בשנת 1998 רכש התובע רכב מסוג רנו קליאו מ.ר. 2623029. עד ליום 28.1.10 שירת הרכב את התובע ומשפחתו. על פי מספר הקילומטרים אותו עבר התובע לפי חווה"ד השמאי אשר צורפה לכתב התביעה, מדובר בשימוש צנוע באופן יחסי לתקופה, היות והקילומטרג' שצויין הוא 66,000 ק"מ בלבד.
ביום 28.1.10 הנתבע פגע ברכבו של התובע בנסיבות אשר מתוארות בסעיף 3 לכתב התביעה: נהיגה בשכרות. נגד הנתבע הוגש כתב אישום בבית משפט לתעבורה בחיפה בתיק מספר 11880/08/10, אלא שלמרות שבפרוטוקול נאמר כי הנתבע הורשע, וכי נגזרו עליו 3 חודשי פסילה, מבירור שנעשה עדין לא הוכרע דינו של הנתבע וממילא גם לא נידון.
הנתבע אינו מכחיש את התאונה וגם את נזקי התובע, אך טוען כי אין לפסוק לתובע את מלוא הנזקים הנתבעים אלא רק סכום של 16,032 ₪ שהוא סכום הנזק הישיר + שכר טרחת השמאי והוצאות הגרירה.
התובע ביקש לפצותו בסכום של 20,032 ₪ אשר מתוכם 2000 ₪ נתבעים בגין עגמת נפש ו 2000 ₪ בגין הוצאות לתחבורה חילופית. התובע הסביר בביהמ"ש כי גם אם יקבל מלוא הסכום הנתבע לא יוכל לרכוש לעצמו רכב כפי שהיה הרכב שניזוק. לכן, מגיע לו הפיצוי בגין עגמת הנפש שהרי אין כל אשמה בתאונה המוטלת עליו אלא רק על הנתבע שנסע בפראות בכביש . עוד אמר התובע כי לעולם לא ישכח את רגע האימה, כאשר הנתבע התקרב אליו והיה סבור כי הוא רוצה להרוג אותו. בנוסף גם התובע וגם האוטו נפגעו בגופם.
אמנם בדרך כלל אין פוסקין בגין תיקים מסוג זה פיצוי בגין עוגמת נפש אך בנסיבות העניין, בהתחשב בכך שאמנם התובע לא יוכל לרכוש בסכום הפיצוי רכב ראוי, כפי שהיה רכבו קודם לתאונה, וכך לא נמצא כי הפיצוי יגשים את מטרת העקרון של השבת המצב לקדמותו, ובהתחשב בכך שככל הנראה, הנתבע גרם נזק תוך כדי ביצוע עבירות חמורות: נהיגה בשכרות ונהיגה בזמן פסילה, מן הראוי לפסוק גם בתיק זה פיצוי בגין עגמת הנפש. הפיצוי הנתבע בסך 2000 ₪ ראוי בעיני וכך אני פוסקת.
לעניין השבת הסכום לשימוש בתחבורה ציבורית, לא הובאו ראיות לשם כך ועל פי האמדן בלבד קשה לפסוק פיצוי של 2000 ₪. עם זאת אין ספק שמשפחת התובע עברה להשתמש בתחבורה ציבורית, והדבר עולה ממון ועל כן בהערכה זהירה אפסוק פיצוי של 1000 ₪ בלבד בראש נזק זה.
הנני מקבלת את התביעה והנתבע ישלם לתובע סכום של 19,032 ₪, סכום זה ישא הפרשי הצמדה וריבית מיום הגשת התביעה ועד יום התשלום בפועל.
הנתבע ביקש כי הסכום ישולם בתשלומים, עניין זה יבוא בפני ראש ההוצל"פ אם יהיה מקום לכך.
בנוסף, ישא התובע בהוצאות המשפט, דהיינו החזר האגרה ושכר טרחת עו"ד בשיעור 2000 ₪.
ניתן היום, ב' אדר א תשע"א, 06 פברואר 2011, בהעדר הצדדים.