עליית מפלס הים מאיימת להעמיק בערים שלמות עד 2100.
הערים הפגיעות ביותר לשיטפונות בארה"ב הן אזורי חוף שוכנים נמוכים.
אם התחזית הגרועה ביותר של עליית מפלס הים תסתיים כנכונה, ערים כמו מיאמי וניו אורלינס יכלו למצוא את עצמן מתחת למים.
אף עיר אינה חסינה מפני השפעותיו של עולם מתחמם, אך מעטים פגיעים יותר מהשאר.
ככל שמפלסי הים ממשיכים לעלות, ערי חוף שוכנות נמוכות יכולות לצפות לשיטפונות הרסניים יותר ההורסים מבנים, הורסים תשתיות וגוברים חיים.
על פי הערכות שמרניות, ערים ברחבי העולם יכולות להיות עד ליותר מ -6 מטרים של שיטפונות עד שנת 2100. המינהל האוקיאני והאטמוספרי הלאומי (NOAA) חזה כי מפלס הים יכול לעלות בגובה של 10 עד 12 רגל אם הפליטות הגלובליות ימשיכו ללא הפוגה.
אולם מספרים אלה הם ממוצעים, כלומר באזורים מסוימים רואים רמות גבוהות יותר, בעוד שאחרים יושפעו פחות. תחת תרחיש האקלים הגרוע ביותר, ערים מסוימות עלולות אף להיעלם מתחת למים.
אף שייתכן וערים יתקנו תשתיות חדשות ומחסומים מלאכותיים כדי להגן על עצמן מפני שינויי אקלים, הזמן אוזל. להלן 7 הערים בארצות הברית הסבירות להעלם מתחת למים עד 2100.
עליית מפלס הים - מה הבעיה?
יש לכך השפעה מחזורית, מכיוון שהתכה של קרח מחממת גם את כדור הארץ (ואת האוקיאנוסים), וגורמת לכך שקרח יתמוסס יותר ומגביר את ההתפשטות התרמית.
פירוש הדבר יכול גם שסופות ים וצונאמי יכולות להשפיע הרסנית יותר ולהגיע יותר ליבשה מאשר בעבר.
בשנה שעברה, מחקר שפורסם בכתב העת PNAS עולה כי אזורים בעולם עם עליית פני הים "גבוהה מהממוצע" יכולים "לצפות למגמה להימשך" ככל שהאקלים מתחמם.
ג'ון פאסולו, מהמרכז הלאומי למחקר אטמוספרי, אמר כי הממצאים החדשים חשובים ביותר.
"בידיעה ששינוי האקלים ממלא תפקיד ביצירת דפוסים אזוריים אלה, אנו יכולים להיות בטוחים יותר שאותם דפוסים עשויים להתעכב או אף להתעצם בעתיד אם שינוי האקלים ימשיך ללא הפוגה", הסביר פאסולו.
הוא המשיך: "עם הפרויקט בגובה פני הים לעלות כמה מטרים או יותר במאה הנוכחית בממוצע, מידע על הבדלים אזוריים צפויים עשוי להיות קריטי עבור יישובי החוף בזמן שהם נערכים."
ובנפרד, מדענים פרסמו אזהרה על הסיכון ל"צונאמי הרסני "הנגרם כתוצאה משינויי אקלים.
מחקר שנערך במדעים מקדמים הציע כי עליית מפלס הים - הנגרמת כתוצאה מהתחממות כדור הארץ - מגבירה משמעותית את האיום של גלי רוצחים ענקיים.
מומחים עיצבו את ההשפעה של צונאמי על בסיס עליית מפלס הים וגילו תוצאות מדאיגות.
הוא מצא כי עליית מפלס הים איפשרה לצונאמי להגיע הרבה יותר רחוק פנימה, מה שהגדיל משמעותית את הסיכון לשיטפונות.
משמעות הדבר היא כי צונאמי קטן שאולי לא קטלני כיום עלול לגרום להרס בעתיד.
"המחקר שלנו מראה כי עליית מפלס הים יכולה להגדיל משמעותית את סכנת הצונאמי, מה שאומר שלצונאמים קטנים יותר בעתיד יכולות להיות השלכות שליליות כמו צונאמי גדולים כיום," אמר רוברט ווייס, פרופסור למדעי הגיאולוגיה בווירג'יניה טק.
ואם אתה חושב שבריטניה בטוחה מפני צונאמי, תחשוב שוב.
מחקרים שנעשו לאחרונה חשפו כי צונאמי קטלני שמתרסק בבריטניה שכיח יותר ממה שחשבו בעבר.
מדענים מאמינים כי שלושה גלי רוצחים פגעו בבריטניה במהלך 10,000 השנים האחרונות - מה שמעלה את האפשרות שאולי נובע עוד אחד.
ידענו כבר על אחד מאלה: לפני 8,200 שנה, מפולת הצוללת Storegga מול חופי נורווגיה עוררה צונאמי בגובה 20 מטרים ששטף את שטלנד.
אך מומחים גילו עדויות לשני צונאמי נוספים שהתרחשו עוד יותר לאחרונה.
חוקרים מאוניברסיטת דנדי והסקר הגיאולוגי הבריטי מצאו חולות בשטלנד המוכיחים כי שני צונאמי נפרדים פגעו בבריטניה בהיסטוריה האחרונה למדי.
"מצאנו חולות בני 5,000 ו 1,500 שנים במספר מיקומים בשטלנד, עד 13 מ 'מעל פני הים," אמר ד"ר סו דוסון, מאוניברסיטת דנדי.
לאחרונה הזהירו מדענים כי הגלים מתחזקים ואומרים ש"זלזלנו "בסיכונים של שינויי אקלים.
יש סיכוי טוב שהבדיחה ההתחממות הגלובלית הנשמעת ביותר בארצות הברית היא גרסה כלשהי של הדברים הבאים: הצבע על מגרש ריק אי שם הרחק מהאוקיאנון "בעוד מאה שנה, זה הולך להיות רכוש בחזית!" לא מצחיק, אבל די נכון.
הגאות והשפל עולה כבר בקווי חוף מבלינגהאם למפרץ ביסקיין. ועם עלייה מתמדת ברמות הפחמן הדו-חמצני באטמוספרה, רבות מערי החוף והעיירות במדינה יהיו ביום מן הימים מתחת למים.
זה אפילו אם שיחות האקלים בפריז בדצמבר יובילו לקיצוץ פליטות עולמי משמעותי. מפה חדשה מ- Climate Central מראה כיצד המים יזרמו למאות ערי ארה"ב תחת תרחישי ההתחממות הגלובלית הטובים והגרועים ביותר. הוא משתמש בנתונים ממחקר מלווה שפורסם היום ב- הליכי האקדמיה הלאומית למדעים, המקשרת בין CO2 לגובה פני הים עולה לקווי המתאר הטופוגרפיים של ארה"ב החוף.
חלק גדול מהצפיפות הזו כבר נמצא על הספרים. נקרא נעול בעלייה, זה נובע מאנרגיה הנותנת בתעשייה האטמוספרית2. מולקולות פחמן ישחררו בסופו של דבר את האנרגיה הזו כחום, שתעלה את הטמפרטורה הממוצעת הגלובלית. עונות יסתיימו, שנים יחלפו ודפוסי מזג האוויר ישתנו. ואחרי זמן מה - יכול להיות עשרות שנים, יכולות להיות מאות שנים - האווירה תשב את חובה התרמודינמי, וחבורת קרח תימס.
זה לא רק נפח הקרח הנוסף שגורם לאוקיינוסים לעלות. יריעות הקרח באנטארקטיקה ובגרינלנד כה מסיביות עד שהן מפעילות משיכה בכבידה על האוקיאנוס. "כך שגובה פני הים גבוה יותר ממש סמוך לאותם מקומות בגלל המשיכה ההיא", בן שטראוס, מחבר המחקר והמחקר המדען באקלים מרכז (גילוי נאות: הייתי מתמחה בהמחשת נתונים בנושא האקלים המרכזי במשך כמה חודשים בתוך 2013). מים חמים הם גם פחות צפופים. מים וגבוהים יותר אלו יטפסו.
אך כמה תלוי בכמה פחמן בני אדם ממשיכים לפלוט. "הרבה זמן רציתי להיות מסוגל להראות מפה שבאופן ברור מאוד מנוגדת לעתיד תחת פליטות פחמן גבוהות או פליטות פחמן נמוכות", אומרת שטראוס.
משימה לא קלה. המחקר החל בקישור בין מערך נתונים היסטורי המראה כיצד הטמפרטורה משפיעה על עליית מפלס הים בשיא לבין מערך נתונים אחר המראה את הקשר בין פליטת פחמן לטמפרטורה. לאחר מיליוני ניסויים ממוחשבים, היו להם כמה יחסים שמישים בין פליטת פחמן לגובה פני הים. "אחד הדברים המדהימים בעיניי היה לגלות ששריפת גלון בנזין אחד מתורגמת להוסיף 400 ליטר נפח מים לאוקיאנוס בטווח הרחוק", הוא אומר.
מפות טופוגרפיה של החוף המדויקות עד סנטימטרים ספורים הראו לאן המים יעלו. "סוכנויות מקומיות, מדינה ופדרליות מטיסות משימות לידר מעל אזורי החוף כבר 15 שנה", אומר שטראוס. לבסוף הם הוסיפו את מפקד האוכלוסין בשנת 2010, והשתמשו בקווי הגאות ההיסטוריים כדי למדוד אילו פיקסלים (שכל אחד מהם מייצג כ -15 רגל לכל צד על הקרקע) יטבעו בעתיד המופלא.
או לפחות גרסה כלשהי לעתיד. הם הקרינו את הנתונים שלהם באמצעות ארבעה תרחישים של פליטות עתידיות, החל מפחיתות פחמן קיצוניות לעסקים כבדי פליטות כרגיל.
"הם קשרו ביעילות את ההתנהגות האנושית לתוצאות שונות, שכימותו על ידי שפע של מרכזי אוכלוסיית חוף שונים," אומר סטיב נרם, מומחה לעלייה בגובה פני הים באוניברסיטת קולורדו.
לדוגמה, כאשר ה- CO האווירה האטמוספירה העולמית2 המפלס יגיע ל 930 גיגה, בוסטון אמור להיות בערך 9 מטר מעליית פני הים. זה מספיק מים בכדי לכסות 25 אחוז מהעיר בזמן גאות. בתרחיש הקיצוצים הקיצוניים, CO אטמוספרי2 אף פעם לא מגיע לרמה הזו. עם זאת, בפעילות כרגיל פליטות מאובנים, רבע מבוסטון נעול בעתיד מתחת למים עד שנת 2045.
לעומת זאת ניהיליסטים קיומיים יכולים להירגע: אף אחד עדיין לא נידון. אמריקנים עתידיים עתידים להתמודד עם המרתף המוצף וציוויליזציה שנקבעה מראש. "הדורות ההם יכלו להכיר את מנהטן התחתונה כמקום לבקר בו, או כמקום לצלול אחר חורבות", אומר שטראוס.
המחקר, במילים אחרות, לא קשור בכמה רמות העלייה ברמת קורה במאה הנוכחית, אלא האם בנק הפליטות של המאה הנוכחית מספיק פחמן בכדי להמיס קרח מוחלט - או גרסה פחות דרסטית פחות. "הניתוח שלנו באמת מסתכל על מעטפה של 2000 שנה", אומר שטראוס.
מדוע האופק הארוך? "מסתבר שהרבה יותר קל להקרין עד כמה מפלס הים יעלה מאשר כמה מהר מפלס הים יעלה", אומר שטראוס. האשים את הגיאולוגיה בחוסר הוודאות. אנדרס ליברמן, מחבר שותף ומדען אקלים במכון פוטסדאם לחקר ההשפעות על האקלים בגרמניה, איננו יודעים הרבה על הסלע שעליו שוכן הקרח. מתחת לקרח, גרינלנד ואנטארקטיקה הם שטחים לא ממוסחרים. על מנת לחשב את הקצב שבו יריעות הקרח המסיביות הללו התפוגגו, אומר ליברמן שהוא יצטרך לדעת יותר על מרקם הסלע הבסיסי.
קישור CO2 לעלייה בגובה פני הים זה לא ממש חדשני, אבל לא לעתים קרובות אתה מסתכל כיצד החלטות הפליטות שהמין שלנו מקבל היום משפיעות על מורשת חוף הים שנותרה לדורות הבאים. אם תסלחו על משחק המלים, מפה זו באמת מחזירה את שינויי האקלים הביתה.