נַחַל קִישׁוֹן (בערבית: نهر المقطع, נהר אל-מוּקַטַע) הוא נחל הזורם מאזור ג'נין שבשומרון (מקורותיו מגיעים עד רכס הגלבוע), לאורך כ-70 ק"מ, דרך עמק יזרעאל, מפער נחל קישון (המעבר הצר בין הכרמל לגבעות אלונים שפרעם) ועמק זבולון, עד הישפכו לים התיכון במפרץ חיפה. בשפך הנחל נמצא נמל הקישון. שטח אגן הניקוז שלו הוא השני בגודלו מבין נחלי החוף, כ-1,110 קמ"ר, ולאורך חלק ניכר מאפיקו זרימתו איתנה. נחל גדורה, אחד מיובליו של נחל קישון, נשפך לתוכו ליד בתי הזיקוק שבמפרץ חיפה. בין יובליו האחרים של הנחל נמצאים נחל השופט, נחל יקנעם, נחל נהלל ונחל ציפורי. נחל קישון נזכר במקרא בשירת דבורה שבספר שופטים כנחל אליו נסחפו מרכבות סיסרא, שר צבא יבין מלך חצור, שנלחם בבני ישראל בראשות ברק בן אבינעם. בסמוך לנחל הוקמו מספר פארקים - פארק מעגן הדיג קישון בסמוך לשפך נחל קישון, פארק העמקים ופארק אלרוי. בחורף 1991–1992 עלו נחל קישון ויובלו נחל גדורה על גדותיהם מספר פעמים וגרמו לנזקים למבנים בסביבתו.
קבוצת תביעות של 76 חיילי צה"ל אשר שירתו באזור נחל קישון ונמל חיפה, חלקם כצוללים בשייטת 13 וחלקם בתפקידים אחרים, הוגשו כנגד חלק מן המפעלים. חלק ניכר מתובעים אלו הוכרו, לפנים משורת הדין, על ידי קצין התגמולים כנכי צה"ל (בעקבות דו"ח ועדת שמגר). ב-17 ביוני 2013 דחה בית המשפט את תביעות החיילים בנימוק שלא הוכח הקשר הסיבתי בין הצלילות בנחל ובין המחלות בהן חלו התובעים, או מי מהם. בספטמבר 2015 דחה בית המשפט העליון את ערעור התובעים.
בחודש יולי 2011 התפרסם בעיתונות כי בקרקעית נחל קישון, על גדותיו ובצמחיה שלאורכו, התגלו חומרים רדיואקטיביים, שמקורם להערכת המשרד להגנת הסביבה בגלישות מאתר פסולת תעשייתית במפעל דשנים שמכיל שאריות פוספטים. המשרד להגנת הסביבה טען שהדבר אינו גורם לסכנה לציבור.
רשות נחל הקישון הוקמה בשנת 1994 ומאגדת בתוכה 32 גופים שונים. מטרת הקמתה הייתה לטפל בחלקו האחרון של הנחל באורך 25 ק"מ לפני כניסתו לים התיכון. שבעת הקילומטרים האחרונים שלו סבלו מאד מזיהומים של שפכי תעשייה של מפעלים במפרץ חיפה. תחום זה משלב בתוכו קטעי נחל בעלי אופי שונה. התחום שבמעלה הנחל הוא קטע טבעי חי ונקי ברובו, בעל ערכי טבע, נוף, היסטוריה ומורשת. הזיהום הסביבתי ממנו סבל הנחל בעבר הביא בעבר לתמותה של המערכת האקולוגית הטבעית ולהפיכת הערוץ לתעלת שפכים פתוחה הזורמת למפרץ חיפה ופוגעת גם בו. קטע זה של הנחל הוא שהניע את תהליך הקמת הרשות ואת העבודה לשיקום הנחל. במרץ 2001 הוגשה "תוכנית אב לנחל קישון" בשיתוף גופים ותאגידים כגון: החברה הממשלתית לתיירות, הקרן הקיימת לישראל, החברה להגנת הטבע, איגוד ערים לאיכות סביבה חיפה ועוד. מטרת התוכנית הייתה הפיכת הנחל ממטרד למשאב. התוכנית הציעה את המדיניות והאמצעים לשיקום הנחל והפיכתו לנחל חי שיהווה ליבה ירוקה שתקשר בין העיר חיפה וערי הלוויין שלה נשר, קריית טבעון והקריות, לצמצום נזקי הצפות ועוד. מטרות אלו פורטו בתוכנית לעשרות רבות של יעדים משלוש קבוצות, לפי רמת החשיבות שלהן: הכרחיות, רצויות ואפשריות. התוכנית כוללת גם מדיניות לגבי כל קטע הנחל מהים ועד אזור יקנעם, כולל שיקום נחל גדורה, הכלול בתחום רשות הנחל.
ב-2010 אישרה עיריית חיפה תוכנית של חברת נמלי ישראל להקצות שטח של 95 דונם סמוך לגדות הנחל כשטח אחסון למכולות, לשימוש נמל חיפה, וזאת על-אף התנגדות רשות נחל הקישון, שחוששת שהתוכנית תפגע בפארק המתוכנן לקום לגדות הנחל. ב-15 בפברואר 2011 נערך טקס הנחת אבן פינה לפארק מורד נחל קישון ושיקום הנחל במעמד רה"מ, בנימין נתניהו, והשר להגנת הסביבה, גלעד ארדן. פארק הקישון המורחב יכלול מערכת פארקים רציפה הכוללת פארק רחב ידיים במורד הנחל, פארק מטרופוליני מרכזי באזור מפרץ חיפה, פארקים במעלה הנחל, ומערכת שבילים המקשרת ביניהם. הפארקים ישלבו פעילות פנאי ונופש במקביל לשיקום אקולוגי ושימור בתי-הגידול הייחודיים המאפיינים כל קטע וקטע לאורך הנחל.
בחודש יולי 2011 הוחלט שפרויקט ניקוי קרקעית נחל קישון יתבצע תוך שלוש שנים במימון משותף של המדינה, המפעלים והרשויות המקומיות. פרויקט זה יכלול הוצאת שכבת הקרקע המזוהמת והקמת מערך טיפול ביולוגי. במסגרת ביצוע הפרויקט יוסט חלק מתוואי הנחל לתוואי חדש שיאפשר הקמת פארק משני צדי הנחל. כמו כן, ישוקמו נופי האזור כולו ובתי-גידול אופייניים בתוואי החדש. בנוסף על כך, הסתיימה הכנתה של תוכנית מים שתיתן מענה לזרימת הבסיס בנחל, באמצעות הזרמת מי קידוחים מושבתים בשולי עמק יזרעאל ושילוב מי מעיינות המנוצלים כיום לחקלאות. במקביל, יושבו מים לתעשייה באמצעות שימוש מוגבל במי הנחל המושבים אליו במעלה, בטרם איבודם למערכת הימית. כחלק מהתוכנית, יינתן מענה חלקי לסילוק הזרמות המפעלים מהנחל, כאשר קולחין בתי-הזיקוק ומפעלי כרמל אולפינים יועברו גם הם לטיפול והשבה לצורכי תעשייה ולא יוזרמו עוד לנחל קישון.
בשנת 2017 יזמה הרשות בשיתוף עיריית חיפה תוכנית להקמת פארק מורד הקישון, אשר מטרתה "לספק מענה מסוים למפרץ חיפה המתועש".
בחודש אוגוסט 2010 אישר המשרד להגנת הסביבה תוכנית לשיקום והעמקה של הקרקעית בקטע הנחל העובר ליד בז"ן. בשנת 2011 קבעה הממשלה (החלטת ממשלה מספר 3454 מתאריך 10.7.2011) כי הפרויקט יבוצע על ידי רשות ניקוז ונחלים קישון. על פי התוכנית יוסט קטע מהנחל באורך של 1.5-1 ק"מ, למעקף קבוע שיוסף לו פיתול. לאחר ההסטה ינוקה חלק הנחל המזוהם, האדמה המזוהמת תאסף בקטע שבין האפיק המקורי לאפיק החדש. אדמה זו תעבור טיפול ביולוגי שיימשך מספר שנים. האדמה לאחר ניקוייה תשמש לסתימת האפיק הישן ושאר האדמה תשמש להקמת פארק סביב גדות הנחל. עלותו הצפויה של הפרויקט הוא 200–300 מיליון ש"ח. בחודש ספטמבר 2010 אישר דירקטוריון בתי הזיקוק בחיפה הקצאת 90 מיליון שקל למימון חלקו בתוכנית ניקוי הנחל. במהלך שנת 2015 התחיל ניקוי הקישון והתגלו ערכים גבוהים וצפויים של זיהום קרקע במרכיבי דלק. המליחות הגבוהה והלא צפויה שהתגלתה במי הנחל עיכבה רבות את תהליך השיקום עקב פגיעה בהליכי הפירוק הביולוגי.
סמדר בן-אשר, פרשת הקישון: צלול ועכור, הוצאת הקיבוץ המאוחד ומכון מופ"ת, 2016.
ראו נחל קישון בוויקישיתוף.
ראו פארק הקישון בוויקישיתוף.
↑ עמיר בן-דוד, ידיעות אחרונות, "נחל רדיואקטיבי", 18.7.11, עמ' 22.
אוחזר מתוך "https://www.hamichlol.org.il/w/index.php?title=נחל_קישון&oldid=542045"
דף זה נערך לאחרונה ב־21:48, 20 בנובמבר 2018.