איכות הטנקים הסובייטים של צבאות מצרים וסוריה במלחמת יום הכיפורים דחפו את חברת רפאל לייצר טילים מדויקים נגד טנקים. בשנת 1982 הוצגה הגרסה הראשונית של "התמוז". טיל אלקטרו-אופטי שהוגדר כסוד כמוס במשך כמה עשורים. ברבות השנים פותחו כמה גרסאות לטיל, כשהאחרונה של שבהם היא תמוז 5 לטווח 20 ק"מ במהירות של 220 מטר לשנייה. בשנת 2005 הוכיחה יחידה מסווגת בצה"ל כי הטיל מסוגל לפגוע בכלי רכב נוסע או בחלון בית.
שנים קודם לכן הועלה הצורך על ידי צה"ל לטיל במשקל נמוך שיקל על כוחות החי"ר לשאת אותו. חברת רפאל פיתחה את טיל ה"גיל" שהפך ללהיט בקרב חטיבות החי"ר של צה"ל. טיל אמין מאוד, מדויק, במשקל 13.5 ק"ג לטווח של ארבעה ק"מ ובעל גרסאות ימיות, אוויריות ויבשתיות.
טיל ה"גיל" נתן למפקד הגדוד או למפקד הפלוגה עצמאות בהשמדת מטרות בטווח קצר. לא היה עוד צורך בהמתנה מייגעת להגעתו של מסוק קרב או של כוח מיוחד, שישגרו את הטיל לעבר המטרה, שעלולה לחמוק או לאיים על הכוח. "הצלחנו למזער את טיל התמוז בזכות טכנולוגיה חדשה ותפיסות חדשות", הסביר רן קפלן, מנהל השיווק של חטיבת היבשה בחברת רפאל בשיחה עם וואלה! NEWS לפני כשנה וחצי. לדבריו, "הגיל מאפשר לדרג הטקטי גמישות גבוהה מאוד במעבר בין מטרות נסתרות. חיסכון הזמן הוא אדיר".
השאלה הגדולה היא, מדוע מעצמה בקנה מידה עולמי כמו הודו מתעניינת בטיל של חברת רפאל הישראלית? בסוף שנות התשעים אישר משרד הביטחון לשווק בחו"ל את הגרסאות השונות של טיל ה'תמוז'. איום הטנקים הסובייטים על מדינות אירופה ואיכות הטיל הישראלי שהוכח מבצעית בשטח סייע למכירתו בהיקפים גדולים צבאות זרים. במבחן האמת הוא עלה באיכותו על טילי נ"ט של תעשיות ביטחוניות זרות. האמריקנים רכשו באופן נרחב את טיל ה"ג'אבלין" תוצרת ארצות הברית, שפעל בשיטת "שגר ושכח" לטווח של 2.5 קילומטרים, ושל טיל ה-MMP הצרפתי, שהגיע לטווח של ארבעה קילומטרים. עם זאת, תכונותיו של הגיל קרצו לצבאות המערביים, שהעדיפו את התפיסה היצירתית של רפאל, שהעניקה כושר תמרון ויכולת קבלת החלטות מרגע השיגור ועד לפגיעה במטרה.
תכונות הטיל, ששווק תחת השם הלועזי "ספייק", לצד הנכונות של חברת רפאל לשתף מדינות זרות בפיתוח ובייצור, והמחיר הזול ביחס למתחרים, הפכו אותו לאחד המוצרים הכי חמים בשוק הביטחוני העולמי, וקרצו גם למשרד ההגנה ההודי שבהנחיית ראש הממשלה נרנדרה מודי פרסמו מכרזים מיוחדים שיאפשרו להשתתף בייצור הטילים על אדמת הודו תחת הכותרת: Make In India. לאחרונה דווח כי משרד ההגנה ההודי ביטל את עסקת הרכישה של הטילים, אך ראש הממשלה בנימין נתניהו אמר היום בעת ביקורו בהודו כי "עסקת הספייק חוזרת לשולחן. הכיוונים חיוביים מאוד, יש עוד תהליך. לפני שבאנו זה ירד מהשולחן ובביקור הנוכחי החזרנו את זה לשולחן".
מנתונים שנמסרו מחברת רפאל עולה, כי עד כה נמכרו כ-26 אלף טילים ממשפחת "ספייק" ל-25 מדינות. יותר מ-4,500 מהם שוגרו באימונים או בפעילות מבצעית בשטחי הגדה המערבית ורצועת עזה, בישראל, או בעיראק ובאפגניסטן, על ידי צבאות זרים. איטליה, הולנד, הודו, פינלנד, קולומביה, פרו, קוריאה הדרומית, בריטניה וגרמניה הן רק חלק מהמדינות שרכשו את הטילים. אם תצא לפועל העסקה עם משרד ההגנה ההודי, תהיה זו קפיצה אדירה לחברת רפאל ולמשפחת טילי הספייק. עסקה זו עשויה להוביל לעסקאות נוספות בתחום, לא רק בהודו אלא עם מדינות נוספות שמתעניינות בטיל.