מחקר זה בוחן את הסיקור (או היעדר הסיקור) של סיור חברי מר"צ בעיר חברון ותגובתם האלימה של המתנחלים באזור, באמצעי התקשורת המרכזיים בישראל.
סיור של חברי מר"צ בעיר חברון שהתקיים ב-17 ביוני 2008, במחאה נגד הגבלות המשטרה על כניסת פעילי שמאל לעיר, נתקל בתגובות אלימות מצד המתנחלים. ברקע הדברים – מאבק ארגון המחאה "שוברים שתיקה" על הזכות לקיים סיורים בעיר חברון. בעקבות אלימות מתמשכת של המתנחלים כלפי הסיורים, המתבטאת בצעקות, גידופים, זריקת ביצים ולעיתים אף אלימות פיזית, בחרה משטרת חברון, במקום לאכוף את החוק על המתנחלים, למנוע את הסיורים, בטענות של "שטח צבאי סגור" או בנימוק של "התקהלות בלתי חוקית".
בעקבות עתירת הארגון לבג"צ התחייבה המשטרה לאפשר את הסיורים ולהגן על המשתתפים. אלא שגם אחר-כך נמנע המשך הסיורים עקב אלימות המתנחלים וחוסר האונים של המשטרה. מפקד משטרת חברון, אבשלום פלג, אף בחר לתקוף בפומבי את מארגני הסיורים ולהאשימם בפרובוקציות.
ביום שלישי, ה-17 ביוני 2008, הצטרפו חברי סיעת מר"צ לסיור של הארגונים "שוברים שתיקה" ו"בני אברהם" בחברון על מנת להבטיח את קיומו. במהלך הסיור, שוב הפעילו המתנחלים אלימות פיזית ומילולית כלפי המשתתפים, כלפי המשטרה וכלפי עיתונאים.
בחינת שלושת העיתונים המרכזיים "מעריב", "הארץ" ו"ידיעות אחרונות" ושלושת מהדורות החדשות המרכזיות בערוצי הטלוויזיה 1, 2 ו-10 בתאריכים 17-19 ביוני 2008, מעלה כי האירוע סוקר רק בשלושה כלי תקשורת: ערוצים 1 ו-2 ועיתון "מעריב". עם זאת, אף אחד מאלה לא הזכיר את ההקשרים הרחבים של האירוע: הנסיבות המיוחדות של העיר חברון והפרת ההתחייבויות של המשטרה לאפשר את הסיורים ולהגן על משתתפיהם. אבל הגדיל לעשות ערוץ 1.
חברון המנומנמת מתעוררת לחיים. בתקופה האחרונה קבוצות של שמאל מגיעות לעיר, ולטענת המתנחלים הם באים לחמם את האזור.
שתי קבוצות שמאל – האחת "שוברים שתיקה" והאחרת "בני אברהם" – עשו להן מנהג להגיע לסיורים בחברון. כבר אין מדובר בחיכוך בין המתנחלים לבין ערביי חברון – הם פשוט הסתלקו וחיפשו דיור אחר, עכשיו החיכוך בין יהודים.
"זו מדינה בתוך מדינה", התאוננה חברת הכנסת זהבה גלאון.
הם מהווים חיזוק לרוצחים ולמחבלים, וכל סיור שלהם מלבה פה את השנאה כלפי היהודים – שבלאו הכי קיימת, אבל הם מראים לערבים שיש להם תומכים יהודים.
אם אנחנו לא יכולים לבוא ולבקר פה, מה שאנחנו רוצים ואיך שאנחנו רוצים – כי הם מונעים את זה, והממשלה עוזרת להם למנוע את זה – זה שבירה של קו שהמשכו מה שנאמר לראש הממשלה הקודם, מה שנאמר לראש הממשלה הקיים ובעצם כלפי כל מי שלא יהיה בדעתם.
סיפור האירוע על פי ערוץ 2 ו"מעריב"
חברי סיעת מר"צ הגיעו היום לסיור בחברון, וכפי שאתם יכולים לשער המתנחלים שם לא ממש אהבו את זה. מקריאות גנאי ועד השלכת מים חמים, עמית סגל מדווח.
ועמית סגל ממשיך: "מהר מאד העניינים מתלהטים כאשר אחד התושבים שופך מים חמים על משתתפי הסיור" (המצלמה מציגה שוטר שנפגע).
בדיווח של "מעריב", למחרת, מופיע מידע נוסף לפיו מתנחל שפך תה רותח לעבר הסיור של חברי הכנסת ממר"צ, וכי כתב ספרדי נכווה בפניו ונזקק לטיפול רפואי. מהדיווח של "מעריב" עולה כי החשוד במעשה, שנעצר על ידי המשטרה, הוא עבריין סדרתי שכבר הורשע בעבר ברצח ערבי ובשפיכת תה רותח על חברת הכנסת יעל דיין ב-1996, גם כן בעת סיור בחברון.
מבין כלי התקשורת שסיקרו את האירוע, אם כן, "מעריב" וערוץ 2 דיווחו על אלימות המתנחלים אולם מבלי לספק את ההקשר הרחב, בלי להזכיר את מטרות הסיור ואת המציאות הקשה בעיר, מבלי להתייחס לאי-אכיפת החוק בידי המשטרה ולאי-כיבוד התחייבותה בבג"צ.
ערוץ 1 הגדיל לעשות, ולא דיווח כלל על האלימות הפיזית שנקטו המתנחלים באירוע. יתר על כן, כתבתו של בני ליס מסגרה את ביקור אנשי מר"צ בחברון כפעולת פרובוקציה לא לגיטימית של גופי שוליים מן השמאל, שפוגעת בשלוות החיים של התושבים היהודים. הכתבה העניקה עדיפות ברורה לדוברי המתנחלים ולגרסתם. עורכי המהדורה בחרו שלא לאזן את הכתבה באמצעים המקובלים כמו בקשת תגובות, דיון באולפן, או בכל דרך אחרת.
שלושת כלי התקשורת שדיווחו על האירוע בחברון לא הציגו את התמונה המלאה של המקום ושל האירוע ולא את ההקשרים המתחייבים. ערוץ 1 פעל הפעם תוך כשל מערכתי חמור, וסיקר את האירוע בניגוד לכללים המקצועיים הבסיסיים ביותר של מקצוע העיתונות ושל כללי האתיקה.
מה מתחייב מ"תדריך נקדי"?
יש להזכיר כי ערוץ 1 מחויב, בין השאר, לכללי תדריך נקדי, מסמך העקרונות שחובר בידי איש "קול ישראל" נקדימון רוגל ובו מפורטים כללי אתיקה החלים על העוסקים בעיתונאות המשודרת ואשר התקבלו גם בעיתונאות הכתובה.
התדריך קובע בין השאר כי "אין לרשות קול, מדיניות, או השקפה משלה, אין הרשות משדרת 'מאמרי מערכת'. תפקידם של הרשות ושל עובדיה להניח לקולות השונים לדבר בעד עצמם". בעקבות סעיף 4 בחוק רשות השידור, המבטיח שידור "אינפורמציה מהימנה", חוזר ומבהיר התדריך, כי "תפקידם העיקרי של עובדי האינפורמציה ברשות הוא אפוא לספק למאזינים ולצופים מידע מהימן, בדוק ושלם ככל האפשר כדי להניח להם להגיע למסקנות מעצמם ולא להביא עובדות ומסקנות מוכנות בצדן". כדי לסייע בכך מבחין התדריך בין סוגים שונים של מידע: "חובה להפריד בדרך שתהיה ברורה לאוזן ולעין בין מידע עובדתי (straight news) מכאן, לבין פרשנות (commentary) וניתוח (news analysis) מכאן".