1. לפני בקשת הנתבע, ניר שלמה (להלן: " המבקש"), ליתן רשות להגן כנגד תביעה כספית שהוגשה כנגדו בסך של 30,000 ש"ח.
2. בקצירת האומר, עניינה של התביעה הוא שיק על סך 30,000 ש"ח שניכתה המשיבה עבור צד ג', רכב אטמור בע"מ (להלן: " אטמור"), ובתמורה קיבלה את השיק לחזקתה ולבעלותה.
3. השיק חולל בשל הוראת ביטול שניתנה על ידי המבקש.
4. על פי הנטען בכתב התביעה השיק נמסר לאטמור בגין תיקון רכב שעבר תאונת דרכים והתיקון אושר על ידי חברת הביטוח של הנתבע בסכום כולל של 50,241 ש"ח.
תשלום בסך 20,000 ש"ח שולם באמצעות שיק של סוכן הביטוח והשיק השני בסך 30,000 ש"ח הוא השיק הוא נשוא התביעה.
טענות המבקש בבקשה הן כי השטר נשוא התביעה ניתן לאטמור כבטחון בלבד; לטענתו הרכב נרכש מאטמור, ולאור ליקויים שנתגלו בו הוסכם בין האב לאטמור כי כפיצוי, בעת שתתגלה תקלה תישא אטמור על חשבונה בתיקון שיעשה על ידה ברכב.
6. עבור התיקון שולם על החשבון כאמור התשלום של 20,000 ש"ח.
7. בבקשה נטען שמאחר וסוכם שאטמור צריכה לשאת בחלק מהתשלום הופקד שיק בטחון על סך 30,000 ש"ח - על מלוא יתרת סכום עלות התיקון.
8. התקיים דיון במסגרתו נחקר רק האב על תצהירו. והצדדים סיכמו טענותיהם בעל פה.
9. הלכה פסוקה היא, כי בחינת בקשותיו של המבקש ע"י בית המשפט, בהליך של סדר דין מקוצר, אינה מצריכה לפסוק בדבר טיב טענותיו וזכויותיו של המבקש, אלא אך לבחון, האם יש בטענה זו לכאורה כדי להצדיק את בירורה, קרי, האם יש בתצהירו של המבקש יחד עם חקירתו הנגדית הגנה לכאורה בעלת משמעות אשר אם תוכח במשפט תוכל להוות הגנה ראויה לגרסתה של התביעה. (ע"א 2418/96 כלפו (ישראל) בע"מ נ. בנק למסחר בע"מ, פ"ד מז (5) עמ' 133).
10. לעניין זה חייב בית המשפט לצאת מנקודת הנחה, כי המבקש דובר אמת, אלא אם כן נתבדו דבריו לחלוטין בחקירה נגדית. במקרה זה האחרון, יהיה על בית המשפט למנוע את סיכול מטרתו של ההליך על ידי העלאת טענות סתמיות מטעם המבקש (הגנת בדים) ואשר כל מטרתן נועדו על מנת למנוע מהתובע את היתרונות הדיוניים אשר מוקנים לו על ידי הגשת תובענה בסדר דין מקוצר.
אין בית המשפט נדרש, בשלב זה, כחלק מהאלמנטים המשפיעים על הכרעתו, למשקלן ומהימנותן של הראיות ובנוסף, בשלב זה על ביהמ"ש לייחס את מלוא המהימנות לגרסתו של המבקש, אשר לא נסתרה לחלוטין בחקירתו הנגדית על ידי בא כוח התביעה.
מבקש אשר עותר למתן רשות להתגונן חייב להיכנס לפרטי העובדות ואין סיפק בידיו להישען ולהעלות אך רמזים וחשדות ללא כל בסיס ראייתי, תצהיר מעיין זה או כזה המנוסח באופן כוללני החסר פרטים רלוונטיים וחיוניים להבהרת נושא ההגנה אינו יכול לשמש בסיס לקבלת רשות להתגונן (ע"א 543/86, ע"א 424/86).
11. כאמור, רק האב נחקר על תצהירו. ב"כ המשיבה ציין כי ויתר על חקירת המבקש כי המוציא והמביא זה האב ובן עושה דברו (ראה פרוטוקול ישיבת יום 10.12.070 עמוד 4 שורה 9), ואכן גם מהתצהירי המבקש והאב וגם מהחקירה ניתן ללמוד כי הרוח החיה מאחורי הארועים הוא האב.
12. אמנם במסגרת הבקשה לא ציין המבקש מהו הסכום שלשיטתו עליו לשלם אולם במסגרת החקירה הנגדית הודה האב שבחשבון הסופי לתיקון הרכב עדיין נותרה אותה חוב שלהערכתו עומד בין 10,000 - 15,000 ש"ח. בשלב מתקדם יותר של החקירה ציין " אם אתם 15,000 ש"ח אחרי 30,000 ש"ח שנתתי, הוא צריך לנשק לי את היד. עשיתי תחשיב" (פרוטוקול הדיון בעמוד 2 שורות 22-23).
13. אם כך הדבר, וגם לשיטת האב יש לשלם את הסכום הנ"ל, לא ברור מדוע ניתן שיק בטחון על הסכום של 30,000 ש"ח; הרי גם לשיטתו הוא, עדיין יש לשלם את הסכום שנע בין 10,000 - 15,000 ש"ח, ולכאורה לא נהיר מדוע לא שילם את הסכום שלגישתו אינו שנוי במחלוקת ואת היתרה מסר כבטחון. בחקירתו אמר האב שהרכב עוכב באטמור 10 ימים ובשל כך מסר את השיק לבטחון, ולפיכך בכל הנוגע לסכום של 15,000 ש"ח, הרי גם על פי גישת האב המדובר בחוב שלא שולם, וככל הנוגע לסכום זה לא ניתנת רשות להגן.
14. יחד עם זאת, כלל הוא שמי משמבקש רשות להגן אינו חייב לשכנע את בית המשפט, בשלב מקמי זה, בנכונות הטענות. גם אם נרית ההגנה מפוקפקת בלשב הדיון בבקשה לרשות להתגונן, אולם אינה באה בגדרה של הגנת בדים, אין לנעול את שערי בית המשפט בפני נתבע המעוניין והכוחי את הגנתו (ראה: דוד בר אופיר, סדר דין מקוצר בהלכה הפסוקה, מהדורה שמינית (2006) מעודכנת ומתוקנת, הוצאת פרלשטיין גינוסר בע"מ, ע"ע 202-203).