ערך זה עוסק בשכונה בירושלים שהוקמה בשנת 1970. אם התכוונתם למושבה שהוקמה בשנת 1924 וחרבה במלחמת העצמאות, ראו נווה יעקב (מושבה).
המושבה נווה יעקב הוקמה בקיץ תרפ"ד (1924) ונקראה בראשיתה "כפר עברי" או "הכפר העברי", על ידי אנשי תנועת המזרחי הצעיר אשר התאגדו תחת אגודת "נחלת בית". בין ראשי התנועה ומייסדי השכונה נמנו הרב יצחק אביגדור אורנשטיין, שאף התגורר בשכונה עד ת"ש (1940), הרב יצחק יעקב וכטפויגל, ראש ישיבת מאה שערים, דב נתן ברינקר ואברהם לבל, חבר הנהלה ומזכיר האגודה, אשר רכש לטובת האגודה את קרקעות הכפר בשבת על פי היתר מיוחד. לאחר תקופה קצרה שונה שמה ל"כפר העברי - נווה יעקב", על שמו של מייסד תנועת המזרחי בציונות הדתית, הרב יצחק יעקב ריינס.
נווה יעקב מזרח הוא אזור חדש בנווה יעקב שהוקם בתחילת שנות ה-90 עבור הציבור החרדי. הבנייה החדשה מוקמה ליד קריית קמניץ. בשכונה יש תלמודי תורה, בית ספר בית יעקב, ישיבות, כוללים, בתי כנסת ובתי מדרש, כבכל שכונה חרדית. בנוסף, בעבר פעל גם "קו מהדרין" שקישר את השכונה לשאר השכונות החרדיות. רב הקהילה החרדית בשכונה הוא הרב צבי ובר.
השכונה נחשבה לשכונה מתפתחת, שרוב אוכלוסייתה במצב סוציו-אקונומי בינוני. בשל התפתחות האזור החרדי, והביקוש הגובר בקרב הציבור החרדי לדירות בירושלים, נמצאה השכונה במגמת התחרדות וזוגות חרדים צעירים רבים עברו לגור בה, גם מעבר לגבולות נווה יעקב מזרח. יש לציין שרוב החרדים שגרים בשכונה שייכים למגזר הליטאי, ומעט החסידים שגרים בה נוטשים את השכונה, עקב מחסור בחיי קהילה חסידיים ומוסדות חינוך, עם זאת, אזוריה המערביים של השכונה לא השתנו משמעותית. בשנים האחרונות עברו להתגורר בנווה יעקב גם מאות ערבים.
בשנת 2000 נחנכה בשכונה שמורת פרחי בר על שטח של כ-20 דונם. בשמורה 55 זני צמחים.
צביון השכונה הולך ונעשה חרדי, ובבחירות לעיריית ירושלים 2013 הצביעו קרוב ל-80 אחוזים מתושבי השכונה ליהדות התורה, בני תורה או ש"ס.
בשכונה בתי כנסת רבים, בית כנסת אחד ייחודי עקב הסיפור שאירע בחניכתו, הוא "בית ציון ואוהל איתן" - בית הכנסת נוסד ביום חמישי בלילה, בכ"ה בתמוז ה'תשל"ה. למחרת בבוקר אירע פיגוע מקרר התופת בכיכר ציון. בעקבות הפיגוע החליטו מייסדי בית הכנסת לקרוא את שמו של בית הכנסת על שמם של הנרצחים בפיגוע. לאחר מכן נקרא בית הכנסת גם על שמם של שלוש בנות שירות שנהרגו ממוקש ברמת הגולן, מכיוון שאחת משלוש ההרוגות, יונה סובר, הייתה בתו של אחד ממייסדי בית הכנסת, פינחס סובר ז"ל. בתחילת דרכו בית הכנסת שכן במקלט, אך בעזרתו של אפרים שילה הושג מימון לבניית בית הכנסת. בזכות פועלו הונצח אפרים שילה בבית הכנסת.
בשכונה פעלו מאז הקמתה שני בתי ספר: ממלכתי וממלכתי דתי (ע"ש ברנדט). בהמשך הוקם בית ספר ממלכתי נוסף - ממלכתי ב', שעם הזמן התאחד עם ממלכתי א' והפך לבית הספר הממלכתי המאוחד. במשך מספר שנים הייתה קיימת בשכונה גם חטיבת ביניים. לקראת סוף שנות ה-70 הוקם בית ספר בשם בית יעקב, שהוא סניף של רשת בית יעקב, שפנה לבנות האוכלוסייה החרדית. עם התפתחותה של נווה יעקב מזרח נוסף בית ספר חרדי לבנות ועוד כחמישה תלמודי תורה חרדיים. בתחילת שנות ה-90 הוקמה גם אולפנא חרדית-לאומית לבנות בשם בית שולמית ולאחר שנים מעטות העתיקה את מושבה לשכונת רמות. בשנת 2014 עברה לשכונה הישיבה התיכונית שפע-מקור חיים מיסודו של הרב עדין אבן ישראל שטיינזלץ, ובה חטיבת ביניים ותיכון. הישיבה מושכת אליה תלמידים מהציבור הדתי לאומי בשכונה.
EnglishالعربيةČeštinaBahasa IndonesiaPolskiייִדיש	עריכת הקישורים	דף זה נערך לאחרונה ב־31 במאי 2017, בשעה 07:42.