סיפור מחזק בבין אדם לחבירו מרבי אלימלך מליז'נסק, כמה צריך להתנהג לזולת בצורה חשובה ולכבדם כמו בני משפחתו.
רבי אלימלך מליז'נסק היה איש אלוקים קדוש ונורא, גדולתו היה ידועה לכל. מאחד הימים שמשו שם לב שעברו כמה ימים ורבי אלימלך לא מניח תפילין של רבנו תם. וכך לאחר כמה ימים נוספים בהתבוננות למהלך היום של הרב מתברר שאכן הרב לא מניח תפילין של ר"ת. השמש נבהל ולא הבין מה קרה ומיד ניגש לאחד התלמידים שהיה גדול שבחבורה וביקש ממנו אם יכול לברר מה קרה ומדוע הרב לא מניח תפילין של רבנו תם.
כך היה ניגש הגדול שבחבורה לרבי ושוחח עימו ושאלו מדוע כבוד הרב לא מניח תפילין של ר"ת. אמר לו הרבי נכשלתי בעבירה חמורה ולכן אני לא יכול להניח תפילין של רבנו תם. אמר לו כבודו עבר עבירה חמורה? והרי אין דבר העומד לפני התשובה. ומה העבירה החמורה שכבודו עשה? אמר לו, יום אחד קיבלתי קהל מהבוקר עד השעות הקטנות של הלילה, עמדתי וקיבלתי קהל. הייתי מותש כבר ללא כוחות, בקושי היה לי כח להגיע למיטה, הלכתי למיטה ישנתי ובבית דאגו שיהיה שקט שאף אחד לא יפריע לי מפני שראו שאין לי כוחות וחשוב שאני ינוח כראוי.
אבל לאחר שעה שישנתי היו דפיקות בדלת אחד מבני המשפחה פתח את הדלת וביקש ממנו לדבר בשקט כי אני ישן וכך שלא ישמע אותך ויתעורר. שאל אותו מה קרה? אמר לו, אני מצטער על השעה המאוחרת אבל זה פיקוח נפש. הבת שלי מקשה ללדת ואני זקוק לברכתו של הרב שכך תזכה ללידה קלה. אמר לו, אני מצטער הרב עכשיו נח מחמת כל היום הוא מותש אין לו כוחות והלך לישון. רבי אלימלך שמע את הדפיקות ושאל מי שם?
אמרו לו כך וכך הסיפור אישה מקשה ללדת והוא מבקש את הברכה של הרב שכך תזכה ללידה קלה. אמר להם אבל למה בשעה כזאת באים? אבל מיד קפץ לי בראש האם לבת שלי הייתי שואל כזאת שאלה, האם לבת שלי הייתי ממשיך לישון בזמן שהיא מקשה ללדת וממש בגדר פיקוח נפש? מיד בירכתי אותה שתהיה לה לידה קלה. וכך באמת אותו אדם לא הספיק להגיע אליהם והיא כבר ילדה.
אמר לו השמש אני לא מבין אבל איפה העבירה שהרב עבר? אמר לי רבי אלימלך עצם המחשבה שלי הראשונה "אבל למה בשעה כזאת באים". סימן שהחשיבה שלי על הזולת פגומה. לכן אני צריך לעשות תיקון לדבר הזה. הואיל וכתוב בהלכה רק אדם ירא שמים וחסיד יכול להניח תפילין של רבנו תם. אם כן איך אני יכול להניח תפילין של רבנו תם. עד שאני לא יעבור עם עצמי על מידה של החשיבות של הזולת להבין שבין אדם לחבריו צריך להיות בגדר כמו בין אדם למשפחתו. כמו שלבני משפחתי הייתי עוזר ושמח ודואג ומחשבתי תמיד היתה חיובית לעזור אפילו בדברים הלא מובנים, כך גם לזולת צריך להתנהג בצורה הזאת.