1. לפניי בקשה שהוגשה ביום 24.6.15 לביטול פסק דין שניתן בהיעדר הגנה מיום 29.4.96 וזאת, לשיטת המבקש -מחובת הצדק.
2. לטענת המבקש פסק הדין פגום, זאת , בשל היעדר המצאה למבקש כדין. לטענת המבקש במועד ב ו נטען כי כתב התביעה נמסר לידיו ( 8/2/96 ) לא שהה בארץ, כאשר אישור המסירה לא מצוי בתיק ולא ניתן ללמוד אודות דרך ההמצאה. עוד ציין, כי אף האזהרה במסגרת תיק ההוצאה לפועל לא נמסרה לידיו כדין זאת נוכח שהייתו מחוץ לישראל . הואיל והמבקש לא קיבל את כתב התביעה וכתב התביעה לא בנמצא, אין בכוחו להתייחס לסיכויי ההגנה כנגד עילת התביעה .
3. המשיב מתנגד לבקשה וטוען, כי ביום 25.6.95 הוגש כתב תביעה נגד המבקש בסדר דין מקוצר ע"ס 47,445 ₪ בגין יתרת חוב שנותרה לתשלום בעקבות הסכם שנכרת בין הצדדים ביום 27.4.90 במסגרתו התחייב המבקש ליתן תמ ורה עבור שירותי המשיב שנסובו סביב תיווכו בין המבקש לבי ן חברת הכשרת היישוב בעסקת בנייה בעיר טבריה. תמורת השירותים הנ"ל, התחייב המבקש , לשלם למשיב עבור שירותיו כאשר ניתנו למבקש שתי אפשרויות לעשות כן. האחת, העברת זכויות הבעלות בדירה בת 48 מ"ר בבית שהיה בבנייה באותה עת בבית שמש או לחילופין תשלום סך של 37,000 $ (דולר ארה"ב). המבקש לא עמד בהתחייבותו לשלם עבור התמורה באופן מלא ושילם למשיב סך של 28,080.12 $ (דולר ארה"ב) בלבד ו על כן, נותרה לו לתשלום יתרת החוב נשוא כתב התביעה.
4. כתב התביעה נמסר בביתו של המבקש, ברחוב כספי 5 בירושלים, ביום 8.2.96 לאחר שלושה ביקורים באמצעות הדבקתו. בית המשפט אישר את המסירה וחזקה כי עשה כן לאחר שבחן את המסירה. באשר לסיכויי ההגנה של המבקש טען המשיב, כי הינם קלושים זאת נוכח העובדה, כי עסקינן בהסכם בכתב החתום על ידי המבקש במסגרתו התחייב בתשלום הסכום הנ"ל.
5. ביום 8/7/98 בוצעה מסירת האזהרה בהוצאה לפועל במענו החדש כפי שאותר על ידי חברת חקירות ברחוב דרך חברון 52/3 בירושלים. למיטב ידיעת המשיב המקרקעין ב מען זה הינם בבעלותו של המבקש אשר מצויים בהליך של כינוס נכסים. בנוסף, המבקש הגיש בקשה- בלשכת ההוצאה לפועל בירושלים - לאיחוד תיקים ולהכרזה עליו בחייב מוגבל באמצעים -ביום 26.11.14. לבקשה צורף פירוט תיקים בו מופיע במפורש התיק נשוא פסק הדין זה לרבות זהות הזוכה וסכום יתרת החוב. לפיכך, טענתו בדבר ה-"גילוי" על קיומו של התיק בחודש מאי 2015 אינה אמת. בנוסף, המבקש לא צירף כל אסמכתא, לפיה, הוא שהה מחוץ לארץ במועדים הרלוונטיים.
6. בתשובה לתגובת המשיב צירף המבקש 'תעודת בירור פרטים על נוסע' מטעם משרד הפנים ממנה עולה, כי המבקש לא שהה בארץ במועד בו הודבק כתב התביעה על פתח דלתו. בנוסף, המבקש טוען, כי במועד המסירה לא התגורר בכתובת בה הודבק כתב התביעה, ברחוב כספי 5 בירושלים, אלא, התגורר בשכירות ברחוב חבצלת 12 מבשרת ציון. בנוסף, מעלה המבקש ספק באשר להמצאת כתב התביעה בהתאם לדרישת התקנות וטוען, כי לא בוצעה בשקידה ראויה, זאת , נו כח אי פירוט תאריכי הביקורים ובהיעדר אימות המען עם השכנים. כמו כן, הואיל ועסקינן בבית משותף בו קיימות 5 דירות שונות לא ברור על איזה דלת הודבק כתב התביעה.
7. לגופן של טענות המשיב בכתב התביעה, סבור המבקש כי קיימים לו סיכויי הגנה טובים. לטענתו, המשיב הציג לו מצג לפיו יוכל לסייע לו בקשר עם משפחת נמרודי שהיו הבעלים של חברת הכשרת היישוב בע"מ עמה הוסכם על פרוייקט הבנייה. בין הצדדים אכן נכרת הסכם על פיו המבקש יישלם לו עבור שירותיו בהתאם לעבודתו. דא עקא, כי בשנת 1993 טרם הושלם הפרוייקט חדל המשיב מלמלא אחר התחייבותו. בשל עובדה זו הסכימו הצדדים כי המשיב אינו זכאי לכל תשלום נוסף מעבר לסכום שכבר קיבל בסך של למעלה מ-28,000$.
8. לאחר עיון בבקשה, בתגובה ובתשובה על נספחיהן באתי לכלל מסקנה כי דינה להידחות. להלן נימוקיי.
8.1 מ-'תעודת בירור פרטים על נוסע' מטעם משרד הפנים שצורפה לתשובת המבקש, עולה, כי במהלך השנים 1995-1996 נהג המבקש לצאת מן הארץ לפרקי זמן קצרים בלבד ורק ביום 5.10.97 יצא מן הארץ לתקופה ארוכה. מכאן, כי נכון למועד הדבקת כתב התביעה על פתח דלתו ביום 8.2.96 אומנם, המבקש שהה מחוץ לארץ אך שב לאחר מספר ימים בודדים ארצה ומכאן, כי מקום הדבקת כתב התביעה בזמנים הרלוונטיים היה מקום מגוריו דרך קבע. הימצאותו של המבקש בחוץ לארץ במועד ההדבקה אינה מאיינת את תוקפה, אלא, המבחן הינו מבחן מגורי הנתבע. מכאן, הנני קובע, כי המסירה בוצעה כדין.
8.2 המבקש טוען, כי בזמנים הרלוונטים כלל לא התגורר בכתובת זו, אלא, בכתובת אחרת ואולם, הוא אינו תומך טענתו זו באסמכתאות כגון, תדפיס מרשם אוכלוסין, הסכמי שכירות וכו' ומשכך, דין טענה זו להידחות. המבקש אף מנסה להטיל ספק באמיתות המסירה בכך, שלא פורטו תאריכי הביקורים וכו' ואולם, סבורני, כי אף לו קיים ספק מסויים בעניין זה אין בכך להושיעו, זאת, בשים לב לאמור להלן.
8.3 המבקש לא הוכיח המועד בו לראשונה נודע לו אודות ההליך הנ"ל וכל שטען בשפה רפה הינו כדלקמן: "לאחרונה נודע למבקש על קיומו של התיק ופסק הדין...". סבורני, כי היה על המבקש המגיש בקשתו לאחר תקופה כה ארוכה ממועד מתן פסק הדין לפרט מקור ונסיבות ידיעתו באופן מפורט יותר. בנוסף, המבקש לא התייחס כלל לטענת המשיב, כי כבר בחודש נובמבר 2014 הגיש בקשה לאיחוד תיקים ולהכרזתו כחייב מוגבל באמצעים ב לשכת ההוצאה לפועל בירושלים . כאשר תיק ההוצאה לפועל נשוא הליך זה היה כלול ברשימת התיקים.
8.4 למרות ידיעתו, לכל המאוחר, כבר בחודש נובמבר 2014 אודות קיומו של פסק הדין לא טרח המבקש להגיש בקשה לביטולו עד ליום 24.6.15. המבקש לא הגיש בקשה להארכת מועד להגשת בקשה לביטול פסק דין ולא הציג טעמים מיוחדים כנדרש על פי הדין.
8.5 מעיון במסמכים שצורפו לתגובת המשיב עולה במפורש, כי המבקש ידע אודות פסק הדין שניתן נגדו וזהות המ שיב. האם יש, איפוא, להעדיף את כלל הידיעה בפועל על פני חובת ההמצאה ? ההלכה בעניין זה השוררת כיום הינה שידיעה מוצקה וברורה על פסק דין מספיקה לשם תחילת מרוץ הימים להגשת בקשה לביטול פסק דין לפי תקנה 201 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד-1984 (ראה: רע"א 7724/04, להלן, ; בר"ם 1299/02 תפנית אורטפדיה נ' קופת חולים לאומית, תק-על 2002 (2) 1728 ; רע"א 113/97 אסמאעיל נ' סלימאן, תק-על 97 (2) 59).
8.6 אומנם, הלכה היא, כי כאשר פסק הדין שניתן במעמד צד אחד הינו פגום בשל היעדר המצאה כדין יבוטל פסק הדין מבלי להתייחס כלל למשקל הטענות ולסיכויי ההצלחה. עם זאת, זכות ביטול מכוח חובת הצדק אינה ניתנת למימוש בכל עת. אף היא כפופה למגבלת המועד הקבוע בתקנה 201 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד -1984, הדורשת, כי בהעדר טעם מיוחד להארכת מועד, בקשה לביטול תוגש תוך 30 ימים מיום המצאת פסק הדין למבקש. שאם לא תאמר כך, צד הטוען להעדר המצאה בטרם מתן פסק הדין ואף טענות הגנה שיש בהן ממש, הרי שאין מועדים בנמצא המגבילים את זכותו להגיש בקשה לביטול פסק דין יהא הדבר נת ון לשרירות ליבו של המבקש. עם מצב זה אין להסכין, אלא, בנסיבות חריגות ביותר בהן קיימת מניעה חיצונית לעיכוב בהגשת הבקשה. (ראה: בר"ע (י"ם) 2392/06, MR. ERIC DEL MORMOL נגד WAL Ltd ) [פורסם בנבו], בר"ע (ב"ש) 681/03 גולקו נ' בנק דיסקונט בע"מ, דינים מחוזי, לד (5) 129); בר"ע (ת"א) 2411/02, בנק לאומי לישראל בע"מ נ' מיכאלי, דינים מחוזי, לג (8) 868).
8.7 כאמור, לא מצאתי כל נסיבות חריגות וטעמים מיוחדים בעטיים יש מקום להיעתר לבקשה, אלא, אך שרירות לב של המבקש. בנסיבות אלה, סבורני, כי יש לבכר את זכות המשיב לסופיות הדיון על פני זכות המבקש לקבלת יומו בבית המשפט.
9. סוף דבר- דין הבקשה להידחות. המבקש יישא בהוצאות הבקשה בסך 1,500 ₪.