תפריט הבוקר כולל שש ארוחות הדומות באופיין אחת לשניה ומוגשות רובן עם סלט ירקות, שני סוגי גבינות, זיתים, פוקצ'ה ומשקה חם או מיץ פירות. יש שקשוקה רגילה או חריפה, אומלט עם נקניקיית מרגז, אומלט עם גבינת פטה ועשבי תיבול או כזה עם תפוחי אדמה ואנשובי (58 שקלים). לצד אלו מוצעים כריך מטיאס כבוש (32 שקלים) או סלט פטוש יווני (44 שקלים). הלכנו על שקשוקה חריפה ואומלט עם תפוחי אדנה ואנשובי.
השעה: ארוחת הבוקר מוגשת בימי שישי ושבת, בין השעות 9:00-11:30.
המקום: מיקומה של המסעדה בתוך השוק, אך סמוך לכניסה, מאפשר ישיבה ורסטילית: גם בחוץ ברחבה החיצונית וגם בפנים, מסביב לבר הרוחש והשוקק. אנחנו בחרנו בבר המזמין והרחב המגובה בכיסאות מרופדים ונוחים. בדיוק כששמחנו על כך שהסתייע בידינו להתיישב בפינה שתאפשר לנו לשמור על קשר עין במהלך הארוחה, גילינו שעונשו של היושב בפינה הוא לקום בכל פעם שמגיע מישהו ורוצה להתיישב בפאת הבר הפנימית. כך מצאנו את עצמנו קמים לא מעט במהלך הארוחה.
השתייה: מיצי הפירות המוגשים במסגרת ארוחת הבוקר נלקחים מדוכן המיצים הסמוך וכוללים תפוזים, אשכוליות ולימונדה. בחרנו בלימונדה עם נענע שהיתה טובה ומרעננת ובמיץ אשכוליות שהרגיש כאילו המתין זמן מה טרם הגשתו, וסבל ממתיקות יתר ומרקם מוזר.
הקפה: אספרסו כפול של diemme הצליח בעוצמתו ובחדות טעמו להעיר לנו באחת את בלוטות הטעם ולגרום לנו להכריז פעם נוספת כי מדובר באחד ממותגי הקפה המוצלחים, נכון להיום, בישראל.
הממרחים: אלו שליוו את הארוחה היו מעטים מדי עבורנו, ולכן בדקנו אופציה למנות צד קטנות בתוספת מחיר, אבל אלו השתייכו לתפריט הצהריים והערב ולא היו בנמצא. הממרחים כללו גבינת שמנת סמיכה ושמנה מאוד, ועליה סומק. לידה ניצבה פרוסה עבה של גבינה מלוחה נהדרת ועתירת אחוזי שומן, ובפנכה נפרדת הוגשו זיתי ענק ששחו בתערובת תבלינים עזים ולימון כבוש. כל אלו היו חזקים וחריפים מדי עבור שעות הבוקר המוקדמות, ולטעמנו גם לשאר שעות היממה. היות שמדובר במסעדת טאפאס מבית היוצר של השף המוכשר, ציפינו למצוא גם בארוחת הבוקר מזאטים, ממרחים וכן, גם טאפאסים ולא רק גבינות, שישקפו את חותם השף, ואת העובדה שרוקח ים ממוקמת סמוך לים. דג שנכבש במקום למשל, או מזאט אחר מעולם הדגה, היו עושים את העבודה בצורה מוצלחת גם כחלק מהארוחה וגם כמנות קטנות שאפשר להזמין בנפרד. הנה נקודה למחשבה.
הפריטטה היתה תפוחה בדיוק כמו שפריטטה צריכה להיות והצטיינה בשוליים פריכים ומרקם אוורירי לתפארת. שוחרי הבריאות היו וודאי נרתעים מהשומן שעטף אותה בצורה יפה ותרם גם לטעם וגם למרקם, אבל אנחנו, שמרשים לעצמנו פעם בשבוע להתפרע, יכולים להבטיח כי מדובר בחוויה טעימה במיוחד. בתוך התפיחה הזהובה הזו היו פרוסות עבות של תפוחי אדמה על קליפתם, ואנשובי שפוזר ביד נדיבה והקרין את טעמו המלוח גם לשטחים הנקיים מנוכחותו הממשית. חשוב לציין, זוהי מנה גסה וחזקה בטעמיה שתתאים רק לאלו שממש אוהבים את טעמו הייחודי של האנשובי. כל השאר- אלו שרק "בסדר" עם דגים, ירגישו ביתר שאת את טעמו העז.
הסלט: סלט פטוש יווני (44 שקלים) שהזמנו לתגבור הכיל חתיכות גדולות של עגבניה, מלפפון, צנונית, זיתים שחורים, בצל סגול וחסה וקרעי פוקצ'ה שספגו את מיצי הירקות והטעמים המלוחים. מעל הכל הונחו תלוליות פטה שמנה עם טעמי כבשים. גבינת המאירי במקרה הזה, היתה מקפיצה את הסלט המעט עדין הזה ברמות רבות ותורמת את העקיצה הכבשית האופיינית לה. בסלט שליווה את מנות הבוקר היו עלים, עגבניה, מלפפון, צנונית, בצל, נענע, ותיבול מדויק שהפך אותו למהנה ורענן.
השורה התחתונה: המקום, צורת הישיבה, השירות, צורת הגשת המנות וגם התפריט המצומצם של מנות הבוקר - מציגים כולם גישה לא מתחנפת ומרושלת מעט. מכאן גם חינו של המקום המחוספס הזה. בסופה של הארוחה הסכמנו פה אחד כי השקשוקה היא מיקרוקוסמוס לסיפורה של המסעדה: מצד אחד מתאפיינת במראה פשוט ומרושל ומצד שני מציגה בכל טעימה חומרי גלם איכותיים, דיוק והקפדה.בביקור הבא היינו שמחים לראות בתפריט וגם לטעום מנות שייחדו את מסעדת השף הזו משאר המסעדות ובתי הקפה באזור, באמצעות מזאטים שיחרגו מגבולות הזיתים והגבינות ויביאו את נוכחותו של לביא גם לארוחת הבוקר- החשובה בארוחות היום.