ליאנה וסילאקי (Liana Vasilaki), הבעלים והמנהלת של מלון סלני סוויטס (Seleni Suites), היא דוגמא נפלאה לאנשים שעושים את ההבדל. כמנהלת בתפקיד בכיר בחברה גדולה, היא מאסה בחיי העיר הגדולה והצפופה אתונה. "בימי האולימפיאדה לקח שעתיים לעבור מרחק של 5 ק"מ", היא מספרת. היא קנתה שטח אדמה ליד הכפר ויטינה (Vitina), במרכז מחוז ארקאדיה, למרגלות ההרים של רכס מנלו, והקימה עליו מלון בוטיק. מאחר וסירבה לנוהג המקובל של תשלום שוחד לרשויות, היא נאלצה להביא לאורחיה מים במיכליות, עד שהרשויות נשברו וחיברו את בית המלון למערכת המים.
ליאנה היא אשה מרשימה וצנועה, שמנהלת את עובדיה ביד רמה, אבל בחן. ואלו אכן אדיבים, חביבים, והשירות ללא דופי. עיצובו המרשים של המלון, נעשה אף הוא על ידי ליאנה ("רציתי ללמוד ארכיטקטורה, אבל אבי התעקש שאלמד מקצוע מכובד"), עם פרטי ריהוט שעוצבו בידי טובי המעצבים. רק ראש מיוחד יכול לחשוב על חלון לנוף בקיר האמבטיה, בנוסף לחלון רחב ומרפסת אל הנוף בכל חדר.
והנוף, הוא הסיפור המרכזי כאן. כל בוקר התעוררתי כמו לתוך חלום, שתיכנן מי שיודע ששלג על ההרים וכפרים ציוריים "עושים לי את זה". החלום נמשך גם אל תוך ארוחת הבוקר העשירה, אל מול החלונות הקבועים בקירות חדר האוכל והלובי. צלמי את הנוף, אומר לי אחד משותפיי לטיול, אתר האינטרנט של המלון פשוט עושה לו עוול. אז צילמתי.
שותפה אחרת לטיול פשוט אי אפשר היה להוציא מחדר המשחקים, שליאנה הכינה ביד כל כך אוהבת. מה אין בו? מי שיגיע עם ילדים, יזכה לסוויטות נהדרות למשפחות, שבחלקן גם מטבח קטן. אם יש לכם תינוק, תהיו בטוחים שליאנה כבר הכינה בשבילו הכל – מיטות, שמיכות, סדינים, חיתולים, מתקן לחימום חלב ומה לא. וגם חדר כושר, חדר כנסים מרווח, חדר משחקים למבוגרים.
מסעדות רבות יש במחוז ארקאדיה, רובן בסגנון של טברנה, ובכולן התענגנו על אוכל יווני פשוט וטעים להפליא. בכפר ויטינה, לא הרחק מהכיכר המרכזית, זכינו לאכול במסעדת קוקינה פיתאריה (Kokkina Pitharia), מסעדה בסגנון טברנה, המשדר פשטות וחמימות, עם אוכל יווני אותנטי - פשוט ללקק את האצבעות. לפאנאיוטיס (Panayotis Bourtsouklis), השף והבעלים החביב של המסעדה, יש תוכנית בישול בטלביזיה היוונית, ומשום כך הוא זכה בפינו לכינוי "חיים כהן".
פאנאיוטיס הוא גם הבעלים של בית מלון ארקאדיה ריזורט (Arcadia Resort), אף הוא בויטינה, שנפתח בשנת 2012. המלון מציע חדרים לזוגות ומשפחות, מרכז כנסים, חדר כושר ועוד.
לא הרחק משם, לצד הכיכר המרכזית של ויטינה, ביקרנו במלון מיוחד – מלון ארט מנלו (Art Mainalon Hotel). בעל הבית, מר פאנאיוטיס (דומה שביוון כל אדם שלישי הוא פאנאיוטיס), הוא גם הבעלים של גלריית אמנות נחשבת באתונה. ברוח זו, גם המלון מעוצב בקפידה, ועל קירותיו יצירות אומנות מקוריות.
אם אתם אוהבים אווירה קצת יותר "מעונבת", במסעדה של המלון – מסעדת Dipnosofistes כל מנה שטעמנו היתה מעשה אמנות. כאן כבר הכל רשמי יותר, המלצרים בחליפות, אדיבים וחייכניים, והכל משדר איכות וטוב טעם.
בני הזוג אנה ויאניס סאמפרקוס (Samprakos) שבו את לבי. שניהם מהנדסים, שפנו לתחום האירוח והשקיעו במלון נפלס מנלו (Nefeles Menalo Resort) את כל נשמתם. והדבר ניכר. המלון נפתח יומיים לפני הגיענו, והוא חדיש-חדש, מבריק ומצוחצח. זה יותר "ריזורט" ממלון, מכיוון שהחדרים והסוויטות כולם עם כניסה נפרדת, מרווחים, מעוצבים בניחוח ספרדי שהביאה עמה בעלת הבית מדרום אמריקה, לשם היגרה משפחתה לפני שנים רבות.
המלון בנוי כולו אבן, ומחלונותיו נשקף יער עצי האשוח המקסים של רכס מנלו, שעל פסגתו, מספר דקות נסיעה מהמלון, אתר סקי קטן, בו ניתן לטעום שלג (לא רק סקי) עד סוף מאי–תחילת יוני. המלון ממוקם בכפר הקטן קרדארה (Kardara), מרחק 20 דקות נסיעה מטריפולי או ויטינה (שהדרך אליה, דרך אתר הסקי, נחשבת יפה במיוחד). כשאני מחמיאה לאנה, שהיא גם השפית, על העוגות הנפלאות, היא מביאה קופסת פלסטיק, "שיהיה לך לטיסה", היא אומרת כשהיא שומעת שהלילה אנחנו חוזרים הביתה. מחמם את הלב.
מלון נוסף בכפר קרדארה, גם הוא בנוי אבן וגם בו כל יחידת אירוח עם כניסה נפרדת, הוא מלון סוויטות אוסטרה מנלו (Ostra Menalon Luxury Suite). היחידות במספר גדלים, חלקן עם חדר וגלריה, חלקן עם שני חדרים, וכולן מרווחות עם מטבח מצוייד בכל מה שצריך. כל יחידה בעיצוב שונה, ואני תוהה בלבי מה גדול הוא מגוון העיצובים וכמה מחשבה ועבודה הושקעו כאן.
המלון מתאים מאד למשפחה, או קבוצת משפחות, והילדים ישמחו להוציא אנרגיות בשטחים הציבוריים שבחוץ. אפשר לשבת על המרפסת הגדולה הפונה לנוף הנפלא של הר מנלו, או להכין ברביקיו משותף בחוץ. ושוב הקרבה לאתר הסקי והנופים המרהיבים, הם בונוס שאין לו מחיר (והמחיר מאד סביר).
בכפר דימיצנה (Dimitsana) חווינו את החביבות היוונית בשיאה. איריני (Irini), שמקבלת את פנינו, היא אחת משלוש נשים צעירות ונמרצות, הקוראות לעצמן טרה ללון (Treis Laloun) – שלושת הבנות, שהקימו שני בתי הארחה קטנים ובר מוסיקה קפה (Music Cafe). כולם ממוקמים בסימטה קטנה של בתי אבן ישנים, בקרבת הכיכר המרכזית, בבתים גדולים, שבעבר התגוררו בהם משפחות עשירות, ומכונים ארחונטיקו (Archontiko). הראשון נקרא גסטהאוז קזאקו (Guesthouse Kazakou), והשני נקרא גסטהאוז תאונימפי (Guesthouse Theonimfi), על שם חברתה של איריני. בכל אחד מהם מספר חדרים, מעוצבים בטוב טעם, והאווירה חמה וביתית. יש גם מספר חדרים משפחתיים, וזוג אופניים עמו ניתן לטייל בכפר.
בבית הקפה, אותו מנהלת ג'ני, הצלע השלישית בחבורה, מתקיימים ערבי מוסיקה אינטימיים, והוא מקסים ומשדר חמימות. אנו מתארחים בו בלילה האחרון לטיול ונהנים ממוסיקה יוונית נהדרת והרבה ציפורו (האוזו המקומי).
ג'ני ופנאיוטיס הם זוג צעיר ומקסים, מהאנשים שהקסם שלהם ונועם האירוח – עושים את ההבדל. ג'ני מקבלת את פנינו עם קינוח מתוק-מתוק בשם "דיפלה" - בצק מטוגן עם דבש וסוכר מעשה ידייה, שפשוט לא יכולתי להפסיק לאכול. גם הם שיפצו בית אבן ישן בכפר דימיצנה, והפכו אותו לבית הארחה מקסים – ארחונטיקו דליגיאני (Archontiko Deligianni). הבית היה שייך לראש ממשלת יוון בסוף המאה ה-19, תאודורוס דליגיאני (Theodoros Deligiannis), והוא קרוי על שמו. אנחנו יושבים בלובי, שהוא גם חדר האוכל, סביב לאח המחממת, והאווירה חמה ובלתי אמצעית. החדרים, חלקם משפחתיים, פונים למרפסת משותפת, שיכולה להפוך את השהות במקום לחוויה חברתית מעניינת.
עם תום הסיור בדימיצנה אנחנו יורדים לכיכר המרכזית, שם נערכת חגיגה מקומית קטנה. בין החוגגים אנו פוגשים שוב את כל ידידינו – איריני, תיאונימפי, ג'ני, פאניוטיס וג'ני, כאילו אנו מכירים מאז ומתמיד. אבל דומה שגם כל האחרים הם חברים שלנו, וזו תמצית קסמו של מחוז ארקאדיה – כולם יפתחו לקראתכם את לבם, בחביבות ונועם שובה לב.
* בקיץ ובעונות המעבר מחירי הלינה בארקאדיה צונחים, כי רוב התיירים מעדיפים את חופי הים ואין הוצאות על חימום. הזדמנות נפלאה עבורנו המטיילים.
* כל בתי המלון בהם ביקרנו הם מלונות 4 כוכבים או מלונות בוטיק (שאינם מדורגים). אין מלונות 5 כוכבים בארקדיה. בכולם יש Wi-Fi חינם.
* ניתן למצוא בתי מלון 3 כוכבים, בהם המחירים נוחים עוד יותר, או חדרים בבתי המקומיים (דומטיה), שהם אפילו זולים עוד יותר.
* את כל בתי המלון ניתן להזמין באינטרנט, ויש לבדוק היטב את תנאי הביטול.
על מלון וילה ואגר (Villa Vager), בכפר לבידי, בית אבן ישן ששופץ למבנה יפהפה, תוכלו לקרוא בכתבה על הכפרים הציוריים של מחוז ארקאדיה.