נשיא קובה, ראול קסטרו נפגש בסוף השבוע האחרון עם נשיא ארה"ב ברק אובמה בשולי ועידת ראשי מדינות אמריקה המתקיימת בעיר פנמה, אחרי עשרות שנים שבהן אירוע כזה היה בלתי מתקבל על הדעת. הפגישה האחרונה בין נשיא אמריקאי לקובני הייתה ב-1958, בין הגנרל בדימוס דווייט אייזנהאואר לגרנרליסמו (זו הייתה דרגתו!) פולחנסיו בטיסטה. אז, שיחת הגנרלים עסקה בשאלות צבאיות והמרכזית שבהן: איך ניתן לעצור את כוחות הגרילה שאיימו להפיל (ולבסוף הפילו) את משטרו הפרו-אמריקאי של הרודן בטיסטה. אלה היו כוחותיו של פידל קסטרו ובהם הצטיינו שני "קומנדנטס", אחיו הצעיר של פידל, ראול קסטרו והמהפכן הארגנטיני ד"ר ארנסטו "צ'ה" גווארה. סופו של סיפור הוא שכעבור 67 שנה נפגש נציג מעצמת העל האימפריאליסטית, אובמה, עם אותו "קומנדנטה" (מפקד) קובני צעיר, כעת נשיא קובה – ראול קסטרו.
במסיבת העיתונאים אחרי הפגישה אמר קסטרו: "יכולים להיות בינינו הבדלים אבל אפשר לנהוג בכבוד. אנחנו מוכנים לדון על הכול אבל אנחנו מבקשים לנהוג בסבלנות. הרבה סבלנות. יכול להיות שאנחנו לא מסכימים על משהו היום, אבל נוכל להסכים עליו מחר". קודם לכן, בנאום בפני הוועידה, החמיא קסטרו לעמיתו ואמר שאובמה אינו אחראי למשטר הסנקציות שהנהיגה ארה"ב נגד מדינתו לאורך שנים ארוכות. לאחר מכן ניהלו השניים שיחה קצרה וידידותית, ויום קודם לכן ניהלו שיחת טלפון.
בטרם נפגש עם אובמה אמר קסטרו "הודות לפידל והודות לעם הקובני הגיבור, הגענו לפסגה הזו לאחר שהשגנו את השחרור המיוחל בכוחות עצמנו וכדי לממש את חזונו של [חוסה] מארטי: 'גאה מ[יבשת] אמריקה, אנו כאן כדי לשרת אותה ולכבדה". כך סיים נשיא קובה, את דבריו במפגש נשיאי אמריקה שנערך בעיר פנמה. לכל מנהיג הוקצבו שמונה דקות לנאום, אולם קסטרו הצהיר שינאם במשך 48 דקות, כדי להשלים את הנאומים החסרים מהוועידות הקודמות שבהן קובה לא השתתפה בגלל הווטו של ארה"ב. "אתם חייבים לי שש ועידות קודמות שמהן הוחרמנו", אמר. הוא סקר את התהליכים לאורך עשרות של שנים של מצור כלכלי מצד ארה"ב. אולם הוא ציין כי בעוד ישנה רשימה ארוכה של פשעים שהנשיאים האמריקנים אחראים להם כלפי קובה וכלפי אמריקה הלטינית כולה, אובמה אינו אחראי למצור הממושך. "אני מתנצל בפני הנשיא אובמה ואחרים הנמצאים כאן. אמרתי לו שאני נרגש לדבר על המהפכה", אמר.
עוד גילה קסטרו כי "לאחר שהכרזנו על קובה כמדינה סוציאליסטית ולאחר שהעם ניצח את הכוחות הפולשים בפלאיה חירון, הנשיא קנדי נרצח ביום בו קיבל מסר ממנהיג המהפכה הקובנית, פידל קסטרו, עם בקשה לחידוש הדיאלוג בין שתי המדינות". עוד הדגיש קסטרו ש"וונצואלה וממשלתה אינן איום על הביטחון הלאומי של ארה"ב או של מדינה אחרת". הוא קרא להספיק את ההתערבות הזרה בענייניה הפנימיים.
"אין מדובר רק בפגישה של שני מנהיגים, אלא בשינוי מהותי באופן שבו ארה"ב מתייחסת לקובה", אמר ל"וול סטריט ג'ורנל" בן רודס, אחד ממובילי השיחות החשאיות שהובילו להפשרת היחסים בין שתי המדינות. כי הפגישה בין אובמה לקסטרו עשויה לקדם הסרה מלאה של האמברגו האמריקאי על קובה, אם כי צעד מסוג זה דורש אישור של הקונגרס, ששני בתיו נשלטים בידי יריביו הפוליטיים של אובמה מהמפלגה הרפובליקנית. תנאי אחר להתחממות היחסים בין שתי המדינות הוא הסרתה של קובה מהרשימה האמריקאית של "המדינות התומכות בטרור". ואכן, הבית הלבן דיווח ביום רביעי כי נשיא ארצות הברית אובמה אמר לקונגרס שבכוונתו להסיר את קובה מרשימת המדינות התומכות בטרור. "עדיין יהיו חילוקי דעות בינינו לבין ממשלת קובה, אבל החשש שלנו לגבי מדיניות קובה לא קשורה להחלטה אם היא תהיה ברשימה או לא", נמסר מהבית הלבן.
החרם החד-צדדי שנמשך עשרות שנים ונתמך על ידי 10 נשיאי ארה"ב רפובליקאים ודמוקרטיים כאחד (וגם על ידי ממשלות ישראל לדורותיהן) פשוט נכשל.
קובה הייתה מבודדת באמריקה הדרומית והמרכזית במהלך עשורים של דיקטטורות צבאיות פרו-אמריקאיות ומשפטים ניאו-ליברלים. בעשור האחרון, עם השינוי הפוליטי המיוחל שהתחולל באמריקה הלטינית – ארה"ב דווקא מבודדת.
אובדן ההגמוניה האמריקאית באמריקה הלטינית הוא כה ממשי עד כדי וויתור על אחת מאבני יסוד של מדיניות החוץ ב"חצרה האחורית".
את המצור הישראלי הממושך על עזה… הזכרנו?
HOY זה בספרדית היום. MAÑANA זה מחר. והשאלה אם ה"היום" יתפרס גם על ה"מחר".
בעוד אובמה אינו אחראי למצור הממושך על קובה, נתניהו ואהוד ברק ("העבודה") אחראים למצור הממושך על רצועת עזה. נכון שקובה הייתה מבודדת באמריקה הדרומית והמרכזית במהלך עשורים של דיקטטורות צבאיות פרו-אמריקאיות ומשטרים ניאו-ליברלים. ועכשיו ישראל בדרך לבדידות מזהירה בשל תוקפנותה נגד העם הפלסטיני. נזכיר: זה נמשך גבר עשרות שנים — מ-1948 וגירוש רוב העם הפלסטיני בידי בן-גוריון ("הנאכבה") ועד למצור על עזה שגם הוא נמשך כבר שבע שנים תמימות.
דיווח טוב על נאום חשוב. הערות נכונות ומחכימות של א' דוידי. חסרה לי, עם זאת, הערה אחת נוספת: מעגל הטייקונים האמריקנים, המעגל הרחב קצת יותר סביבו, והמבנה ההיפר-קפיטליסטי הדכאני העומד בבסיסם והתומך בהם – ממילא מצפים כבר שנים רבות להיחלשות המשטר בקובה עד כדי משבר כלכלי-חברתי חזק. הווה אומר: הם ממתינים להזדמנות שבה יוכל Mc-USA לחזור לקובה כמנצח. היחלשות הכלכלה הקובנית במידה קיצונית למדי, אחרי עשרות שנים של חרם כלכלי מערבי ואחרי נפילת הגוש הסובייטי, ברורה וגלויה. בהיבט זה – המדיניות האמריקנית שוב הוכיחה מי (ארה"ב )מכופף את ידו של מי . אובמה מוכיח זאת, ומייצג זאת, וזה, מן הסתם, המניע העיקרי שלו ( גם אם לא המניע היחיד). בשנים הקרובות, ואולי הרחוקות קצת יותר, נגלה בהדרגה "ניאו-קובה" ( על משקל "ניאו-ליברליזם" וכו'). כמובן, יש גם רשימה ארוכה מאוד-מאוד של מחדלים, של שגיאות,של כוונות ממש-לא-טהורות ושל תוצאותיהן המקוממות – בהתנהלותו של המשטר הקובני כשלעצמו ( בהנהגת פידל קסטרו ). מה חלקם של כל אלה בהתרחשות העכשווית, המביכה למדי ואפילו המעציבה? זה נושא מורכב מאוד, והוא ראוי לדיון נפרד.
"והמצור" כפי שהכותב מתבטא הוא רק על הברחות נשק וחומרי נפץ !
אתיופיה על ידי הקומוניסט מנגיסטו !
כל מה שהשמאל הרדיקלי אומר על ישראל אפשר להכפיל ולהגיד על קובה..כלומר..
בדיקה קצרה מעלה שארה"ב היא יעד היצוא ומקור היבוא העיקרי של סחורות עבור מדינות אמריקה הלטינית, ורובן המוחץ גם קונה מארה"ב נשק.
איך כל זה עולה בקנה אחד עם המושג "בידוד" – איני יודע.
השאלה שמעניינת אותי היא: האם יצליח המשטר הקובני לשמור על השגיו, למשל בתחום החינוך והרפואה.
לכל ברור שהאמברגו שהטילה ארה"ב פגע קשה מאוד בכלכלת קובה. ייתכן גם שהסרתו הקרובה ע"י ממשל אובמה תיעשה גם היא כדי לפגוע ולהכניע את השלטון הקובני כדי להיראות כ"מצילת העם הקובני מהסוציאליזם הכושל". לי נראה שכוונת ממשל ארה"ב, שמספק, חינם אין כסף, נשק (בשווי 4 מיליארד $) לצבא הכיבוש "המוסרי בעולם", ובו בזמן מונע מאזרחי קובה לצרוך מוצרים בסיסיים וחיונים, מטרתו להרוס את הסדר והצדק העולמי.
החרם של ארהב הוא הדבר היחיד שמחזיק את המשטר הסוציאליסטי הרקוב והכושל של קובה. עכשיו למשטר בקובה יהיה להם הזדמנות לשפר את המצב בלי שיכולו להאשים אחרים בכישלון שלהם. גם הסרת החרם אומר יותר חדירה של תקשורת לתוך קובה. קריסת המשטר היא רק עניין של זמן.