הרשו לי לומר דבר אחד אודות ישראלים וטיולים לחוץ לארץ: ישראלים אוהבים זאת עד כדי כאב. כמעט כל משפחה ישראלית שואפת לטיול אל מחוץ לכותלי המדינה לפחות פעם בשנה, בין אם מרחיקים לכת עד ניו- יורק ובין אם עד קפריסין. כמובן שזה איננו נתון שלילי אשר אני מציג, ישראלים נחפשים אל מקומות רבים בעולם, רואים דברים חדשים, פוגשים אנשים מתרבויות שונות, מקבלים רעיונות מעשירים אודות אורח החיים והתרבות במדינה. בכל זאת, נוצרה אופנה מסוימת כשמדברים על היעדים אליהם ישראלים טסים, ובעולם כל כך גדול וענף, אני תוהה מדוע לא לנסות לפזול קצת ימינה מהודו, צפונה מקולומביה. רק רעיון, רק תהייה, מה אכפת לנו לנסות?
טיולים מאורגנים אפשר להוציא כבר לכל מקום כיום. כמעט בכל הרכב, צורת התניידות ואפילו סוג המטבח. טיולים מאורגנים להונגריה במסגרת עסקים למשרד עורכי דין דיני עבודה, טיולים מאורגנים של מספר משפחות המחפשות הרפתקאות ג’יפים בדיונות של סיני. זהו עולם מפותח ומתקדם המוצא לכלל את הפתרונות הנוחים ביותר והנוחים פחות.
נכון, טיסה קצרה אל מלון בו הכל כלול בטוריקה זהו תענוג אמיתי ופינוק אמיתי. מה עוד, בדרך כלל המחירים הם סבירים ואינם בשמיים. כך גם לגבי קפריסין וגם לגבי יוון. נכון, הודו היא מדינה זולה בטירוף, תשתית מסלול הטיול הישראלי בה מפותח, והעניין בה רב. נכון, האטרקציות המרהיבות בארגנטינה כבר ידועות לכל, רק במרחק לחיצה ושיחת טלפון והכל כבר מוכן לילדנו המשתחררים מהצבא ומופיעים אל מול קרחון מרהיב בעניין של כמה ימים.