"התפתלויות נתניהו מביכות. לפרשיות החמורות בהן הוא חשוד יש משמעויות מרחיקות לכת"
"גולן: את בוודאי מקבלת מתנות מחברים, מחברות שלך, לא?
שלי: "האמת שכן. לפעמים סכין מטבח, או מסחטת לימון משוכללת, אנשים יודעים שאני אוהבת לבשל, או בובת דרקון קטנה, כי אני אוספת דרקונים וכן הלאה.
גולן: אז גם לראש הממשלה מותר. הוא אוהב דברים אחרים.
שלי: אני חושבת שהשימוש במילה מתנות הוא שימוש שקרי, לצורך תצהיר שנתן החשוד בנימין נתניהו מעל דוכן הכנסת. לא מדובר במתנות, אלא באספקה שוטפת של טובין ובתחזוקה של רמת חיים גבוהה ביותר של ראש הממשלה בידי לפחות בעל הון אחד. המילה "מתנות" והקטנת והגחכת הסיפור הזה לא מחזיקות מים, אני מניחה שגם לא אצל חוקרי המשטרה.
גולן: אבל ראש ממשלה בכל מדינה, בוודאי במדינה קשה כמו ישראל, חש כנראה בדידות גדולה מאוד כשהוא בצמרת. גם מנהיג הוא אדם – הוא זקוק לחיבוק, למתנה, לאות הערכה. לא?
שלי: אריה, להיות בצמרת זה קשה. בכלל להיות איש ציבור זה קשה. זה להיות מאוד חשוף, בוודאי ראש ממשלה במדינה קשה כמו מדינת ישראל. ואם ראש הממשלה חושב שחייו כל כך קשים עד שהוא צריך לקבל פיצוי בדמות מתנות יקרות ערך, שוות כסף, ולהיות מתוחזק על ידי בעלי הון, שיפרוש במחילה מתפקידו. ראש ממשלה במדינת ישראל צריך לחיות לא כאחד האדם, אבל בוודאי לא באופן כל כך מנותק ובוודאי לא באופן כל כך מושחת, כי המתנות האלו אינן חוקיות, הן אסורות על פי החוק. כל ההתפתלות אתמול מעל הבמה הייתה מביכה. הייתה כאן יצירת נרטיב כוזב, שגם מן הסתם יישמע אחר כך בחקירת המשטרה. והכי הפריע לי בדברים האלה המסר הכבד מאוד ליועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדבליט, שאמר לו ראש הממשלה באופן כמעט מפורש: 'אם תחליט שיוגש נגדי כתב אישום, הרי זאת תהיה כניעה ללחץ של התקשורת ושל השמאל'. זאת הייתה האמירה המפורשת של ראש הממשלה, ישירות ליועץ המשפטי.
גולן: אין לחץ בתקשורת? בציטוטים שהופיעו כל ערב עד לפני כמה זמן בערוץ 2, בפרסומים בערוץ 10, אצל גידי וייץ ב"הארץ"?
שלי: מה זה לחץ? התקשורת עושה עבודה מעולה, בשביל זה יש תקשורת. תקשורת לא נועדה לפרסם תמונות עם פוטושופ של משפחתו של ראש הממשלה, או להלל אותו ולקלס אותו. תקשורת נועדה לחשוף את מה שנבחרי ציבור היו רוצים שלא ייחשף, בוודאי כשמדובר עבירות פליליות. דווקא בסיפור הזה, שהתקשורת מעורבבת בו, במיוחד בפרשת מוזס-נתניהו, התקשורת מתגלה בתקופה האחרונה בגדולתה בחשיפות של רביב דרוקר, של גיא פלג, של גידי וייץ, של בן כספית, שעוד קודם עסק בנושא הזה בהרחבה, של עוד עיתונאים. באמת, בימים האלה שהם לא פשוטים בכלל לתקשורת על כל גווניה, בטח גם לרשות השידור שברגעים אלה אני מתארחת בה, אנחנו רואים גילויים מרהיבים של עיתונות אמיתית. ואם ראש הממשלה חושב שבמדינת ישראל לא צריכה להיות תקשורת חושפת, חוקרת ואמיצה, הוא לא מבין את המהות של דמוקרטיה.
גולן: עוד מילה אחת על חייו של ראש הממשלה: את יודעת, הוא לא יכול לנהוג בשבת בגלל סיבות קואליציוניות, הוא ראש הממשלה של כל מדינת ישראל, כולל הדתיים והחרדים. עכשיו אנחנו רואים מכרז לנהגים שיסיעו את ילדיו לבילויים של שישי בערב, של שבת. גם זה בעייתי לדעתך?
שלי: אלו באמת זוטות שאני ממש לא רוצה להתעסק בהן; מעולם לא התעסקתי בהן. כבר אמרתי לך כאן בראיון אחר, אריה, שמעולם לא התעסקתי ברעיית ראש הממשלה. אני חושבת שעומדות לפתחנו שלוש פרשיות כבדות, גדולות שהמשטרה חוקרת – פרשת 1,000, פרשת 2,000 ופרשת 3,000. אם אתה שואל אותי, הפרשה החמורה מכולן היא דווקא פרשת הצוללות, שפחות מדוברת עכשיו. מדובר בפרשיות מאוד גדולות, בהיקפים מאוד גדולים, עם משמעויות מרחיקות לכת.
גולן: אבל לפי מה שאנחנו יודעים, ראש הממשלה לא חשוד בעניין הזה.
שלי: ובכל זאת מדובר בפרשה חמורה ביותר. מדובר ברכש צוללות בשווי 6 מיליארד שקלים, שמי שגזרה ממנו קופון הייתה סביבתו הקרובה ביותר של ראש הממשלה – עורך הדין דוד שמרון, שקרוב לו כאח וכחבר. ואנחנו רואים כאן איך גזירת הקופון נעשית לא רק כמתנה, אלא ממש כחלק ממהלכים ביטחוניים של מדינת ישראל על חשבון משלם המיסים שלה. בעיניי פרשת הצוללות היא פרשה אדירה וגדולה. אני לא יודעת מה עוד יתגלה בה וכמה ידע ראש הממשלה, אבל את כל הדברים האלו אני אומרת לך כי באמת לא מתחשק לי להתעסק בנהגים שמסיעים את בני נתניהו בשבת.
גולן: יש עוד תיק אחד, לא פלילי ולא משטרתי, וזה דוח מבקר המדינה בעניין "צוק איתן" בנושא המנהרות. מכל הציטוטים שמתפרסמים הבוקר ב"ידיעות אחרונות" עולה דבר אחד: דנו במהרות. דנו על זה, רבו על זה, התווכחו על זה. היו דיונים, בניגוד לטענה שלא נידון נושא המנהרות בקבינט המדיני-ביטחוני.
שלי: אני אגיד לך שני דברים שהם משמעותיים בעיניי: קודם כל, המנהרות היו ידועות, והיה ידוע לכל הדרגים הביטחוניים שאכן מדובר בבעיה. אבל בשום שלב, לא דרג צבאי ולא דרג ביטחוני זיהו שמדובר בסוגיה אסטרטגית והרת גורל. לכן הפרשנות של העובדות הייתה באמת שנויה במחלוקת או עמומה. אותי מטריד, כמי שיושבת בוועדת חוץ וביטחון ובוועדת המוכנות למלחמה, לא המנהרות שכבר נמצאים להן פתרונות, אלא משהו דומה למנהרות שניצב נגד עינינו, הוא לכאורה גלוי לחלוטין, ועדיין אנחנו לא מפרשים שמדובר באיום אסטרטגי. באמת לא חלחלה התובנה עד כמה מדובר באיום אסטרטגי ועד כמה הדבר הזה מסוכן. זה דבר אחד.
הדבר השני שאני חייבת להגיד לך בעניין "צוק איתן": אני מבינה ששר החינוך בנט יוצא גיבור לרגע, כי הוא אמר שוב ושוב 'מנהרות'. אני מאוד מסתייגת מאופי ההתנהלות של בנט ושל ליברמן בתקופת "צוק איתן". לו ההצעות של השניים האלו היו מתקבלות, היינו עדיין מדשדשים בתוך הבוץ העזתי. בעניין הזה אני אפתיע אותך: אני חושבת שההתנהגות של נתניהו הייתה סבירה ומאופקת, וכמובן שגם של שר הביטחון, משה (בוגי) יעלון. בסופו של דבר, אם העצות המלחמתיות של הכרעה מוחלטת, של כיבוש עזה ועוד שער ירקות היו מתממשות, אנחנו היינו עומדים היום – אני לא רוצה לומר את זה אבל אני אגיד – עם מאות הרוגים מכוחותינו, עם מצב בינלאומי מחריד, עם סיטואציה של דשדוש בבוץ עזתי. לכן, כל הגיבורים הגדולים שאז צעקו 'עוד ועוד ועוד', אני מאוד שמחה שקולם לא נשמע סביב שולחן הקבינט. מה שכן, הכשל הגדול ביותר הוא שההזדמנויות המדיניות המאוד רבות שעמדו לפנינו אחרי "צוק איתן" לא נוצלו בכלל בידי ראש הממשלה. הן אפילו נבעטו בשאת נפש".