אם תגיעי למצב שהכל ייראה לך טוב, את גם תפסיקי להרגיש רע, וגם תפסיקי להרגיש טוב. זה הכל אותו דבר.
ש (מישהו אחר בקהל): אני הבנתי מה השאלה שלו.
אליעד: כי זה לא משנה מה השאלה שלו. זה משנה.. אתה מבין מה אני אומר עכשיו?
אליעד: זה לא משנה מה השאלה, זה משנה מה היא צריכה להבין. את זה הבנת?
ש (שוב פעם שלה): את הרעיון כן.
אליעד: כדי להרגיש טוב ורע, כדי להרגיש או טוב או רע, את צריכה שהמוח יבדיל בין טוב לרע.
אליעד: אז אני מחליף את ההגדרה. מסתדר לך? אז נחליף את ההגדרה. זה מסתדר לך?
ש: אז אין לי מה לשאול.
אליעד: לא מבין את מחפשת מה לשאול?
ש: לא אני מחפשת להבין, אמרת שתשני את ההגדרה, אני לא מבינה מה אתה אומר!?
אליעד: אז תגידי שאת לא מבינה. לא, מה את רוצה אני לא מבין?! מה השאלה? מה השאלה שלך?
לא אל תתחילי ל... לא כי את מתחילה "אמרת ש" הגדרת ש" "לפי ההגדרה שלך" מה השאלה שלך?
ש: לפי הדוגמה שלך אני לא מבינה מה שאתה אומר!?
אליעד: לא חשוב מה ההגדרה שלי, מה את רוצה? מה את רוצה להבין? שמה? איך לא סובלים בכלל? מה הבנת לפני כן? מה הבנת?
אליעד: לא, לא דייקת. כשנדבקים רק בצד אחד עד הסוף, ממילא מפסיקים להבדיל בין טוב לרע. זה לא.. זה עובד כך: צד אחד כשאתה מגיע לסופו, אתה מפסיד להבדיל בין טוב לרע. אוקיי, נו, אז מה השאלה?
אליעד: צריך? צריך? צריך?
ש: אני רוצה..
אליעד: אוקיי רוצה יפה, רגע את זה הבנת את החלק הקודם?
ש: אני רוצה להוריד את זה לחיי היומיום, בחיי היומיום הכל נראה לי רע, זה עדיין לא אומר שאני הפסקתי להבחין בין טוב לרע.
אליעד: אז מה זה אומר? עכשיו בואו נשאל שאלה, בואי נשאל שאלה, יש משפט שאומר שאם הכל יראה לך רע, אז לא תוכל להבדיל בין טוב לרע. מכריה את המפשט הזה? עכשיו הבאנו אותו. הוא נראה לך הגיוני?
ש: יש בו היגיון.
אליעד: את מבינה את ההיגיון שלו? מה ההיגיון שלו?
ש: שאתה מגיע לנקודה שמפסיק להיות לך הבדל.
אליעד: זה הגיוני לך המשפט הזה?
אליעד: יכול להיות שהוא לא נכון?
ש: הכל יכול להיות.