ישנם מקומות שיש לי קשר נפשי אליהם – קודם כל בגלל שְמַם. כשאני שומע את השם 'ביתר', איני יכול להישאר אדיש. אני מתרגש.
עוד לפני למעלה מ-2,000 שנים התקיים באזור הזה יישוב יהודי פורח. מאוחר יותר, בימי מרד בר-כוכבא, הדהדה כאן תרועת הלוחמים שנאבקו בגבורה באימפריה הרומית. הם עמדו שלוש שנים מול נחשול אדיר, נחשול צבאי שצבא כאן על יהודה - והם סירבו להיכנע לו. אמנם בסופו של דבר ביתר נלכדה יחד עם יודפת ומסדה, הן נפלו, היא נפלה, אבל זכרה וזכרם המשיך לפעם בלב האומה.
אני התחנכתי על הרעיון הלאומי, שתנועת בית"ר היא השורש שלו: בית"ר מסמלת חיבור לשרשרת הדורות, עוז רוח, גבורה ואמונה בנצח ישראל. הדור שלנו זכה להגשים את מה שדורות רבים חלמו עליו, בְּעִמְקֵי הדיכוי וההשפלה. חזרנו לנחלת אבות – לארץ זבת חלב ודבש. הפכנו אותה לארץ זבת חלב ודבש, זוהי תמצית ההיסטוריה שלנו: יש שבת 'חַזוֹן' – ויש שבת 'נַחֲמוּ'. אחרי החושך בא האור.
אנחנו פועלים במרץ לטובת ההתיישבות בכל חלקי הארץ. הנה, ראש הסגל שלי, יואב הורוביץ, היה הבוקר לא רחוק מכאן, בנתיב האבות, יחד עם ראשי המועצה והתושבים, על מנת לנסות למזער נזקים במסגרת החוק. ואתמול כינסנו את כל הגורמים - משרדי הביטחון, השיכון והאוצר - כדי להביא בהקדם לחידוש העבודות להקמת היישוב עמיחי למפוני עמונה. מגיע להם בית ובהקדם.
אין ממשלה שעושה יותר למען ההתיישבות בארץ ישראל מהממשלה בראשותי. והנה אנחנו ניצבים היום בביתר, בלב עיר ואם בישראל, שקמה לפני שנות דור מן הגבעות החשופות והטרשים. היא מונה למעלה מ-50,000 תושבים, ואני בטוח, שהמספר ילך ויגדל.
אני עוקב אחרי פתיחת גני הילדים כאן. ביתר עילית היא אחת מן הערים הצעירות והצומחות בישראל, וכל זה כפי שיודעים חבריי השרים וסגני השרים וחברי הכנסת, הם יודעים שהדבר הזה מצריך התפתחות מקבילה בנושאי דיור, בתשתיות, בחינוך, בתעסוקה, בשירותים לתושב. ואנחנו כמובן בממשלה עֵרִים למכלול הצרכים הללו, ויש לנו מחויבות להמשיך בפיתוח העיר.
אנחנו הולכים לבנות כאן עכשיו ולקצר כאן כביש, הכביש החדש יוריד בערך רבע שעה עד עשרים דקות בהגעה הנה. כלומר ירושלים הופכת לפרבר של ביתר עילית. זאת הפרזה, אבל היא חשובה משום שהיא מראה את החיבור בינה לבין ציון. אתם יכולים לצאת כאן החוצה, ולראות כאן את ירושלים כפי שלוחמי בית"ר ראו את ירושלים, ואנחנו מחדשים את ירושלים, מחדשים את ביתר ומחברים ביניהן.
וככלל, אנחנו דואגים לכל אזרחי ישראל – לחילונים, לדתיים, לחרדים, ללא יהודים. אני מדגיש ביום הזה באופן מיוחד: חשוב לי שהציבור החרדי, שאני לו רוחש כבוד עמוק, לא יקופח. כולנו אחים, וכולנו שווים. כשאני יושב עם הנציגים שלכם בממשלה וגם בכנסת, כל יום ראשון יש ישיבת מפתח, ישיבת ראשי מפלגות, ובאים החברים, ואנחנו דנים באתגרים ובבעיות השונות. הדבר נעשה, אני אומר את זה בצורה הכי מדויקת, ברוח טובה. יש רוח והיא טובה. יש חום הלב ויש שכל ויש תבונה, ומתגברים יחד על הבעיות ומקדמים יחד את המשימות.
אם כן, אנחנו פועלים יחד באחווה, בכבוד הדדי, בשותפות אמתית. לא בהתנגחויות, ולא בפוגענות. זו איננה דרכי. הציבור החרדי הוא חלק מהמדינה וחלק מהעם, והוא צריך לקבל את מה שמגיע לו באופן הגון ושוויוני.
אני גם מבקש לומר לכם: ניהול עיר דורש עיסוק נרחב בענייני חולין – בנייה, כבישים, ביוב, אדמיניסטרציה, גבעות, יערות, הכל. כל הדברים הללו חשובים, אבל אסור שייגרע מהם דבר אחד - וזה הרוח. כי בלי רוח אין רְצִיפוּת לדורות, אין מורשת, אין עַם, וגם אין עתיד. למיטב התרשמותי בביתר עילית יש מהכל: יש רוח ויש חומר, יש תורה ויש קמח, יש ישיבות ויש בתי-מדרש, ויש רבים שיוצאים לעבודה.
שוק התעסוקה קולט בזרועות פתוחות את בני הציבור החרדי – גברים ונשים. יש הערכה גבוהה מאוד ליכולות שלכם, לַחוכמה, לַעומק. והבסיס לכך הוא אותו מעיין נצחי, שממנו אנחנו שואבים בכל דור מים חיים.
בשבת הקרובה – כהרגלי מדי שבוע – אני אקרא עם משפחתי את פרשת 'וָאֶתְחַנַן', ולאחריה את הדברים המופלאים של הנביא ישעיהו בהפטרה: "נַחֲמוּ נַחֲמוּ עַמִּי". זאת נחמתנו: לראות בבניין ציון וירושלים, לראות בבניין ביתר עילית, לראות בהפיכת הגבעה החדשה – לשכונה שמאכלסת מאות משפחות.
תודה רבה לכולכם. שאו ברכה, והרבה הרבה מאוד הצלחה. בשם עם ישראל, למען עם ישראל.