הנאשמים הורשעו על פי הודאתם בעבירות שעניינן ביצוע עבודות ושימוש במקרקעין ללא היתר, עבירות לפי סעיפים 145, 204, 205, 208 ו- 221 לחוק התכנון והבניה תשכ"ה- 1965 ותקנות התכנון והבניה (עבודה ושימוש הטעונים היתר), תשכ"ז – 1967.
"מדובר בבניית בית מגורים בן 4 קומות ומרתף כאשר המרתף בשטח של כ- 112 מ"ר קומת קרקע כ- 142 מ"ר, קומה א' כ- 142 מ"ר, קומה ב' כ- 142 מ"ר וקומת גג 39 מ"ר אשר בוצעו והושלמו ללא היתר כדין ובנוסף להקמת הבניין הכולל 3 יחידות דיור והשלמתו ללא היתר כדין חובר הבניין למים וחשמל ללא אישור לאספקת חשמל ומים ואוכלס למגורים. רק ביום 3.10.10 הוצא היתר, היתר מספר 150320 לבית מגורים 3 יחידות דיור אך לא הוצאו טופס 4 ותעודת גמר. עבירות הבניה הן עבירות חמורות. הנאשמים לא רק אחראים לביצוע עבודות בניה בהיקף גדול של כ- 585 מ"ר אלא שהוסיפו חטא על פשע ואכלסו את הבנין למגורים ללא אישור לאספקת חשמל ומים. עבירות בניה חמורות בנסיבות האלה מחייבות ומצדיקות ענישה כלכלית משמעותית אשר יהיה בה כדי לבטא את החומרה שיש לייחס לעבירות אלה ולשלוח מסר של הרתעה ולהפוך את ביצוע העבירות מסוג האמור לבלתי כדאיות מבחינה כלכלית. נפסק כי עבירות הבניה ותופעת הבניה הבלתי חוקית אשר הפכה מכת מדינה הינן עבירות חמורות. בית המשפט העליון פסק וחזר ופסק כי על העונש שנגזר על מי שהורשע בעבירות על חוק התכנון והבניה ישקף את חומר המעשים ו הפגיעה בשלטון החוק ולשמש גורם הרתעה נגדו ונגד עבריינים פוטנציאלים במטרה להפוך את ביצוע העבירות לבלתי כדאיות מבחינה כלכלית. נפסק כי בתי המשפט מצווים לתת יד במאבק בביצוע עבירות על חוק התכנון והבניה. מפנה לרע"פ 3362/09 חברת י.י. פרויקטים ונופש בע"מ. בפסק דין זה קבע בית המשפט העליון כי כחוט השני עוברת בכל אלה מדיניות שיפוטית וחדה של מתן ידו של בית המשפט למאבק בבניה הבלתי חוקית הכוללת הפעלת עסקים ללא רישוי וכן בניה ללא היתר כדין. מפנה לרע"פ 10636/06 בעניין סלימאן שם אומר בית המשפט העליון על העונש שנגזר נגד עברייני בנייה לשקף את המדיניות המשפטית של ענישה מחמירה. מפנה לרע"פ 6665/05 בעניין מריסאת גם שם נקבע כי על העונש שנגזר על מי שהורשע בעבירות על חוק התכנון והבניה לשקף את חומרת המעשים והפגיעה בשלטון החוק ועליו להרתיע עבריינים פוטנציאלים. הפסיקה עניפה בעניין זה. לכן מבוקש שהעונש שיוטל על כל אחד מהנאשמים ישקף את מדיניות הענישה ויש לנקוט כנגד הנאשמים בתגובה עונשית חריפה כדי להבהיר הן לנאשמים והן לאחרים כמותם את עמדת בית המשפט בנוגע לעבירות של בנייה ללא היתר וטרם קבלת היתר. ענישה מופחתת בקנסות נמוכים תחטיא את המטרה. בנסיבות המקרה לנוכח חומרת העבירות העובדה שהתקבל היתר בדיעבד אינה מצדיקה הקלה משמעותית בענוש שכן עדיין לא ניתנה טופס 4 ותעודת גמר ויש מקום לענישה חמורה ומרתיעה ועל הקנסות להיות גבוהים מהתועלת גם אם בינתים הוכשרה הבניה בדיעבד. גם אם מדובר באנשים נורמטיבים הרי שמדובר בעבירות חמורות שמטיבן נעברות ע"י אנשים נורמטיבים ואין בכך כדי להקל בעונשם. לפיכך בהתחשב באינטרס הציבורית ובהיקף העבירות ובמדיניות המשפטית אנו נבקש להטיל על הנאשמים קנס הולם ומרתיע. בהקשר זה מפנה לעמק 6106/09 – מוגש ומסומן א' שם דובר בהקמת שלד להקמת בית מגורים 3 יחידות דיור בשטח כולל של כ- 600 מ"ר כאשר התקבל היתר בדיעבד. בית המשפט גזר קנס בסך של 25,000 ₪ על כל אחד מהנאשמים ובסך הכל 150,000 ₪ דהיינו 50,000 ₪ לכל משפחה. מפנה לתיק 4897/08 – מוגש ומסומן ב' שם דובר בבנית בית מגורים דו משפחתי בשטח של כ- 450 מ"ר בשלב הטיעונים לעונש הוצא היתר ואף הוצאו טופס 4 ותעודת גמר שלא כבענייננו ושם נגזרו קנסות בסך של 20,000 ₪ על כל אחד מהנאשמים ובסך הכל 80,000 ₪. מצרפת תמונות של המבנה נשוא הדיון והחיבורים למים וחשמל וכן של הנכס עצמו – התמונות כולן מוגשות יחד ומסומנות ג'. נבקש להטיל קנס הולם ומרתיע על כל אחד מהנאשמים. צו להוצאת טופס 4 ותעודת גמר והתחייבות להמנע מלחזור ולבצע אותן עבירות או עבירה נוספת על פרק י' לחוק התכנון והבניה לרבות עבירה שעניינה אי קיום צו בית משפט שתחתם ע"י כל אחד מהנאשמים".
"נאשם 1 עבד כל חייו כאיש כבאות זכה לשבחים על פועלו וסיים שרותו כקצין בכיר בשרות הכבאות. נאשמת 2 הינה עובדת המל"ל כל ימי חייה וגם היא מעולם לא הורשעה ו/או ניהלה הליכים משפטיים הן בעבירות מסוג זה והן בעבירות אחרות. הנאשמים 3 ו- 4 רכשו את הנכס כבר בשלבים בה היתה קיימת בניה ולמיטב ידיעתם וכך נאמר להם שהנכס קיימים בו היתרים. נאשם 5 לקח על עצמו באופן מיידי את האחריות. נאשם 5 אינו עובד כיום ומצוי בבעיות רפואיות מגיש מסמך מסומן נ/1. כבר למחר קבוע לו טיפול רפואי. גם מצבו האישי נכון להיום אינו קל – מגיש לבית המשפט העתק צילומי של תביעה שהוגשה לבית משפט ענייני משפחה בבאר שבע – מוגש ומסומן נ/2. אני מפנה לפסק דין שגם התביעה היפנתה אליו בעניין חגאג – מוגש ומסומן נ/3. כמו כן מפנה לחע"מ 70255/09 מועצה אזורית עמק חפר נ' פנינה ישראלי – מוגש ומסומן נ/4 שם הנאשמת בנתה ללא היתר וללא כדין בניגוד לתוכנית שחלה על המקרקעין, בנתה 6 מבנים שקיים ספק גדול האם היא תוכל להוציא אי פעם היתר למבנים הללו. הנאשמים מבינים מחד את חומרת העונש הבינו ומבינים את אשר הם ביצעו שלא כדין, לקחו על עצמם את מלוא האחריות. הקלו וחסכו מזמנו היקר של בית המשפט והצדדים כאשר בנסיבות האישיות של כל אחד ואחד מהנאשמים יש ליתן משקל לעניין העונש ועל כן אנו פונים ומבקשים כי העונש שיוטל על כל אחד מהנאשמים יקח בחשבון את מכלול השיקולים לרבות הנסיבות של כל נאשם ונאשם".
לאחר ששקלתי טיעוני הצדדים אומר כי מדובר בעבירות חמורות ביותר שעבר כל אחד מהנאשמים.
כפי שנפסק לא אחת, חוק התכנון והבניה דורש תחילת עבודה הבאה במסגרת עבודות הטעונות היתר לשימוש בה, רק לאחר שאותה עבודה ושימוש בה חוסים תחת היתר כדין במשמעות החוק.
ברור הוא כי ללא היתר בניה כדין לעבודות בניה הטעונות היתר ושימוש בבניה שכזו אין מקום להתחלת בניה ושימוש בה וזאת ידעו הנאשמים היטב.
התכלית שעומדת כנגד עיני המחוקק בבואו לחוקק את החוק התכנון והבניה היתר להגן על הציבור מפני עבודות בניה ושימוש בהם אשר לא יעמדו בפיקוח הרשויות המופקדות על מתן היתרים כדין.
בענייננו מדובר בבניה רחבת היקף שבוצעה ללא היתר בניה ושימוש בבניה ללא היתר כדין ואלו מצדיקים ענישה משמעותית שיהא בה כדי לבטא את חומרת המעשים.
מדובר בנאשמים אשר העדיפו את האינטרסים הפרטיים שלהם על פני אינטרס הציבור, דבר שיש בו חומרה יתרה כפי שנפסק בעניין זה לא אחת.
אם בחרו הנאשמים להיכנס להתחייבויות כאלו או אחרות להתחיל ולבצע עבודות בניה הטעונות היתר ללא היתר כדין, כפי שכך עשו, הכל מסיבותיהם הם וכל עוד אין בידם היתר כדין לבניה ולשימוש בה – אין להם אלא להלין על עצמם.
יחד עם זאת, אני מתחשבת לקולא בכך שהנאשמים הודו באשמה, אין להם הרשעות קודמות, התקבל היתר לבניה נשוא כתב האישום בדיעבד ובכך הוסר המחדל. הנאשמים הינם אנשים נורמטיביים, נאשם 1 עבד כל חייו כאיש כבאות, זכה לשבחים על פועלו וסיים שרותו כקצין בכיר בשירותי הכבאות. נאשמת 2 הינה עובדת המוסד לביטוח לאומי, נאשם 5 אינו עובד כיום, סובל מבעיות בריאות, מצבו האישי קשה ומתנהלים בעניינו הליכים משפטיים בבית המשפט לענייני משפחה בבאר שבע (נ/2).
1. אני דנה כל אחד מהנאשמים 1,2,3,4,5 לתשלום קנס בסך של 20,000 ₪.
הקנס ישולם על ידי כל אחד מהנאשמים ב- 20 תשלומים שווים ורצופים כשהראשון לא יאוחר מיום 1.8.11 ובכל 1 לחודש שלאחר מכן.
2. כל אחד מהנאשמים יחתום על התחייבות על סך 25,000 ₪ למשך שנתיים להימנע מלעבור אותן עבירות או עבירה על פרק י' לחוק התכנון והבניה תשכ"ה- 1965.
3. מוצא צו המורה לנאשמים להוציא טופס 4 ותעודת גמר לבניה נשוא כתב האישום אולם צו זה נדחה ביצועו למשך 6 חודשים מהיום.