קודם כל צריך לציין כי מעבר לרווחים הנובעים מהתחרויות בהן הוא משתתף, גבוהים ככל שיהיו, מקבל ספורטאי סכום משמעותי לא פחות עבור פרסומות וחסויות. למעשה, בדרגים הגבוהים קיימים ספורטאים וספורטאיות רבים שהסכומים שהם מרוויחים בתמורה להופעתם במגרש/פארקט/זירה, מתגמדים לעומת הכנסותיהם מהופעה על לוחות המודעות ובפרסומות.
דייויד בקהאם הוא הכדורגלן בעל הרווחים הגבוהים בעולם לא בזכות משכורתו, הגדולה לכשעצמה, אלא מפני שמדובר במעצמת פרסום. לאו מסי נכנס השנה לעשירייה הפותחת, אך לא בשל הכנסתו הנאה בברצלונה (16 מיליון דולר, המשכורת הגבוהה לכדורגלן עד מעברו של סמואל אטו לאנז'י מחצ'קאלה), אלא בזכות הרחבת רווחיו מפרסום. בשנה האחרונה חתם מסי במספר חברות נוספות, כך שהכנסות אלו הפכו גבוהות ממשכורתו בקבוצה.
זאת הסיבה שטייגר וודס הוא עדיין הספורטאי בעל הרווחים הגבוהים בתבל, למרות שכבר כמעט שנתיים לא זכה בתואר או חתם חוזי פרסום חדשים, ובדרוג שפורסם השבוע יצא מרשימת 50 הגולפאים המובילים בעולם לראשונה מזה 15 שנה. כ-77% מהכנסתו נובעים מחסויות ולא מגולף. מדי שנה, למשל, הוא מרוויח עשרות מיליוני דולרים מצמד חוזי ענק עם נייקי ועם יצרנית המשחקים EA.
כאשר מתייחסים רק למשכורת המתקבלת מהקבוצה או לפרס כספי הניתן עבור תחרות, מתקבלת תמונה שונה לחלוטין. ואם בודקים את סכום הפרסים והמשכורות על פי "שעת עבודה", הרי שבמקום הראשון אכן נמצאים המתאגרפים. עם זאת, חובה לסייג. ספורטאים מקצוענים בכל התחומים עובדים קשה לאורך כל השנה ומתאגרף פשוט לא מסוגל לקיים קרב ברמות הגבוהות יותר מפעם במספר חודשים, להבדיל ממשחק כדורסל, למשל. לכן ניתן לראות הצדקה מסוימת בסכומי העתק שמרוויחים המתאגרפים.
בשנה שעברה קיים פלויד מייוות'ר ג'וניור שני קרבות גדולים, נגד שיין מוזלי וחואן מנואל מארקס, וקיבל תמורתם 60 מיליון דולר. שני הקרבות נמשכו מלוא 12 הסיבובים (שלוש דקות לסיבוב), כלומר 2.5 מיליון דולר לסיבוב ו-833,333 דולר לדקת עבודה. כמובן שהסכום היה זהה אילו הסתיימו הקרבות בנוק-אאוט, ובמקרה כזה היתה שווה דקת העבודה של מייוות'ר אפילו יותר. בעצם, הוא עבד קשה עבור המיליונים שלו. במקום השני ב-2010 לפי דקת עבודה נמצא מתאגרף אחר, מני פאקיאו. הפיליפיני הרוויח 38 מיליון דולר תמורת שני קרבות מלאים, 527,777 דולר לכל דקה בזירה.
בפן הזה, איש לא מתקרב למתאגרפים. גולפאים, נהגי מירוצים וטניסאים מרוויחים לעתים עשרות מיליונים, אך עובדים הרבה יותר שעות. שעת מירוץ של פרננדו אלונסו בפורמולה 1 שווה כ-750 אלף דולר, פחות מהכנסתו של מייוות'ר עבור דקה בזירה. נובאק ג'וקוביץ' קבע השנה שיא פרסים לעונה בטניס, מעל 10.6 מיליון דולר, אך עבורם הוא התרוצץ על המגרש יותר מ-106 שעות, כלומר קצת פחות מ-100 אלף דולר לשעה. מייוות'ר הרוויח פי 500 כל דקה! ההבדל הוא שהמתאגרף אינו יכול לעבוד יותר מ-36 דקות פעם בכמה חודשים.
בין ספורטאי העל, דווקא כוכבי ענפי הכדור מרוויחים פחות, יחסית. ההבדל בין ענף לענף יכול להיות משמעותי. פייטון מאנינג, הקוורטרבק של אינדיאנפוליס קולטס, משתכר 16 מיליון דולר לעונה, או בממוצע מיליון דולר למשחק בעונת פוטבול שאינה כוללת פלייאוף. בהתחשב בכך שמשחק פוטבול כולל קבוצות התקפה והגנה, ואם מעריכים שמאנינג נמצא במגרש כמחצית מ-48 הדקות, הרי מדובר ברווח של 33,333 דולר לדקה נטו.
אלכס רודריגס, כוכב ניו יורק יאנקיס, הופיע בשנה שעברה ב-137 משחקי בייסבול והשתכר 33 מיליון דולר - בממוצע 233,536 דולר למשחק. השנה ירדה משכורתו ל-31 מיליון דולר, אבל הוא הופיע ב-99 משחקים בלבד, או 313,131 דולר למשחק. קובי בראיינט (23 מיליון דולר) קיבל בעונה שעברה כ-280 אלף דולר לכל משחק כדורסל במדי הלייקרס, ואם פורטים זאת ל-33:53 הדקות ששיחק בממוצע, מדובר בכ-8,274 דולר לדקת פארקט.
בסוף הרשימה נמצאים הכדורגלנים. בעונה שעברה הופיע מסי ב-55 משחקים בברצלונה, ולכן הרוויח 290,909 דולר עבור כל משחק. סך הכל שיחק הארגנטינאי 4,675 דקות, כך שהכנסתו לדקה מסתכמת בכ-3,422.5 דולר, פחות ממחצית מבראיינט. כריסטיאנו רונאלדו הרוויח מעט פחות מכך. מסתבר שגם לכדורגלנים הטובים בעולם עוד יש למה לשאוף.