למרגלות קיבוץ ניר דוד, שבעמק בית שאן, זורם לו נחל האסי – נחל איתן הזורם כל השנה. מלבד החוויה "הרטובה" שמאפשר המקום, לא תאמינו כמה אטרקציות מחכות לכם שם. זהו המקום המושלם ליום גיבוש מהעבודה, ימי כיף ואפילו מסיבות רווקים.
הוא התחתן. אני עדיין בקושי מאמין שאני אומר את זה, אבל הג'ינג'י התחתן. אף אחד מהחבר'ה לא האמין שהוא יהיה הראשון מבינינו שיתחתן, ובכל זאת, אתמול עמד בחופה לבוש מדי חתן, נרגש. גם אני, התרגשתי עד מאוד.
במיוחד התרגשתי מכך שהייתי צריך לארגן את מסיבת הרווקים ולדאוג לצימרים.
כמי שמכיר את החתן כבר אי-אילו שנים חיפשתי מקום שנוכל מצד אחד להירגע בו ומצד שני להשתולל, שישלב גם פעילויות כיפיות ומצחיקות, אבל גם קצת בטן-גב.
כיוון שאנחנו קבוצה לא קטנה של חברי ילדות, יחד עם עוד כמה חברים שהג'ינג'י צבר במרוצת הזמן, הגענו לכ-20 אנשים שרוצים לעשות לו כיף של חוויה במסיבת הרווקים.
הייתי כמעט אובד עצות עד שהרמתי טלפון אל בן דוד שגר בעמק בית שאן. הוא סיפר לי על מקום יחסית חדש שלא יצא לי להכיר אותו – נחל האסי, הזורם למרגלות קיבוץ ניר דוד. התקשרתי אל המקום בשביל לקבל קצת יותר מידע, ויצאתי עמוס בידע על מקום שלא הכרתי בכלל.
מסתבר שזה פארק עצום במימדיו שמציע הכל מהכל, עם עוד תוספות. הוא מציע כל כך הרבה פעילויות שאי אפשר לעשות את כולן. פשוט, אי אפשר. יש שם קייאקים, אבל לא חייבים סתם לשוט בהם – אפשר לשלב אותם עם תחרות כדורסל בין קייאקים.
חוץ מהם, יש תחרויות נוספות שמשלבות עבודת צוות, כיאה ליום כיף של החבר'ה, יחד עם פעילות ימית, והזרוע עוד נטויה. "בסדר, בסדר" אמרתי לטלפנית הנחמדה "שכנעת אותי, נגיע ונחליט, אני כבר לא יכול יותר לשמוע על פעילויות…"
ביום המיועד הגענו לאסי, מלאים אדרנלין. את כל המרץ פרקנו מהר בתחרות ראשונה – בניית רפסודות. התחלקנו לשני צוותים וקיבלנו לידינו במבוקים ואבובים יחד עם מזרונים כאלו שאותם היינו צריכים לקשור יחדיו למשהו שנוכל להצטופף עליו עשרה חבר'ה בלי לשקוע.
אחר כך המשכנו לכדורסל הקייאקים, שכמו שאני מכיר את הג'ינג'י, אם לא היינו עושים אותו הוא היה מתאכזב.
כשסיימנו עם זה, היינו קצת עייפים ולכן המשכנו לתחנת הדיג – שם חולקו לנו חכות והוסבר לנו בקצרה על עקרונות לכידת הדגים. בשלב הזה חלק מהחבר'ה התחילו להתייאש, אבל אל דאגה. כל אחד מצא את מקומו. חלק הלכו לבריכה המקורה והתפננו במים, אחרים פתחו שולחנות שש-בש, ויש כאלה שסתם נרגעו על הדשא.
בסיומו של היום הארוך התפנקנו על ארוחת ברביקיו שהוגשה לעת ערב. היה שם המון אוכל והחבר'ה יצאו שבעים ומרוצים.
בסוף הארוחה התפזרנו כל אחד לחדר בכפר הנופש הצמוד, מעין צימר בעיצוב פשוט אך איכותי, עשוי כולו מעץ שהזכיר לי את הבקתות שבהן ישנו הג'ינג'י ואני כשטיילנו אחרי הצבא בניו זילנד.
מקסימות, אבל לא משהו שהיינו לוקחים אליו את בת הזוג. ואם כבר הזכרתי את ניו זילנד, את החלק הכי כיף של הפעילות, שהיה למחרת, שמרתי מפניהם כהפתעה.
החבר'ה היו בטוחים שאחרי שמתעוררים ואוכלים ארוחת בוקר קלה אנחנו מתפזרים איש-איש לדרכו, אבל במקום זה הובלתי אותם למתחם ענק שכולל חמישה מבוכי-אתגר.
אחרי לא מעט הסתבכויות עם מבוכי האתגר הראשונים – התחלנו את המבוך האימתני שעשוי מגדרות חיות. ידעתי שהמבוך הזה יזכיר לג'ינג'י נשכחות ממקום מאוד דומה לו ברעיון שבו ביקרנו בעת הטיול בארץ המופלאה.
ואכן כך היה, התרוצצנו כמו ילדים קטנים ואינפנטילים מנסים לראות מי יהיה הילד שיסיים ראשון את המבוך.
למרות שהיינו מפורקים לגמרי, החבר'ה לא שיערו לעצמם שכאן נגמרת הפעילות. הם היו בטוחים שאני שומר עוד איזה קלף בשרוול, אבל לצערי הפעם זה בהחלט היה סוף. לפחות עשה לי טוב לשמוע שהם נהנו. לסיכום, יום כיף למרגלות נחל האסי – חוויה מומלצת.
ומה אחרי החתונה? בואו לקרוא המלצה על צימר רומנטי בגליל המערבי.