1. בפני ערר על החלטתו של בית-משפט השלום בירושלים (כבוד השופט לי-רן) מיום 26.8.03, בה הורה בית-המשפט על שחרורו של המשיב ממעצר בתנאים מגבילים, כדלקמן: התחייבות עצמית בסך 5,000 ₪, שלא לפעול להתססת הרוחות בהר-הבית ולא להפריע לשוטרים בעת מילוי תפקידם, וכן ערבות צד ג' בסכום של 7,500 ₪. בית-המשפט דחה את בקשת העוררת להתנות את השחרור בתנאי של הרחקה מהר-הבית למשך 60 ימים, ומכאן הערר שבפני.
2. הרקע לערר בהחלטת הממשלה לאפשר כניסת מבקרים שאינם מוסלמים להר-הבית. על-פי האמור בהודעת הערר, בתאריך 20.8.03 נפתח מתחם הר-הבית לכניסת מבקרים, ומאותו יום החלו קבוצות של יהודים ותיירים להגיע למקום ולבקר בו. עוד נטען, כי בתאריך 25.8.03, בשעות הבוקר, בעת שביקרה בהר-הבית קבוצת יהודים, התחוללה במקום מהומה, אשר הביאה להתערבות המשטרה על-מנת לשמור על הסדר הציבורי ולאפשר את המשך הביקור. בסופו של הארוע נעצרו שלושה, ובהם המשיב. שניים מן העצורים הסכימו לתנאי בדבר הרחקה מהר-הבית למשך 60 יום, ואילו המשיב סירב.
בית-המשפט הורה על שחרורו של המשיב בתנאים של חתימה על התחייבות עצמית והעמדת ערב צד ג', והוסיף כי "בהתחשב באמור לעיל, לא ראיתי להרחיק את המשיב מן המקום".