לפני בקשה לדחיית התביעה על הסף בשל מעשה בית דין והעדר יריבות.
במסגרת תיק זה מתבררת בסדר דין מהיר תביעה אשר הגיש המשיב 1 (התובע) כנגד המשיבים 2 - 4 ונגד המבקשת ובמסגרתה הוא עותר לתשלום פיצויים בסך 42,810 ש"ח.
בתמצית, לפי הנטען בכתב התביעה, המשיב 1 הצטרף למועדון צרכנים אשר יזמה המבקשת כאשר במסגרת התחייבויותיה לחברי המועדון, נכללה גם התחייבות למתן שירותי ביטוח לרכב. הביטוח עצמו נעשה על ידי המבקשת אצל חברת ביטוח זרה מרוסיה, חברת אינגוסטראך אינשורנס קומפני (להלן: "אינגוסטראך"), באמצעות חתם הביטוח מלונדון, חברת אוברסיז אינשורנס קונסלטנט לימיטד ברוקר (להלן: "אוברסיז"). ההצטרפות למועדון של המבקשת נעשתה בתיווך המשיבים 2 ו- 3 כסוכני ביטוח, בעוד המשיב 4 רכש את סוכנות הביטוח מהמשיבים 2 ו- 3. בפועל, נקלע רכבו של המשיב 1 לתאונה אך כאשר בקש לממש את זכויותיו כמבוטח, הסתבר לו כי אין חברת ביטוח אשר תשפה אותו על נזקיו ומדובר בחברת ביטוח זרה הפועלת בלא אישור. טוען לפיכך המשיב 1 כי המבקשת והמשיבים הונו אותו, הפרו חובה חקוקה וחייבים לשפות אותו על נזקיו.
לטענת המבקשת, יש לדחות את התביעה על הסף בשל מעשה בית דין. מהאמור בבקשה מסתבר כי בינתיים, במקביל לניהול ההליכים בתיק זה ובתיקים דומים אחרים, התנהלה בוררות בין המבקשת לבין אוברסיז ואינגוסטראך ובסיומה, בפסקי בורר של השופט (בדימ.) דוד גלדשטיין מיום 14.4.11 ומיום 28.9.11 ובפסק בורר בהליך ערעור בפני עו"ד ראובן בכר מיום 13.5.12 (להלן: "פסק הבורר"), נקבע כי פוליסות הביטוח הופקו כדין וכי אינגוסטראך חייבת לעמוד בהתחייבויותיה כלפי המבוטחים השונים, חברי מועדון המבקשת. במצב זה, טוענת המבקשת, שומה על המשיב 1 להפנות כל תביעה שיש לו בקשר עם חוזה הביטוח לחברת הביטוח, אינגוסטראך, פסק הבוררות מחייב אותו ומשניתן מתקיים מעשה בית דין, ויש לדחות את התביעה על הסף.
טענות המבקשת מתבססות על ההנחה שפסק הבורר יוצר מעשה בית דין מסוג השתק פלוגתא המחייב את המשיב 1 ומביא לדחיית התביעה על הסף. טענה זו לא ניתן לקבל.
המסקנה לפיה קם מעשה בית דין מסוג "השתק פלוגתא" מותנית בהתקיימם של ארבעה תנאים: הפלוגתא העולה בכל התדיינות היא אותה פלוגתא, על רכיביה המשפטיים והעובדתיים; בהליך הראשון קיימו הצדדים התדיינות בכל הנוגע לאותה פלוגתא; ההתדיינות הסתיימה בהכרעה מפורשת או משתמעת ונקבע לגביה ממצא פוזיטיבי; ההכרעה בפלוגתא הייתה חיונית לצורך פסק-הדין הראשון (ע"א 4087/04 גורה נ' בנק לאומי לישראל בע"מ, [פורסם במאגרי המידע], 8.9.05).
לטענת המבקשת, בפסק הבורר התקיים דיון בשאלה אם חוזי הביטוח שנכרתו עם אינגוסטראך בני תוקף, שזו בדיוק המחלוקת נשוא תביעה זו. עיון בכתב התביעה מעלה שלא כך הדבר. בכתב התביעה טוען המשיב 1, בין היתר, כי הולך שולל בידי המבקשת, כי שווקה לו פוליסת ביטוח כאשר מסתירים ממנו אזהרות מפני מכירתה והתבססות על חברות ביטוח זרות, וכי לא היה מסכים לביטוח שכזה לו ידע את העובדות לאשורן. למחלוקות אלו אין דבר וחצי דבר עם המחלוקות נשוא פסק הבורר.
די בכך כדי להביא לדחיית הבקשה, ואין עוד צורך לבחון את משמעות העובדה לפיה המשיב 1 כלל לא היה צד להליכי הבוררות.
אכן, אפשר ובעקבות פסק הבורר יתאפשר למשיב 1 לקבל שיפוי על נזקיו הנטענים במישרין מחברת הביטוח ואם כך יהיה, אפשר שלא יוכל המשיב 1 להיפרע פעמיים על אותם הנזקים, אך מעשה בית דין המביא לדחיית התביעה על הסף אין כאן.
הוצאות בקשה זו ילקחו בחשבון במתן פסק הדין.