הו, תאילנד שלי. הארץ המובטחת.
נכון, נפל מטוס, וזה עצוב וכואב. נכון, טבעה מעבורת (סירה עלובה), וזה עצוב ונורא. אבל תעשו לי טובה, מה קול הזעקה שנשמע פתאום בגנותה של ארץ החיוכים? מי שלא היה בתאילנד פשוט לא מבין על מה מדובר.
זוהי ארץ של הכול מהכול: ניגודים עצומים של טבע ומודרניזציה, צפיפות מטורפת ברחובות בנקוק, לעומת שטחים עצומים בצפון ובדרום, אוכל מכל הטעמים והסוגים, מכל הריחות שבעולם, כל הפירות והירקות, עושר עצום של צבעים, חנויות, רחובות, מלונות, חדרי אירוח, תנועה בלתי פוסקת ורחש תמידי של פעילות בלילה וביום, בארים ודיסקוטקים מדהימים, שווקים צבעוניים וריחניים ואנשים מחייכים יום ולילה.
כל מה שתרצו יש, המקום הכי מתאים לחופשה. אפשר לעמוד בפתחו של בניין עצום ממדים בגובה מלא במשרדי היי טק, ולראות ממש בכניסה עגלה עם כיריים ניידים ועליהם רוחש לו תבשיל אטריות טרי. מקדשים עצומים מלאי הוד והדר לצד אוטוסטרדות מהירות וחדישות. אין הבדל גדול בין מצב התחבורה שם או במקומות אחרים, צרוף מקרים אומלל הביא את התאונות המצערות להתרחש אחת בסמוך לשניה. תקופה של מזג אוויר נורא ואיום בתאילנד (עונת המונסונים) תורמת אף היא לבלגן.
תאילנד היא מקום שנהנים בו. אפשר להיפגע בכל מקום בעולם. נראה לי שלפי מה שקורה היום, יותר מסוכן לחזור הביתה במכונית בארץ, מאשר לחצות את כל תאילנד ברכבת או מטוס. המרפאות ובתי החולים נקיים וסטריליים, והרפואה מגוונת ומתקדמת.
מחיר השהייה בתאילנד הוא לא כבד לכיס המטייל. קשרים רבים שנקשרו בין אזרחים ישראלים לבני המקום יצרו אזור נוח למי שלא דובר השפה התאית. אנשים רבים מבינים עברית בסיסית, ואפשר להסתדר לא רע בכלל.
תמשיכו לחלום, לנסוע וליהנות מארץ החופש האולטימטיבית. תמשיכו לנסוע לאיים בדרום תאילנד, לרקוד שם את הירח ולרכב על פיל באמצע הצפון. תמשיכו בלי לעצור, ובלי לשמוע את קולות הטועים.