הרי הדולומיטים בצפון איטליה הם למעשה המשך ישיר ודרומי להרי האלפים החוצים את מערב אירופה מאוסטריה ועד צרפת. למרות זאת הדולומיטים מופרדים מרכסי האלפים פיזית ע"י עמקים, וגאולוגית- הם התרוממות של מסלע גירני קשה (סלע דולומיט) היוצר נוף סלעי במיוחד, מעניין ושונה מאוד ממראה האלפיני של שאר הרכסים.
ה- alta via 2 הוא המערבי מבין השבילים והאתגרי ביותר- ההליכה בו כוללת מעלות ומורדות רבים ותלולים אל מעברי הרים (פאסים) ברכסים הסלעיים, וכמה קטעים של טיפוס ע"ג יתדות, סולמות ואחיזה בכבלים (אך לא נדרשים חבלים וציוד גלישה). החוויה אולי תהיה מוכרת לכם מהליכה באחד מקניוני מדבר יהודה או מעלות הנגב, אך מדובר בקטעי טיפוס ארוכים וגבוהים, ועם זאת נופיים וחוויתיים.
הגישה לתחילת השביל וסופו קלה יחסית מכיוון עמק העיר בולצאנו (Bolzano) ובגרמנית BOZEN, במחוז 'דרום טירול' האיטלקי. בעמק עוברת מסילת הרכבת מורונה (בין מילאנו לונציה) למינכן בגרמניה. המרחק לכל הערים הנ"ל הוא בסביבות שלוש שעות נסיעה ולא הרבה יותר זמן ברכבת ותחבורה ציבורית. אנחנו יצאנו לנקודת ההתחלה של השביל בעיר Brixen ממילאנו. מבירור בקיץ 2015 הטיסה המשתלמת ביותר היתה לשם, אך אם תמצאו טיסה טובה יותר לאחת הערים האחרות, לא יהיה קשה יותר להגיע לאזור הדולומיטים. ניתן גם להגיע בקלות לנקודות במהלך השביל בכבישים שחוצים את מעברי ההרים ממערב למזרח וללכת קטעים קצרים או מעגליים בשביל וסביבתו, גם ברכסים הגבוהים.
תכנון המסלול וניווט: בתכנון המסלול התבססנו על סיפור דרך של חברה שהלכה באותו מסלול ב-2013 וקיבלנו ממנה מפות, רשמים מההליכה שלהם ואת סיפור הדרך הרשמי באנגלית (מצורף קישור) הכולל בעיקר פרטים טכנים של מרחקים, שמות, מספרי שבילים, גבהים ושטחי פארק לאומי. את המפות ניתן לקנות במרכזי הinformation ובחנויות בערים והעריות באזור (בסביבות 8 יורו למפה) יש מפות 1:50,000 שתופסות אזור גדול יותר, ומפות 1:25,000 מפורטות יותר אך תופסות אזורים קטנים לאורך השביל.
(10 דקות, 11 יורו) כאן מגיעים לתחילת שביל הALTA VIA2 אפשר גם לוותר על הרכבל ולעלות בשביל רגלי אל ההר, טיפוס מפותל של כמעט 2000 מ' גובה שלוקח מעל 6 שעות ולמעשה מוסיף יום הליכה לשביל. אנחנו ויתרנמו על התענוג והתחלנו בהליכה קצרה לקראת החשיכה . חצי שעה של עליה מתונה בין רכבלי ומסלולי הדשא של אתר הסקי לקחה אותנו עד בקתת PLOSE ישנו באוהל כ- 100 מ' אחרי הבקתה, באוכף ליד אסמים קטנים לאחסון תבואה לכבשים. את היום הראשון של נסיעות והליכה קצרה לא החשבתי בימי ההליכה בטרק.
בתיאור ימי ההליכה לא אציין את כל מספרי השבילים והמרחקים, המצויינים בסיפור הדרך הרשמי המצורף בקישור.
אחרי הפאס השביל פונה ימינה וממשיך על קו גובה, עובר אוכף נוסף ויורד במתינות לבקתת GENOVA SHCLUTER. בבקתה חדרים רבים, חדר "דורמיטורי" עם 10-12 מיטות, מקלחות חמות (בהכנסת מטבע), חדרים מחוממים לייבוש בגדים (בזכותם יכלנו לצאת ליום הבא), ארוחות אופציונליות ואפילו חיבור אינטרנט WI-FI. אנחנו בישלנו ארוחה על גזייה וקינחנו בצ'יפס ובירה. אורך היום בערך 5 שעות, 15 ק"מ.
יום ההליכה השני היה מעונן אך לא גשום. הנוף הוסתר רוב היום בערפילים ונפתח לפרקים קצרים. מהבקתה חזרה לשביל שעל הרכס ועליה מתונה לאוכף (יש פיצול של שביל שעולה בתלילות לימין, עובר בקטע נופי ותלול על רכס 'סכין' וחוזר לשביל הראשי באוכף) מהאוכף ירידה ימינה, בדרך בקתה והמשך ירידה מתונה שלמעשה מקיפה את העמק התלול מימין. הPASS נראה ממול כדרדרת תלולה בין פסגות סלעים. לאחר הקפת העמק תחילת עליה על הדרדרת על ה PASS (הראשון) בערך 3 שעות הליכה מתחילת היום. לא לנוח כי רק מתחיל החלק המעניין. השביל ממשיך ימינה על קו גובה בין הדרדרת למצוקים שמעליה, ובנקודה מסויימת עולים בנקיק סלע בטיפוס על יתדות ומדרגות ובהמשך על סולם שכאילו נלקח מנחל משמר, לעבר PASS נוסף, ומשם ירידה מהרכס הסלעי, חציית עמק מעוגל ובו ערוץ קטן זורם והמשך על קו גובה לעבר בקתת PUEZ שיושבת על כרי דשא על שפת מצוק של עמק עמוק. אורך היום בערך 6 שעות, 15 ק"מ. לאורך רוב המסלול אין מים אז קחו איתכם מספיק מים לכל ההליכה. בבקתת PUEZ מפנקת קצת פחות מקודמתה אך סבירה ביותר, וכוללת חדר משותף עם מיטות תלת-קומתיות. אכלנו מרקים- 'קניידלעך' בשרי או ירקות ואיטריות לא מוצלחים במיוחד והעברנו לילה גשום ביותר במיטה יבשה.
יום ארוך וקשה יחסית, שכולל ירידה תלולה ואחריה עליה תלולה וארוכה עוד יותר. יצאנו במזג אויר נוח מכרי הדשא של בקתת PUEZ עליהם התרוצצו ארנבים וכבשים, לקטע הליכה יפה במיוחד. השביל מקיף את העמק באוכף צר לעבר המשך הרכס וממשיך במתינות לכיוון PASS לא גבוה מכיוון זה. לפני העליה נראה מימין אגם קטן שאפשר לרדת מהשביל ולהגיע עד אליו. לאחר הפאס הליכה בין מצוקי הסלעים ותחילת ירידה תלולה לכיוון אתר הסקי ומעבר ההרים PASSO DI GARDENNA- על כביש מס' SS243 כמה בקתות, מסעדות תחנת מידע ותחנת אוטובוס. ממגרש החניה יוצא שביל מס' 666 לעבר הרכס הסלעי הבא. השביל עולה במתינות לצד הרכס ובנקודה מסויימת תופס דרדרת תלולה לכיוון חריץ בסלעים. לאחר עליה תלולה בין דרדרות ושלוגיות מגיעים למצוק הסלע עצמו עליו השביל מטפס עם כמה יתדות, סולמות וכבלים. בכמה קטעים ישנם שני מסלולים- אחד לירידה ואחד לעליה. לאחר עליה של בערך שעה וחצי ממעבר ההרים מגיעים לרכס המישורי, ועוד הליכה קצרה מובילה לבקתת PISCIADU. היושבת לצד אגם קטן. הגענו לבקתה בשעה מוקדמת יחסית והחלטנו לתת עוד מאמץ ולהתקדם שעתיים נוספות של עליה קשוחה לבקתה הבאה. שביל 666 ממשיך לצד האגם לעבר PASS נוסף- עליה שבחלקה כוללת שוב יתדות מובילה לעמק קטן בו מתפצל שביל לפסגת ה PISCIADU. ממשיכים על 666 שממשיך לעלות למישורים העליונים של הרכס שנראים סלעיים וקרחים לגמרי מצמחיה ועשב. הליכה של עוד כשעה בנוף הירחי מובילה לבקתת BOE המבודדת שנקראת גם BAMBERGER HUTTE, בגובה 2871 מ'. אורך היום כ 13 ק"מ אבל מקטעים איטיים וקשים, לקח לנו מעל 6 שעות.
* אם מזג האויר גשום והסלעים חלקים, ממש לא מומלץ ואף מסוכן להמשיך מ PASO DI GARDENA ולעלות לרכס.
במעבר כמה מלונות, מסעדות, חנויות מזכרות ותחנת אוטובוס. משם ממשיכים בעליה לא ארוכה על הרכס שמדרום בשטח אתר הסקי, והליכה על קו גובה עד בקתת VAL DE PIAN שצופה לאגם FIDAYA בו מסתיים יום ההליכה. מהבקתה הדרך הופכת לשביל צר וממשיכה במתינות עד לתחילת הירידה התלולה לאגם. אורך כל היום כ-6 שעות, ו-16 ק"מ. לצד אגם פידאיה (לאורך הסכר שממערב) מלונות ובקתות אירוח אחדות. אנחנו ישנו במלון Castiglioni (נקרא גם marmolada mountain hutt) שזה אחד הבתים שמצד ימין שלפני הסכר. צמוד לכביש הראשי (מס' SP641). בצידו השני של הסכר מלונות נוספים, נראים יקרים יותר ואין בהם חדרי לינה משותפים. במלון Castiglioni מסעדה, חדר אוכל ומרפסת שצופה לרכס המרמולדה, חדרים זוגיים ב2 הקומות העליונות וחדר משותף גדול בעליית הגג, אינטרנט אלחוטי WI FI, ומים חמים.
קטע ה'שיא' של שביל ה AV2, וחציית הרכס הגבוה והקשוח ביותר באזור. בחלק העליון של הרכס השביל חוצה קרחון ומטפס על גבי הסלעים של ראש הרכס ל marmolada shcarte) PASS) משם ניתן להמשיך בטיפוס תלול וסלעי לפסגה שנקראת גם PUNTA PENIA PEAK (גובה 3343 מ'.
מגבלות ומזג אויר: יום ההליכה הזה אינו אפשרי במזג אויר גשום\ ערפילי או מושלג. גם אם עברתם את הקטעים ה"טיפוסיים" הקודמים של השביל במזג אויר גבולי, כאן מסוכן ואתגרי יותר. ביום הטיפוס שלנו היה למרבה השמחה בבוקר מזג אויר מצויין ושמשי. אך למעלה הסתבר שזה לא מספיק- ובגלל שהשמש יצאה לאחר כמה לילות גשומים (ומושלגים על הרכס) הקרח והסלעים היו עדיין קפואים וחלקים, ובשעות הצהרים היו מפולות שלג ורסיסי קרח מסוכנים. באופן תמוה מעט, המקומיים, וכל ההתנהלות סביב קטע השביל הזה אדישים ואין כל הגבלת\ אזהרת כניסה, שילוט או הכוונה מסודרת להשכרת ציוד מתאים. בסיפור הדרך אמנם מצויין שהטיפוס הוא רק לבעלי נסיון בטיפוס וציוד מתאים, אך אותן אזהרות יש גם לגבי קטעי הטיפוס האחרים בשביל וזה לא נראה כ"נורה אדומה" מיוחדת. גם מנסיונם של חברים שהלכו בשביל בקיץ הקודם, וסיפור דרך של מטיילים ישראלים שהתפרסם באינטרנט לא התרשמנו שהשביל מסוכן או בלתי עביר,מה שאומר שבימים רבים במהלך הקיץ המצב טוב בהרבה מהיום שבו אנחנו טיפסנו, אך אי אפשר לדעת זאת בוודאות לפני הטיפוס.
ציוד טיפוס: בבקתת PIAN DE FIACONI ניתן לשכור ציוד טיפוס (לבקש בדלפק הבר) ולהחזיר אותו בבקתה בצידו השני של הרכס- CORTRAIN. ההשכרה ניתנת ללא כל ערבון. הציוד שניתן להשכרה- קרמפונים (סנדלי קוצים להליכה על קרח לנעילה על גבי הנעליים), ריתמה וחבל עם שאקל (בנפרד) לאיבטוח לכבלים שמותקנים לאורך השביל, גרזן קרח וקסדה. מנסיונינו חשוב לקחת קרמפונים, אם יש לכם מקלות הליכה סטנדרטים אז אין צורך בגרזן לשביל אותו אנחנו הלכנו, הריתמה והחבל הם המרכיב היקר בציוד אבל החשוב ביותר להליכה בטוחה בקטע העליון של השביל. מחירי ציוד- 15-18 יורו לכל רכיב.
זמן ההליכה: כדאי לקחת זמן ספייר להליכה ולהתחיל כמה שיותר מוקדם בבוקר, לקחת בחשבון ששכירת הציוד לוקחת זמן (התאמה ואריזה) ושזמן ההליכה למעלה בקחר ובטיפוס ארוך ולא שגרתי ביחס לשאר הימים ולאורך המסלול. לנו היום לקח בסביבות 6 שעות ללא עליה לפסגה מהפאס.
מסלולים אלטרנטיבים- מסלול נוסף שמסומן כAV2, המצויין בסיפור הדרך עוקף את כל הרכס ממזרח וחוצה בנקודה נמוכה יותר לכיוון סן פלגרינו (לא מגיע לעמק CORTRAIN) . לפסגת המרמולדה ניתן להגיע מבקתת 'PIAN' במסלול ישיר שלא מצויין בסיפור הדרך (ולא היה ידוע לנו עליו לפני הטיפוס),אך מסומן במפה. מסלול זה קצר יותר מההליכה דרך הפאס אך חוצה קרחון גדול יותר בהליכה של מספר שעות. אם שוכרים ציוד מתאים (כנראה גם גרזני קרח) ניתן לבחור במסלול זה לפסגה, ומשם לרדת לעבר הפאס ולהמשך השביל היורד מהרכס.
את טרק הALTA VIA2 (חלקו לפחות) סיימו בעיירה מואנה (MOENA) לשם לקחה אותנו אליזה תוך דיבור באנגלית שוטפת במבטא כבר, ושיחות טלפון באיטלקית במהלך פיתולי הכביש הצר. במואנה מצאנו את המסעדה המקומית STELLA שמציעה תפריט של עשרות פיצות, בירות וקינוחים.