חילופי משמרות: סידני בריסטו סיימה עונה, ג`ק באוור פתח עונה; אברווד ממשיכה להקסים; דדווד מצוינת; האכזבה מהגביע; ובאנרים - נמאסתם!
10. יש פרקים שבעקבות צפייה בהם מגיעה איזושהי התרוממות נפש, הרגשה שצפית בפרק מרתק, שהחזיק אותך במתח לכל אורכו. זה בדיוק מה שקרה לי בפרק סיום העונה השנייה של "זהות בדויה". זה התחיל עוד בפרק הקודם, עם הפגישה הטעונה בין סלואן לג'ק בריסטו (זה, אגב, המקום לשבח את טלעד על ההחלטה לשדר ברצף את צמד פרקי סיום העונה הזאת, בדיוק כמו שעשו בארה"ב), המשיך עם הקפיצה מהגג של אמא של סידני, שהותירה אותי חסר נשימה, והגיע לרגע השיא של הפרק - הדרך שבה מגלה סידני על זהותה האמיתית של פרנסי, בסצנה מחשמלת ומדהימה. הקרב שבא בעקבות הגילוי ושתי הדקות האחרונות של הפרק, בהונג-קונג, חתמו את אחד הפרקים היותר משובחים בסדרה הזאת. טלעד, מתי אמרתם שתשדרו את העונה השלישית? ביולי?
9.5. אי אפשר שלא לגשת לעונה הרביעית של "24" בחשדנות מסוימת. האם היא תתחיל טוב ותהפוך לרעה יותר בהמשך? תתחיל רע ותשתפר? תצליח לשמור על רמה קבועה לאורך כל העונה? האיכות של פרקי "24" כל כך השתנתה ברמתה לאורך שלוש העונות האחרונות, שבאמת, מוטב לא לחשוב על זה. שני הפרקים הראשונים של העונה הרביעית ששודרו במוצ"ש היו פשוט מעולים, והפגינו פוטנציאל מצוין להמשך. וזה מספיק לי. באמת שלא שווה לחשוב על זה יותר מדי בשלב הזה (BS).
9. עוד פרק מקסים במיוחד של "אברווד", שנפתח עם איזכור חינני ל"באפי", אבל עסק בנושא הדיכאונות של איימי. ההתפרצות המפתיעה ליד הלוקר, העימות המרגש עם אביה, אבל בעיקר החלומות שלה על הטביעה וההופעה המרגשת של קולין, שללא מילים מזמין אותה להצטרף אליו. גם הסיפור המקביל בפרק, זה שעסק בחשדנות של דיליה כלפי לינדה אבוט, היה עשוי בצורה נהדרת, במיוחד ההסבר של מדיסון לאפרם עליו חוזר אפרם בפני אביו, וקטע הסיום שבו נואמת דיליה על הגיבורה שלה. מרגש, מקסים ומענג.
8.5. שני פרקים של "דדווד" שודרו בינתיים, וכבר אפשר להגיד שמדובר בסדרה שהצליחה לסחוף אותי עמוק לתוכה. הדמויות אמינות ונראות כאילו אנחנו מלווים אותן שנים, הסיפורים מעניינים, קווי העלילה מרתקים וכמו כמעט כל מה ש-HBO חתומה עליו, ההפקה מקצוענית לחלוטין ומרשימה. זה נראה כאילו הסדרה ממש צולמה ב-1876.
8. שני אירועים הפכו את פרק השבוע של "לגדול בלי בושה" לטובים במיוחד - הפרידה המרגשת מסטיב וסצנת הסיום - זו שבאה אחרי הכתוביות - עם המפגש המחודש של מרטי והכלב עם אמו. וזה ממש לא אומר ששאר הפרק לא היה טוב, ההיפך הוא הנכון.
7. "חברים לנצח" ממשיכה להיות הסדרה הבריטית המשובחת הזאת שרובכם לא רואים וחבל. הפעם קיבלנו סצנה משעשעת להפליא (באטל הריקודים), אחת היסטרית (הבריחה מבר היינות) ואת אנדי שחזר סוף סוף כדי להתעמת עם עניין הרומן של קארל ואמה. חבל רק שנצטרך לחכות לפרק הבא כדי לגלות מה יקרה בגזרה הזאת.
6. שיא חדש של מודעות עצמית נשבר השבוע ב"טלנובלה בע"מ". השחקן ירון עצמון, ששיחק את אפי בטלנובלה "משחק החיים", התארח בתפקיד עצמו. הוא הגיע לצילומי הטלנובלה הפיקטיבית והתחנן שיתנו לו תפקיד, ולא איכפת לו איזה - וזה יכול להיות אפילו תפקיד של שחקן שבא להתחנן שיתנו לו תפקיד. בנוסף לכך, עצמון נאלץ להתמודד עם כל שאר דמויות הסדרה שהיו בטוחות שהוא בעל פיגור שכלי, עקב הדמות ששיחק ב"משחק החיים" (איילון צפון).
5. העונה השלישית של "סמולוויל" נפתחה עם רוטגר האוור בתפקיד אורח ועם קלארק שמסרב לצאת מהשפעת הקריפטונייט האדום. קו העלילה העוסק בלקס האבוד על איזשהו אי היה עשוי בצורה לא רעה בכלל, כמו גם הרעיון להעניק לג'ונתן קנט כוחות בדיוק כמו לבנו, כדי שיוכל להתמודד מולו במטרה להסיר את השפעת הטבעת. נחמד.
4. תומאס קאבאנו ("אד") הוא תוספת חביבה ל"ג'ק ובובי", במיוחד בגלל ההתנהגות הילדותית שלו שמסתירה את האופי האחראי שלו, ומהווה ניגוד להתנהגות הרצינית של גרייס, שמסתירה אופי דווקא פחות אחראי (עישון הגראס שלה, למשל). קצת חבל, שבסיום הפרק השני בהשתתפותו, נראה כאילו ההפקה נאלצה לוותר על שירותיו להמשך העונה, מה שאילץ אותה למצוא דרך תסריטאית לא כל כך אמינה להעיף אותו.
3. משהו קטן העיב על חגיגות פתיחת העונה הרביעית של "24" בישראל 10 - היציאה החפוזה לפרסומות תוך כדי קטיעת השעון - אחד מסימני ההיכר של הסדרה. השידור במסך מלא לא תרם, כמובן, לטעם החמצמץ שנותר מהשידור.
1. HOT - נמאסתם. גם בגלל הנקודה הירוקה מצד שמאל למעלה בערוצי הבית שלכם (שב"מלך השכונה" של השבוע הופיעה לא פחות מחמש פעמים מפתיחת הפרומואים שלפני הפרק ועד לסיומו), אבל בעיקר בגלל אי-ההמתנה אפילו לכתוביות הסיום כדי להעלות את הבאנר המקומם שלכם בתחתית המסך, לעיתים על התרגום עצמו (השבוע זה קרה כמדומני ב"בוסטון ליגל"). אתם פשוט מ-ע-צ-ב-נ-י-ם. לא משנה אם אתם HOT3, ביפ או Xtra HOT - מתי כבר תבינו שגישת ה"כמה שהפופ-אפ שלנו יותר גדול, ככה יש יותר סיכוי שישימו לב אליו" היא גישה שגויה מיסודה?
הסימפסונז חגגו שלוש-מאות (ושתיים) פרקים באחד הפרקים היותר משעשעים ששודרו כאן בזמן האחרון. ולא רק בגלל המודעות העצמית הזאת עם המונה שהגיע ל-300.
באחד הממירים הקודמים כתבתי שקשה לי להתחבר אל "הסמויה". שני הפרקים האחרונים גרמו לי להתקרב אליה קצת יותר. הפרק הקודם, בזכות ההתנהגות האנושית של אחת הדמויות היותר מעצבנות בסדרה, זיגי, קצת אחרי שהוא יורה, בהתקף זעם, ביוונים שניסו לסדר אותו. והפרק הנוכחי בגלל הסיום שלו, בו פרנק מתקרב אל מה שנראה כמותו הצפוי. הקליף-האנגר המפתיע הזה רגע לפני פרק סיום העונה גורם לי לחכות - סוף סוף - לפרק הבא בסדרה.
אמא של "מוות" ב"איש משפחה" היתה לא אחרת מאסטל האריס, הלא היא אסטל קוסטנזה, אמא של ג'ורג'.
פרנץ' סטיוארט (הארי מ"מפגשים מהסוג האישי") קפץ לבקר השבוע ב"פחות ממושלמת".
"לגדול בלי בושה" - מה עוד אפשר לומר שלא נאמר? פשוט סדרה אדירה. אני אתגעגע לסטיב, אבל גם בלעדיו יהיה כיף. הקטע עם הכלב היה היסטרי, אבל צריך לזכור שהדרמה בסדרה לא פחות חזקה מהצחוקים, וזה מה שהופך אותה לכל כך גאונית.
"24" - פתיחת עונה לא רעה. אני לא חושב שהיה *כזה* טוב, אבל היה לא רע, ויש עוד פוטנציאל. הבעיה היא שהסדרה שוב לוקה בשוביניזם המרגיז שלה (ואפילו רענן שקד התייחס לזה היום במקרה - כשאין לו שיקולים זרים הוא יכול להיות ענייני מאד לפעמים), והנשים שוב מוצגות כחסרות ישע/טפשות/כלבות מניפולטיביות/נודניקיות/מפלצות, ואפילו את הדמות הנשית היחידה שנראה היה שלא עומדת באחד מהקריטריונים האלה (מישל דסלר) לקחו לנו.
"OC" - שוב היה פרק חביב מאד. המחווה של סת` וסאמר למריסה הייתה מרגשת ויפה, ובכלל הדינמיקה בין סת` לסאמר פשוט נהדרת. חבל רק שהעלילות האחרות, בעיקר של מריסה, לא מעניינות מספיק.
ולסיום, "זהות בדויה" - אין לי מה לומר, חוץ מלשאול את ברק - קנית כובע טעים לפחות?
תגידו, מאיפה הבחור ההוא שלקח מבהרוז את התיק והלשין עליו לאביו מוכר לי?
הוא לא שיחק ב"פיליסיטי" או משהו כזה?
אז הוא היה המרצה המעצבן של קלייר ב"עמוקב".
ראה התגובות ל"ממיר" הקודם.
אליאס אכן הייתה משובחת השבוע.
בכלל, העונה הזו הייתה מצוינת לדעתי, ולמרות שספוילרתי עליה יותר מכל סדרה אחרת, כל ההפתעות הצליחו להפתיע אותי.
ההחלפה של פרנסי באליסון, עליה ספוילרתי, הפתיעה אותי מכיוון שחשבתי שזה יקרה בסוף העונה, וגם לא ידעתי שפרנסי תמות. לתומי חשבתי שסתם יחטפו אותה.
ספוילרתי על כך שווהן נשוי, ולכן במשך כל העונה שמתי לב לכל אשה שאיתה הוא דיבר, במטרה למצוא שם משהו.
הבעיה עכשיו היא ההמשך. איך תהיה העונה השלישית? הרי עברו שנתיים, כולם שכחו מסידני ועברו הלאה, מי יודע מה ויל יחשוב עליה עכשיו? מסובך.
שקראתי את התגובות לממיר הקודם. כתבתי בממיר הקודם שהתאכזבתי מבניית המתח בפרק ההוא שהוביל לשום מקום, מלבד לשלב הבא בתוכניתו של סלואן. את השלב הבא בתוכניתו של סלואן אנחנו עדיין לא יודעים, ולכן הדברים שאמרתי על הפרק ההוא עדיין תקפים (ולמען האמת, גם אחרי שתתגלה אותה תוכנית, אני עדיין לא חושב שהאכזבה שלי מהפרק ההוא תשתנה, אבל אני מוכן לקנות כובע, אם אני אטעה בזה).
לא אמרתי שאני לא נהנה מהסדרה, ולכן אין לי אמירה שאני צריך להתחרט עליה, או "לאכול את הכובע" בגללה.
באמת מגיע לאליאס 10 על שני פרקי הסיום והסוף המפתיע..
האמת לא היה זה שובע טלוויזיוני מיוחד בשבילי.
איזה מספר פרק היה אתמול באוורוד עונה 2 פרק 6?
זה מצב של lose אמיתי, כי ל-"24" יש שידור חוזר ביום רביעי.
אבל גם שידור שני פרקים ברצף הוא חד פעמי, אז אכן הבחירה הייתה שגוייה.
את הליהוק ה*גאוני* לאמא של זוהר.
העונה הזאת של הסדרה מצויינת לדעתי, חוץ מדבר אחד - שיפסיקו, בבקשה, לגרום לאנשים להיכנס לחדר בדיוק כשקורה שם משהו שהם לא אמורים לראות. אירועים מהסוג הזה קורים לפחות 4 פעמים בפרק.
זאת סדרה ממש ממש כיפית, לא מרגישים איך הזמן עובר כשרואים אותה, וגם אם היא לא טובה כמו בעונה הקודמת - היא עדיין לא גרועה או משהו, אז אין לי בעיה להקדיש לזה שעה.
הם פשוט לא מבינים ולא קולטים כמה זה מעצבן. גם עם נבוט בראש - המסר לא יעבור, וחבל.
לא ראיתי את הפרק של אתמול בוויקנד אלא ב-DVD כאשר שודר, אבל אמש שודר הפרק ב"המתמודד" בו התמודד נאג`י, המתמודד שהתאבד לאחר מאבק חזקה על בתו. זה היה פרק חזק ומצמרר, בעיקר עקב העובדה שאנחנו יודעים שהוא התאבד (ולא "נפטר", כמו ששוגר ריי ליאונרד אמר לצופים בסוף הפרק). נאג`י הוצג כאב גאה לבתו, ולאחר הפסדו בקרב הוא נראה קם ומשחק עם ילדתו, שהיתה האור שבחייו. יחד עם זאת, מי שצפה בפרק, שלטענת ההפקה לא נערך מחדש בעקבות מותו, לא יכל היה לשים לב שהבחור באמת היה קצת "מוזר", בלשון המעטה.
אחד הדברים הכואבים בפרק היה הסיפור של ג`ף שחלה באבעועות רוח ונאלץ לפרוש מהתחרות. בהחלט אחד הרגעים היותר כואבים בטלוויזיה השבוע.
"לגדול בלי בושה". שמישהו יטיס בבקשה את כל התסריטאים בארץ לבריטניה, ושכולם יעקבו 24/7 אחר תהליך עבודתו של פול אבוט, יוצר הסדרה. אם הם יחזרו לארץ ויישמו ולו רק מאית מהכתיבה שלו - דיינו.
רק אני שמתי לב שהתרגום יצר משבר זהות אצל המזכיר הלר?
שהמתרגמת לא הייתה בטוחה אם זה מזכיר או מזכירה? גם רשלנות וגם שוביניזם לייט באותה הנשימה.
הסיום של הפרק הבהיר בצורה חד משמעית שפראנק סובוטקה הולך למות. אני מניח שאתה יכול לתאר לעצמך כמה קשה יהיה מבחינה תסריטאית לעשות את זה ככה שהוא יישאר בחיים. לדעתי הם לא ניסו למתוח אותך בכלל, אלא רק הבינו שזה הרבה יותר אפקטיבי לא להראות לך מה קורה כי אתה יודע מה הולך לקרות. המתח היה דווקא כשפרנק החליט להיפגש עם היוונים (ועוד בלי ניק) כי תמיד הייתה את האפשרות שבסוף הם יחליטו להרוג אותו אם הוא לא יסכים לתנאים שלהם. זה כמו להגיד שהיה קליף האנגר כשרצחו את דיאנג`לו. "הסמויה" היא הסדרה האחרונה שתנסה לגרום לך לשוב לפרק הבא באמצעים זולים כאלה.
כל דבר שעדיין לא קרה על המסך - עדיין לא קרה.
ב. אני לא בהכרח חושב שקליף-האנגר הוא אלמנט בזוי. תלוי איך משתמשים בהם.
אבל אתה באמת נמצא באי-ידיעה לגבי מה שהולך לקרות? אני חושב שהם יצרו פער מידע בכוונה - זה לא הוצג על המסך לא כדי ליצור מתח אלא יותר ככלי שנועד לגרום לצופה להרגיש את הטראגיות של המצב - פראנק לא יודע לאן הוא הולך, אבל אתה כן. אם לא ידעת בוודאות שהוא הולך למות כל האפקט הזה היה אובד. אולי זה רק מתוך היכרות עם הסדרה, אבל אני חשבתי שזה די ברור שהוא הולך למות, ואולי אפילו צפוי שהמאפיה לא באמת כל-כך נחמדה. כל הסצינות שלפני הקטע האחרון מובילות לזה. הם לא דחו לדעתי את ההמשך אלא פשוט השאירו אותו כמשהו שהצופה לא יראה (בניגוד לקליף-האנגר שבו גורמים לך לצפות להמשך ישיר בפרק הבא).
אני מניח שנצטרך לחכות לשבוע הבא ואני מנחש שלא נראה שום סצינת רצח.
ובקשר ל-ב`, קליף-האנגר לא מוסיף כלום לסדרה חוץ מבנאליות וציניות כלפי הצופה. אני לא רואה איך מישהו ירצה להשתמש בזה אם המטרה שלו היא משהו אחר מרייטינג. אם אני רוצה לראות משהו, זה ממש לא משנה את החוויה אם זה יהיה בעוד רגע או בעוד שבעה ימים. אולי רק גורע ממנה כי הרי עדיף לראות סיפור מסוים בשלמותו ולא חלקים-חלקים. זה אולי לא מבזה, אבל בהחלט מיותר.
ל"הסמויה" בהחלט יש את הקטע הזה שבו הם משאירים דברים לדימיון של הצופה, ובהחלט יש סיכוי שאת הפרק הבא תפתח סצנה שתראה בלשי משטרה מוצאים את גופתו של פרנק, ועדיין קיים גם הסיכוי (והאמת? גם התקווה שלי) שהוא הצליח איכשהו להינצל מהמוות הצפוי הזה.
לגבי קליף-האנגרים - שוב, יש ויש. יש את הקליף-האנגר היומי של "השיר שלנו", למשל, שנמצא שם רק כי זה "השיר שלנו" והם הרי "לא טלנובלה" אז הם "לא מתנהגים כטלנובלה" אלא כ"דרמה יומית קומית מוזיקלית שהיא פארודיה על טלנובלה" (או כל הגדרה אחרת) ויש קליף-האנגרים נפלאים ומעוררי מחשבה ("אנג`ל" היא הראשונה שעולה לי לראש, בעיקר בעונה ששודרה בינתיים רק בסטאר, גם "אליאס" יכולה להיכנס להגדרה, אבל שם הפסיקו עם זה בשלב מסוים, רק כדי לחזור לזה בסיום העונה השנייה והנהדרת). גם "24" מעצם המבנה שלה מסיימת כל פרק בקליף-האנגר. זה עדיין נורא ו"מיותר" בעיניך?
אני שואל כי זה באמת מעניין אותי. קליף-האנגרים, כעיקרון - כן או לא?
טוב, צריך לשפוט כל מקרה לגופו, אבל מהניסיון שלי אין שום הבדל בין להראות את אותו קו עלילה עם או בלי קליף-האנגרים שתקועים באמצע. להיפך, עדיף להראות סיפורים שלמים ולהעביר הרגשה של אחידות ורציפות או לפחות לא לסיים פרקים בקטע לא קשור שכל המטרה שלו היא לדרום למתח מעושה. כעיקרון, ברוב הסדרות הייתי מעדיף שהם ייעלמו. אין קשר בין איכות הסדרה לבין כמות הקליף-האנגרים פשוט כי הם לא תופסים חלק משמעותי בסדרה. באותה מידה אפשר לסיים את הפרק ולהמשיך את העלילה מהנקודה בה הפסיקו (עם סצינות מקשרות שאינן קליף-האנגר). אני יכול להיות במתח גם בלי שהפרק ייגמר באופן מפתיע ו/או מותח. אני יכול להבין אמנם אם תגיד שזה כן מוסיף עבורך לאלמנט של המתח (ואם זה בסדרת מתח, אז אדרבה), אם הם מצליחים לגרום לקליף-האנגר להיראות אמין, אחרת כל העסק הופך למגוחך, בעיקר בגלל שהטריק הזה כל-כך משומש. אז הייתי אומר שאם הקליף-האנגר בוטה ובנאלי אז עדיף להיפטר ממנו לטובת משהו יותר עדין.
אם, למשל, זה קליף-האנגר שמהווה יותר תפנית או מידע חדש שמטרתם לעניין את הצופה כחלק מעלילה רחבה יותר והפרק נגמר אחרי התפנית, גם אין לי בעיה עם זה, אבל זה פחות דומה לקליף-האנגר ויותר דומה למה שהיה השבוע בסמויה. בעונה הראשונה של הסמויה הם סיימו כמעט כל פרק בסצינה "חזקה". היה לזה אפקט זהה לקליף-האנגר. בגלל שהסדרה מתבססת על מתח נבנה הפרקים הסתיימו בסיום של קו עלילה מסוים או בהצגה מסוימת של הדברים שתגרום לצופה לרצות לחזור כמו הסיום המצוין של השבוע. מה שמפתיע זה שכל הפרקים מסתיימים לאחר אירוע משמעותי ולא באמצע אירוע משמעותי (כמו הפרק של השבוע לפי הפרשנו שלי) וזה מרגיש מיוחד.
מהקליף-האנגר היחידי שהספקתי לראות באנג`ל היה סטנדרטי לחלוטין ומיותר למדי. ראינו את הראש של אחת הדמויות מונח על מגש רק כדי לגלות שבוע אחר-כך שעבדו עלינו בעיניים. זה לא היה מותח, פשוט משעשע וטיפה מגוחך. אבל במקרים אחרים, יכול להיות בהחלט שאני אתקל בקליף-האנגר שלא ייראה לי מגוחך וישלים את הפרק.
ריטה סו מקרניבל הופיעה בהאוס בתור אם מודאגת. היא הייתה נפלאה גם שם.
וב-CSI הופיעו ג`סטין קירק בתור נהג משאית ערס, וג`ונסי וקרניבל בתור הבעל שאשתו נשרפה.
מרוב דברים בימי שבת שאני מתכוונת לראות (+ש"חים של ג`ואן מארקדיה וורוניקה מארס), אני שוכחת את אוורווד ועכשיו גם את דדווד. על אוורווד, לדאבוני, נאלצתי לותר, אך דדווד כל כך מלאת פוטנציאל שלא מתחשק לי לוותר כ"כ מהר. האם מישהו הקליט ומוכן להשאיל לי את ההקלטה בתמורה להערכתי הנצחית?
שני הפתעות נעימות באחד מפרקי סטארגייט האחרונים.
1) סאם קארטר מזמזת להנאתה את מנגינת הפתיחה של הסדרה בעודה נמצאת במעלית עם ג`ק. על פי האינטרנט, בזמן שידור הפרק בחו"ל, באותו ערב, היה דבר דומה בסדרה אחרת.
2) אחרי שהאח הגדול מביים, מפיק וכותב פרקים רבים בסדרה, שלא לדבר על מופיע בתפקידי משנה וניצבים, והאבא זכה אף לפרק משל עצמו (וזה נכון לעוד אח מהמשפחה) מגיע תורו של דייוויד דה-לואיז, המוכר כבאג ממפגשים מהסוג השלישי, להופיע בסדרה. בתפקיד שוטר והחבר החדש של סאם.
אם בעונה הראשונה של "השיר שלנו" קיבלנו מוצרי חלב מטושטשים בפריים, בעונה השנייה אנחנו מקבלים פרסום לא הכי סמוי לסדרות של yes. פעם זו דנה שניר שמתבאסת שהיא שכחה להקליט את האו-סי ופעם אחרת זה גידי צופה בהישרדות 9.
בקרוב נינט ממליצה על עקרות בית נואשות?
נועה שחר/בת שבע אטיאס למיקי: "אני סתם עקרת בית נואשת"! הא! ידעתי!
רק שב-HOT זה נעשה יותר בחוכמה ובעדינות ולא בצורה כ"כ ברוטאלית.
אמרתי "פרסום לא הכי סמוי", זה לא אומר שזה ברוטאלי.
לא אומר שזה לא ברוטאלי.
נכון לא היה במקום שקטעו את השעון ב2 הפסקות, מצד שני - זה היה לטובת דיווח על מות האפיפיור. נדמה לי שאפילו קיצצו מעט בפרסומות.
ולא, לא הייתי נותן 3 - כולו הורידו 2 שניות מפה ומשם - ביג פאקינג דיל, שנתחיל לעבור על כל תכנית של העריץ ~2~...?
שההורדה הזאת היתה לטובת הדיווח על מות האפיפיור. מדובר על שלוש שניות בכל פעם - לא משהו שאפשר לקנות איתו במכולת (או לשדר איתו פרסומת אחת יותר או פחות).
וכן, אלו שלוש שניות שמרגיז שקטעו.
זה חלק מהיחודיות של הסדרה, מסמלי ההיכר שלה. היא מוסיפה דרמה לאירועים הדרמטיים ממילא שעל המסך. בעיני זה חשוב.
אהממ.. לאן כולם הלכו, מאד חשוך כאן בפינה הקרה..
אלנבי לא נפגש עם הרצל! אתם רואים? זה הולך ככה וזה ככה!
זה נראה כמו מקום טוב לשאול. מכיוון שפיספסתי שלא באשמתי את הפרק הקודם.
ישנם שני ארועים שקורים בפרק במקביל. בראשון וורוניקה מתחילה לברר מידע עבור תלמידים בביה"ס על הוריהם תמורת תשלום. הכוונה היא למידע מזיק, שהם יכולים לעשות בו שימוש נגד ההורים. מאק (הבחורה עם הפס הכחול בשיער שהופיעה בפרק עם מבחן המין) ניגשת אליה בשלב כלשהו ומציעה לה להפוך את העניין לאתר אינטרנט וגם מבקשת מוורוניקה שתברר קצת על המשפחה שלה. וורוניקה מוצאת שמאק הוחלפה כתינוקת עם בחורה אחרת מביה"ס - מדיסון סינקלייר, שהוריה הם מעשירי נפטון. מאק מתחבטת עם שאלת הלעשות משהו עם זה או לא, אבל בסוף מוותרת ונשארת עם המשפחה שלה.
במקביל מבקש ראש העיר את עזרתו של קית` בפיענוח מקרי רצח של בחורות קולג` ואבא מארס נאלץ לשתף פעולה עם שריף לאמב. יש כל מיני סיבוכים בדרך ונדמה להם שהם כבר תפסו את החונק, אבל בסוף מתברר שזה מוכר בחנות מוסיקה וקית` הוא שעולה על זה כמובן. האינטרקציה בין קית` ולאמב הילארית בעיני.
עכשיו, החלק שרלוונטי להמשך הסדרה - וורוניקה מנצלת את הימצאותו של אביה בתחנת השריף כדי להתיידד עם שוטר חדש (אני רוצה להגיד אדי, אבל אני לא בטוחה). היא מפלרטטת איתו ומוצאת הזדמנות להתגנב לחדר הראיות ולקחת את הדיסקים עליהם שמורים הטלפונים שנעשו לתחנה ביום שבו ניתן הטיפ האלמוני על אייבל קונץ`. בעזרתה של מאק היא עולה על זה שמי שהתקשר היה ראש האבטחה של תעשיית קריין, זה שצילם את התמונות שלה ושם עליהן מטרה. וורוניקה מגלה שהיא דווקא די מחבבת את השוטר הצעיר, אבל אז הוא מגלה על מעלליה ובזאת נגמר הסיפור.
אבל היתה שם מילת ה-צ`.
הצופים בארה"ב מרוגזים - סדרות מסוימות מתארכות בדקה שלמה (!) וכך הם מחמיצים את ההתחלה של סדרות אחרות המשודרות במקביל, או שהטיבו/וידאו לא מקליט להם תכנית מלאה.
If you`re frustrated about unusual broadcast times, don`t think your feelings aren`t being noted. However, the outcome may depend as much -- if not more -- on ratings and advertising dollars. "We do try to put the audience first," CBS` Kahl maintains. "The goal is never to anger the audience. There are lots of ways to do that, but scheduling is one thing we do have control over."
"המטרה היא לעולם לא להרגיז את הקהל" שננו זאת אנשים, שננו זאת!
"קצרים" נרכשה ע"י חברת אבאלון, המפיקה הבריטית של The sketch show, עליה מבוססת התכנית הישראלית.