התובעת - נציגות הבית המשותף שברחוב איריס 1-15 קרית אונו הבנוי על חלקה 194 בגוש 6490 (להלן: "הבית"), הגישה תביעה כנגד הנתבעת - בעלים של דירה בבית (תת חלקה 55).
הבית נרשם כבית משותף בפנקס הבתים המשותפים ועל ניהולו חל התקנון המצוי בתוספת לחוק המקרקעין, תשכ"ט - 1969 (להלן: "חוק המקרקעין").
לטענת התובעת הנתבעת לא שילמה את מלוא חלקה בהוצאות הנציגות להחזקת הרכוש המשותף מאז שנת 2008 ועד למועד הגשת התביעה (חודש מאי 2011 כולל) בסך (קרן) של 8,268 ש"ח.
קרן החוב הנתבעת בצירוף הפרשי הצמדה וריבית עד למועד הגשת התביעה מסתכמת בסך של 9,348 ש"ח.
הנתבעת לא הגישה כתב הגנה במועד שנקבע וניתן כנגדה פסק דין בהעדר הגנה ביום 13.07.11.
הנתבעת הגישה בקשה לביטול פסק הדין שניתן כאמור ובהחלטתי מיום 16.08.11 הורתי על ביטול חלקי של פסק הדין והותרתי על כנו חיוב של הנתבעת בתשלום סך של 1,859 ש"ח על פי הודאתה בבקשתה. כן פסקתי את הוצאות הבקשה בסך של 1,500 ש"ח בהתאם לתוצאות התיק העיקרי.
הנתבעת טוענת בכתב ההגנה מטעמה כי חישובי הנציגות שגויים. מנספח ז' לכתב ההגנה עולה כי הנציגות מבקשת לגבות מהנתבעת סכומים עודפים, בעיקר, בגין שימוש בהסקה וחימום מים. כן טוענת הנתבעת כי שולמו על ידה תשלומים בסך של 6,000 ש"ח וכי מגיעים לה החזרים בסך של 1,192 ש"ח בגין קופת פרויקטים וסך של 2,065 ש"ח בגין חיוב בצריכת מים משותפת. כן נטען כי מגיע לנתבעת החזר בגין אחזקת מערכת ההסקה (שנגבתה על פי שיעור של 100%) בסך של 712 ש"ח.
ביום 09.10.11 התקיים דיון מקדמי בתובענה. לדיון האמור לא התייצבה הנתבעת והתייצב רק אחיה - מר נח. לאור האמור לא ניתן היה לקיים דיון לגופם של דברים וההליך נקבע לשמיעת ראיות.
מטעם התובעת הוגש תצהירו של מר שי זכות. מטעם הנתבעת הוגש תצהיר חתום על ידה וכן תצהירו של מר יעקב נח, אחיה והמוציא ומביא מטעמה.
ביום 26.01.12 התקיימה ישיבת הוכחות במסגרתה נחקרו המצהירים נגדית על תצהיריהם והצדדים סיכמו בעל פה את טענותיהם.
עילת התביעה מעוגנת בסעיף 58 לחוק המקרקעין שעל פיו חובה על כל בעל דירה להשתתף בהוצאות להחזקתו התקינה של הרכוש המשותף ולהבטחת השירותים המחויבים בבית.
בכדי לפתור את המחלוקת שבין הצדדים, יש לבחון מהם החיובים בהם צריכה הייתה הנתבעת לשאת במהלך התקופה הרלבנטית (לרבות התייחסות לטענות הנתבעת בדבר טעויות בחישוב התובעת) ולאחר מכן לבחון איזה סכום שולם על ידי הנתבעת באותה התקופה. התוצאה תביא ליתרת חובה של הנתבעת. לאחר מכן נתייחס לטענות הנוספות של הנתבעת בגין החזרים המגיעים לה לגישתה.
כבר בפתח הדברים יוער כי שנת המס של התובעת הינה מחודש יוני עד לחודש מאי של השנה העוקבת (ר' סעיף 8.6 לתצהיר זכות שלא הוכחש). לפיכך, חיובי הנתבעת יחושבו בגין כל תקופת "שנת מס" בהתאם.
על פי נספח ז' לכתב ההגנה, הנתבעת מודה בחיוב חודשי בסך של 270 ש"ח (ר' גם נספח בעמוד 12 לתצהיר מר נח). בעדותו מאשר מר זכות כי הסכום האמור הינו הסכום המדויק לחישוב (עמוד 4 שורות 22-30).
משכך, חיובה של הנתבעת לשנת המס 2008-2009 הינו 3,240 ש"ח (270 כפול 12).