חלק מהאנשים, אולם אינן יכולות להתקיים עבור כל האנשים כל הזמן.
במציאות – כמעט כל הכסף בעולם מתכלה כתוצאה מאינפלציה, ממלחמות, וממקרים של חדלות פרעון. למעשה – כליונו, או אם תירצו – השמדת ערכו, של הכסף לאורך הזמן, היא אחת התכונות המאפיינות אותו יותר מכל. ממש כמו הריבית. זו איננה תופעת לוואי – זהו חלק בלתי נפרד של שיטת ייצור הכסף כאשראי בנקאי, כלומר כחוב.
המשמעות של המשפט האחרון היא מרחיקת לכת. כיוון שכמעט כל הכסף בעולם נושא ריבית שהיא גבוהה במידה ניכרת מקצב הגידול של הסחר העולמי, כמויות הכסף בשוק גדלות במהירות רבה יותר מנפח המסחר, ודבר זה גורם לכסף לאבד מערכו. באופן רגיל, ערך הכסף יורד לאט במשך הרבה שנים רצופות ואנו קוראים לזה אינפלציה, אולם במקביל לאינפלציה מתרחשת תופעה נוספת – בנייה של הר חובות ההולך וגדל.
בניסוי המחשבתי שערכנו למעלה, הגענו למסקנה שבתום תקופה ארוכה מספיק, החלפן יהיה חייב למלווה סכום גדול פי מיליון מיליארדים מכל הכסף שקיים בעולם. זה בדיוק מה שקורה גם במציאות, אולם בערכים נמוכים יותר ותוך תקופות קצרות בהרבה. בגלל גידולו המעריכי של החוב הנובע מהריבית ד'ריבית, מידי כמה עשרות שנים הוא מגיע לגודל כזה שנעשה ברור לכל שאין אפשרות להחזיר אותו. זהו הרגע שבו מתחילות התספורות וחובות שלא ניתן להחזירם מתחילים להמחק. משנמחקו החובות, המערכת המוניטרית מבצעת "איתחול מחדש" והיא שבה ומתחילה לצבור אותם מאפס, עד למשבר הבא. במילים אחרות – מחיקת החובות ומשברי המטבע אינם תאונות מצערות המתרחשות לעיתים רחוקות בגלל החלטות גרועות של נגיד זה או אחר, אלא הם חלק מובנה מהשיטה המוניטרית הקיימת. חלק שאי אפשר בלעדיו.
על פי הכלכלן המוניטרי, פרופ' ברנארד לייטאר, קרן המטבע הבינלאומית שומרת תיעוד של 145 קריסות בנקים, 204 התמוטטויות מטבע, ו-72 משברי חוב מדינתיים, כל זה תוך 40 השנים שבין 1970 ל-2010, וזה עוד לפני שדיברנו על אינפלציה של אחוזים אחדים לשנה בכל מדינות העולם, כמעט בכל שנה במשך 40 השנים הללו, אשר "שרפה" 85-95% מהערך של הכסף הזה. במילים אחרות – הרס הכסף שהניסוי המחשבתי שלנו רמז שהוא מוכרח לקרות בהיקפים עצומים, אכן מתרחש סביבנו בפועל כל הזמן.
עיצובו של הביטקוין הינו הפוך בדיוק. הקביעה הבסיסית המוטמעת באלגוריתם לייצור הביטקוין ולפיה סך המטבעות שיופקו אינו יכול לעלות על 21 מיליון, יצרה מטבע שלא רק שאיננו אינפלציוני אלא הוא אף דפלציוני. כיוון שכמות הסחר העולמי עולה לאורך הזמן בעוד כמות המטבעות נשארת קבועה, ערכו של כל מטבע בודד צפוי רק לגדול עם הזמן.
לכאורה, צריך היה לחשוב שנגידי הבנקים המרכזיים בעולם צריכים לצאת כנגד המטבע החדש, העלול להתחרות במטבעות המדינות הקיימים, אלא שבשום מקום לא ננקטו צעדים כאלה.
למעשה, ככל שניתן להסיק מהידוע בתקשורת, אנו עדים לאחרונה לשלב הבא בהתפתחות הביטקוין – תהליך הפיכתו להילך חוקי במדינות העולם. זה החל מהחלטה של ממשלת גרמניה להכיר בביטקוין ולאפשר מיסוי של עיסקאות בביטקוין , המשיך מפתיחת כספומטים של ביטקוין בקנדה , וממד בימים אלה אנו לקראת הכרה בביטקוין כמטבע שמותר להעביר באמצעותו תרומות לבחירות בארה"ב . מכאן ועד להפיכת הביטקוין להילך חוקי שאפשר לשלם באמצעותו מיסים – הדרך היא קצרה.
ברגע שזה יקרה – יושלם האיתחול מחדש.
מי יפגע ומי ירוויח?
כל החייבים ירוויחו כסף רב כיוון שערך חובותיהם יקטן. ירוויחו מכך מדינות ועיריות השקועות עמוק בחובות, וכן טייקונים וחברות אחזקה ממונפות אשר יוכלו להחזיק בנכסים שרכשו בעוד שחובותיהם בגין הנכסים הללו יתגמדו. ייגרם אובדן ערך של אגרות חוב בעוד שמניות, זכויות פטנטים, מותגים, ונכסי נדל"ן ישמרו על ערכם בהיותם מייצגים נכסים ראליים ולא נכסים פיננסיים אשר בהגדרה הם נכסים המבוססים על כספי חוב.
על המפסידים יימנו כל החוסכים. הראשונים הם הפנסיונרים אשר הפנסיות שלהם ימשיכו להיות משולמות בערכן הנקוב (למשל – 5000 ₪ לחודש) בעוד שערכם של המטבעות המשולמים (השקלים הללו) יתכווץ מאוד. על המפסידים תימנה גם סין המושקעת באג"ח אמריקאיות בהיקף של טריליוני דולרים, אשר ישולמו במועדן עד הסנט האחרון, אולם הדולרים שישולמו עבורן יהיו בעלי כח קנייה נמוך מאוד.
מהניתוח לעיל נובע שקניית ביטקויינים, שהיא עדיין השקעה מסוכנת, נראית כמו מרכיב הכרחי לשם הקטנת הסיכון דווקא, בפורטפוליו של כל קרן פנסיה. אם וכאשר התסריט המתואר כאן אכן יתממש – הביטקויינים שרכשה קרן הפנסיה שלך תמורת חלק זעיר מנכסיה, לפני שערכם עלה פי עשרת אלפים, יהיו הדבר היחיד שיאפשר לך פרישה בכבוד.