ודחאה+ רבא. והעמידה בשנשבע והודה ארבעה פעמי?ם? וחייב על כל שבועה והודאה חומש. #דכת'# "וחמישיתיו". התורה+ רבתה חמישיות הרבה לקרן אחד.
#אמ' מר. וחכמ' אומ'#. "ושלם אותו בראשו וחמישיתיו". ממון המשתלם בראש בלא כפל עליו מוסיף חומש. ובמקום שיש כפל אין שם חומש. #או הכי# אשם #נמי# לא ישלם. #דכת' "בראשו וחמישיתיו" "ואת אשמו יביא". ופרקינן. "ואת" פסקיה ?(ד)?קרא. ור' שמע' בן יוחאי אומ'. ואו ערביה קרא#.
#אמ' ר' אלעא#. גנב טלה ונעשה איל+. עגל ונעשה שור. נעשה שינוי בידו וקנאו. טבח ומכר שלו+ הוא טוב(?ע?)[ח] ושלו+ הוא מוכר.
#אותיביה ר' חנינא#. גנב טלה ונעשה איל. עגל ונעשה שור. משלם כפל וארבע' וחמש' כעין שגנב. #ואו סלק' דעתא קנייה. אמאי משלם ד' וה'#. שלו טבח ושלו מכר #וכול'#.
#ואקשינן עליה. ונקניה# בשינוי השם. #?דמ?עיקרא# עגל #והשתא# שור.
#ופרקינן#. שור בן יומו קרוי שור. שנ' "שור או כשב או עז כי <עמ' 197> יולד".
#ואוקימנה לבית שמאי דסבר#. שינוי במקומו עומד. #ואמרי'#. בפרק+ הגוזל. #אמ' אביי. ר' שמע' ובית שמאי ור' עקיבה ור' אלעזר ור' ישמע' סבירא להו#. שינוי במקומו עומד. והיא שיטה. #דתניא#. נתן לה חטים באתננה ועשאתן סולת. זתים ועשאתן שמן. ענבים ועשאתן יין. #תני#. אסור. #ותניא אידך#. מותר.
#ואמרינן#. בית שמאי אוסרין. #מאי טעמא דכת' "גם". וקימא לן#. אתין גמין ריבויין. "גם" לרבות שינוייהן. ובית הילל מתירין #דכת'# "שניהם". הם ולא שינוייהם. הם ולא ולדותיהן.
#ואקשינן. ולבית הילל הא כתיב# "גם" לרבות. ועלתה בקושיא.
גזרַיִן. שם חכם. דמאיספרק. מקום פלוני.
#הא מתניתא דמותיב ר' חנינה מינה דקתאני#. משלם תשלומי כפל ותשלומי ארבע' וחמש' כעין שגנב טלה ועגל. #לימא תיהוי: תיובתא לרב דאמ'#. קרן כעין שגנב. תשלומי ארבע' וחמש' כשעת העמדה בדין.
#ופריק רבה#. טלאים כשל מיע[י]קרא. דמים כשל מעכשיו. פיר'. אמ' רב'+. אפילו רב מודה <עמ' 198> בגונב טלה ונעשה איל #דכי משלם# כשל מעיקרא #משלם. כי קאמ' רב#. בשור או איל ונשתנה בדמים. כגון שהוסיף ופחת בדמים. #ועלה אמ' רב#. קרן כעין שגנב. #דקימא לן#. ''כל הגזלנין משלמין כשעת הגזלה'' #<משנה. בבא-קמא ט,א>#. אבל תשלומי כפל ותשלומי ד'ה כשעת העמדה בדין. #דההיא שעתא קא מיתחייב בהו#.
כתב רבנו האיי גאון זצ'ל. #פריק רבה+#. טלאים #כדמעיקרא#. דמים כשל עכשיו. #כיון דבע<י> לשלומי# קרן וכפל #כד משלם# קרן #כד!ס!וה שויא + ד' והשתא שויא זוזא. והוה איכא ברבנן בי רב אִ[י]שי דגרסי+ הכי. אמ'+ רבה#. טלאים כשנגנבו. בדמים כשל עכשיו.
#אמ' רבה#. שינוי קונה #כתיבה ותנינה. כתיבה#. "והשיב את הגזלה אשר גזל". אם היא כעין שגזל+ חוזרת בעיניה. ואם לאו דמים #בעי+ לשלומי. תנינה#. ''הגוזל עצים ועשאן כלים'' ''משלם כשעת הגזילה'' #<משנה. בבא-קמא ט,א>#. #א<למא ...> לא ידענא אי מדאוריתא. מידי דהוה# אמוצא אבידה אח<ר ...> הנגזל אם נתיאש ממנה קנאה הגזלן. #או דילמא לא דמי# גזלה לאב<ידה. ...>. אבל גזילה+ #דבאיסורא אתאי לידיה רבנן אקילו עליה משום# תקנת השבי?ם? #או# מפני הט?ו?<מאה>.
#ורב יוסף אמ'#. יאוש #כדי לא קאני#. כגון גזילה וכיוצא בה. #ואפילו מדרבנן#.
#וקימא לן בהא כרב יוס?ף?#.
#ואותיב רב יוסף לרבה. ופריק ליה רבה. כי קא אמינא#. יאוש קונה. בזמן שזה מתיא?ש? וזה רוצה לקנות. אבל זה מתיאש+ וזה אינו רוצה לקנות. כגון חמץ ועבר עליו הפסח #לא קא אמינא#.
#אותיביה אביי לרבה#. "ואם מן הצאן קרבנו" ולא מן הגזול. פיר'. #מאי לאו# <עמ' 199> דגזל צאן דחולין #ואקדשיה אפילו בתר# ייאוש. #דלא קדיש# ואינו מתכפר בו. #ושמע מינה#. דיאוש #לא קני#.
#ופריק רבה. ואוקמוה להא דתניא דבי ר' ישמע'#. בגוזל קרבן שכבר הקדישו חבירו והוא קדוש מקודם לכן. וזה כגון הגוזל עור מחבירו וכיוצא בו. וחישב+ עליו לעשותו משכב. אין אומ'. מחשבת הגזלן טימאתו. לפי שאינו שלו ואינה יורדת הטומאה אלא במחשבת בעליה. ובזולתי בעליה. צריך אחר יאוש ומעשה. וכן תרד לה טומאה.
#והדר אביי# להקשות+ על רב יוסף #מיהא דתנן# בכלים פרק כ'!ד! סנדל-עמ?ק?י #וכול'#. כי הגוזל עורות וחשב לעשותן כלי. אף-עלפי שלא עשה בהן מעשה. מחשבתו הורידה הטמאה בהן. #שמע מינה#. יאוש קונה.