בפניי בקשה להורות על ביטולו של כתב האישום אשר הוגש כנגד הנאשם בתיק זה וזאת, מן הטעם כי כתב האישום אינו מגלה עבירה, ולחילופין, מחמת קיומה של 'הגנה מן הצדק'.
כנגד הנאשם הוגש ביום 27.3.16 כתב אישום בו יוחסה לו עבירת איומים, עבירה לפי סעיף 192 לחוק העונשין, התשל"ז-1977 (להלן: החוק).
בקצירת האומר ייאמר, כי במרכזו של כתב האישום ניצב אירוע אשר התרחש ביום 23.3.16 בסמוך לשעה 13:18 בביתם המשותף של הנאשם ושל רעייתו, הגב' ח. (להלן: המתלוננת).
על פי הנטען בעובדות כתב האישום, לאחר ויכוח אשר פרץ בין הנאשם למתלוננת, נכנסה המתלוננת לחדר הילדים ואילו הנאשם נעל את דלת החדר מבחוץ ולאחר שהמתלוננת ביקשה מאחד הילדים כי יפתח את החלון בכדי לצאת ממנו, פתח הנאשם את הדלת.
בהמשך, ובזמן שהמתלוננת שטפה כלים במטבח, ניגש אליה הנאשם ואמר לה: "עכשיו את מרוצה?" ובתגובה ענתה לו המתלוננת כי היא אינה מפחדת ממנו.
בשלב זה, כך עולה מעובדות כתב האישום, נטל הנאשם סכין שהייתה על השיש והניחה בכיור ואמר: "מספיק עם הסכינים האלה, עם המשפחה הזו" ובהמשך, כך נטען, אמר הנאשם למתלוננת בשפה האנגלית: "אם תהיה סכין נוספת, הוא יהרוג את עצמו ותהיה שלולית דם".
הטענה הראשונה אותה העלה המבקש בבקשתו הינה, כי חוק העונשין אינו קובע כי פעולת התאבדות הינה עבירה פלילית.
טענתו השנייה של המבקש הינה, כי מטרת האיום הייתה חיובית דהיינו, להגן על ילדיו הקטינים מפני סכינים אשר הונחו באופן גלוי במטבח הבית.
כן צוין, כי המבקש לא עשה כל פעולה על הסכין אלא הניח אותה בתוך הכיור.
לטענת המבקש, מעובדות כתב האישום עולה כי לא היה בכוונתו להפחיד את רעייתו או להקניטה אלא, מטרתו הייתה להגן על שלמות גופם של ילדיו הקטינים שלא ייפגעו מאותן סכינים המונחות באופן גלוי.
עוד טען המבקש כי עומדת לו 'הגנה מן הצדק', שכן, כפי שנטען קודם לכן כל מטרתו של הנאשם הייתה להגן על בני משפחתו ועצם הגשת כתב האישום כנגדו בנסיבות אלה, עולה כדי התעמרות.
לאור כל האמור לעיל, עתר המבקש להורות על ביטול כתב האישום כנגדו.
בתגובתה טענה המשיבה כי דין הבקשה, על כל רבדיה, להידחות.