התקשורת מחפשת לסכסך ואת נתניהו שמחפש את הציונות הדתית שמחפשת מנהיג. עוד כמה הערות בטרם שבוע טוב.
בנימה מודאגת הביע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, את חששו ממהלכם של השרים בנט-שקד. ראש הממשלה חשש מאבדן קולות של אחת המפלגות שלא תעבור את אחוז החסימה. דאגה הגיונית וסבירה לכל הדעות, ואכן לא מעט בציונות הדתית חוששים בדיוק מהעניין הזה, אלא שאצל נתניהו חל טוויסט מפתיע בתגובתו המודאגת.
לתומי סברתי שאם באמת ובתמים חושש ראש הממשלה מאבדן מנדטים שלא יצלחו את אחוז החסימה, אך טבעי והגיוני יהיה שימליץ למצביעי הציונות הדתית להצביע לבית היהודי על מנת להבטיח שנטישת בנט-שקד לא תביא להיעלמותה של המפלגה הסרוגה. כך לתומי, במציאות זה היה קצת שונה, ואם להודות גם קצת מוזר: נתניהו בחר לחתום את דאגתו בהמלצה להצביע ל... איך לא, לליכוד... ולנו נותר לתהות איך בדיוק הצבעה לליכוד תציל את הבית היהודי מהיעלמות. ההגיון הפשוט דווקא אומר שהצבעה לליכוד תקבור את הבית היהודי סופית במצולת הקלפיות. את הפלא הזה התקשיתי לפענח.
ניתן לשער שגם לווטסאפכם הגיע שוב ושוב סרטון נתניהו מול הקהל הברזילאי הנלהב והיוצא מגדרו כדי לנופף אל ראש ממשלת ישראל בהתלהבות. אכן, סרטון שהרבה ערוצי תקשורת מובילים היו שמחים לגנוז.
בתקופה בה היה דיין מועמד לכהונת השגריר בברזיל פנתה קבוצת פעילי שמאל ובה שלושה שגרירים ישראליים בכירים לשעבר לממשל בברזיל דרך שגריר ברזיל וביקשו להתנגד למינוי. כך דווח ב'הארץ' של אותם ימים. החבורה טענה בפני השגריר ברזיל, שהבטיח להעביר את המסר למשרד החוץ שלו, שמינויו של ראש מועצת יש"ע לשעבר לשגריר מהווה הכרה במפעל ההתנחלויות הבולם את רעיון שתי המדינות.
אגב, השגרירים המדוברים, על פי 'הארץ', הם אלון ליאל, אילן ברוך ואלי בר-נביא. אלון ליאל סיפר ל'הארץ' כי חברי הקבוצה אמרו לשגריר ברזיל שדיין הוא מתנחל המחויב אידיאולוגית למדיניות שאותה מגדירה ברזיל כבלתי חוקית לפי הדין הבינלאומי. לדבריו חברי הקבוצה טענו שדיין מתנגד לפתרון שתי המדינות וכי הסכמה למינויו תשלח מסר שלילי מאוד לכל הפלשתינים והישראלים התומכים בפתרון זה ותהווה ניצחון לתומכי המדינה הדו-לאומית. "אמרנו להם שדיין הוא שר החוץ של ההתנחלויות", ציין ליאל.
העיתון ציין אז שחברי הקבוצה שהובילו את המהלך מול ברזיל שייכים למה שמוגדר כ"הוועדה המדינית של פורום ארגוני השלום" בראשותו של מוסי רז, כיום ובעבר חבר הכנסת מטעם מרצ.
עכשיו הכל הרבה יותר ברור (ועצוב), לא?
ביקורו של ראש הממשלה בברזיל לווה (כרגיל) בשאלותיהם של עיתונאים מחרחרי מדון שביקשו לתקוע טריז בין האורח למארחיו. הפעם ניסו להכשיל את נתניהו בלשונו סביב סוגיית מדיניות מכירת נשק מברזיל למדינות דיקטטוריות. אולי, קיוו בסתר ליבם אותם עיתונאים, יבקר ראש ממשלת ישראל את מארחיו ואלה ישיבו לו כגמולו כך שיעדיף לארוז ולעלות על המטוס הראשון לישראל.
אני שוב תוהה בקול רם איך לא הפריעה לאותם עיתונאים ממש מסירת מצבורי הנשק להנהגה הפלשתינית שרחוקה כידוע מכל מדד של דמוקרטיה. המנהיגות הפלשתינית זוכה למגננה תקשורתית מושלמת למרות שכבר שנים לא ראו שם מערכת בחירות, אנשיה מטילים אימה וטרור ברחובות באותם כלי נשק, שלוחיה הישירים עוצרים ומענים מתנגדי משטר גם כן באותם כלי נשק, וגם הטרור שמעודדת שם ההנהגה לא בדיוק תואם את ערכי הדמוקרטיה המערביים. כל אלה ועוד לא גרמו לעיתונאי כלשהו לחדול מעידוד המשטר הדיקטטורי של אבירי המוקטעה או לפחות לחשוב שוב על רעיון הקמת מדינה בהנהגתם.
בין שלל השמות המוצעים להנהגת מפלגת הציונות הדתית הנבוכה-קמעה השתרבבו גם שמותיהם של רבנים חשובים. אם יותר לי להעיר, עד כה חזינו בכמה וכמה רבנים חשובים ויקרים שנדחקו לספסלי הכנסת בתקווה ובאמונה שיוכלו להציג פוליטיקה אחרת, נקייה וטהורה. זה אולי קצת עצוב, אבל זה פשוט לא הולך. אף אחד מהם לא צרב את הזיכרון הציוני-דתי בהישגים מופלאים למוסדות הציונות הדתית, לחקיקה בישראל או בגשם של מנדטים שירד על המפלגה.
אשר על כן, הותירו נא את הרבנים למשימתם החשובה, התוויית דרכם של הפוליטיקאים מתוך כותלי בית המדרש. תנו להם להציב את היעד ואל תשלחו אותם לבוסס בדרך אליו. הזירה העקובה והמכוערת של הפוליטיקה המעשית אינה נחלתם ואינה לכבודם.
נכון, כדי לחלץ עגלה מהבוץ צריך גם להתלכלך, אבל אתם הרי לא רואים את הרב רפי פרץ עושה דילים ליליים ותופר תפירות פוליטיות של קח ותן כדי לקדם חקיקה כזו או אחרת. אתם לא רואים את הרב סדן (מורי ורבי, עפר אני לרגליו) ניצב מול סוללת עיתונאים במסיבת עיתונאים ובמשפטים עקמומיים מסתיר דברים שנכון וצריך להסתיר. אתם הרי לא רואים אותם ממרפקים את דרכה של המפלגה בכוחנות פוליטית, מציבים אולטימטומים לראש ממשלה ולובשים ארשת נזעמת או מחויכת על פי צרכי השעה.
חפשו לציונות הדתית מנהיג\ה במחוזות אחרים ואין לי ספק שיימצאו מועמדים ראויים. רק אל תשכחו לדאוג לכך שבהתאם למורשת גנץ, מלבד כל מעלותיו המנהיגותיות יהיה אותו מנהיג גם שתקן גדול. כדאי לבחון את אופציית חנוך רוזן.
למה סתם לחמם?
הכותרות בישרו השבוע על תכניתו של משה לאון, ראש עיריית ירושלים, להשתקת המואזין. משום מה בחרו כללי התקשורת להתנסח דווקא בביטוי "להשתקת המואזין", למרות שמדובר בתכנית שנועדה לכל היותר להסדרת הדציבלים הבוקעים מרמקולי המואזין, תכנית שתעלה עשרות אלפי שקלים לכל מסגד ומסגד ונעשית בתיאום ובהסכמת מנהלי המסגדים ובכירי השכונות הערביות.
אז חוץ מלנסות ולהבעיר את השטח בלי סיבה ולקומם את ערביי ירושלים נגד ראש העירייה, מה מרוויחים מנסחי הכותרות בכותרת הכמעט מסיתה הזו?
ואחרי שהובטח לנו שסוף סוף יש כאן מפלגה חברתית, מפלגתה של אורלי לוי, ונופפו בפעלתנותה החברתית של הח"כית הנמרצת, הגיע השבוע דו"ח מיוחד תחת הכותרת 'המדד החברתי לכנסת ה-20'. הדו"ח בחן את היקף הפעילות החברתית של הח"כים ונוכחותם בוועדות הרלוונטיות והנה, בתחתית הרשימה מוצבים חמישה: ציפי לבני, יאיר לפיד, חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה ו...אורלי לוי... על החמישייה הזו נכתב בדו"ח ש"הח"כים הללו הפגינו נוכחות דלה במיוחד בהצבעות על חוקים חברתיים".
מישהו שמע את קולו של הועד למניעת עינויים נזעק ונרעש לנוכח פרשת החקירות ההזויות שבוצעו בנער בן 17 שנחשד בהצתת כנסיית הדור מציון?
שבענו מכל אותם משפטי שמעון פרס מתוחכמים של 'מדבר סקר תרחק' ו'סקרים הם כמו בושם', מכירים את כל זה וחוזרים על זה בכל מערכת בחירות. אנחנו גם מכירים בעל פה את כל התזכורות מהמהפכים הגדולים של נתניהו על פרס, טראמפ על קלינטון ודומיהם, ועם כל זאת ולמרות הכול הגיע הזמן לומר: לא רבותיי, אם כל הסקרים של השנה האחרונה לא מציבים אתכם כמי שעובר את אחוז החסימה, כנראה שלא תהיו הפתעת הבחירות, כנראה שלא תקבלו 15 מנדטים. תרגיעו.