כולכם מכירים את השמנים האתריים, נכון? אך למעשה, כלל לא מדובר בשמן. אלו הן תמציות אתריות: חומרים כימיים נדיפים המיוצרים על ידי הצמחים והם שנותנים בין השאר גם את הריח המיוחד לכל צמח. מאחר שחומרים אלה מסיסים היטב בשמן, הם נקראים בטעות “שמנים”. התמציות האתריות מופקות מחלקים שונים של צמחים, וניתן לחלק אותן לקבוצות על פי החלק ממנו מופקת התמצית. נמצא תמציות אתריות המופקות מפרחים כגון הורד או היסמין, מעלים כגון רוזמרין או למונגראס, מפירות – ההדרים השונים, מקליפות העץ כגון הקינמון, משרף העץ כגון המור והלבונה ואפילו מטחבים כגון הפצ’ולי. כל תמצית מכילה שילוב של חומרים פעילים בכמות עצומה, מבין החומרים המשמשים את הצמח לצרכי קיומו ועוזרים להגן עליו מפני מזיקים שונים, פטריות וחיידקים.
ריפוי באמצעות תמציות אתריות החל עוד בימי המצרים והיוונים הקדומים. למעשה, זו היתה שיטת טיפול נפוצה בקרב תרבויות קדומות רבות. עם זאת, ההוכחה המדעית ליעילותן של התמציות האתריות התרחשה רק במאה הקודמת ע”י הכימאי ר.מ. גטפוסה. הוא חקר ומצא שלתמציות האתריות השפעה על האיזון הרפואי בגוף האדם. מחקרו החל לאחר שהוא נכווה בידו בזמן עבודתו וטבל אותה בקערת המים הראשונה שמצא. במקרה (או שלא) קערה זו הכילה תמצית לבנדר והיד של הכימאי החלימה במהירות וכמעט בלי צלקות.