נראה שאין כמו הבחירות המוניציפליות שעברנו בשביל לגעת בחומר האמיתי באמת: הבחירות שלנו בחיים.
אם תחשבו על זה, תגלו שבכל יום ויום ובכל רגע ורגע מתקיימת אצלנו בראש מערכת בחירות פרטית משלנו.
אנחנו בוחרים האם לעקוץ את החבר, האם לעגל פינות ו'להשלים ציוד' ממקום העבודה שלנו, האם לפרגן באמת לחבר שהתחתן והשאיר לנו אבק בדירת הרווקים שלנו... ולפעמים אנחנו גם בוחרים האם ללכת לאוניברסיטה או לישיבה, לצבא או לשירות הלאומי.
זו בחירה פרטית.
חברה סיפרה לכם משהו וממש בא לכם לרכל עליה קצת, ואתם מחליטים לספר או לא לספר...גם זו בחירה פרטית.
אתה מתלבט אם לעשות שליחות במקום מרוחק אבל אתה לא סגור שהאישיות שלך מספיק חזקה נגד פרצי הרוח שנושבים בגולה וגם אתה פוחד שבסוף תכיר בניכר מישהי ותקימו משפחה בגולה, זו כבר דוגמא לבחירה כללית שיכולה להשפיע על כל מהלך החיים שלכם.
"אחים שלי" הוא אמר ליאיר ועידו, "סחבק מכבד אתכם בהקפה ראשונה". ידעתי שיאיר עישן כבר כמה פעמים בחיים שלו. הוא נהג ליחצ"ן את בילויי הלילה שלו, אבל עידו, טיפוס מופנם שהיה פעיל חברתית והיה מורעל על ה'מפד"ל' (הוא פשוט לא הפסיק לחפור לנו על החשיבות הפוליטית של מערכת הבחירות שהייתה אז) אף פעם לא נגע בניקוטין.
"אם אתה רוצה שאני אפורר לך את זה עם כפית אין בעיה" הקניט אותו דניאל ואז כל החבר'ה התחילו לשיר לעידו: "הוא פ ו ח ד, הוא פ ו ח ד, הוא פ ו ח ד, הוא פוחד" כאילו היו מעודדים את שחקני מכבי במשחק מול צסק"א.
עידו עשה את הבחירה הכללית הראשונה שלו, בחירה שתשפיע עליו מאוחר יותר, ולקח את הסיגריה הראשונה של החיים שלו.
אחר כך הוא יצא בערב לאחת מהמסיבות של דניאל וסיפר לי שלגם בפעם הראשונה בחייו צ'ייסר ו'זה היה פשוט מבחיל ברמות על'.
אחרי חודש קנה 'במזל טוב' את החפיסה הראשונה שלו, ולאט לאט התחלנו לראות איך עידו מפתח נטייה טבעית לסיגריות.
הוא תמיד סיפר לנו איך הוא חולם לעבור גיבוש טיס ועם לא טייס אז לפחות 'מטכ"ל או 'שייטת' ועם הכושר גופני המטורף שלו והחכמה שלו, הוא באמת היה מסוגל לעשות את זה.
הבעיה הייתה כמות הסיגריות שעידו עישן מהזימון ליום הסיירות ועד ליום עצמו. לטיס הוא לא התקבל וגם במטכ"ל ובשייטת וויתרו עליו. קטרים מעשנים יש גם להם, תודה.
האש שכל כך בערה בו לתרומה למדינה כבתה ואת מקומה החליפו טבעות העשן המתוסכלות שהפריח לאוויר עם דניאל כשהבריזו מאחד השיעורים.
אילו רק היה מתייחס לבחירה הזו שלו, לקחת את הסיגריה, באותה רצינות תהומית שבה התייחס לבחירות הפוליטיות שהיו אז, כנראה שכל החיים שלו היו נראים היום אחרת לגמרי.
הבחירה היא שלנו: אם נרתום את כנפי הרוח שניחנו בהם לעזרתנו או נתכחש להם.