1.בהחלטתי מיום 08.03.10 נקבע, כי קיימות במקרה דנן "ראיות לכאורה להוכחת האשמה", כנדרש בסעיף 21 (ב) לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) התשנ"ו – 1996, ואף נקבע כי קיימת במקרה דנן עילת מעצר, זאת על רקע חזקת המסוכנות הסטטוטורית, הנובעת מכך שלמשיבים מיוחסת בתיק זה עבירת אלימות שבוצעה לכאורה באכזריות תוך שימוש בנשק קר, מה גם שבעברו של משיב מס' 1 הרשעה קודמת ב – 19 עבירות שונות – עבירות רכוש, אלימות, ואף הפרת הוראה חוקית.
2.הדיון בפניי נדחה, לצורך הגשת תסקיר מעצר בעניינו של משיב מס' 1, זאת על מנת שתבחן חלופת המעצר המוצעת על ידו, לפיה יהא נתון משיב מס' 1 במעצר בית מלא בבית הוריו שבכפר בית ג'אן.
3.מתסקיר המעצר עולה, כי בעבר הפר משיב מס' 1 את תנאי שחרורו, וכן עולה מהתסקיר כי המפקחים המוצעים (הורי משיב מס' 1) נטולי סמכות על בנם, ולפיכך, אין מקום להורות על שחרורו של משיב מס' 1 בפיקוח הוריו, מה גם שבית ההורים נמצא במרחק קצר מבית המתלונן, ומהתסקיר עולה גם פוטנציאל להישנות ע"י משיב מס' 1 של מעשי האלימות המיוחסים לו. יובהר, כי בתסקיר המעצר מעריכה קצינת המבחן כי אין בכוחה של חלופת המעצר המוצעת למנוע הישנות מקרים דומים, ולפיכך, שירות המבחן אינו בא בהמלצה לשחרורו של משיב מס' 1 לחלופה המוצעת.
4.תסקיר המעצר מדבר בעד עצמו. לפיכך, ונוכח התנהלותו לכאורה של משיב מס' 1, כמצטייר ממקרא כתב האישום, שבעטיה מיוחסת למשיב מס' 1 עבירה של פציעה בנסיבות מחמירות, בצוותא חדא עם משיב מס' 2, וכן נוכח עברו הפלילי של משיב מס' 1, הכולל בחובו, בין היתר, גם הרשעה בעבירות אלימות, ובשתי עבירות של הפרת הוראה חוקית, הרי שלא הוצעה בפניי חלופת מעצר שיש בה על מנת להבטיח את תכלית המעצר במקרה דנן, ואין מנוס ממתן הוראה בדבר הארכת מעצרו של משיב מס' 1 עד תום ההליכים כנגדו בתיק העיקרי.
5.לסיכום, נוכח כל האמור לעיל, הנני מורה על הארכת מעצרו של משיב מס' 1 עד תום ההליכים כנגדו בתיק העיקרי – ת.פ. 4495-03-10.