היא נקרעה מבפנים והדמעות זלגו מעיניה ..
היא נזכרה בים הדמעות של עליסה, מהסיפור אותו קראה פעם.
היא חשבה שהים התיכון יעלה בכמה סנטימטרים מהדמעות שזולגות מעיניה.
כשהכל עוד היה טוב.
כבר עברה שנה כמעט מאז המלחמה שלא חזר ממנה.
כל לילה מאז היא באה לבכות, ליד הים.
היא ידעה שהוא היה רוצה שהיא תזכר בו שם, תמיד.
באותו יום מיוחד, ולעד, איתו.
יפהפה, זה כ"כ עצוב, וכ"כ נוגע ללב. פשטות הכתיבה היא לעיתים הדרך הנכונה ביותר לבטא את הצער והכאב העמוקים ביותר, מאוד התחברתי.