מהעבודה לביתו בגדר תאונת עבודה כמשמעותה בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב) התשנ"ה - 1995(להלן-החוק).
כדי נסיעתו מן העבודה למעונו כנדרש בסעיף 80לחוק.
לחלופין, חלה הפסקה או סטייה של ממש מהדרך המקובלת.
א. התובע שרברב עצמאי במקצועו ובעיסוקו.
בראשל"צ, הותקף התובע ע"י נהג רכב אחר.
בדרכו מהעבודה למעונו. ולחלופין, האם חלה הפסקה או סטייה מהדרך המקובלת.
(1) אירעה תוך כדי נסיעתו או הליכתו של המבוטח לעבודה ממעונו או ממקום בו הוא לן אף אם אינה מעונו, מן העבודה למעונו או ממקום עבודה אחד למשנהו, ועקב נסיעתו או הליכתו זו; "
לעניין זה נפסק, כי הקובע הוא תכלית הנסיעה ומטרתה, אף אם יש זהות בתוואי בין מבית (או לבית) המבוטח לבין הנסיעה לצורך אותה תכלית (ר' דב"ע מח/ 39- 0המוסד נ' סרנדיון מרים פד"ע יט 502).
א. ביום:ב 06.10.96, הוזמנתי ללקוח בשם פרדי כהן, ברח' סמילנסקי 29/2ראשל"צ, לשם בדיקת צנרת במכשור אלקטרוני לאחר עבודות שיפוצים.
ביום:ו 07.10.96, בשעות הערב המוקדמות.
בדיקה המצורף לתצהירי כחלק בלתי נפרד הימנו, מסומן נספח א'.
22:30, כשחזר מהעבודה הותקף על ידי נהג בשם שחר קובי , שרכבו חסם את הדרך הסמוכה לביתו של התובע.
בשעה 30: 22(ר' נספח לכתב התביעה).
22:.30אני נכה צה"ל ואני לא יכול לזכור בדיוק את השעה המדויקת בה הותקפתי" (ר' עמ' 4לפרוטוקול, שורות 29-26).
הנגדית, כי התובע אסף אותה בשעה 20: 30,כי לקח להם כחצי שעה עד שהגיעו למקום התקיפה וכי "בעלי הותקף לערך בשעה 15:21" (ר' עמ' 5לפרוטוקול, שורות 16-14).
אלקטרוני לאחר עבודת שיפוצים.
ביום 7.10.96בשעות הערב המוקדמות."
ואולם, בהודעתו לחוקר הנתבע (ר' נ/ 2) ציין התובע, כי ביום התקיפה, קרי ה7.10.96ביצע בדיקה בלבד אצל משפחת כהן ולא ביצע עבודת אינסטלציה כנטען על ידו בתצהירו. כך עולה גם מחשבונית המס אשר הוציא התובע למר כהן (ר' נ/ 4) וזאת אף ביתר שאת נוכח העובדה , כי חשבונית המס הנ"ל היא על סך של 120ש"ח , שהוא סכום סביר לבדיקה ולא לעבודת אינסטלציה.
מחקירתו הנגדית של התובע עולה, כי חשבונית המס שהוצאה על ידי התובע למר כהן נרשמה על ידו מאוחר יותר ולא ביום בו ערך את הבדיקה - "זו חוו"ד לבית המשפט כי רימו אותו (את מר כהן -ו.ס) בעבודה " (ר' עמ' 4לפרוטוקול, שורה 9).
כן ציין התובע, כי שהה אצל מר כהן בערך כשעה (ר' עמ' 4לפרוטוקול, שורה 12).
(ר' עמ' 5לפרוטוקול).
בעיני - מעיון במפות שהוצגו מטעם התובע עולה, כי אף אם נקבל גרסתו של התובע באשר למועד יציאתו מהבית אצל הלקוח עדיין המדובר בפרק זמן הנע בין 3ל - 4שעות שאין לגביהן הסבר חד משמעי ו/או כזה שיש בו כדי לסבר את אוזנו של בית הדין. אין זה סביר בעיני בית הדין, כי נסיעה למרחק שכזה, אף עם עצירה אצל הלקוח לפרק זמן הנע בין חצי שעה לשעה , תיארך קרוב לארבע שעות.
כן לא למותר לציין, כי התובע נמנע מלציין הן בעדותו במשטרה והן בחדר המיון אליו פנה למחרת האירוע את העובדה, שהיה בדרכו מהעבודה לביתו, אלא ציין נוכחותה של אשתו בלבד.
נסיעתו מהעבודה למעונו, כמתחייב על פי סעיף 80לחוק.
.10 התביעה נדחית.
.11 משלא נתבקשו הוצאות, אין צו להוצאות.