הנטייה של התקשורת להרים ולהפיל מושא סיקור קבוע היא טבעית ועתיקה לפחות כמו מהפכת הדפוס. אך בישראל היא התפתחה לאובססיה. לכן זה לא מאד מפתיע שמאז ההפסד בסיבוב השלישי לאלנה דמנטייבה באליפות אוסטרליה השנה שחר פאר הפכה מאור לגויים, טניסאית שתלמד את העולם לחימה והקרבה מהן, ל"ספורטאית בינונית" לפי אלכס גלעדי. התוצאות הלכאורה חלשות בהמשך העונה חיזקו את ההערכה החדשה של הרבה פרשני ספורט כי פאר מיצתה את הפוטנציאל שלה כבר בגיל 21 וכי כניסה לטופ 10 בסבב ה-WTA אינה מטרה ריאלית עבורה. ערב המפגש מול צ'כיה בגביע הפדרציה, מעניין לבחון את נכונותן של ההערכות.
עונה בינונית. פאר (רויטרס) ראשית כל את התוצאות. פאר מדורגת היום 18 בעולם. היא שומרת על מקומה בין 20 הראשונות כבר 18 חודשים למרות החלפות מאמנים (פעמיים) ותקופות חלשות. היא עוברת עונה בינונית: שני חצאי גמר בטורנירים קטנים יחסית (גולד קואסט וממפיס) בהם דורגה גבוה; שמינית גמר בטורנירים גדולים ויוקרתיים כמו דוחא ומיאמי; ונשירות מוקדמות בסידני ואינדיאן וולס – גם הם טורנירים חשובים בהשתתפות המדורגות הבכירות בסבב. העניין הוא שמלבד שתי שחקניות בטופ 20 – מריה שראפובה ואנה איבאנוביץ' – גם כל השאר עוברות עונה בינונית.במיוחד בנות דורה של פאר. פאר נכללת בדור של ילידות 87-89 שהחלו את דרכן בסבב בשנים 2003-2004. דור שלא עומד בציפיות ממנו השנה. אנה צ'אקבטדזה (7 בעולם) נעצרה בסיבוב השלישי באוסטרליה, הודחה 4 פעמים בסיבוב הראשון, וזכתה בטורניר בינוני (פאריז) אליו הגיעה כמדורגת הבכירה. ניקול ואידיסובה (16) פתחה את השנה טוב עם חצי גמר בסידני ושמינית באוסטרליה אך מאז לא הצליחה לעבור את הסיבוב השני באף טורניר. לוסי ספארובה – הטניסאית הבכירה של הצ'כיות בסוף השבוע – לא עברה סיבוב שלישי השנה, כולל ארבעה הפסדים בסיבוב הראשון, והידרדרה מהמקום ה-23 למקום ה-40. גם טטיאנה גולובין, מריה קירילנקו וסניה מירזה אינן מתקדמות. אפילו הפריצות של אגנס צבאי מהונגריה (13) ואגניסקה רדוונוסקה מפולין (15) הן יותר תוצאה של מחסור בנקודות להגן עליהן מאשר של תוצאות מרשימות וקונסיסטנטיות.
הדור הזה היה אמור לקרוא תיגר על ההגמוניה של הנין והאחיות וויליאמס (ילידות 80-82) או לפחות לתפוס את מקומן של קוזנצובה ויאנקוביץ' ודמנטייבה (83-85), ונתקל בחומה. היחידה שהצליחה לפרוץ אותה ולהוות גורם משמעותי בצמרת טניס הנשים היא איבאנוביץ' – מריה שראפובה אמנם שייכת לקבוצה הזאת מבחינת הגיל אך הצטרפה לסבב בשלב הרבה יותר מוקדם – שכבר הגיעה לשני גמרי גראנד סלאם ועלתה השנה למקום השני בעולם. אולם החומה הזאת מתפוררת לאיטה: הנין אינה דומיננטית השנה כפי שהיתה ב-2007, סרינה נעה כרגיל בין מצבי רוח, ונוס לקחה הפסקה מטניס לפרק זמן לא ידוע. גם דור הביניים מאכזב; קוזנצובה לא מצליחה לממש פוטנציאל של מספר 1 בעולם, דמנטייבה עדיין מנסה ללמוד כיצד להגיש בגיל 26. לכן חלון ההזדמנויות של הדור של פאר עדיין פתוח ויישאר פתוח גם בשנתיים הקרובות, עד שילידות 92-93 יתחילו להשפיע על הסבב.
עזבו הכל, עבדו על הסרב. פאר עם מרטינז (רויטרס) האם זה אומר שפאר תהיה בטופ 10? כדי לענות על השאלה נצא מתוך הנחת עבודה די הגיונית לפיה פאר לא תעבור את הטניסאיות הצעירות ממנה שכבר עתה מדורגות מעליה. יש 5 כאלה כיום בסבב. הנחת העבודה השנייה היא שפאר תעבור 2-3 מהשחקניות המבוגרות ממנה שמקדימות אותה בדירוג וצפויות לרדת ביכולתן עם הגיל. בין המקומות 19-30 בעולם יש רק שחקנית אחת מהדור של פאר שמבחינת כישרון עולה עליה ויכולה לעבור אותה בדירוג (מריה קירילנקו). זה מציב את פאר במקום ה-10-11 בעולם. כלומר: היא באזור שבו כל סיטואציה טכנית – פציעה, פרישה, או כל היעדרות כפויה אחרת של טניסאית צמרת – עשויה להכניס אותה לעשירייה, וכאלו יש למכביר. השאלה הבאה, אם התרחיש הזה אכן ייצא לפועל, היא האם פאר תהיה מסוגלת להישאר שם תקופה משמעותית. בטניס הנשים ההיבטים המנטליים הרבה יותר חשובים מההיבטים המקצועיים. בתחום הזה לפאר יש יתרון מכריע על 90 אחוז מהשחקניות בסבב ולכן קריסה מנטלית מהסוג שחוו שחקניות מעולות כמו אמלי מאורסמו ונדיה פטרובה אינה חלק מהמשוואה במקרה שלה. על מנת להישאר באזור העשירייה פאר תצטרך לשפר משמעותית אלמנטים חשובים במשחק שלה – סרב (בעיקר סרב שני), פורהאנד – ולעשות את ההתאמות הדרושות בסגנון לעידן העוצמה בטניס הנשים. מול רוסיה בינואר לא ניכר שום שיפור בתחומים הללו. את השבועיים האחרונים פאר העבירה במחנה אימונים בברצלונה עם מאמן העל גבי אורפי והמאמנת הצמודה קונצ'יטה מרטינז. המפגש עם צ'כיה הוא הזדמנות מצוינת לראות אם היא התחילה בתהליך.