תנועת 'הבונים' נוסדה בלונדון בשנת 1929 על ידי וולסלי(פנחס) אהרון. בתחילה עסקה התנועה בצופיות ובטיפוח הזהות היהודית. במחצית שנות השלושים מנתה התנועה באנגליה כ-10,000 חברים. תנועות באותו שם נוסדו בארצות נוספות: דרום אפריקה(1930), צפון אמריקה (1935), הודו (1935), אוסטרליה (1940), ארגנטינה וברזיל (1945), ניו זילנד )1949(, הולנד (1950) ועוד.
הקשרים בין התנועות בארצות השונות היו רופפים ולא מחייבים, אם כי הייתה קירבה גדולה יותר בין התנועות שהוקמו בארצות חבר העמים הבריטי. היו גם הבדלים בארגוני החסות של התנועות. באנגליה, דרום אפריקה ובאוסטרליה התנועות קמו כארגונים עצמאיים, אשר נתמכו על ידי בוגריהן, והקשרים עם ההסתדרות הציונית המקומית נוצרו רק כעבור שנים. בצפון אמריקה קמה התנועה כארגון נוער של מפלגת 'פועלי ציון'.
תנועות 'הבונים' בארצות השונות גיבשו לעצמן מערכות של עקרונות אידאולוגיים המשלבים יהדות, ציונות וסוציאליזם. למרות ההבדלים בין התנועות הארציות, כולן הדגישו את המעשה הקונסטרוקטיבי בארץ ישראל המגשר על תפיסות רעיוניות או חינוכיות שונות. דמות החלוץ והבונה אומצה כמופת חינוכי. בהמשך לכך הייתה ההגשמה החלוצית למשימה העיקרית של התנועה, אם כי לרוב לא מחייבת. חיזוק תפקידה של ההגשמה נבע מנסיבות התקופה ומהשפעתם של שליחים מארץ ישראל שפעלו בתנועות החל משנות ה-30 וכיוונו את המגשימים להתיישבות העובדת. ראשוני השליחים היו חברי 'הקיבוץ המאוחד' ומקורבים למנהיגות מפא"י. חלקם היו יוצאי תנועת נצ"ח שביקשו להרחיב את שורותיהם לאחר חיסול הבסיס המקורי של התנועה ברוסיה וההתנתקות מתנועת 'השומר הצעיר'. התנועות הקימו חוות הכשרה באנגליה, באמריקה, בדרום אפריקה ובאוסטרליה. החוות הכשירו את החברים למשימה של בנית קיבוצים (עד לסגירתן בראשית שנות ה-70).
העליה החלוצית וההתיישבות בקיבוץ יצרו מכנה משותף בין התנועות הארציות וזירזו את הקמת התנועה העולמית. התהליך החל בהתגבשות הקיבוץ האנגלו-בלטי, שכלל קבוצה של נצ"ח מלטביה וקבוצות של 'הבונים' מאנגליה, ארצות הברית, קנדה ודרום אפריקה. גרעין זה הקים בשנת 1943 את הקיבוץ הראשון של בוגרי התנועה,כפר בלום. אחרי כן הוקמה לשכת קשר שעסקה בתחילה בהעברת מידע לתנועה בחו"ל. בהמשך הורחבה פעילותה והיא עסקה במיון מועמדים לשליחות, בקליטת העולם ובליווי גרעיני העולים שהתגייסו לנח"ל, כולל הכוונתם לנקודות הכשרה והתיישבות. בשנת 1951 הוקמה תנועה עולמית, שאיגדה את התנועות מאנגליה, אמריקה, קנדה, דרום אפריקה, ניו זילנד, הודו והולנד ואת 'התנועה המאוחדת' מישראל. בעקבות הקמת התנועה העולמית החלו השלמות של חברי 'הבונים' להצטרף גם ליישובים שהוקמו על ידי חברים מארצות אחרות. בתחילה הייתה התנועה קשורה לתנועת 'הקיבוץ המאוחד'. אחרי פילוג 'הקיבוץ המאוחד' בשנות ה-50, הייתה תנועת 'הבונים' מסונפת ל'איחוד הקבוצות והקיבוצים'.
בשנת 1958 התאחדה 'הבונים' עם 'איחוד נוער חלוצי' והוקמה תנועה חדשה, 'איחוד הבונים', אשר הייתה לגדולה בתנועות הנוער של תנועת העבודה הציונית. בשנת 1959 הצטרפו 'הבונים' בישראל לתנועת 'הנוער העובד והלומד'.
בשנת 1981, עם הקמת התק"ם, התאחדה תנועת 'איחוד הבונים' עם תנועת 'דרור', שהיתה קשורה לתנועת 'הקיבוץ המאוחד'. שורשיה של תנועת 'דרור' היו במזרח אירופה, והתנועה דגלה בעקרונות דומים של ציונות, סוציאליזם והגשמה התיישבותית. במהלך השנים ייסדו בוגרי תנועת 'הבונים' כ-30 קיבוצים וכמה מושבים ומושבים שיתופיים. בין השאר, יסדו חבריה את הקיבוצים גשר הזיו, ברור חיל, כפר הנשיא, בית העמק, מבוא חמה, ותובל וכן נמנו עם מייסדי המושב השיתופי הבונים שבחוף הכרמל. השלמות של התנועה הצטרפו לעשרות קיבוצים ורבים מחברי התנועה הצטרפו לקיבוצים כבודדים.
חניכי התנועה מגיעים כיום לארץ לשנת הכשרה, לסמינרים, למחנות עבודה ולמפעלי התנדבות.כיום מעורבת התנועה בהקמת קיבוצים עירוניים, כקהילות של חיים שיתופיים בערים.
תנועת דרור הראשונה הייתה קשורה בתנועת 'צעירי ציון' באוקראינה. אחרי ועידה בפטרסבורג הוחלט שאופן התנועה הציונית הרוסית יהיה דתי. תנועת 'עת לבנות' דרשה שיכירו בה כתנועה ציונית חילונית ועזבה את הועידה יחד עם תנועות הנוער.אחרי שובם לקייב הכריזו על ההתפלגות ובוזמנית על הקמת תנועת 'דרור'.
לאחר מהפיכת 1917 בברית המועצות הוצאה אל מחוץ לחוק והחלה לפעול באופן מחתרתי. עיקר פעילותה של התנועה הועתק לפולין. בשנת 1923 יוצגה כסיעה סוציאליסטית עצמאית בקונגרס הציוני. בשנת 1925 הפכה התנועה לתנועת הנוער של 'פועלי ציון צ"ס' שנה אחר כך הצטרפה למסגרת זו גם תנועת הנוער 'פרייהיט'. בשנת 1938 התאחדה תנועת 'פרייהיט' עם תנועת 'החלוץ הצעיר' ונקראה בשם 'פרייהיט - החלוץ הצעיר'. תנועה זו דגלה בהגשמה חלוצית ובחינוך פוליטי סוציאליסטיי-ציוני, שהתבטא גם בקיום זיקה מעשית לתנועת 'החלוץ' ולמפלגת פועלי ציון צ"ס. שם התנועה שונה בשנת 1940 לדרור ובשם זה היא פעלה במחתרת ובגיטאות בתקופת השואה. בוגרי התנועה השתתפו בהנהגת גטו וורשה ולקחו חלק ניקר במרד ב1943. בהמשך דרור התקשרה עם תנועת הנוער העולמית של הקיבוץ המאוחד 'דרור - המחנות העולים'. בשם דרור נקראו גם תנועות נוער ציוניות סוציאליסטיות רבות ברחבי העולם, בהן גם תנועת 'דרור - החלוץ הצעיר' בדרום ובצפון אמריקה, שקיימו זיקה לאחדות העבודה-פועלי ציון ולקיבוץ המאוחד בארץ.