בעת פרידה, צפים ועולים כעסים, פחדים, התחשבנויות ושאר רעשי רקע שהולכים ומתעצמים כמו במסיבת טראנס פרועה.
במקרים רבים יצהיר בן זוג: "אני מאמין בחלוקה שוויונית" , אך בפועל התנהגותו תהיה מוכתבת מ"אני מאמין" גלוי או נסתר, לפיו, הואיל ואני הצד הפגוע, מגיע לי יותר מחצי פריט כזה או אחר ברכוש המשותף.
חוק יחסי ממון מאפשר בסעיף 8(2) חלוקה אחרת בין בני זוג שנפרדים, כלומר לאו דווקא חצי-חצי. אבל זה היוצא מהכלל. חלוקה שאינה 50% תעשה לפי שיקול דעת בימ"ש, וזאת רק במקרים מיוחדים מאוד.
צריך לזכור כי חלוקת הנכסים בין בני הזוג נעשית בבתי המשפט לאחר שנים ארוכות של פירוד ריגשי, התדיינויות מתישות, ובינתיים – כל אחד מבני הזוג ממשיך לחיות, ולפעול ברכוש המשותף וכן לצבור או לנגוס ברכושו הנפרד.
הדירה המשותפת בהרבה מקרים טרם נמכרה, לעיתים רק אחד מבני הזוג גר בה, המשכנתא משולמת בחלקה או לא משולמת כלל, בקיצור – הבלאגן חוגג.
הפסיקה לא הכירה בסיבות כמו : בגידה, מי גרם לגירושין, חובות של אחד מבני הזוג בהוצאה לפועל, הלוואות שלקח רק אחד מבני הזוג, בלאי שנגרם לבית כתוצאה ממגורי רק אחד מבני הזוג בבית, או אפילו טענה שרכב או תכולת הבית משמשים את הילדים המשותפים – כסיבות המצדיקות לסטות מהכלל של חלוקה חצי-חצי.
כדי לקבל יותר ממחצית הרכוש, צריך שחוסר האיזון בין בני הזוג יבלוט בצורה מיוחדת, שהעוול יצעק לשמיים.
לא כל מקרה שבו נוצר בעת חלוקת המשאבים בין בני הזוג חוסר שוויון מבחינת שווי הנכסים שיש לכל אחד מהם, יצדיק שימוש בסעיף החריג.
זה מגבלתו של החוק : אין אפשרות להתייחס לפרמטרים מגוונים, לשנים של חיים משותפים שיצרו מערכת יחסים של נתינה מסוגים שונים, מאמץ חריג, אופציות או ירושות עתידיות, נכסים נפרדים שיש לכל אחד מבני הזוג, מצב בריאותי, בחירה במקום מגורים, לקיחת אחריות בנטל של גידול ילדים או דאגה להורים קשישים, ועוד אלף ואחד משתנים, שיכולים להשפיע על הרגשתו של כל אחד מבני הזוג.
בהסכמים, בין הסכמי ממון ובין בהסכמי גירושין, יש נגישות גבוהה יותר לכל זוג, לבחון פרמטרים שהתרחשו בעבר וגם לבחון תסריטים אפשריים בעתיד, הכל על מנת לתת לכל אחד מבני הזוג לבנות הסכם צודק, הגיוני ופרקטי, שמכבד כל אחד מהם.
קשה מאוד להשלים עם תחושת עוול. זה רגש שמחלחל ומשפיע המון המון זמן לאחר הפרידה, ומתבטא בכעס ותקיעות לא רק כלפי בן או בת הזוג שממנו נפרדים, אלא גם במערכות יחסים אחרות, זוגיות חדשה אפילו בעבודה.
בקיצור – הסכם טוב הוא הסכם שיודע להתמודד נכון עם רגשות העוול והאשמה, ולמנף את חלוקת הרכוש בין בני הזוג לכוון של win-win situation .
משמורת לאבא-הילד בין 4.5 שנים דירה השייכת לאחד, האם לידוע בציבור חלק בדירה ?