בהומאופתיה יש ידע רב לטיפול מוצלח בסובלים מפיברומיאלגיה (הידועה גם כ"תסמונת התשישות הכרונית"). היתרון ההומאופתי בולט במיוחד על רקע העדר המענה מצד הרפואה הקונוונציונלית. אני מזמינה אותך לקרוא על המחקר ההומאופתי החיובי בתחום, על הסיבות – ועל הפתרונות.
ש כ י ח ו ת ה פ י ב ר ו מ י א ל ג י ה ביטויה העיקרי של תסמונת העייפות / התשישות הכרונית, הידועה גם כפיברומיאלגיה, הוא כאב כרוני ומצמצם. בשנים האחרונות מצטברים מספרים מטרידים, המעידים על גידול חריף בשיעור האוכלוסיה הסובלת מתסמונת העייפות הכרונית והפיברומיאלגיה. ההערכה המקובלת היא כי המחלה נפוצה בקרב 2%-4% מהאוכלוסייה. הרוב המכריע של הלוקים במחלה הן נשים בגילאים 30-60, אך טווח הגילאים משתנה לפי ההערכות הקונוונציונליות ויתרה מכך – המחלה עלולה להתפתח בטווח גילאים נרחב יותר, ולכלול ילדים, קשישים וכמובן גברים.
א ב ח ו ן ה פ י ב ר ו מ י א ל ג י ה לרוב , סימפטומים של התסמונות מרובים, לא מוגדרים וגם חופפים במידה רבה גם ל"דאבת השרירים" (ME). פעמים רבות, האבחון ניתן בעקבות שלילה של אפשרויות קליניות אחרות. האבחון כמובן אינו מקל על עוצמת הקשיים. יחד עם זאת, ההקלה מנטרלת את ההתייחסות הקשה של הממסד אל האדם כ"מקרה נפשי", כמי שמעמיד/ה פנים או נמנע/ת מהתמודדות עם חיי היום-יום. ועדיין, גם כאשר ישנו אבחון, המסר הניתן לאדם בשדה הקונוונציונלי עלול להיות הרסני – "אין מענה לסבל שלך" (קיראו עד כמה: בלוג של אישה מאובחנת).
ה ס י ב ו ת ל פ י ב ר ו מ י א ל ג י ה הרפואה הקוונציונלית טרם זיהתה אטיולוגיה ברורה לתסמונות (קרי, סיבות חד-משמעיות). מעריכים כי הסיבה העיקרית היא הפרעה בתהליך העיבוד והמעבר של הכאב במערכת העצבים המרכז, כלומר סף כאב נמוך במערכת העצבים. מחקרים שנערכים בשנים האחרונות מוצאים מתאם גבוה בין התסמינים לבין נוכחות וירוסים מסויימים, רקע של חרדה ודכאון, תת תפקוד בלוטת האדרנל ורגישות לחומרים כימיים בסביבת היום-יום. הטיפול הקונוונציונלי הוא לרוב סימפטומטי, מקומי ותומך: פורמולות של ויטמינים, פעילות גופנית עדינה ונוגדי דכאון. יש עדויות קונוונציונליות על יעילותן של תרופות נוגדות פרכוסים, בשל יכולתן לחסום פעילות חשמלית במערכת העצבים.
ה ט י פ ו ל ה ה ו מ א ו פ ת י ב פ י ב ר ו מ י א ל ג י ה נשים לרגע בצד את הפירוט הקונוונציונלי, שעשוי במידה רבה להיות בעל תופעות לוואי ניכרות. בסקירה של התיעוד הקליני מהשנים האחרונות, ניתן למצוא בהומאופתיה למעלה מ-140 תרופות הומאופתיות שהוכיחו את יעילותן במצבים אשר הוגדרו כתסמונת העייפות הכרונית והפיברומיאלגיה.
בשלב הזה חשוב מאד להדגיש: הומאופתיה אינה מטפלת בשם של תסמונת, אלא באדם הסובל מהסימפטומים והמאותת על קשייו. תסמונת העייפות הכרונית מזוהה בדרך-כלל עם כאבים כרוניים: בין כאבי ראש, כאבי שרירים ופרקים וכיוב'. בנוסף, מתלוננים אנשים על חוסר אנרגיה בולט, קשיים קוגנטיביים (ריכוז וזכרון), קשיי עיכול, אלרגיות, משקל גוף לא יציב, הגדלה של בלוטות הלימפה, קשיי שינה, דכאון וחרדה. כל אחת מההגדרות שלעיל טומנת בחובה עשרות – אם לא מאות – של אפשרויות לטיפול הומאופתי, והמטרה היא תמיד לאתר את התרופה הכי מקיפה ומדויקת, אשר נוגעת בשורש הקשיים של האדם. הטיפול ההומאופתי לא שואף רק להקל זמנית על הסימפטום (ואולי לעורר תופעות לוואי דרמטיות לא פחות).
במילים אחרות,יש שפע של פתרונות פוטנציאליים. הטיפול ההומאופתי מותאם באופן אישי לאדם ולא ל"טייטל". ובשורה התחתונה: אנשים חוזרים לתפקד.
מחקר הומאופתי ראשוני שהתפרסם ב-2004 בנושא מלמד כי להומאופתיה ישנן תוצאות קליניות מובהקות מאד בהשוואה לפלצבו (Weatherley-Jones et at., 2004). מחקר נוסף שבוצע שיחזר מסקנה זו, והוכיח גם את ההפחתה בכאבים, שיפור במדדי הדכאון ובאיכות החיים. התוצאות בקליניקה ממשיכות להדגים את המסקנות המחקריות האלה.
באופן אישי, אני שמחה לעבוד עם אנשים סובלים הנושאים ב"טייטלים" כגון תסמונת העייפות הכרונית או פיברומיאלגיה, וללוות אותם בדרך של שיפור ושיקום. שוב, ההגדרות הקונוונציונליות לא תמיד מקדמות ריפוי. להיפך. דווקא מתוך הבנה שיש להתייחס לקשייו של האדם, ולא רק להעניק כותרת לכמה שיותר מהסימפטומים שלו, הההומאופתיה נוגעת בשורש, ומשקמת את הכוחות. זה מרגש בכל פעם מחדש. חשוב לקחת בחשבון שלא מדובר ב"זבנג וגמרנו" (אם כי אחת ממטופלותיי התאוששה לאחר שבוע, ושברה את כל הציפיות, כולל את שלי!). תהליך של בנייה נכונה מביא לתוצאות טובות ומתמשכות, וזו ברכה אמיתית.
Weatherley-Jones, E., Nicholl, J.P., Thomas, K.J., Parry, G.J., McKendrik, M.W., Green, S.T., Stanley, P.J., Lynch, S.P. A randomised, controlled, triple-blind trial of the efficacy of homeopathic treatment for chronic fatique syndrome. Journal of Psychosomatic Research 56 (2004) 189-197.