בקשת רשות ערעור על פסק דינו של בית המשפט לתביעות קטנות בתל אביב מיום 12.3.13 (כב' השופטת תרצה שחם קינן).
בפסק הדין נושא הבר"ע נדחתה תביעת המשיבים כנגד המבקשת ונגד בנה תוך שנקבע כי המשיב התובע ישלם 400 ₪ הוצאות משפט לבנה של המבקשת, וכן נקבע כי היה והופקד פקדון בידי מי מהנתבעים (המבקשת ובנה) הוא יוחזר לידיהם.
כמו כן נקבע בפסק הדין נושא הבר"ע שבהיעדר התייצבות המבקשת ולאור הבקשה למחיקתה כנתבעת מכתב התביעה לא מצא לדון בתביעה שכנגד שהגישה המבקשת והיא נדחית.
לאחר שעיינתי בבקשת רשות הערעור על נספחיה ובפסק הדין ובתגובה לבקשת רשות הערעור, החלטתי לדון בבקשה כאילו ניתנה הרשות לערעור והוגש ערעור על פי הרשות שניתנה ולקבל את הערעור כדלקמן.
לא היה מקום לדחות את התביעה שכנגד רק מחמת אי התייצבות המבקשת לדיון ובקשתה למחיקתה מהתביעה העיקרית.
בהחלטות קודמות קבעה ערכאה קמא שהמבקשת פטורה מהתייצבות ובלבד שבנה יתייצב לדיון (כפי שנעשה) והותר לה להיות מיוצגת על ידי בא כוחה אשר נכח בדיון, והמבקשת במסגרת בקשתה לפטור מהתייצבות עמדה על כך שיתקיים דיון בתביעתה שכנגד.
היה מקום לדון בתביעה שכנגד, שעניינה נזקים שנגרמו למבקשת כתוצאה מצרופה בטעות להליך כנתבעת (לרבות בהליך לביטול פסק הדין שניתן נגדה בהיעדר אשר לאחר מכן בוטל והדיון התנהל במעמד הצדדים). בפרט כאשר גם במסגרת התביעה העיקרית לא נפסקו למבקשת הוצאות ההליך.
אמנם במסגרת ההחלטה הפוטרת את המבקשת מהתייצבות נקבע שעם מחיקתה של המבקשת מכתב התביעה לא ניתן יהיה עוד לדון בתביעתה שכנגד. אך הבסיס לקביעה זו וכאשר המבקשת עמדה כאמור על הדיון בתביעתה שכנגד לא הובהר.
לאור האמור לעיל הערעור מתקבל כדלקמן.
פסק הדין הדוחה את התביעה שכנגד מבוטל.
הדיון יוחזר לערכאה קמא על מנת שתידון בתביעה שכנגד לגופו של עניין.
אין צו להוצאות ההליך שלפני, אך ערכאה קמא תוכל לקחת בחשבון תוצאות הליך זה לכשיקבעו הוצאות בתיק קמא.
ניתנה היום, 8 ספטמבר 2013 בהעדר הצדדים.