אומר המכילתא כי נשים לב בדברי הכתוב, נמצא כי משה רבנו נתן תשובה ומענה הולם לכל הקבוצות. "זאת שאמרה ליפול אל הים, נאמר להם 'התייצבו וראו את ישועת ה". זו שאמרה נשוב למצרים נאמר להם, 'כי כאשר ראיתם את מצרים'. זו שאמרה נעשה מלחמה כנגדו, נאמר להם 'ה' ילחם לכם'. זו שאמרה נצווח כנגדן נאמר להם 'ואתם תחרישון'". אז מה כן עושים בעת צרה כזו? "ויאמר ה' אל משה, מה תצעק אלי דבר אל בני ישראל וייסעו. ואתה הרם את מטך ונטה את ידך על הים". לכאורה הסדר צריך להיות הפוך? קודם הוראה למשה רבנו לבקוע את הים, ורק לאחר מכן להורות לעם ישראל לנסוע קדימה. אומר האור החיים הקדוש, כי רק על ידי שיתעצמו באמונה ויכנסו לים קודם שיחלק, בכך יגבירו את מידת הרחמים ויזכו שיעשה נס על ידם. אמרתי להם: כולנו יהודים מאמינים בני מאמינים, לכולנו אות וחלק בתורה. כל אחד יבוא עכשיו לסופר ויעשה אותו שליח לכתוב אות בספר תורה של כלל ישראל. ישבו שם קיבוצניקים צעירים שעיניהם נפערו לרווחה. מה? הם יכתבו אות בספר תורה? כולם נעמדו בשורה עורפית. כיפות הונחו על ראשיהם ושפתותיהם מיללו תפילה מעומק לבם על הזכות הנדירה שנפלה בחלקם.