ספרה של פרנטה ממשיך לערבל עולם דמויות סגור. מי שברחו מנפולי עתידים לגלות שהיא אוחזת בהם בחוזקה ולא מרפה, וכי כל העולם הוא בעצם נפולי. ומי שאינם יוצאים ממנה כל חייהם, ואף חוזרים לשכונה, בכל-זאת עשויים להמריא גבוה ואולי יש להם “יותר סיפור”.
שתי הגיבורות נפתחות אל עולם שהשתנה עמוקות בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים. זה עולם של מרד הסטודנטים ותהפוכות באוניברסיטאות; של אלימות פוליטית ורציחות מצד הניאו-פשיסטים ולא פחות מצד הקומוניסטים; של זמינותה של הגלולה למניעת היריון; של המחשבים הראשונים המסורבלים (החזון המופלג של לִילה הוא שיהיה מחשב בכל בית); ובעיקר של התפשטות החשיבה הפמיניסטית, שציידת הרעיונות הזריזה והחרוצה אֶלֶנה ממהרת לסגל לעצמה.
אסופה רביעית בסדרת “פטל”. באסופה מופיעים סיפורים, רשומות אישיות וממוארים פרי עטם של: עלמה איגרא, יעל ברון, שרון הורודי, יונתן הירשפלד, בני הנדל, גדעון הרן, אביבית משמרי, נעם נגרי, טלי עוקבי, ענת עינהר, יעל פינקוס, גיא פרל, שמעון צבר, כנרת רובינשטיין, חגית שדה, שועי רז, דורון שנער, אודי שרבני. מתוך 18 הסיפורים, 15 נכתבו במיוחד עבור “פטל”, ורק אחד ראה אור קודם לכן.
מוזיקה מתקליט של פרנק זאפה ומפגש עם חיית בר, דממה בזמן טביעה במים ומסיבת אוזניות, שירי מולדת נאיביים והמולת עיר זרה – שמונה עשר כותבים וסופרים כתבו במיוחד לגיליון הזה סיפורים קצרים וממוארים בסגנונות ובקולות שונים. תחושות חריפות ורגשות עזים נשארו צרובים אצל הכותבים יחד עם המוזיקה: צליל שסימל תקופה זוגית כואבת; צרימה בלתי נסבלת של משבר משפחתי; או שיר שנקשר בזיכרון ברגע של התחלה מחדש. ממואר שכתב במיוחד לפטל איש הרדיו והמתרגם בני הנדל, על “ימי הרדיו” שלו. רשומת מסע עוקצנית ומענגת מברצלונה של ימי פרנקו, שכתב שמעון צבר. פרקים מרומנים ונובלות בכתובים של ענת עינהר, גדעון הרן וטלי עוקבי.
“פטל” הוא כתב עת ספרותי המתמקד בסיפורים קצרים, ממוארים ורשומות אישיות, והוא כיום אחת הבמות החשובות לפרסום פרוזה קצרה. כתב העת יוצא פעמיים בשנה. עורכת ומו”לית “פטל” היא אביבית משמרי. גיליון מס’ 4 ראה אור בסיוע קרן יהושע רבינוביץ’ לאמנויות תל אביב.
כפפה אדומה, השני בטרילוגיה, נפתח זמן לא רב לאחר מכן. עתה קאסל הוא נער בוגר יותר, חכם יותר ו… מאוהב יותר. ואם החיים לא מסובכים מספיק לנער מתבגר כמוהו, הוא מוצא את עצמו במרכזה של פרשת דרכים לא פשוטה: בידיו הכוח לשנות את גורל משפחתו או את גורלה של משפחת הנערה בה הוא מאוהב עד כלות. דרך סיפור אהבה המתרחש בעולם שהוא כמעט (אבל רק כמעט) העולם המוכר לנו, הולי בלק חוקרת באופן חודר וחכם את תהליך ההתבגרות. הזרתו לעולם מורכב ושונה במקצת מזה שאנו מכירים מעניקה לסיפור פרספקטיווה מרתקת במיוחד.
הולי בלק, מסופרות הנעור המוערכות בעולם (ומי שחיברה את ספרי ספיידרוויק) בילתה את ילדותה ונעוריה בבית ויקטוריאני ענק במזרח ארה”ב. בבית זה היא שמעה מפי אמה סיפורי מעשיות ואגדות שבמרכזן רוחות רפאים. כשבגרה הפכה לסופרת מוערכת ואף היתה הזוכה הראשונה בפרס אנדרה נורטון היוקרתי לספרות נוער. ספריה זכו לתשבוחות רבות והצלחה מסחרית גדולה. סדרת ספרי ספיידרוויק שכתבה אף זכתה לעיבוד קולנועי הוליוודי מרשים.
כבר שלושים שנה מטביעים האחים יורם וארי ירזין את חותמם בעולם המסעדנות הישראלי, והם מהווים אי של יציבות בעולם הקולינרי בו מסעדות נפתחות ונסגרות חדשות לבקרים. באמתחתם שורה ארוכה של מסעדות מצליחות שהפכו למותגים בנוף הישראלי, ביניהם צ’ימיצ’ננגה, עד העצם, בירנבאום ומנדלבאום, טוני וספה, מגזינו, טקאריה ועוד.
מסעדת “קפה איטליה”, מבחינתם, היא הדובדבן שבקצפת. המסעדה היא טרטוריה איטלקית המגישה מנות קלאסיות: אנטיפסטי, פירות ים על הפלנצ’ה, מגוון מתכוני פסטה בעבודת יד, מנות דגים טריים ומאכלי בשר עסיסיים. וכמובן- הקינוחים העשירים.
כמו קפה איטליה, גם הספר הזה נולד מאהבה. המתכונים לספר שנבחרו על ידי השף ארי ירזין מתוך התפריט הרחב והעשיר של המסעדה, הם פשוטים, מדוייקים, ומתבססים על חומרים איכותיים ונגישים, המצויים בשפע בשוק הישראלי. יש כאן מנות מרשימות לאירוח, מנות משפחתיות ליום יום, מנות מהירות להכנה, מנות מורכבות במיוחד, וכמובן המון שמן זית, צ’ילי, עשבי תיבול וניחוחות ים תיכוניים.
מוֹלי היה בן עשרים. כלוחם בחיל הים שרד את מלחמת יום הכיפורים, צלח את מסען הראשון של ספינות הטילים סביב אפריקה, עד לשארם אל שיח, והתקבל לקורס צלילה – צ’ופר על היותו חייל מצטיין. הוא לא הסתדר מתחת למים וביקש להדיח את עצמו, אך במקום זאת צלל עוד שתי צלילות, אחת ביום ואחת, גורלית, בלילה. ברגישות ובעדינות פורש יואב, אחיו של מולי את סיפור חייו בפנינו. זהו סיפור על אהבה בין אחים, על עיצוב הזיכרון לאורך השנים, ועל שאלה אחת שלא מרפה: מה היה באישיותו ובנסיבות חייו של מולי שגרמו לו לציית, ללבוש את בלוני החמצן ולקפוץ למים בחושך?
“איש אינו גר בבית, ואף על פי כן, אמי – שמתה מצער לפני יותר מתריסר שנים – עומדת יום-יום בחלון וצופה מהמטבח אל השביל. היא מתה גם כשהיתה עוד בחיים, כשעמדה במטבח ליד התנור וחיכתה למוֹלי שיגיע בשביל החוצה את החצר האחורית. אילו היתה בחיים, ולא הייתי כועס עליה בגלל מיליון סיבות, הייתי בא אליה כל ערב לחבק ולהרגיע כמו שבן יודע, ואף על פי שהיא כבר לא בחיים, אני בא כל ערב להרגיע, כי בגלל מיליון ואחת סיבות סלחתי לה”.
בסתר כנפיים הוא ספרו החמישי של אבי ולנטין. ארבעת ספריו הקודמים: אמת אבודה, כנרת, 1984; שהיד, עם עובד, 1989; מלאכים שחורים, כתר, 1991; שקרים שסיפרתי לעצמי, ידיעות אחרונות, 1999. היה חבר מערכת עיתון הארץ במשך עשרים שנה. פרסם את רשימת ה-11 וסדרות על הפשע המאורגן.
בשלהי שנת 1956, כשהטנקים הסובייטיים נכנסו בחריקת שרשרות אל כיכרותיה של בודפסט כדי לדכא את המרד ההונגרי, ברחה משפחתם של האחים רוברט ואטילה בק לפריז אל ביתה של הדודה הרמינה, אחות סבתם. בנתיב הבריחה חוצים רוברט ואטילה שדות מוקשים, ממשיים ודמיוניים גם יחד, ובד בבד מתחרים ביניהם כדרכם של אחים, חושפים סודות משפחתיים כאובים ומתמודדים עם אובדנו של היקר מכול בדרך אל היעד הנכסף. בית.
הדיכוי הסובייטי האלים של המרד, הבריחה החפוזה מביתם, והמסע מהונגריה לפריז, הם רק חלק מהאירועים הרי הגורל שעוברים על השניים, כאשר מעליהם עומד החשוב מכולם: חשיפת סוד משפחתי מימי מלחמת העולם השנייה. בכתיבה יפה ומוקפדת, שממזגת בהצלחה להט והומור, מתחקה ג’וזף קרטס אחר עקירה בתקופה חשוכה, ובחוויות של חיים באי-ודאות– כפי שהן מתגלות מבעד לעיניהם של שני ילדים הניצבים בפליאה נוכח העולם הסובב אותם.
ג’וזף קרטס נולד בהונגריה ונמלט עם משפחתו לקנדה אחרי מהפכת 1956. הרומן הראשון שלו, Winter Tulips, זכה בפרס סטיבן ליקוק להומור. הרומן השלישי שלו, Gratitude, זכה בפרס הספר היהודי בקנדה ובפרס הספר היהודי לספרות יפה בארצות הברית. קרטס הקים את החוג לכתיבה יצירתית וקומית של אוניברסיטת האמבר שבטורונטו קנדה, ומכהן שם כדיקן לכתיבה יצירתית ולאמנות יפה.
מדוע שלושה מכל ארבעה שחקני פוטבול מקצוענים פושטים את הרגל? איך ייתכן שדיירי ג’ונגל שאינם יודעים קרוא וכתוב מצליחים במבחן שמאתגר סטודנטים בהרווארד? ומדוע מיליארדרים מסוימים עובדים קשה כל-כך ומפזרים לבסוף את הכסף שהרוויחו בעמל רב?
בסיור מרתק במנגנוני הפעולה הפנימיים של הנפש, הפסיכולוג דאגלס ט’ קֶנריק והמרצה למנהל עסקים וְלָאדָס גְרִישְׁקֶבִיצ’וּס מציגים חלופה רדיקלית למודלים הנפוצים של המוח המחליט. הם מראים שבין שאנחנו משקיעים כסף ובין שאנחנו מחפשים עבודה, בין שאנחנו קונים מכונית ובין שאנחנו בוחרים בני זוג רומנטיים, ההחלטות שלנו נובעות ממניעים אבולוציוניים מתחרים. למרות ההרגשה שיש רק זהות עצמית אחת בפועל מכיל המוח כמה תת-זהויות, וכל אחת מהן מנווטת אותנו, בתורה, לכיוון אחר. קנריק וגרישקביצ’וס מסבירים איזו תת-זהות שולטת בכל מצב, וחושפים מערכת קבלת החלטות חכמה במיוחד המונחת ביסודן של נטיות מטופשות לכאורה.
דאגלס ט’ קנריק הוא מרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של אריזונה ומחבר הספר Sex, Murder and the Meaning of Life. הוא מתגורר בטמפי, אריזונה.
וְלָאדָס גְרִישְׁקֶבִיצ’וּס הוא מרצה לשיווק ולפסיכולוגיה בבית הספר למנהל עסקים על שם קרלסון באוניברסיטת מינסוטה. הוא מתגורר באֶדינָה, מינסוטה.
צֶ’רנה ברקוביץ’ נשלחה עם בעלה, בתה והוריה המבוגרים ועם קהילתה מקימפּוּלוּנג שבדרום בוקובינה לגטו שַרגוֹרוֹד שבטרנסניסטריה. שנתיים וחצי חיה צֶ’רנה בצלה של סכנת חיים מוחשית ומתמדת, ואף על פי כן מצאה בקרבה את עוז הרוח לכתוב ביומנה מדי פעם בפעם. בכתיבתה המרתקת ובתיאוריה העשירים ציירה במילים את ביעותי הגירוש לארץ הגזרה והמוות טרנסניסטריה ואת החיים בגטו שַרגוֹרוֹד במלוא עליבותם, את ההתמודדות עם הרעב ועם תנאי המחיה הקשים, את המלחמה על חייהם של יקיריה שחלו בטיפוס, את האבל הכבד על מות אביה, את שרירות לבם של השלטונות הרומניים ואת העמידה העיקשת שלה למול כל המוראות האלה.
וילי, בנה של צֶ’רנה, הצליח לעלות לארץ ישראל לפני גזרת הגירוש. כמה אגרות עוד הגיעו אליו משַרגוֹרוֹד, אבל הקשר ניתק. המחשבה שהוא חי חיים שלווים בשעה שמשפחתו סובלת הניעה אותו להתגייס לצבא הבריטי. וילי שימש נהג בפלוגת הובלה ארץ ישראלית ונמנה עם הכוחות של בעלות הברית שנחתו בחופי איטליה. רק חודשים ארוכים לאחר סיום המלחמה נודע לו שמשפחתו שרדה את זוועות טרנסניסטריה ושבה בשלום לביתה. במסע רצוף תלאות וסכנות הצליח וילי לבקר בבית ילדותו ולהיווכח ששלום להוריו, לאחותו ולסבתו. פרקים מזיכרונותיו של וילי, שירש מאמו את תשוקת הכתיבה, וכן מבחר מן המכתבים שכתבו בני המשפחה זה לזה, משלימים את יומנה של צֶ’רנה לכלל סיפור על משפחה אחת מקימפּוּלוּנג ששרדה את אימי השואה ברומניה.
עמירם ברקת – נכדה של צ’רנה ברקוביץ’ ובנו של ווילי, מחברי הספר – יליד 1973, כתב כלכלי בכיר בגלובס. בין השנים 2007-2003 היה כתב “הארץ” לענייני העולם היהודי (זהות יהודית, יחסי ישראל-תפוצות, המאבק להשבת רכוש יהודי שנגזל בשואה). מוסמך במשפטים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים ועסק בעריכת דין במשך כשנתיים (2003-2002). שירת בצה”ל, בסדיר ובמילואים, ביחידת דובר צה”ל. מתגורר בירושלים.
ד”ר גלי תיבון – העורכת המדעית של הספר וכותבת המבוא – יו”ר “המכון למצוינות בהומניסטיקה”-עמותה לקידום ערכים ציוניים-הומניסטיים במערכת החינוך. יו”ר וועדת החינוך של מוזיאון בית לוחמי הגטאות (עד סוף 2016). מנחה במכללת אורות קורס שנתי למרצי המכללה: “בית מדרש לחדשנות פדגוגית”. מרצה בסדנאות למנהלי בתי-ספר ומורים במסגרת הפיתוח המקצועי, חברה בצוות ההקמה של “האקדמיה לקהילות פדגוגיות” (גוגיה) ברשת אמי”ת, יעוץ ארגוני, הנחייה ופיתוח כלים פדגוגיים ברשת אמי”ת. במשך 4 שנים ניהלה את פעולות השטח ב”מרכז הישראלי למצוינות בחינוך” – פיתוח תרבות של מצוינות במערכת החינוך.
ספר שני בסדרה חדשה לנוער “בגוף ראשון לקורא הצעיר” מומלץ לבני 13 ומעלה.
כל החיות מקשיבות לסיפור לפני השינה בבתיהן שבחלקת היער. לפתע נשמע משק כנפי עטלף והספרים נעלמים מכל החדרים – הסיפור על הדרקון ועל הנסיכה, הסיפור על המכשפה. מי חוטף את הספרים ולאן הם נעלמים? ארנבונת אמיצה מחליטה לפתור את התעלומה.
אבל חטפן הספרים הוא הרבה יותר מזה. הוא מצליח לגעת בלב ממש, משום שהיצור הזה, החטפן, שלוקח ללא רשות את הספרים מכל הבתים, מזכיר ילד שקשה לו. כטבעם של ילדים, הוא אינו יודע להביע את מצוקתו בקול, להגדיר אותה באופן שנוכל להבין ולעזור לו. ולכן הוא צועק לעזרה באותו מעשה שלילי – גניבת הספרים, המתוארת באופן דרמטי להפליא. ועוד פן, פמיניסטי ובעיקר מלא אמפטיה: למרבה המזל, ארנבת קטנה ומלאת תושייה מחליטה לפתור את התעלומה. היא עומדת מולו, ידיה על מותניה, אך כשהיא נוכחת שלפניה יצור קטן, בודד, הזקוק לעזרה, היא מתגייסת לטובתו. יחד הם מתקנים את המעוות (החטפן נאלץ להחזיר את כל הספרים למקומם תחת פיקוחה) והשניים מחזירים את השקט אל השכונה כולה. עכשיו גם החטפן יכול להקשיב כמו כולם לסיפור לפני השינה.
ספרם של בני הזוג הלן ותומס דוקרטי זכה להצלחה סוחפת בחו”ל ולשבחי הביקורת, ותורגם לשפות רבות. מיועד לילדים בגיל הגן, 6-3.
ברומן הביכורים שלו, תעצמי עיניים, זורק אותנו איתן חנן אל שנות ה- 70 במרכז הארץ. כשרחוב אלנבי היה רחוב האורות הנוצצים ודיזינגוף היה השאנז אליזה. כשלנסוע לתל אביב מבת-ים היה אירוע, במידה מסויימת אפילו חטא של בזבזנות וביטול זמן. רגינה גרמיזה הצליחה לנשום רק כשברחה פעם מבת-ים לתל אביב ועדיין הרגישה שהיא הולכת לאיבוד. כאלמנה טריה שמבינה שלא ידעה הרבה דברים על בעלה, היא לפותה בזרועות אחותה הדומיננטית. ומה היא כבר יכולה לעשות עם מה שכן ידעה?: לבעלה היו נשים אחרות כל חייו, אבל יש עוד משהו. היא לא מצליחה לשים עליו את האצבע, אבל הוא שם.
בכל משפחה יש סוד (רק אחד?), זה דבר ידוע, אבל לגלות אותו, לחיות איתו, זו המלאכה המורכבת והקשה מכולן. איך ממשיכים להתנהג כאילו דבר לא השתנה ומה עושים כשכמה אנשים יודעים את הסוד? המתח עולה וצף בהקשרים אחרים לגמרי.
איתן חנן מכיר סודות, הרבה מאד סודות. בעבודתו כפסיכותרפיסט הוא נחשף לסיפורים רבים – קצתם יפים, אחרים מפתיעים או איומים ממש – ועדיין הוא מרגיש מבורך שיש לו הזדמנות להחשף לכל כך הרבה חיים – יותר ממה שאי פעם היה חווה או מכיר בעצמו. מרגישים את זה בכתיבה שלו, כתיבה מלאת אנושיות וחמלה ועדיין חושפנית וישירה. כל דמות נכתבה אצלו במלוא כוחה ועליבותה, היחסים בין הדמויות מפתיעים ומה שלא נאמר ובסוף מופיע מסקרן את הקורא עד לפיתרון.
איתן חנן עבד כעיתונאי פלילים, בתכנית “ערב חדש” והיה בעליה של חברת תחקירים לתקשורת. אותה סקרנות הובילה אותו להיות פסיכותרפיסט ואנליטיקאי קבוצתי וכל הזמן קיננה בו התשוקה לכתוב. כישורי התחקירנות שלו סייעו לו מאד כשהתחבר לקהילת יוצאי מצרים בישראל ובתחקירים הנלהבים שערך על אלכסנדריה, העיר שהיתה ניו יורק של הלבאנט – קוסמופוליטית, מגוונת ועשירה תרבותית. תמיד סקרנו אותו החיים שהיו לאנשים שבאו מעושר ושגשוג למדינה שלא התאפשר להם להמשיך בה את חייהם כפי שהכירו. הוא נשוי, אב וחי ביישוב באזור השפלה. תעצמי עיניים, רומן הביכורים יוצא הדופן של איתן חנן, פסיכותרפיסט ואנליטיקאי קבוצתי, חושף קול צלול ומדויק שהודר עד כה כמעט כליל מן הספרות העברית.