דיכאון שלי שלום. אני לא מנומסת ושואלת מה שלומך, כי לא ממש מעניין אותי ודי, בא לי שתצא לי מהחיים.
אני מרגישה שיש בינינו קשר חד צדדי מפחיד, שנמשך כבר ארבע שנים, אולי קצת יותר, מי סופר. אתה ממש גר איתי.
ביקשתי ממך לצאת מהדירה שלי, כמה פעמים גרמת לי לחשוב ולהרגיש את הדברים הכי קשים ומפחידים שבן אדם יכול להרגיש, גרמת לי לרדת הכי למטה שאפשר, אפילו להתמכר לכדורים ואני כל כך חזקה שכמותי, עומדת מולך איתנה. אז החלטי שלא מגדילים את המינון ואתה יכול לקפוץ לי. אני יותר חזקה ממך. אני אבכה כל יום, יהיה לי קשה לקום מהמיטה, אני לא אסבול את עצמי וכל מי שלידי – אבל אני לא אתן לך לנצח אותי. אני נכנסת לגמילה ממך ואני אראה לך מה זה. אני אחזור להיות מי שאני איתך ובלעדיך. אתה גם יוכל להישאר כבר לא איכפת לי.
נכון, יש רגעים שאני ממש אוהבת אותך, זה הרגעים האלה שצריך לגרד אותי מהריצפה. אני נתלית בך ואומרת מותר לי, אני בדיכאון. אבל זהו, אני לא אתן יותר, זה נגמר. אני לא מעלה את מינון הכדורים ואני בכלל בשלב שבא לי להפסיק. לא יכאב לי כל הגוף בגלל שאני אצא לרוץ או ללכת או לרקוד ואני אפגש עם הפסיכולוגית שלי ואני אבכה איתה כמה שאני רוצה ואז אני יחזור לדירה “שלנו“, סליחה שלי, כמו חדשה.
ובסוף אתה תצא משם עם הזנב בין הרגליים ואל תגיד לי שאני טיפשה, שאני מתאהבת מהר, ככה אני, ככה הלב שלי בנוי. ואני אתן את הנשמה שלי למי שבא לי, היא שלי, לא שלך – ואני חזקה ממך. עובדה שאני פה ולא בשמיים, למרות שהיו כמה פעמים שחשבתי על זה. אז תשמע מה אני אומרת, אנחנו נפרדים על אמת. אתה לא חלק בלתי נפרד ממני, זה שאני אומרת לך את זה בקול רם, זה כבר טוב.
מה אתה בוכה? זה התפקיד שלי… נראה אותך גבר, עכשיו מולי. יש לי ילדה לגדל, עבודה ללכת אליה, משפחה שלמרות כל השריטה שלי “יגמרו” אם יקרה לי משהו רע בגללך. אני צוחקת לך בפרצוף ובפעם הראשונה טוב לי עם זה. גם חברים שלי חושבים שאתה ממש מתנחל לי בחיים ודי, הם עייפים מזה. אז דיכאון, תודה שנכנסת לחיי, בכל זאת צריך לקבל באהבה מה שנכנס לנו לחיים… לימדת אותי דבר או שניים על עצמי, על כמה אני בת אדם חזקה, כמה אני אהובה לסובבים אותי ושאני מיוחדת בדרך שלי. מאחלת לך הצלחה.