<BR/>לפי פירוש זה יש לגרוס בגמרא 'פתח וברך '''אדעתא''' דחמרא', כלומר שכוונתו היתה לומר בפה"ג אך קודם נזכר ואמר 'שהכל' כדין. תורף הספק לפי רש"י הוא האם הולכים אחר '''עיקר ברכה''' שזהו שם ומלכות, או אחר חתימת הברכה. וכן גם הראיה מברכות קריאת שמע צריך לומר שמדובר שפתח בברכה ואמר 'ברוך אתה יי אלקינו מלך העולם' '''על דעת''' לומר יוצר אור אך נזכר ואמר 'המעריב ערבים'.
<BR/>גם ה'''רשב"א''' (יב א ד"ה הכי גריס) הסכים לפירוש זה, וכתב שהראיה מברכות קריאת שמע היא מהסיפא של הברייתא, שבשחרית אם פתח במעריב ערבים על דעת לסיים ביוצר אור יצא, לפי שהולכים אחר החתימה. אך הגמרא דוחה שאני התם כיון שחתם ביוצר המאורות, לעומת ברכת השכר והיין שאין שם חתימה נוספת.
ה'רי"ף לעומת זאת מפרש שמדובר שהחזיק כוס שכר בידו וסבור שהוא יין, והתחיל לברך 'בורא פרי הגפן', ואף אמר 'בורא פרי הגפן' אלא שמיד נזכר שהוא שכר והוסיף 'שהכל נהיה בדברו'. נמצא שברכתו היתה: "בא"י אמ"ה בורא פרי הגפן שהכל נהיה בדברו". ובאמת הרי"ף לא גורס את המילה אדעתא, כלומר שלא רק כוונתו היתה לומר בורא פרי הגפן, אלא שאמר כן ממש.
וכן הוא הפירוש גם לגבי ברכות קריאת שמע, שאמר בערבית "בא"י אמ"ה יוצר אור מעריב ערבים בחכמה...", או בבוקר "בא"י אמ"ה מעריב ערבים בחכמה יוצר אור ובורא חושך".
הרשב"א (יב א ד"ה הכי גריס) הקשה על שיטת הרי"ף, שאם סיים כבר 'בורא פרי הגפן', פשיטא של יצא ומה בכך שהוסיף אחר כך 'שהכל נהיה בדברו', אין זה אלא תוספת על מה שבירך כבר, ואינו מועיל.
אוחזר מתוך "https://www.betmidrash.org.il/index.php?title=טעות_וספק_בברכות&oldid=14764"