תערוכת היחיד אוטובוסים בים של רקפת וינר עומר, "אמנית של ציור רע" כהגדרתה, תוכננה במיוחד למידותיה של הגלריה החדשה. במרכז התערוכה ניצב ציור גדול-ממדים בצבעי שמן על בד (4X5 מטרים). הציור מרובד במשמעויות ודימויים הלקוחים מהביוגרפיה האישית של האמנית: חוויות ומראות משנות ילדותה ובגרותה וציטוטים ומחוות הקשורים להיותה אמנית, החיה כאן ועכשיו. לצד הספקטקל הגועש והמרשים הזה מוצגים ציורים קטנים ואינטימיים יותר, בהם "מטפלת" האמנית בפרטים מתוך התמה המרכזית "אוטובוסים בים". אקספרסיביות, סימבוליות, ילדיות, חרדה, הומור ודמיון הם חלק בלתי נפרד מהחוויה הכוללת.
לבוא להביט בציור בגלריה, להעניק לו את כל הריכוז, להפנות לו את הגב מיד אח"כ. כל דבר חדש שנאמר הוא שברירי עד לא קיים. ההרכב האודיוויזואלי ואקלקונטקט (מרקו מילבסקי: תופים ואלקטרוניקה, אייל ללי ביטון: ויז'ואלז ואלקטרוניקה, תומר דמסקי: שירה ואלקטרוניקה) מבית ההפקות הירושלמי Excessive Productions ממקם את עצמו מחדש בחללים שמדברים בעד עצמם ומכריח את הסיטואציה לשאול את עצמה מהי.
מיד אחריו הופעה של הצמד – Suicidal Furniture (אבינועם שטרנהיים ואלכס לוי).
היא מרכז עירוני של המחלקה לאמנות פלסטית של עיריית ירושלים, הפועל קרוב לעשרים שנה במטרה לקדם את תחום האמנות החזותית בירושלים ולעודד אמנים צעירים ומבטיחים להישאר בעיר וליצור בה. המתחם, הממוקם בחלל פנימי תחת הטריבונות באצטדיון הכדורגל הירושלמי ע"ש טדי, כולל 19 חללי עבודה העומדים לרשות אמנים ירושלמים מובילים בארץ ובעולם. במקום פועלת גלריה מקצועית המציגה תערוכות מתחלפות של אמנות עכשווית.