תגידי, זה נכון שאשכנזיות קרות במיטה? לא הייתי עם הרבה, כי אני לא אוהב את הצבע הלבן, אבל לא נראה לי שזה כמו בבדיחות של חנה לסלאו, על הפולניות שלא נותנות לך לגעת בהן. דווקא האשכנזייה האחרונה שהייתי איתה, לא חשוב שמות, אהבה סקס ברמות מטורפות. אני חייב לספר לכם קטע שהיה לי איתה, פתאום באמצע הזה היא מתחילה ל...".
בשלב הזה של משפטו של שחר חסון אני חייבת לעצור ולהזדכות על כבודי העצמי. בזמן אמת אומנם ישבתי בלסת פעורה והקשבתי לתיאורים מלאי מטאפורות על מה קרה עם בת וילנה באותו לילה מר ונמהר, כולל עידודים קולניים מהצד של אבי אטינגר ("תראי איזה יופי שחר מספר סיפור, הוא מוסיף גם סאונד כשצריך"), אך כדי להימנע מהשבתה סופית של מפעל הדפוס, נקפוץ ברשותכם לחלק האחרון: "...פעם זה קרה לי עם מישהי שהוציאה מזה גימ"לים בצבא".
אטינגר: "אני שמעתי שאם משתינים עליה אחרי דבר כזה זה פותר הכל, כמו עקיצה של מדוזה".
חסון: "אין ספק שסקס יכול להיות עבודה קשה. הייתי עם מישהי שרצתה לצרף עוד בחורה, וגיליתי שנותנים לך הוראות כל הזמן, ואתה רץ מפה לשם ורק רוצה קצת רחמים. הייתי גם באורגיה פעם, זה מטורף, בנות מתחלפות מעליך, זה כמו חילופים בכדורסל".
אטינגר: "בגלל זה כשאתה עם שתי בחורות, הדבר הכי טוב זה להסתכל ולא לעשות שום דבר. לי גם יש כאבי גב אז יש דברים שאני לא יכול לעשות ואני הרי לא אבוא עם מחוך למיטה. רוב תנוחות המין כואבות לי וזה יותר מכל הנאה גופנית".
חסון: "אבי צריך להיות עם אשה שמזיעה וולטרן".
אם אתם מרגישים צורך להתקלח אבל גם חייבים להמשיך לקרוא, דעו שאתם לא לבד. זה קרה להמון מנויי HOT שמצאו עצמם מדי לילה מול הפאנל המטונף של "מהדורה מוגבלת", הפנימו את הקאלט של הסרט "זהירות פורנו", וכעת מתכוננים ל"לילה בכיף", הלייט נייט החדש של ערוץ ביפ, שבו חסון ואטינגר יסיידקקו את המנחה דודו ארז.
בישיבה עם חסון ואטינגר אני מעדכנת אותם שאפילו אבי כהן, עורך הטלוויזיה המוערך ("משחק מכור", "הלילה עם ליאור שליין"), אמר לאחרונה בראיון ל"פנאי פלוס" כי לא נעים לו להודות בכך, אך לדעתו "מהדורה מוגבלת" היא התוכנית הכי מצחיקה בטלוויזיה.
"זו התגובה הכי טובה שאפשר לקבל", אומר חסון, "ואני מת על זה שמתביישים בנו. כמו פורנו. מצידי שאנשים יאהבו אותנו כמו פורנו וירגישו רע עם זה כמו פורנו. אני מעדיף ככה מלהיות מפורגן סתם".
אז במה נתבייש מעתה? זהו, שאי אפשר להבין בדיוק. רגע השיא של התוכנית שבה צפיתי היה כאשר השניים פטפטו עם האורחת מיכל אמדורסקי על שיער הערווה שלה, ובכל הנוגע לתוכניות עתידיות הם מעדיפים לזרוק שקרים צבעוניים באוויר מאשר לעסוק ביחסי ציבור.
תיאורים ארוכים על להקת כלייזמרים שתופיע בתוכנית, מריונטות עצומות שבהן ישחקו, התפלשות בסרדינים ושלומית אהרון מתבררים כעורבא פרח; דודו ארז ודאי היה אומר שהראיון הזה לא הולך לשום מקום, אבל אולי אטינגר, שיוצא בהזדמנות זו מהארון ומספר על הקריירה שלו כמגיה ב"פנאי פלוס" באחד מגלגולינו הקודמים, יכול לעזור לתת לו כיוון.
אבי: "התפקיד שלי היה לעשות את ההגהות ללוח השידורים והייתי כפייתי. רציתי להיות המגיה הכי טוב אי פעם, אז הייתי מתקשר לערוצים, לוודא איך צריך לכתוב שמות של שחקנים, כמו רו מקלאהלאן, אני עד היום יודע. אני אוהב עבודות כאלה, החלום שלי זה להיות מתייק".
זה לא ישעמם אותך?
אטינגר: "אני מאוד אוהב להשתעמם. בצבא הייתי פקיד, ואני עדיין רוצה לחזור לזה. הגעתי לסטנד-אפ מכוח האינרציה, דברים התגלגלו איכשהו, אבל הלב שלי בתיוק".
חסון: "כולם רוצים חיים אפורים".
בלי לחץ להצחיק?
חסון: "כן, זה נהיה מלחיץ כי אני אדם כביכול מצחיק ובכל מקום מתייחסים אליי כסטנדאפיסט. אני מגיע לליל הסדר, אבא שלי עומד עם חליפה כמו בתוכנית אירוח ואומר, 'שחר, כרגע היית בפקקים, ספר לנו איך היה?' וסבתא שלי מהצד אומרת 'תעשה את הפאנץ' עם הציצים'. גם חברים אומרים לי, 'תבוא לעל האש, יהיה צחוקים'. למה אתם אומרים שיהיה צחוקים? הרי יהיו צחוקים רק אם אבוא, הרי אף אחד לא מצחיק שם. אני האמא של הליצנים העצובים".
אטינגר: "כל הליצנים עצובים".
חסון: "ראיתי אותו על במה, הוא הרי היה סטנדאפיסט לפניי. הייתי הולך להופעות שלו בצוותא והאיש פשוט גאון. יש לו בדיחות שעד היום מצטטים".
אטינגר: "ואז נפגשנו באודישנים ל'מהדורה מוגבלת'. הייתי אנטי שחר בהתחלה, כי כולם אמרו שהוא עממי, אבל זה עבר לי. לקח לי זמן לאהוב אותו ועכשיו הוא מהיחידים שמצחיקים אותי, אני לא צוחק מסטנד־אפ יותר. אני יכול להגיד על איזה פאנץ' שהוא מצחיק אבל לא לצחוק".
חסון: "מבחינתי זה שיא לעשות תוכנית עם אנשים מספיק מפגרים כדי שאוכל להיות איתם בכיף. נגיד את, אני יכול לדבר איתך עכשיו, אבל אחרי שעתיים אאבד בך עניין".
אטינגר: "איזו אכזריות, שחר!".
חסון: "אל תיעלבי, אבל את רגילה, את לא מספיק עמוקה בטמטום וזו בעצם מחמאה. דודו ארז מפגר, גם העורך, נדב פרישמן. אלה אנשים מטומטמים ואני לא מוצא הרבה כאלה. לכן אין לי הרבה חברים. אני אדם בודד וגם עם בחורות שאני יוצא איתן אני מאבד עניין אחרי שעתיים. לפעמים יוצא לי לצאת עם מישהי שכיף לי איתה, אבל אז היא לא מספיק יפה, כי המפגרות הן כאלה שמדליקות נאדים עם מצית, זה לא נראה הכי טוב".
אז אולי תצא עם טיפשה אמיתית שתצחיק אותך בלי שהיא תבין למה?
חסון: "אני לא יכול להתחבר לזה. זה לא מצחיק אם היא לא מודעת".
אטינגר: "למה, יש בזה משהו יפה. בחורה מטומטמת זה כמו בראוזר שרץ יותר מהר על המחשב ואין התעכבויות על דברים סתם. אבל לפעמים אתה עם מישהי ולוקח לך זמן להבין שהיא כזו, בהתחלה אתה חושב שהיא מסתורית כי אתה לא מבין מה היא אומרת".
חסון: "כן, היא אומרת 'גרביים, גרביים', ואתה שואל את עצמך למה היא התכוונה".
אטינגר: "אתה מתחיל לשאול את עצמך מה זה מסמל, אולי יש כאן מסרים חבויים. אני עצמי נורא אטום ולא מודע להרבה ממה שקורה סביבי. לא מבין ניואנסים וסימנים רגשיים".
השאלה מה לא בסדר עם כל אחד מהם היא באמת מהנפוצות, אבל ננסה ללקט כמה פרטים ביוגרפיים כדי להבין. מפרידות ביניהם שמונה שנים - חסון בן 32 ואטינגר נושק ל-40, וגם מנטלית מדובר בהפרש דומה, אבל הפוך: בעוד שעולמו הפנימי ויכולת הריכוז של חסון משולה לזו של ילד בן שמונה, אטינגר מכמיר הלב הוא בן משהו כמו שלושה וחצי חודשים.
אביבי של אטינגר, בן לעיתונאית תמר אבידר ולסופר והפזמונאי עמוס אטינגר, וגם בתחנות הקריירות השונות שלהם, שכללו השתתפות בהרכב הראשון של "מה קשור" (חסון), כתיבה ל"ארץ נהדרת", "שי ודרור" ו"האקדמיה לצחוק" (אטינגר), קריירת היפ-הופ מחופפת (חסון כ־MC מנצור, האלטר אגו שלו).
כמו כן, קמפיין של "מהדורה מוגבלת" להרצת אטינגר לראשות הממשלה, שלצערנו לא הניב פירות ביום הבוחר ("זה היה מין אגו טריפ על הדפיקויות שלי, וזה הוכיח לי שאני לא בנוי לפוליטיקה. אם הייתי זוכה זה היה כרוך בלנסוע כל יום לירושלים ואני לא אוהב לקום מוקדם") . מתחשק לי לאבחן את אטינגר כאוטיסט ואת חסון כסובל מהפרעת קשב וריכוז, אבל הם לא ממש משתפים פעולה.
צוות לילה בכיף. ללכת להתקלח?