"פיצ' פרפקט 2". מימין: רבל ווילסון, אלכסיס נאפ, בריטני סנואו, אנה קנדריק, היילי סטיינפלד.
לא רבים יודעים זאת, אבל בשפה הפולנית אין מילה מקבילה ל'כיף'. כך יצא, שבתור פולני גאה, לא מצאתי מילים לתאר את קודמו של "פיץ' פרפקט 2" – זה פשוט לא בתרבות שלי. על פניו "פיץ' פרפקט" מ-2012 היה לא יותר מגרסת קולג' מוזיקלית של "מעודדות צמודות". ואכן כמו אותו סרט איקוני, גם אז, ההפתעה הייתה אדירה. הרבה מזה היה בזכות אנה קנדריק, שמראה שמשהו טוב יצא מ"דמדומים", ורבל ווילסון שהיא פצצת אנרגיה בלתי נגמרת. הניגוד בין השתיים עם השילוב עם דמויות נשיות נוספות, הפכו את הסרט לפנינה חביבה. וכעת מגיע ההמשך. מהטריילר נראה שהוא סובל מתסמונת 'הפרנצ'ייז הריקני': הוא עושה בדיוק אותו דבר שעבד לפני כן (משהו ש"ג'אמפ 22" ידע לצחוק עליו כל כך טוב). אבל מסתבר ש"פיץ' פרפקט 2" הוא מקרה נדיר בו הטריילר לא מגלה כלום על הסרט. הטריילר רק הציג את המסגרת העלילתית, אבל היא ממש לא החלק החשוב של הסרט – היא מהווה קרקע לאינסוף בדיחות מטורפות: על היפסטרים, שמרנים, ארה"ב, מוזיקאים ועוד.
את הסרט הזה ביימה השחקנית אליזבת' בנקס (וזאת בנוסף לגילום של שדרנית תחרויות האקפלה – תפקיד אותו ביצעה גם בראשון) שזהו הסרט באורך מלא הראשון שלה אחרי שני קצרים ומערכון ב"סרט 43". בנקס לוקחת סרט ז'אנר סטנדרטי והופכת אותו לרכבת הרים בלתי פוסקת. הרבה מזה קורה הודות לתסריט של קיי קאנון ("רוק 30"). קאנון ובנקס שהיו גם שותפות להפקה, יצרו את אחד הסרטים היותר פמיניסטיים שנעשו בהוליווד. סרט שלא רק שעובר את מבחן בקדל (האם יש בו יותר משתי דמויות נשיות בעלות שם פרטי המדברות בינן לבין עצמן ולא על גברים?) אלא גם הדמויות שהוא מציג הן החריגות של החברה. אבל לא באופן גרוטסקי ונעלב או בהעברת מסרים דידקטיים על העצמה נשית – הן פשוט עושות. הן נראות כמו חבורה אמיתית של נשים ולא של כוכבות. רבל ווילסון צוחקת על המראה שלה ללא הרף, ואנה קנדריק לא נוצרה מהתבנית ההוליוודית הטיפוסית.
הסרט נפתח בדומה לסרט הראשון: בבמה מרכזית לעיני כל הקבוצה מפשלת. אחרי שזכו באליפות הארצית שלוש פעמים ברציפות, קבוצת האקפלה ה"בלאס" הן כבר שם דבר בארה"ב. מעמד רם שמוביל אותם להופיע בפני הנשיא. אך דווקא בבמה החשובה מכל הקבוצה מועדת. בתקרית ביזארית (שמכתיבה את קו הטירוף של שאר הסרט) איימי השמנה (ווילסון) נחשפת לעיני כל בעודה יורדת מנדנדה ושרה את wrecking ball של מיילי סיירוס. השערורייה מובילה להשעייתן מכל פעילות. אך פירצה בתקנון מאפשר להן לחזור דרך אליפות העולם.
על מנת לזכות על הלהקה להתמודד לא רק עם הלהקות היריבות, ובראשם הלהקה הגרמנית, אלא גם להתמודד עם בעיות פנימיות רבות: בקה (קנדריק) רוצה להמשיך הלאה בחייה ומתחילה התמחות באולפן הפקות אצל מפיק חשוב שבעיקר עסוק לגעור באחיינו ההיפסטר. איימי השמנה שמנהלת יחסי יזיזות עם באמפר אבל לא מוכנה למשהו רציני יותר. קלואי (בריטני סנואו) מנהיגת הלהקה שחרדה מחיים ללא הבלות ונכשלת שוב ושוב בקורסים כדי להישאר בלימודים. מצטרפת חדשה (היילי סטיינפלד) שחלומה חייה הוא להיות בלה כמו אימה (קייטי סיגל) אבל גם מבצעת שירים שלה.
למרות שהמסגרת של הסרט דומה לזה הראשון, יש הבדל מהותי בין השניים. הראשון שם דגש רב על אחווה נשית והתמודדות עם מכשולים. גם בשני יש את זה, אבל זה נעשה באופן שטחי, שכן עיקר העניין הוא ההומור. ועם עדיפות להומור קיצוני ומטורף. יש הרגשה שרבל ווילסון קיבלה חופש לעשות ככל העולה על רוחה ומאלתרת את רוב התפקיד שלה. המשפטים הספורים שלילי אומרת יותר הזויים ממה שהיה לה בראשון. צמד השדרים נראה מנותק מהמציאות והיחסים בין המפיק שבקה עובדת איתו לבין האחיין שלו צריכים לקבל ספין אוף.
"פיצ' פרפקט 2".
בעולם בו נדיר לראות קומדיות על המסך הגדול, "פיץ' פרקט 2" הוא בדיוק כמו הגיבורות שלו: חריג אך מצליח (ועל כך יעידו הישגיו בקופות בארה"ב בסופ"ש הראשון קרוב ל-70 מיליון דולר). אני יותר מרוצה לקוות שכל העוסקות במלאכה לא ימשיכו בסדרה – במקרה הכי גרוע שאחרים ימשיכו אותה ישירות לנטפליקס. אני אעז ואומר שזהו אחד הסרטים החשובים של השנה ואני מקווה שהן ימשיכו לעשות דברים טובים, מצחיקים וחשובים בהמשך הקריירה שלהן.