1.הנתבעים לוו מן התובע הלוואות. לשם הבטחת החזר ההלוואות שעבדו הנתבעים לתובע נכס מקרקעין.
הנתבעים לא עמדו בתנאי החזר ההלוואות ומשנוצר פיגור בהחזרתן, מימש התובע את הנכס ששועבד לטובתו.
התמורה שנתקבלה ממימוש הנכס לא כיסתה את מלוא חובם כלפי התובע.
על פי כתב התביעה, נותרו הנתבעים חייבים לתובע סך של 228,570 ₪ נכון ליום 19.7.10.
בגין יתרת חוב זו הוגשה התביעה בהליך של סדר דין מקוצר.
2.הנתבעים עתרו למחיקת כותרת ובקשה לרשות להתגונן.
מן הבקשה והתצהיר התומך בה עולה כי הנתבעים רכשו דירה במעלה אדומים והסתייעו בהלוואות שנטלו מן התובע על מנת לשלם את תמורתה. כמו כן, מודים הנתבעים כי עקב מצבם הכלכלי הקשה הם התקשו לעמוד בהחזרי המשכנתא והתובע נאלץ לממש את הדירה לשם פרעון החוב.
הנתבעים מעלים מספר טענות בקשר להתנהלות התובע במסגרת הליכי מכירת דירתם כאשר עיקר טענתם היא כי התמורה שנתקבלה ממכירת הנכס היתה נמוכה ולא היה בה כדי לפרוע את החוב.
לטענתם, הגשת התביעה יש בה משום התעמרות והתעלמות ממצוקתם הקשה וכי התובע נוקט נגדם בהליכים משפטיים אשר מטילים עליהם הוצאות ניכרות.
עוד מוסיפים הנתבעים וטוענים כי החוב הנטען הינו מוגזם, מנופח וחסר כל פרופורציות.
לשיטתם, החוב הנטען אינו נובע מההלוואה המקורית אלא בשל הוצאות מוגזמות, מופרזות ומיותרות.
3. התובע מתנגד לבקשה. לשיטתו, כשלו הנתבעים בהבנת דף החשבון שצורף לתביעה המראה על יתרת החוב. בדף זה מצויים מרכיבים שונים של חיובים אשר סכומם הכולל מגיע לכדי הסכום בכתב התביעה.
עוד טוען ב"כ התובע כי טרוניותיהם של הנתבעים לגבי הליך מימוש דירתם אינם יכולים להתברר במסגרת הליך זה וכי בית משפט זה אינו יושב כערכאת ערעור על הליכי ההוצאה לפועל שננקטו לצורך מימוש דירת המגורים.
יתרה מכך, הנתבעים מודים כי עקב מצבם הכלכלי הקשה לא היה באפשרותם לעמוד בתשלומי המשכנתא.
עוד מכחיש ב"כ התובע את טענת הנתבעים כי נדרשו לחתום על שטרי חוב.
אף טענותיהם של הנתבעים לגבי גובה החוב דינם להידחות בהיותם טענות כלליות וסתמיות שאינן מבוססות על תשתית עובדתית.
יתרת החוב נוצרה עקב כיסוי חלקי בלבד של החוב באמצעות מימוש הדירה.
4.ביום 15.11.10 ניתנה החלטה המורה לב"כ הנתבעים להגיב לתגובת התובע בתוך 10 ימים מיום קבלת ההחלטה.
חרף שיגור ההחלטה כדין לא הוגשה כל תגובה מטעם הנתבעים.