"והנה אחר שידענו זה נבין מיד חומר המצוות אשר עלינו וייקר העבודה אשר בידינו. כי הנה הם האמצעים המביאים אותנו אל השלמות האמיתי אשר בלעדם לא יושג כלל. ואולם ידוע כי אין התכלית [התוצאה הסופית] מגיע אלא מכוח קיבוץ כל האמצעים אשר נמצאו ואשר שמשו להגיעו, וכפי כוח האמצעים ושמושם כן יהיה התכלית הנולד מהם, וכל הפרש קטן [כל מה שנפחית-נפסיד לנצח נצחים] שיימצא באמצעים תיבחן תולדתו [יראו התוצאות] בברור ודאי בהגיע זמן התכלית הנולד מקיבוץ כולם כמו שכתבתי, וזה ברור. מעתה ודאי הוא שבדקדוק שידוקדק על עניין המצוות והעבודה [עבודת השם] , מוכרח שיהיה בתכלית הדקדוק, כאשר ידקדקו שוקלי הזהב [מאזני-רוח,ששוקלים זהב] והפנינים לרוב יוקרם, כי תולדתם נולדת בשלמות האמיתי והיקר הניצחי שאין יקר למעלה ממנו, נמצינו למדים, כי עיקר [שורש] מציאות האדם בעולם הזה הוא רק לקיים מצוות [מצוות עשה,וזהירות מלא תעשה] ולעבוד [חסידות,לפנים משורת הדין,מתוך אהבת האדם לבוראו] ולעמוד בנסיון".
כל תרי"ג המצוות, מצווה אחת הן. "כי הם חיינו". החיים אינם מתחלקים לאברים, אלא כל הגוף יחידה אחת הנושאת את החיים. כל המצוות ביחד הן - חיינו. כשם שהגוף החי מרגיש כאב לא ישוער בהעדר ממנו אפילו דבר טפל, כך התורה אינה מבדילה בין מצוות קלות וחמורות ובין סוגי המצוות השונות. כל המצוות ביחד הן אורגניזם רוחני חי, ובהעדר מצוה קלה אחת, זה מהווה חסרון ומום בצורתו הרוחנית של האדם.
חומר המצוות אשר עלינו ויקר העבודה אשר בידינו - הכל תלוי אם נקיים את המצוות - עבודת האלוקים, וזה בניין נשמתינו, אי אפשר להגיע לשלמות ללא המצוות.
ידוע כי אין התכלית מגיע אלא מכח קיבוץ כל האמצעים - יש מצוות בין אדם למקום ומצוות בין אדם לחברו, ושתיהן ביחד מביאות לידי שלמות. יש חובות הלבבות וחובות האברים ושתיהן גם יחד משלימות את צלם האלוקים [וגם בחובות האברים חייב להיות כוונת הלב]. יש מצוות שהזמן גרמן ומצוות תמידיות, ושתיהן גם יחד מביאות לחיי נצח.יש מצוות קלות וחמורות, ושתיהן גם יחד מביאות להשלמה כל צדדית של האדם הגדול [עלי-שור].
וכל הפרש קטן שימצא באמצעים תבחן תולדתו - כל נטיה דקה שבדקות בדקדוק מצווה או בשלימות העבודה והמידות, גוררת אחריה חסרון בשלימות. תוצאה מושלמת מתקבלת רק אם משתמשים בכל האמצעים, ורק אם השימוש נעשה בצורה נכונה ובכל הכח. בזמן העשייה כאשר התוצאות אינן לפנינו, קל ליפול לאשליות כי העבודה נעשית אמנם כמו שצריך. אבל בזמן שיראו את האמת, כלומר כשהענין נגמר, אזי כבר מאוחר מלתקן, ואז מבחינים בכל החסרונות ובכל השגיאות שנעשו בזמן העבודה.
מוכרח שיהיה בתכלית הדקדוק - דקדוק עד קצה היכולת. וכמו שכתוב: "אם תבקשנה ככסף וכמטמונים תחפשנה אז תבין יראת ה' "
בעל "אורחות צדיקים" פותח ומסיים את ספרו בציטוט מספרו של שלמה המלך, החכם באדם, קהלת יב, יג: "סוף דבר הכל נשמע, את האלוהים ירא ואת מצוותיו שמור, כי זה כל האדם" - והתכלית המתבקשת מכל פעולה שאדם עושה היא יראת השם.
עיקר מציאות האדם בעולם הזה הוא רק לקיים מצוות ולעבוד ולעמוד בנסיון - הימצאות האדם "בעולם הזה" דוקא ולא "בעולם הבא", כי רק כאן אפשר לקיים את המצוות, לעבוד את השם ולעמוד בניסיונות. הצורך ב"עבודה" הוא רק בגלל המחסומים החומריים, וכך גם הניסיונות באים כתוצאה מענייני העולם. והעבודה הנרצית היא דווקא עבודה של התגברות ועבודה ועמידה בנסיון. וכיון שזו עיקר בריאת האדם ועיקר תכלית כל הבריאה כולה, להעמיד את האדם בנסיון ולראות אם יתחזק מזה באמונתו או להיפך יכשל בה, ודרך העליה וההצלחה היא כשיראה את הקשיים, שלכאורה ניצבים בפניו, ומכל מקום יתחזק ולא יפול בפח הטמון לרגלו.
"בעל אורחות צדיקים" בשער "יראת שמים" כותב: "לפי מעט הכח וקוצר החיים שנתן לו האלהים, הוסיף הקדוש ברוך הוא "יצר הרע" לטובתו ולרעתו, כדי לבוחנו ולנסותו בין טוב ובין רע, וכדי להתנאות, לבנות ולנטוע ולהרוס ולעקור נטוע, ולהרוג ולייסר, לצבור הון, להלחם, למשול ולשלול ולקצוף עד מאוד. ואם לא היה היצר הרע, בשביל אימת המות לא היה עוסק בפריה ורביה, ולא היה בונה בניין, ולא מתאווה לקנות מקנה וקנין, ולא היה נוטע ולא היה זורע, כי היה אומר בליבו: מאחר שנגזרה גזירת המות מה לי לעמול לאחר? והיה כל העולם נאבד ונהרס, והקב"ה לא ברא העולם מימי בראשית כי אם להבנות ולהתנהג ברחמיו הרבים ע"י בני אדם. ואם יתגבר ביצרו הטוב לכבוש את יצר הרע שלא יחטא לפני יוצרו, כי ישתמש ביצרו הרע לעשות הכל ביראת השם ברוך הוא בלא עוון ופשע - זו היא טובתו אשריו ואשרי יולדתו!".
אם כן, כותב הרמח"ל כי האדם לא נברא אלא לעמוד בנסיון - וכן בזה מתקיים תכלית הבריאה. ככתוב בספר דניאל י"ב: "יתבררו ויתלבנו ויצרפו רבים וירשיעו רשעים, ולא יבינו והמשכילים יבינו" - זו תכלית הבריאה להביא לצירוף וליבון, ורק המשכילים יבינו וידעו שזו קיום הבריאה.
יהי רצון שנהיה בין המשכילים, ונקיים את תכלית ביאתינו לעולם זה, נקיים תורה ומצוות ביראת-שמים ואהבת השם. נתחזק ונאסוף כל כוחותינו להתגבר על יצרינו ולעמוד בנסיונות שנקרים בדרכינו ונבטח בשם שיהיה בעזרינו ונזכה בעה"י לטוב הצפון לצדיקים בעולם הבא, אמן!
כל הזכויות שמורות לזכות ת.א.ד בעלת "תורת חסד על לשונה - תורת השם תמימה".