בפני עתירה המופנית כנגד החלטות ביניים אשר ניתנו על ידי ועדת הערר לתכנון ובניה מחוז חיפה (להלן: "ועדת הערר") במסגרת דיון בעררים שהגישו העותרים (ערר 451/14 וערר 389/14) וכן דיון בשלושה עררים נוספים (עררים 449/14, 390/14 ו- 386/14, שהוגשו על ידי המשיבים 4, 5 ו-6) הנדונים כולם בפניה. העררים הוגשו לוועדת הערר על החלטת הוועדה המקומית לתכנון ובניה חיפה (להלן: "הוועדה המקומית") לאשר בקשה להיתר הריסת בניין בשדרות יצחק 5 בחיפה ובניית בניין חדש במקומו, מכוח תמ"א 38. במסגרת החלטות הביניים של ועדת הערר הורתה ועדת הערר למנות מומחה אדריכלי על מנת שיחווה עבורה דעתו אודות מחלוקת אדריכלית שהתעוררה בעררי העותרים – האם הבניין מושא העררים נושא ערך אדריכלי ככוונת סעיף 14(ו) להוראות תמ"א 38.
בקשת ההיתר להריסת הבניין ובנייתו מחדש הוגשה בשנת 2011 על ידי היזם ובעלי הנכס לוועדה המקומית. העותרים ותושבים אחרים בשכונה הגישו לוועדה המקומית התנגדויות לבקשת ההיתר. בישיבה שהתקיימה ביום 30.7.12 קיבלה ועדת המשנה של הוועדה המקומית את המלצת הוועדה לשימור אתרים שליד הוועדה המקומית (להלן: "ועדת השימור") מיום 14.3.11 להתיר את הריסת הבית ואישרה את בקשת ההיתר במספר תנאים. על ההחלטה הנ"ל הוגשה בקשה לדיון במליאת הוועדה המקומית על ידי שניים מחברי הוועדה המקומית. בעקבות הגשת הבקשה הנ"ל הוחזר הדיון לוועדת המשנה, אשר בישיבתה מיום 26.11.12 החליטה להחזיר את העניין לוועדת השימור כדי שוועדת השימור תקיים דיון נוסף לאחר שיוצג לוועדה סקר שימור ביחס לבית שהריסתו התבקשה. כתוצאה מערר שהגיש היזם נדונה הבקשה להיתר הבניה גם בפני ועדת הערר.
במסגרת ההליכים שהתקיימו בוועדת הערר הורתה ועדת הערר לוועדת השימור ליתן הנחיותיה בתוך זמן שקצבה וכן קבעה כי על ועדת השימור לעשות כן לאחר דיון בנוכחות הצדדים. ועדת הערר הוסיפה וקבעה כי אם ועדת השימור לא תיתן החלטה תוך המועד שקבעה, ועדת הערר תמנה מומחה שימור מטעמה כתחליף להחלטת ועדת השימור (החלטות ועדת הערר מיום 20.12.12 ומיום 7.2.13). ועדת השימור דנה בעניין מחדש וביום 17.4.13, לאחר שעיינה בסקר השימור שנערך, ולאחר ששמעה את עמדות היזם והמתנגדים, לרבות חוו"ד אדריכלית שימור מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת ישראל (להלן: "המועצה לשימור אתרים"), החליטה להמליץ בפני ועדת המשנה של הוועדה המקומית שלא להתיר את הריסת הבניין הקיים על המוטיבים הייחודיים המאפיינים אותו. הוועדה ציינה כי ניתן לאשר תוספת בניה של 2 קומות על גג המבנה בתנאים שצוינו בהמלצתה.
למרות ההמלצה הנ"ל החליטה ועדת הערר ביום 10.10.13 בערר מספר 308/12, בין היתר, להתיר את הריסת הבית למעט החזית המערבית שלו, לרבות המרפסות שבה, זאת בשל ערכיה האדריכליים וההיסטוריים של חזית זו. כנגד החלטה זו הוגשו עתירות מנהליות, בין היתר על ידי העותרים (עת"מ 33854-11-13 ועת"מ 41023-11-13), בהן טענו, בין היתר, כי ועדת הערר אינה יכולה לפעול בניגוד להמלצות ועדת השימור בהעדר טעמים מיוחדים, שאינם קיימים בענייננו. בפסק הדין שניתן ביום 30.6.14 מפי כב' השופטת יעל וילנר בוטלה החלטת ועדת הערר הנ"ל מהטעם שוועדת הערר לא הייתה מוסמכת ליתן החלטתה בערר היזם על פי סעיף 157 לחוק ובכך לשים עצמה בנעלי הוועדה המקומית, משל כערכאה תכנונית ראשונה. כן נקבע כי גם מבחינה עניינית לא היה ראוי ליתן החלטה על ידי ועדת הערר שעה שהדיון בוועדה המקומית היה בעיצומו. על כן, ביהמ"ש הורה לוועדה המקומית לחדש את הדיון בבקשה מהשלב בו הופסק הדיון על ידה (7.5.13 – המועד בו ועדת הערר התערבה בהליך שהתקיים בפני הוועדה המקומית) וליתן החלטה סופית תוך 30 יום.
בעקבות פסק הדין הנ"ל התקיים ביום 28.7.14 דיון בוועדת המשנה של הוועדה המקומית, שם עמדו בפני ועדת המשנה המלצת ועדת השימור, המלצת צוות מהנדס העיר והמלצת היועצת המשפטית של הוועדה. הן ועדת המשנה (בהחלטה מיום 28.7.14) והן מליאת הוועדה המקומית (בהחלטה מיום 10.9.14) החליטו בניגוד להמלצת ועדת השימור ומהנדס העיר לאשר את הריסת הבית.
כתוצאה מכך הגישו העותרים ותושבים נוספים בשכונה, וכן המועצה לשימור אתרים, עררים על ההחלטה הנ"ל של הוועדה המקומית, העררים שבמסגרתם ניתנו ההחלטות נשוא עתירה זו. בעררים אלה טענו העוררים, בין היתר, כי אינם מסכימים עם חוות דעתה של היועצת המשפטית של הוועדה המקומית לפיה הוועדה המקומית הייתה רשאית להתעלם מהמלצות הגורמים המקצועיים (ועדת השימור ומהנדס העיר שאימץ את המלצת ועדת השימור שלא להרוס את הבניין) ובלבד שתנמק את החלטתה. הוועדה המקומית לא הגישה תגובה לעררים. היזם צירף לתשובתו לעררים חוות דעת של אדריכל מיכאל רטנר, שנועדה לתמוך בעמדת היזם כי נכון להתיר להרוס את הבניין. בתגובה לכך הגישה המועצה לשימור אתרים חוות דעת משלימה של אדריכלית פארה גולדמן (אשר חוות דעתה המקורית עמדה בפני ועדת השימור בעת שהחליטה להמליץ לא להרוס את הבית).
ביום 26.1.15 התקיים דיון בעררים ובראשיתו הודיעה ועדת הערר כי היא מבקשת לזמן לאלתר נציג של ועדת השימור. ועדת הערר דחתה את התנגדות העותרים ויתר העוררים לזימון הנציג של ועדת השימור לדיון. לאור זאת הגיע לדיון מר וואליד כרכבי, חבר ועדת השימור, ונתן את ההסבר שלו להחלטה, כמפורט בפרוטוקול הדיון. לאחר הדיון הנ"ל התקבלו ההחלטות בגינן הוגשה העתירה דנן: החלטת הביניים מיום 11.2.15 בה קבעה ועדת הערר כי הונחו בפניה חוות דעת אדריכליות נוגדות ולנוכח הוראות סעיף 14א(1) לתמ"א יש מקום למנות מומחה אובייקטיבי מטעם ועדת הערר על מנת שיחווה דעתו בסוגיה זו, כי אין צורך למנות מומחה בעל התמחות בשימור ודי למנות אדריכל מוערך בעל וותק רב ומוניטין מקצועי ובעל ניסיון מעשי בהוראה אקדמית, כי המומחה יכריע במחלוקת האדריכלית באם הבניין נושא ערך אדריכלי המצדיק את שימורו וכי הוועדה ממנה כמומחה את אדריכל יעקב יער; החלטת הביניים מיום 25.2.15 בה קבעה ועדת הערר, לאחר שהוגשו על ידי חלק מהעוררים בקשות לביטול מינויו של המומחה הנ"ל, כי ועדת הערר מוסמכת למנות מומחה מטעמה ככל שתראה לנכון וזאת לאור תקנה 14 לתקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בוועדת הערר), תשנ"ו – 1996 (להלן: "תקנות התכנון והבניה"), וכי ועדת השימור הינה גוף מייעץ בלבד וועדת הערר אינה כבולה להמלצותיה. עוד ציינה ועדת הערר כי בהחלטתה משנת 2011 לא מצאה ועדת השימור צורך בשימור הבניין ורק בשנת 2013 המליצה לראשונה על שימור הבניין. דהיינו, ועדת השימור אינה עקבית בהמלצותיה לאורך השנים ואף לא כללה את הבית ברשימת השימור של העיר חיפה. לכן, קבעה הוועדה, דרך המלך היא מינוי מומחה אובייקטיבי אשר יחווה דעתו בעניין מושא המחלוקת. עוד נקבע כי פסק הדין של השופטת וילנר בעתירה המנהלית ביטל את החלטת ועדת הערר בערר הקודם ולכן גם את כל החלטות הביניים שניתנו במסגרת הערר הקודם ולכן ועדת הערר אינה כבולה להחלטותיה בערר הקודם. לאור האמור לעיל קבעה ועדת הערר שההחלטה למנות מומחה בעינה עומדת, לרבות הגישה שאין צורך במומחה לשימור, אך יש לשנות את נוסח הפניה למומחה באופן הבא: "על סמך ניסיונו המקצועי ומומחיותו, התבקש המומחה להכריע במחלוקת האדריכלית, באם הבניין מושא הערר נושא ערך אדריכלי ככוונת סעיף 14(ו) להוראות תמ"א 38".
האדריכל מר יער דחה את המינוי וועדת הערר תרה אחר מומחה אחר. החלטת הביניים מיום 23.3.15 קבעה כי דרושה חוות דעת של איש מקצוע אובייקטיבי אשר ייבחן את חוות הדעת שהגישו הצדדים ואת המבנה מושא הערר ויחווה דעתו באשר למחלוקת בין האדריכלים. המומחה שמונה בסופו של יום היה האדריכל פרופ' דן איתן. ועדת הערר הבהירה בהחלטה זו כי היא מוסמכת למנות מומחים מטעמה מכוח תקנות התכנון והבניה וכי אין הכוונה למסור את ההכרעה בתיק הערר לידי המומחה, אשר מעמדו כמומחה מטעם בית המשפט. ועדת הערר הבהירה כי היא אינה מחויבת לחוות הדעת אלא היא אשר תכריע בסופו של יום בהליך הערר המונח בפניה.
על שלושת החלטות הביניים הנ"ל של ועדת הערר מוגשת העתירה דנן.