שמוליק שפירא - מורה לנהיגה בשרון - טכני: "נגרר מאחור"
טכני: "נגרר מאחור"
רוכבים רבים בוחרים שלא לרכב על האופנוע בכביש אלא לשנע אותו לאזור הרכיבה על ידי רכב גורר. לרוב מדובר ברוכבי שטח עם כלים מקצועיים שאינם מיועדים לרכיבת כביש, אבל אנחנו מכירים גם קבוצות של אופנועי כביש ספורטיביים שעושים בדיוק את אותו הדבר, ואחרי סשן קרבי חוזרים הביתה בנוחות במכונית, כשהאופנוע נגרר מאחור.
הפתרון הזול והפשוט ביותר לשינוע אופנוע הוא טנדר בעל ארגז פתוח, שעליו מעמיסים את האופנוע. אחד הנפוצים שבטנדרים, ובוודאי הזול ביותר לקנייה ולתחזוקה, הוא טנדר הסובארו הוותיק. גם טנדרים מודרניים יותר יתאימו להעמסת אופנוע, אם כי רוב הטנדרים העכשוויים הם בעלי תא נוסעים כפול, אשר בא על חשבון גודל הארגז. כך מתאפשר העמסת אופנוע אחד בלבד, וגם הוא באלכסון.
הפתרון האלגנטי ביותר ואשר צובר פופולאריות, הוא רכב פרטי בעל וו גרירה שגורר נגרר, ועליו מועמסים האופנועים. באופן כזה נהנים מיתרונות הנוחות של רכב פרטי ביום-יום, וכשיש צורך לשנע את האופנוע, פשוט רותמים לרכב את הנגרר, מעמיסים את האופנוע ונוסעים לאתר הרכיבה.
"הפתרון הזול והפשוט ביותר לשינוע אופנוע הוא טנדר בעל ארגז פתוח, שעליו מעמיסים את האופנוע..."
שוק הנגררים וווי הגרירה רחב מאוד. ניתן למצוא נגררים איכותיים מאוד לצד ערימות ברזלים מרותכות עם צמד גלגלים אשר נקראות משום מה "נגרר". יש תקנים מסודרים לכל נגרר ולכל כלי רכב גורר, אך מרוב תקנות אפשר ללכת לאיבוד. על מנת לעשות סדר בבלגאן נפגשנו עם אלעד זמיר, 34, הסמכות הטכנית בנושא ווי גרירה ונגררים ב'אביב סוכנויות', כדי שיעשה לנו סדר וישפוך אור על הנושא. אלעד עובד במחלקת הנגררים כבר 10 שנים.
למי מותר לגרור?
במדינת ישראל כל רכב בעל משקל עצמי של יותר מ-1,000 ק"ג רשאי לגרור נגרר, בהגבלות משקל כמובן. ההגבלות על גרירה נקבעות על פי משקל הרכב. רכב פרטי שמשקלו העצמי מעל 1,000 ק"ג רשאי לגרור נגרר שמשקלו הכללי (נגרר + מטען) לא עולה על 500 ק"ג. ברכבים מסחריים לעומת זאת, ההגבלות על משקלי הגרירה נקבעות לפי המשקל הכללי (עצמי + מטען מותר) של הרכב. לדוגמא – טנדר ממוצע רשאי לגרור נגרר של 1,300 ק"ג משקל כללי. כמובן שיש יוצאים מהכלל. איסוזו DMAX למשל, שמשקלו הכולל עפ"י היצרן הוא 2,900 ק"ג, רשאי לגרור משקל כולל של 1,500 ק"ג מפני שעל-פי התקנה, רכב בעל משקל כולל של 2,880 ק"ג ומעלה רשאי לגרור נגרר בעל משקל כללי של 1,500 ק"ג.
לבעל רישיון לרכב פרטי או מסחרי עד 4 טון מותר לגרור נגרר של עד 1,500 ק"ג. על מנת לגרור יותר מזה נדרש רישיון נהיגה לרכב מסחרי מעל 4 טון. חשוב לציין שכל נגרר בעל משקל כולל של מעל 750 ק"ג צריך מערכת בלמים משלו. בנגררים המסחריים מדובר על מערכת בלמים עצמאית מכאנית. בזמן בלימה הנגרר דוחף את הגורר, ואז בוכנה שנמצאת על הנגרר נלחצת ומפעילה מכאנית את בלמי הנגרר. לנגררים של למעלה מ-3.5 טון כולל, יש בלמי אוויר, אך אלו מיועדים למשאיות ולכן לא רלוונטיים עבורנו.
ב-1.4.08 היו אמורות להיכנס לתוקף תקנות חדשות העוסקות במשקלים מותרים לגרירה. לפי התקנות החדשות, משקלו הכללי של הנגרר ייקבע לפי פרמטרים רבים, בין היתר לפי נתוני יצרן הרכב. באופן כזה פילוח המשקלים המותרים לגרירה יהיה רחב יותר, וכל רכב יוכל לגרור נגרר במשקל כללי מקסימאלי המתאים בדיוק למשקל הרכב - המשקל הכללי של הנגרר יהיה 50% ממשקלו העצמי של הרכב הגורר + 75 ק"ג. כמו כן, משקל הנגרר המותר יירשם ברישיון הרכב ויסתמך על הנתון שמתקבל מיבואני הרכב. אם מסיבה כלשהי לא יירשם ברישיון הרכב משקל הנגרר המותר, יש לגרור ברכב זה לפי התקנות הישנות, ובכל מקרה הנתון הקובע הוא זה שרשום ברישיון הרכב. נכון ליום פרסום הכתבה התקנות החדשות עדיין לא נכנסו לתוקף, למרות שתאריך היעד לכניסתן כבר עבר.
על מנת לגרור נגרר, יש צורך להתקין ברכב הגורר וו גרירה. את וו הגרירה יש להתקין אצל מתקין מורשה מטעם משרד התחבורה. וו הגרירה כולל את הוו עצמו אשר אליו מתחבר הנגרר, וצמת חשמל הנמשכת מהרכב הגורר ומתחברת אל הנגרר. בצמה זו חיבורי חשמל לפנסים, הכוללים אורות אחוריים, מאותתים, אורות בלמים, אור רוורס ופנסי ערפל. ב-1.1.07 נכנס לתוקפו תקן חדש לחיבורי חשמל, אשר תואם את התקן האירופאי. לפי תקן זה, התקעים והשקעים יהיו בעלי 13 פינים במקום 7 פינים שהיו נהוגים עד אז. מי שמחזיק רכב בעל שקע 13 פינים ונגרר בעל תקע 7 פינים, או להיפך, יכול לרכוש מתאם בין שני הסוגים במחיר עשרות בודדות של שקלים.
ברכבים מודרניים המצוידים במערכות מחשוב מתקדמות, מומלץ מאוד לרכוש צמת חשמל מקורית של היצרן לצורך חיבור לנגרר. צמות כאלו ניתן להשיג בעיקר לרכבי יוקרה, אך יותר ויותר רכבים מציעים את האופציה הזו. הסיבה היא שברכבים מודרניים המחשב הראשי של הרכב 'יודע' שיש נגרר ומתנהג בהתאם. לדוגמא – באחד מדגמי 'אודי' כשמחברים נגרר עם צמה מקורית, המחשב דואג להגבהת החלק האחורי על ידי הבולמים. צמת חשמל כזו עלולה להיות יקרה, אך היא ללא ספק תמנע פגיעה במחשבי הרכב, מה שעלול להיות יקר שבעתיים. הערה חשובה נוספת – ברכבים בעלי פנסים אחוריים המצוידים בנורות מסוג לד – יש להתקין את צמת החשמל החדשה בעזרת ממסרים והזנת מתח ראשית מהמצבר, שכן החוטים ללדים הם דקים במיוחד בשל הזרמים המאוד נמוכים שעוברים בהם. חיבור של נורות רגילות (של הנגרר) לחוטים אלו עלול לשרוף אותם ולגרום לנזק בלתי הפיך למערכת החשמל של הרכב הגורר.
"מי שמחזיק רכב בעל שקע 13 פינים ונגרר בעל תקע 7 פינים, או להיפך, יכול לרכוש מתאם בין שני הסוגים במחיר עשרות בודדות של שקלים..."
על וו הגרירה להיות מותקן כך שלא יסתיר את לוחית הרישוי, ובנוסף – גובהו צריך להיות 42-48 ס"מ. ברכבים אשר בהם וו הגרירה מסתיר את לוחית הרישוי יש להתקין וו נשלף, או לחילופין להתקין לוחית רישוי נוספת.
התקנת וו גרירה נחשבת לשינוי מבנה של הרכב, ולכן לאחר ההתקנה יש לגשת לעמדה מס' 1 במשרד הרישוי על מנת לאשר שינוי מבנה ברישיון הרכב. למשרד הרישוי יש לגשת עם מסמך ההתקנה שקיבלתם מהמתקין המורשה, ובמידה ומדובר ברכב פרטי יש לגשת לעמדת שקילה, לשלם כמה עשרות שקלים, לשקול את הרכב, ולהביא איתכם את תעודת השקילה. אחרי עמדה מס' 1 יש לגשת למשרד הרישוי עצמו, לשלם אגרה בת כ-90 ₪, ולקבל רישיון רכב חדש. מחירו של וו גרירה עומד על כ-1,500 ₪ ומעלה.
בנוסף להגבלות על משקל הנגרר, יש גם הגבלות על המידות. כך למשל לרכב פרטי מותר לגרור נגרר אשר אורכו הכולל לא יעלה על 2.50 מ' כולל יצול ורוחבו 1.50 מ' כולל יצול. בכל מקרה לנגרר מותר לבלוט עד 20 ס"מ מכל צד של הרכב. הבעיה היא שאופנועים לא ייכנסו בנגרר שאורכו 1.80 מ', ולכן המציאו מושג שנקרא 'נגרר ספורט'. נגרר כזה הוא בעל אורך של 3.10 מ' כולל יצול, כך שיכול להוביל אופנוע או טרקטורון, אך על נגרר ספורט מותר להוביל ציוד ספורט בלבד. אין הגדרה רשמית לציוד ספורט, ולכן גם מכסחת דשא שאמורה לכסח את הדשא במגרש הכדורגל השכונתי עשויה לענות להגדרה. גם נגררים לאופנועי ים נחשבים נגררי ספורט, אך אלו הם נגררים בעלי מבנה מיוחד להעמסת אופנוע הים. לנגרר ספורט אסור שיהיו קירות. מותר מעקות. בכל מקרה, הגובה המכסימלי מהכביש המותר לנגרר ספורט הוא 1 מטר.
"בנגרר ספורט עם פלטה ניתן להעמיס אופנועים, טרקטורון או ציוד ספורט אחר..."
על נגרר המיועד לציוד ספורט אסור להתקין כיסוי ברזנט כזה או אחר. הנגרר חייב להישאר פתוח. בנגררים שאינם מוגדרים כנגררי ספורט, ניתן להתקין כיסוי ברזנט, אך שלד הכיסוי חייב להיות פריק. במידה והנגרר סגור באופן קשיח על ידי קירות, זה חייב להיות מעוגן ברישיון הנגרר, וההגדרה שלו היא "גרור סגור".
נגררי ספורט לאופנועים נחלקים לשני סוגים עיקריים: מסילות ופלטה. נגרר עם מסילות הוא ייעודי להעמסת אופנועים, ובד"כ מגיע עם 3 מסילות לאורך הנגרר (ראו תמונה בראש הכתבה), כך שיכול להעמיס עד 3 אופנועים. בנגרר עם פלטה ניתן להעמיס אופנועים, טרקטורון או ציוד ספורט אחר. איזה סוג של נגרר כדאי לרכוש? זה כבר עניין אישי. רק נזכיר את העובדה שעל נגרר המסווג כנגרר ספורט אסור להעמיס ציוד שאינו עונה להגדרה (הערטילאית) הזו.
נגררים שונים של יצרנים שונים מגיעים באיכויות שונות. כלל האצבע הוא שככל שהנגרר יקר יותר, כך הוא איכותי יותר ויחזיק זמן רב יותר. המחיר אמור לכלול בתוכו את איכות הסרנים, איכות הפלדה והציפויים ואיכות הריתוכים. סרנים איכותיים מיובאים ממדינות אירופה. מסתובבים בשוק גם סרנים סינים מועתקים שאיכותם מוטלת בספק. על הסרנים צריכים להיות על פי התקן מוטות פיתול או פיצי עלים המשמשים כקפיצים ומשככים זעזועים. חשוב לבחון גם את איכות הפלדה, הריתוכים והציפוי של הנגרר בבואנו לרכוש נגרר חדש. גם עין לא מקצועית תוכל להבדיל בין ריתוך איכותי לבין אחד שלא, או בין ציפוי איכותי לבין צביעה באיכות ירודה.
באופן כללי איכות הנגררים מיצור מקומי היא טובה, אם כי כאן הכלל "אתה מקבל מה שאתה משלם" תקף מאוד. נגררים זולים יהיו בד"כ באיכות ירודה, ונגררים יקרים יהיו באיכות גבוהה ויחזיקו זמן רב יותר. קיימים גם נגררים מיובאים שאיכותם גבוהה. המחיר בהתאם.
גם את איכות החשמל בנגרר יש לבחון. אמנם מערכת החשמל של הנגרר פשוטה למדי וכוללת פנסים אחוריים (הכוללים אור אחורי, אור בלם, מאותתים, אור רוורס ופנס ערפל) ופנסי צד בנגררים ברוחב של למעלה מ-1.50 מ', אך חשוב לוודא שהחיווט נעשה כמו שצריך, שאין חוטים חשופים ושקיימים מחברי חשמל ייעודיים ולא חיבורי איזולירבנד.
על הנגרר להיות מאובטח לרכב הגורר בכמה דרכים הקבועים בתקן. בראש ובראשונה התקן הריתום המתלבש על וו הגרירה. חשוב לוודא שכף הריתום היא בעלת אישור מכון התקנים, שכן רתמה לא תקנית עלולה להשתחרר תוך כדי נסיעה. בנוסף, יש לשים לב שכף הריתום לא נחהעל הקרקע בזמן מנוחה וכי יש לנגרר הגבהה מסוימת בחלקו הקדמי.
בנוסף לכף הריתום יש שרשראות או כבלי אבטחה הקשורים לנגרר מצד אחד ומתחברים להתקן וו הגרירה מצדם השני. כאן חשוב מאוד להשתמש ב'שאקלים' תקניים בעלי פין מוברג ולא באלו בעלי הקפיץ לשחרור מהיר ("קרבינה"). אלו האחרונים עלולים להתעקם במקרה חרום והמשמעות היא איבוד הנגרר. לכן הם גם לא חוקיים לשימוש בהתקני גרירה.לפי התקן, כל אחד מאמצעי האבטחה חייב לעמוד בעומס מלא של הנגרר.
אמצעי אבטחה אשר קיים רק בנגררים שמשקלם הכללי מעל 750 ק"ג הוא נעילת בלמים. בנגררים בעלי בלמים ישנו כבל המתחבר מהנגרר אל הרכב הגורר, ובמידה והכבל מתנתק הבלמים מופעלים. בנוסף, לנגררים בעלי מערכת בלמית עצמית ישנו בלם חניה. בנגררים ללא בלמים מומלץ להשתמש בסד-עצירה בעת החניה. מותר להחנות נגרר בכל מקום בו מותרת חניית כלי רכב, אולם רק כאשר הוא רתום לרכב גורר. נגרר שיחנה בצורה עצמאית, כאשר אינו רתום, צפוי לקבל קנס.
לכל נגרר יש רישוי כנגרר. כפועל יוצא יש לו רישיון רכב ולוחית רישוי. כמו כל כלי רכב, גם על נגרר לעבור מבחן רישוי אחת לשנה, ועליו להיות בעל ביטוח חובה לפגיעות גוף, כשמומלץ לרכוש גם פוליסת ביטוח צד ג' לכיסוי נזקי צד שלישי. מחיר פוליסת ביטוח חובה + צד ג' עומדת על כ-200 ₪. מספר השלדה מוטבע על הנגרר, ובנוסף ישנה לוחית זיהוי על החלק הקדמי.
"לכל נגרר יש רישוי כנגרר. כפועל יוצא יש לו רישיון רכב ולוחית רישוי..."
אביזרי הרישוי הנדרשים בנגרר הם פנסים (תאורה, מאותתים, בלמים, רוורס, ערפל), מחזירי אור לוחות תקניים ומחזיר אור משולש קטן בחלקו האחורי. אגב, הרכב הגורר לא צריך סימן כלשהו בזמן הגרירה.
אין תקן המחייב גלגל רזרבי לנגרר, אך ברובם הגדול יהיה גם גלגל כזה. בנוסף, לחלק מהנגררים יהיה גלגל קדמי נוסף בעל ידית הורדה והעלאה לצורך נוחות בשינוע ידני. גם גלגל כזה הוא לא חובה, אך כשיש – הוא נוח מאוד ומקל על השימוש בנגרר. בנוסף, מומלץ להחזיק גם מפתח צלב לגלגלי הנגרר, שכן בהרבה מקרים מידות הברגים יהיו שונים מאשר של הרכב הגורר.
עלות נגרר ספורט משתנה לפי איכותו, והוא עשוי לנוע בין 4,000 ל-6,000 ₪ לנגרר מוכן סטנדרטי. העלויות גדלות כאשר רוכשים נגרר לפי ספציפיקציות מסוימות. מחירי נגררים משומשים יהיו כמובן נמוכים יותר, והם תלויים במצב הנגרר.
• יש להשתמש ברצועות מתיחה ולא בחבלים.
• לא חייבים רצועות 'ראצ'ט' להידוק אופנועים. רצועות מתיחה יספיקו בגלל קפיצי האופנוע.
• יש לקשור את האופנוע מהכידון/משולש תחתון לשתי הפינות הקדמיות, וללחוץ את הטלסקופים.
• ניתן להשתמש ברצועה שלישית לגלגל האחורי, אך אין בכך צורך אמיתי.
• לעולם לא לקשור אופנוע כשהוא נשען על רגלית הצד!
• יש להשאיר את האופנוע בהילוך סרק.
• טרקטורון ניתן לקשור עם רצועה אחת – מהחלק הקדמי אל הדופן הקדמי של הנגרר.
• אם רותמים אותו לנגרר עם רצועה – אין צורך למשוך בלם יד.
• ניתן גם לא לרתום את הטרקטורון לנגרר ואז חובה למשוך בלם יד.