"וישמע יתרו כהן מדין חתן משה את כל אשר עשה אלוקים למשה ולישראל עמו כי הוציא ה' את ישראל ממצרים". רש"י מביא את דברי חכמים במדרש - "מה שמועה שמע ובא? קריעת ים סוף ומלחמת עמלק".
צריך להבין מדוע דווקא המאורעות הללו הם שהשפיעו על יתרו, מתוך כל המאורעות שאירעו לישראל ביציאת מצרים. אמנם היו אלה המאורעות האחרונים, אך ודאי שיתרו שמע גם על שאר הנסים שאירעו בעת היציאה ממצרים,כפי שמעיד הפסוק.
קריעת ים סוף היתה ההופעה היותר גדולה של רבונו של עולם בעולם. כל העולם כולו ראה שהקדוש ברוך הוא שולט בעולם ו"אין עוד מלבדו". "ויאמינו בה' ובמשה עבדו". התברר שהקדוש ברוך הוא שולט שליטה מלאה בטבע. נס זה נקרא "היד הגדולה", לעומת שאר הנסים שהיו כ"אצבע" לעומתה.
"ואביא אתכם אלי" - אתם בלבד. אתם שלי. ראיתם מה שעשיתי למצרים, והבאתי אתכם אלי. חז"ל אומרים שלפני מתן תורה הלך הקדוש ברוך הוא אל כל עם והציע לו לקבל את התורה, ולעומת זאת בישראל הביא אותם אליו. לא שלח שליחים לשאול. לכאורה אפשר להבין מכך שבעצם כל עם מתאים לקבל את התורה , אלא שכיון שהקדוש ברוך הוא נהג באופן זה - רק ישראל קיבלו אותה. אבל בעצם מתברר שהעובדה שרבונו של עולם לא נהג כך בכל העמים היתה דווקא משום שלא היו מתאימים לקבל את התורה כמו ישראל. אצל שאר העמים השאלה היתה שאלה רטורית, רק כדי שלא יהיו להם תלונות אחר כך מדוע הם לא קיבלו את התורה. השאלה היתה כדי לברר שלכל עם אין התכונות המתאימות לקבלת התורה. ולעומת זאת את ישראל הביא רבונו של עולם אליו.
מובא במכילתא - "בכל יום יהיו בעיניך כחדשים". כלומר בכל יום מצב האדם משתנה. יש עליות וירידות. ובכל מצב חדש תפגוש ותראה את רבונו של עולם. אנחנו פוגשים את הרעיון הזה גם אצלנו בפרשה. "בחודש השלישי לצאת בני ישראל מארץ מצרים, ביום הזה באו מדבר סיני", אומרים חז"ל: מהו "ביום הזה"? היה צריך להיות כתוב "ביום ההוא" - אלא "שבכל יום יהיו בעיניך כחדשים". אני חושב שיש לדייק - מה הקשר בין הפסוק לבין הלימוד על דברי התורה שיהיו בכל יום כחדשים, הרי אין כאן ציווי אלא סיפור דברים בלבד. אני חושב שהדברים נאמרו דווקא כאן. לא רק צריך שדברי התורה יהיו כחדשים אלא מעמד הר סיני כל הזמן מתחדש. כל יום אנו באים מחדש להר סיני. "ביום הזה באו מדבר סיני", לא ביום ההוא אלא היום, מחר. כביכול ישראל צריכים לחדש את הברית שנכרתה בהר סיני. המעמד הזה היה מעל הזמן. אין זה מעמד שהיה פעם, ששייך להסטוריה, לתקופה מסוימת ואנו זוכרים את המאורע שהיה אז. אלא ישראל התעלו למציאות שמעל הזמן, הם שומעים דבר ה', קול נצחי, לא קול שנשמע עכשיו. קול ה' הוא קול נצחי, ועל כן זהו מעמד על-זמני מעל מסגרת. והמעמד הזה כל הזמן קיים. הוא אף פעם לא נפסק.