בפני בקשה להוסיף מסמכים לגילוי המסמכים מטעם המבקשת (היא הנתבעת והתובעת שכנגד) וכן להוספת מסמכים לתיק המוצגים שהוגש מטעמה.
המסמכים המדוברים הינם חלק מת.א. 33012-08-12 אשר התנהל בין התובעת לבין חברה אחרת וניתן בו פסק דין של בית המשפט (כב' השופטת נעם חת מקוב) ביום 25.5.17.
מנספחי הבקשה עולה כי מדובר בכתב ההגנה שהוגש על ידי הנתבעת באותו הליך, בתצהירים של המשיבים 2 ו- 4 שהוגשו באותו הליך (מדובר בשני המצהירים מטעם המשיבים גם בהליך שבפני), בחלקים מתיק המוצגים שהוגש באותו הליך (תמונות, חוו"ד שמאי, תצהירי תשובות לשאלונים ותכתובות בין עורכי הדין) וכן פסק הדין של בית המשפט.
המשיבים מתנגדים לבקשה, לטענתם המבקשת ידעה על ההליך ואין לאפשר הוספת מוצגים לאחר סיום הגשתם, וכן הודיעו כי ככל שבית המשפט יאפשר הוספת המוצגים, יבקשו הם לתקן את תיקי המוצגים שלהם ולהוסיף ראיות לגבי דרך התנהלות המבקשת את למול זכיינים אחרים.
לאחר שעברתי על הבקשה, התגובה והתשובה וכן על הראיות, מצאתי לנכון להיעתר חלקית לבקשה.
אין חולק כי המסמכים הללו היו ברשות המשיבים, הם ידעו עליהם וככל שהמסמכים רלוונטים היה עליהם לגלות אותם בתצהיר גילוי המסמכים שלהם.
הרעיון העומד מאחורי גילוי המסמכים הינו ניהול ההליך ב"קלפים גלויים", צד המחזיק במסמך שהוא אינו מגלה אותו לא יוכל להשתמש בו בשלב מאוחר יותר, אולם כאן המקרה שונה שכן המשיבים הם אלו שהחזיקו את המסמכים הללו וניסו להסתיר אותם, ועל כן לא יגרם להם כל נזק מתיקון תיק המוצגים בשלב זה.
טענת המשיבים ולפיה אם אאפשר למבקשים לתקן את תיק המוצגים מטעמם, יש לאפשר להם להוסיף עוד מסמכים מטעמם הינה טענה שטוב לו לא הייתה נשמעת, במעשה זה מודים המשיבים (הם התובעים) כי היו בידיהם מסמכים רלוונטיים אותם הסתירו, ורק משנחשפו לנתבע הם מבקשים לחשוף אותם.
יתרה מזאת, חלק מהמסמכים הינם תצהירים שניתנו על ידי המשיבים 2 ו- 4 בהליך השני, משיבים אלו הם גם המצהירים שבפני, ועל כן ברור וידוע להם מה הצהירו שם ומה הצהירו כאן, וככל שישנה סתירה בין ההצהרות יש לכך חשיבות גדולה.