תגובתי: אתה יכול להאכיל, להלביש, להשכיב, לכסות ולהרדים את הגוף הפיזי ה"בהמה", אבל את האדם שבך, בתוך הבהמה הזאת, לא תוכל להלביש, להאכיל, להשכיב ולבטח שלא תרדים! כמו שילד קטן לא רוצה ללכת לישון, כך הוא גם לא רוצה לשכב, לא רוצה להירדם. האדם מביט על חייו ורואה שאין בהם משמעות, הוא כבר לא מקבל סיפוק משום דבר.
הערה: קודם האדם קיבל סיפוק ואילו עכשיו לא?
תגובתי: האגו גדל! אם נקרא ספרים שנכתבו לפני 50 שנה, או נראה סרטים שצולמו אז, נבחין שמדובר לא סתם באנשים נאיביים, אלא אחרים לחלוטין. באנושות התרחשו שינויים עצומים! אירופה נמצאת בניגודיות בין שפע גשמי לריקנות אנושית פנימית. זו הבעיה של זמנינו, פרדוקס נוראי שמוביל לדיכאונות, אלכוהוליזם וצריכת סמים. עד שבני אדם יגלו את התשובה לשאלת משמעות החיים, שום דבר טוב לא יהיה. זו השאלה העיקרית, רוב האירופאים עדיין לא מבינים בצורה ברורה למה רע להם, מה אוכל אותם, אבל השאלה מתעוררת בצורה יותר ויותר מובהקת בכל אחד. הטבע מוביל אותנו לצעקה "בשביל מה לי כל זה?!" אחר כך, דווקא בזכות הייסורים, כשנרצה להשיג את מהות הטבע אז תתגלה משמעות החיים.
שאלה: כלומר, החזרה ל"גן-עדן" שאותו הם בנו שם אפשרית?
תשובתי: לא. בזמן שהם בנו את גן-העדן הבורגני, הם הפכו להיות "גבוהים" ממנו מבחינה פנימית, הדרישות הפכו להיות אחרות, זה כבר לא מספק אותם.
שאלה: כלומר, גן-עדן על פני האדמה בלתי אפשרי?
תשובתי: לא. אם היינו עוצרים את התפתחות האדם, את התפתחות הרצונות הפנימיים שלו, כדי שלא יגדלו מבחינה איכותית, אז הכול היה בסדר, אבל לקחנו בחשבון רק את הגידול הכמותי שלהם. ניתן לאדם יותר ויותר מילוי גשמי, אבל זה לא מה שהוא צריך, הוא כבר רוצה דברים נעלים יותר והם אינם, לכן עליו להשיג את מה שהוא רוצה עכשיו, וזוהי משמעות החיים.