בעש"ק פקודי תשס"ג, כלשפניה היה ויקהל/שקלים, הורה הגרח"ק לקרא רק 'ותשלם'.
וכך עשה באותה שנה, אחרי בירור מעמיק, הג"ר צבי אייזשטיין שליט"א בישיבת פוניבז' הק'.
וראה מוסף ש"ק 'יתד נאמן' בתאריך הנ"ל.
(הלוח א"י מאתם שנה נאבד, ולא קיים).
וגם מרן הגריש"א אמר שמנהג אשכנזים לקרא הפטרה אחת.
אמנם בשנים אלו קראו 'ויעש חירום' בשבת שניה של חנוכה.
אבל בתשע"ו, היה רק שבת אחת בחנוכה, ולכן על שנה כזו הורו הגר"ש סלנט והאדר"ת שיקראו גם 'ויעש חירום', כי לא קראו הפטרה זו בחנוכה, ושבת ויקהל היתה שקלים.
אלא שזה קשה מסברא, וכי מה אם דלגו הפטרה דויקהל מפני הפטרת היום, וכי אין כל שנה כמה פעמים בשביל ער"ח ובשביל ר"ח וכיו"ב, ולכן נקרא רק 'ותשלם', וכדברי הגריש"א שמנהג אשכנזים לקרא הפטרה אחת. (ולא תיקשי מז' דנחמתא שאם ר"ח אלול בשבת קוראים 'רני עקרה' ו'עניה סערה' יחד, כי ז' דנחמתא הוא דינא דגמ' וגם שהפטרת נח מחוברת הכי).
אמנם ר"צ אייזנשטיין אמר שלא מצא דבר כזה בשום מקום, וגם מסברא זה מופקע שהרי עדיין לא נשלמה המלאכה עד פרשת פקודי, ומהיכי תיתי.
האם יש שנהגו לחלק בין ארה"ק לחו"ל?
שהרי כמעט כל הפטרת "ותשלם כל המלאכה" נקראת בחו"ל ביוט"ש של סוכות.
הפטרת פקודי (בנפרד) - בפרשת שקלים (קביעות הש"ג, הח"א): 'בן שבע שנים'; בפרשת החודש (קביעות הש"א - וזו השנה הפשוטה היחידה ש'פקודי' נפרדת בה): 'כל העם הארץ'.
כשלא חל בפרשת פקודי שקלים או החודש, מ"מ אם חל בפרשת 'ויקהל' פרשת שקלים, קוראים בפרשת פקודי את הפטרת ויקהל 'ויעש חירם', ומוסיפים ב' פסוקים מתחילת פרשת פקודי ('ותשלם כל המלאכה' - 'היא ציון') (אליה רבה תרפה, כג, ומקורו מ'הלכות ומנהגי מהר"ש' סימן קמז; מהרי"ל הלכות ד' פרשיות אות ה, עמ' תטו).
וטעם מנהג זה הוא משום שהמשך הפטרת פקודי, אחרי שני פסוקים אלו שמוסיפים ('ויקהלו אל המלך שלמה' וגו') הפטירו כבר בשני של סוכות (בחו"ל), ולכך מעדיפים להפטיר את הפטרת ויקהל ('ויעש חירם') שאותה עדיין לא הפטירו.
והלשון במהרי"ל (ומהר"ש) הוא, שאם יפטירו רק 'ותשלם', "לא משכחת לה שאומרים 'ויעש חירם'".
ותמה האדר"ת (במכתב שהודפס ב'ירושתנו' ח"ב, ובמוסף יתד נאמן פקודי תשס"ג, ועוד), שהרי יש שנים בהם פרשת 'ויקהל' אינה פרשת שקלים (בשנים מעוברות בקביעות הש"ג, הח"א), ואז מפטירים בויקהל 'ויעש חירם' [וכן מפטירים הפטרה זו כשיש שבת שניה בחנוכה], ולמה "לא משכחת לה שאומרים 'ויעש חירם'" [אמנם פשטות כוונת מהר"ש, שאין מפטירין אותה בשנה זו].
וביותר תמה על מנהג אר"י שהיה בזמנו להפטיר 'ויעש חירם', שהרי באר"י יש טעם להפך, להפטיר דוקא 'ותשלם', שאותה לא משכחת לה כלל שמפטירים, שהרי אין את הפטרת ב' דסוכות. משא"כ הפטרת 'ויעש חירם' דמשכחת לה שמפטירים בפרשת ויקהל, ובשבת שניה של חנוכה, וכנ"ל.
וטוען האדר"ת, שהמנהג שהיה באר"י להפטיר בפקודי 'ויעש חירם', אינו נובע מדברי המהרי"ל הנ"ל, אלא ממנהג הספרדים, להפטיר לעולם 'ויעש חירם' לפקודי (ובפרשת ויקהל יש לספרדים הפטרה אחרת).
ומסיק שנראה לו לשנות המנהג, ולהפטיר 'ותשלם' לפקודי. אך כדי שלא לשנות המנהג לגמרי, הנהיג להפטיר את שתי ההפטרות יחד - דהיינו מתחלת 'ויעש חירם', עד סוף 'ותשלם' ׁׁ(שני פרקים הם שסמוכים זה לזה, במלכים). והיינו לא לקרוא רק שני פסוקים מ'ותשלם' (כמנהג המהרי"ל), אלא את כולה. אמנם בתוספת 'ויעש חירם' לפניה (וזה כן כמנהג המהרי"ל). וכתב שהסכים עמו הגר"ש סלנט זצ"ל.
ואמנם באור זרוע (ח"ב סוף סימן שצג; וכן בספר הפרדס עמ' שנב, ובלקט יושר עמ' קנג), לגבי מעשה שהיה בקביעות בש"ז, או גכ"ז, מבואר שלא כדברי המהרי"ל, שאין מפטירים כלל לפקודי הפטרת 'ויעש חירם', אלא 'ותשלם' בלבד, וכן העלו למעשה בשו"ת פאת שדך (ח"ב, סימן צב), ובשיח תפילה (תשובה יט), וכן הביאו במוסף יתד נאמן הנ"ל בשם הגרי"ש אלישיב זצ"ל, שזהו עיקר המנהג (ואף האדר"ת נטה לומר כן, אלא כדי שלא לשנות המנהג לגמרי, הוסיף הפטרת 'ויעש חירם' לפניה).
ואף למנהג שהנהיג האדר"ת , שקוראים גם 'ויעש חירם', מ"מ בשנה מעוברת בקביעות זש"ה, שאז חנוכה חל בשבת, וקראו את הפטרת 'ויעש חירם' בשבת שניה של חנוכה, הורה הגרשז"א (הובא בבירור הלכה ח"ו סימן תכח) לקרוא בפרשת פקודי רק 'ותשלם' (אף שבפרשת ויקהל קראו הפטרת שקלים, ולא קראו בה 'ויעש חירם'). וכבר כתב כן בספר 'דברי קהלות' (עמ' 443) כדי ליישב למה נכתבה הפטרה זו בספר הפטרות של פפד"מ (שהרי נהגו שם לא להפטיר כלל 'ותשלם', רק שני פסוקים, וכדלעיל).
וזה דלא כלוח א"י (בקביעות זש"ה - כגון בשנים תשל"ו, תש"ס, תשס"ג) שכתב גם בקביעות זו להפטיר גם 'ויעש חירם' וגם 'ותשלם' (ע"פ ספרו 'עיר הקדש והמקדש' ח"ג פרק כה, עמוד שנ, וספר 'ארץ ישראל' עמ' ס' - ובשניהם מפורש שגם בקביעות זש"ה). וכן פורסם ב'קול ישראל' שנת תרפ"ט (גליון כג, עמ' 4 - ושנה זו היתה קביעות זש"ה), מטעם 'לשכת עץ חיים', להפטיר שניהם, וכתבו שהיא השמטה בלוח, וציינו ללוח של שנת תרפ"ד (קביעות גכ"ז).
ואכן, בלוח א"י אף שדעתו להפטיר שניהם ואפילו בקביעות זש"ה, וכנ"ל, מ"מ לא דק בזה בלוח, ובחלק מהשנים לא כתב זאת (כגון בשנים תרס"ה, תרפ"ט, תרצ"ב - קביעות זש"ה; תרע"ט, תש"ג - קביעות זחג ; תרצ"ה, תשי"ט - קביעות בחה), וכתב רק הפטרת 'ותשלם', אף שבשנים אחרות כן נכתב שמנהג קדמוני גאוני ירושלים להפטיר שניהם, ויש בתי מדרשות מפטירין רק 'ותשלם' (קביעות בשז - תרפ"א, תרצ"ח, תשכ"ה, תשנ"ב; קביעות בחה - תרס"ח, תשכ"ב, תשמ"ו, תשמ"ט; קביעות גכז - תרפ"ד, תשל"ח, תשנ"ה; קביעות זחג - תשל"ג, תשנ"ז).
א.	בהגהות של כ"ק אדמו"ר מהורש"ב נ"ע לסידור תורה אור (נדפס לאחרונה בשו"ת 'תורת שלום' ע' טו): "וכ"ק אאמו"ר זצוקללה"ה היה אומר רוב ההפטרות כמנהג ספרדים, וארשום אותן הרשומות בזכרוני .. שמות – הבאים ישרש .. ויקהל (כמדומה לי ברור) - וישלח המלך שלמה. פקודי – אינני זוכר" וכו'.
ולכאורה, הטעם שבפ' ויקהל ובפ' פקודי כותב באופן מסופק – בפ' ויקהל כותב "כמדומה לי ברור" ובפ' פקודי כותב "אינני זוכר" לגמרי – ודלא כשאר פרשיות שבהן כותב באופן ברור, הוא משום שנדיר הדבר שיקראו הפטרות פרשיות אלו, שהרי ברוב השנים (פ' ויקהל פקודי מחוברות, וברוב השנים) קוראים בהם או פ' החודש או פ' שקלים, ומפטירים ההפטרה המתאימה ולא ההפטרה דפרשת השבוע, כך שאין מצוי שיפטירו ההפטרות הללו ולכן מובן שאין להשוותן לשאר הפטרות הנקראות מדי שנה בשנה.
ב.	והנה, למעשה מנהגנו בפ' פקודי הוא כמנהג האשכנזים, שמפטירים "ותשלם כל המלאכה", ולא כמנהג הספרדים שמפטירים "ויעש חירום". וכמו שמספר כ"ק אדמו"ר ברשימותיו (תורת מנחם רשימת היומן ע' רנג) שכן נהג אדמו"ר מהוריי"צ בשנת תרצ"ב.
ואולי יש לבאר הטעם שבהפטרה זו אין נוהגים כמנהג הספרדים – בשונה מרוב ההפטרות שבהן כן נוהגים כמנהגם – שהוא בדומה למנהגנו בהפטרת פ' שמות, שגם בה אין נוהגים כמנהג הספרדים אלא כמנהג האשכנזים, ולכן מפטירים "הבאים ישרש גו'" ולא "דברי ירמיהו" (ומודגש בה'חסידישע פרשה' בתורה אור לפ' שמות שבא שם דרוש על הפסוק "הבאים ישרש" דוקא).
והיינו, שאף שבדרך כלל נוהגים אנו כמנהג הספרדים, הרי בשתי הפטרות אלו מעדיפים אנו את מנהג האשכנזים משום שלמנהג הספרדים בהפטרות אלו נמצא שמפטירים הפטרה זו פעמיים במהלך השנה, כי "דברי ירמיהו" – ההפטרה לפ' שמות להספרדים – מפטירים כבר בהשבת הראשונה דתלתא דפורענותא, וכן "ויעש חירום" – הפטרת פ' פקודי להספרדים – מפטירים בשבת שניה של חנוכה; ולכן מעדיפים אנו את מנהג האשכנזים, כדי שתהיה הפטרה חדשה שלא קוראים אותה בפעם אחרת.
ג.	והנה, לפי זה יומתק גם זה שכ"ק אדמו"ר מהורש"ב כותב על הפטרה זו דפ' פקודי ש"אינני זוכר" – דלא כהפטרת פ' שמות שבה כתב ברור שמפטירים כהאשכנזים – כי אף שיש דמיון בין שתי הפטרות אלו, כנ"ל שבשתיהן הספרדים מפטירים הפטרה שנקראת כבר בזמן אחר ולכן מעדיפים אנו את מנהג האשכנזים, הרי באמת יש לחלק ביניהם, ויש מקום לומר שאף שבפ' שמות הסברא פשוטה להעדיף את מנהג האשכנזים, הרי בפ' פקודי אין הדברים פשוטים כ"כ ויש מקום לספק.
ולאידך גיסא, הרי רוב ההפטרה כמנהג האשכנזים – "ותשלם כל המלאכה" – נקראת היא בקביעות בכל שנה ושנה ביום השני דחג הסוכות, אלא שבהפטרה דפ' פקודי מוסיפים כמה פסוקים שאין קוראים אז – אבל סו"ס רוב ההפטרה נקראת כבר ביום השני דחג הסוכות (אמנם להעיר שהוא רק בחו"ל ולא באה"ק ששם אין מפטירים בכלל ביום השני דחג הסוכות, כמובן).
ונמצא, שיש בענין זה סברות לכאן ולכאן, ומובן למה יש מקום לספק בהפטרה זו במיוחד, וק"ל.
הייתי ממליץ לחלק בסקר, בין מקומות שההפטרה נקראת מתוך נביא על קלף ע"י בעל קורא קבוע, לבין מקומות שההפטרה נקראת ע"י המפטיר בעצמו מתוך חומש מזדמן.
מעניין מאד לראות האם יש קשר בין הדברים.
מעט דבש כתב: הלשון במהרי"ל (ומהר"ש) הוא, שאם יפטירו רק 'ותשלם', "לא משכחת לה שאומרים 'ויעש חירם'".
אולי יואילו לבאר לקטן ודל כמוני, מהו החשש ש"לא משכחת לה שאומרים ויעש חירם" - הלא הפטרת מקץ כמעט שלא משכחת לה כלל שיפטירוה (ראה בענין זה כאן). ומאי שנא בין האי להאי?
ואולי שאני אפשר מדלא אפשר. וק"ל.
דרומי כתב: ואולי יש לבאר הטעם שבהפטרה זו אין נוהגים כמנהג הספרדים – בשונה מרוב ההפטרות שבהן כן נוהגים כמנהגם – שהוא בדומה למנהגנו בהפטרת פ' שמות, שגם בה אין נוהגים כמנהג הספרדים אלא כמנהג האשכנזים, ולכן מפטירים "הבאים ישרש גו'" ולא "דברי ירמיהו" (ומודגש בה'חסידישע פרשה' בתורה אור לפ' שמות שבא שם דרוש על הפסוק "הבאים ישרש" דוקא).
כמובן וגם פשוט, אין ראי' מהדרוש בתו"א [ראה ד"ה בראשית ה'תשל"ח הע' 24, נדפס בסה"מ מלוקט (ע"ס החדשים) ח"א ע' רלט] - אבל זכר לדבר מיהא איכא. וכדיוק כת"ר: ומודגש כו' (ולא "וכמ"ש ג"כ" וכיו"ב).
אכן שאני אפשר מדלא אפשר.
וביתר הרחבה: בפשטות, כוונת המהר"ש היא, שאם יש לפנינו שתי הפטרות, אחת כבר הפטירו השנה, ואחת לא הפטירו, אנו מעדיפים את ההפטרה שעדיין לא הפטירו.
וכאן, יש לפנינו שתי הפטרות ששתיהן מענין בניית המשכן - 'ויעש חירם' ו'ותשלם', ואנו מעדיפים את הפטרת 'ויעש חירם' שעדיין לא הפטירו, מאשר 'ותשלם' שכבר הפטירו ביום טוב שני של סוכות (חוץ משני פסוקים הראשונים).
הגרש"ד זצ"ל בספר האגרת הזאת האריך בפרשתא דא.