אביו גבי (גבריאל) הרמן, ממקימי הקבוץ עין גב, יועץ טכני וממציא פטנטים; שירת שנים רבות כראש מדור תכנון ופיתוח בחיל האספקה של צה"ל.
הרמן נולד בתל אביב. בגיל שנתיים לקה בשיתוק ילדים (פוליו) שהותיר אותו מוגבל. גדל מגיל ארבע ברמת גן. לו אחות.
בהיותו בן שבע עשרה החל הרמן לעבוד כעוזר צלם בסטודיו של אפרים קדרון בתל אביב (1969–1971). ועבד כצלם עיתונות עצמאי, כצלם של "עולם הקולנוע" לצד כתב הבידור ג. עיטור (1971–1973).
צלם לשכת העיתונות הממשלתית בתל אביב (1973–1974). הרמן יסד יחד עם הצלמים שעיה סגל ושמואל רחמני את סוכנות הצילום "24+" שסיפקה צילומים לעיתון "מעריב" (1974–1977), ב"מעריב" עבד כצלם חדשות ומגזין, בין השאר לצידם של יעקב ארז, יגאל לב, משה דור ולוי יצחק הירושלמי ואחר-כך כצלם המערכת של העיתון בירושלים. ייסד ביחד עם הצלם אלי הרשקוביץ את סוכנות הצילום הירושלמית "זום 77" - שעבדה בשירות "ידיעות אחרונות", Associated Press ו"טיים מגזין" (1977 – 1979).
הרמן חזר לצלם בלע"מ ועבד עם משרד ראש הממשלה (1979–1986). במסגרתה תיעד את הסכם השלום בין ישראל למצרים. ליווה את ראשי הממשלה בגין, שמיר ופרס בישראל ומוצה לה; המשיך ללוות את פרס גם כשר חוץ ושר אוצר. תצלומיו הופיעו בפרסומים, ספרים ותערוכות קבוצתיות רבות שנלקחו מאוסף התצלומים הלאומי של לע"מ ומהארכיון של עיתון מעריב.
בשנים (1987–1998) היה עורך צילומים בדסק החדשות של העיתון מעריב ובעקבות פציעה שעבר פרש מהעיתון. בשנת 2000 נהרג בנו יאיר צלם צבאי בתאונת דרכים והרמן הפסיק לצלם.
בשנת 2009 חזר לצילום, ומאז הוא עוסק בצילום אמנותי ומתעד אנשים.
עוסק גם בצילומי טבע. העבודות האחרונות מהסדרה "מבעד לחלון" שעלו ב"דימויי יומי" חודש באוגוסט 2015 באתר "ערב רב" מתכתבות עם ציור. בעבודותיו הוא אינו עושה כל שימוש מניפולטיבי בפוטושופ.
הרמן היה יועץ אמנותי בחברת סט הפקות לסרטיו של הבמאי זוכה פרסי האמי דני סיטון (2000–2012).
בעל טור "עדשת רוח" בnrg מעריב (2011-2010), כותב ומצלם ב"זווית רחבה" (2013-2011), בלוג צילום באתר "במחשבה שנייה". משנת 2009 מנהל את בלוג הצילומים האישי שלו "מרחבי הלב".
חבר בגלריה השיתופית "מקום לאמנות" בקרית המלאכה, בדרום תל אביב.
רונית צור, אוצרת התערוכה "תל אביב - ברלין במעבר": "בעשרות צילומי סצינות מתוך חיי יום ולילה של עוברי אורח וקבוצות אתניות שונות הוא כמו ממפה את דרום העיר תל אביב. יכולתו להיות נוכח יחד עם רגישותו וכבודו לפרט מאפשרים לו ליצור מעין מסמך תיעודי, אותנטי ואמין. מצלמתו קולטת מעמדים של דיוני מדרכות, אוירה של עיר שהחיים פועמים ברחובותיה, בבתי הקפה שלה, בם מתקיים מיזוג גלויות באופן הטבעי ביותר."
ג'ניפר בנאדי בלוך, מתוך קטלוג עלמא, תערוכת "לא שם פרטי": "בעבודותיו מתקיימת איכות המעלה את האדם, וזו אינה אידיאליזציה סתמית, אלא הצעה אמיתית להבנה אחרת של האנושיות."
משנת 1979 נשוי לתחיה הרמן, אשת חינוך ובוגרת החוג לאומנות באוניברסיטה העברית והם מרצים יחד על עבודותיו. מתגוררים ביישוב הקהילתי נטף, שבהרי יהודה שהיו ממקימיו בחורף 1981, להם שלושה בנים.
ביישוב נטף, בהרי יהודה. בצילום, יאיר וורד משחקים בחצר הבית, 1983.
פועלי ניקיון בחוף תל אביב, 1984.
תנחומים: בגין בקהיר אחרי רצח סאדאת עם האלמנה ג'יהן, 1981.
במכולת של אשכנזי בפלורנטין, 2010.
צליל בהודנא, 2010.
בצהרי היום בפלורנטין, 2009.
גינון בעיר, פלורנטין, 2013.
דרך יפו, 2014.
נוף אורבני, מסדרת הגשם, 2015.
2017 - "רשימות מתל אביב", JCC, קרקוב, אוצרת: תמר אייזן גולדשטיין.
2018 - "במקום", 70 שנה לישראל, הוצגה בשני מקומות: גלריה לאמנות PJCC, גלריה קורלנד סטיינוול, פרנסיסקו.
2018 - "חוצפה ישראלית", ספרית HIT, אוצרת: מיכל חיל.
2018 - "חי", המיזם האומנותי-חברתי במוזיאון בית ספר "ביאליק-רוגוזין", אוצר: סיאני אבירם.
2019 - "החוליה החסרה", בית האמנים מודיעין-מכבים-רעות, אוצרים: גבי יאיר וטל גלפר.
2019 - "70 שנים לכנסת - הכנסת מעצבת את פני החברה", נמל התעופה בן-גוריון.
2019 - "צילום ציור צילום", אוצרת רותי חינסקי אמיתי, גלריה לאמנות עכשווית ND, רמת גן.
אוסף מוזיאון בית ראובן.
אוסף התמונות של מוזיאון נחום גוטמן לאמנות.
אוסף אמנות בית מדרש "עלמא".
תצוגת קבע מוזיאון מרכז יצחק רבין לחקר ישראל.
נויה נרדימון, "צלם שכונה" (על התערוכה "רגעים של כל אחד"), טיים אאוט תל אביב, 2010.
אלון אולארצ'יק, "התערוכה של הצלם נינו הרמן בגלידרייה אניטה בפלורנטין" (400 אנשי תרבות בוחרים את היצירה הישראלית העכשווית האהובה עליהם, זה הטעם שלנו.), טיים אאוט תל אביב גיליון 400, 8-7 ביולי 2010.
מגן ויטמן, עולם הצילום, גיליון מספר 205 מאי-יוני 2017, עמ' 32, 33, 34.
מרלין וניג, "מאחורי השער", גג, גיליון 42, 2017, עמ' 82–84.
הבלוג של הרמן "מרחבי הלב"
"זווית רחבה", בלוג הצילום של הרמן באתר "במחשבה שנייה"
נינו הרמן, דימויי יומי אמן החודש, באתר "ערב רב"
נינו הרמן, בגלריה "מקום לאמנות"
^ (1) הערך על הוגו הרמן, באתר אנציקלופדיית ייווא ליהודי מזרח אירופה (2) ענת פינברג, "זכור את פלשתינה ואותנו לטובה", באתר הארץ, 24 באפריל 2011 (3) דן לאור, חיי עגנון: ביוגרפיה, הוצאת שוקן, 1998.
^ (1) אביבה מץ, "תמונות מהארון", מוסף סופשבוע בעיתון "מעריב", 25 בדצמבר, 1987, עמ' 30. (2) לורה הרמן-פינטוס, "הייני" הוצאת עקד, 1987.
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=נינו_הרמן&oldid=26462577"