1. בקשה למתן רשות להתגונן.
2. התובעת- תאגיד מים וביוב, הגישה תביעה כספית בסדר דין מקוצר בסך של 75,907,072.4 ₪ שעניינה דרישת תשלום בגין היטל ביוב ואגרת הנחת צנרת בשטחים אשר נמדדו על ידה בנכס הנתבעת, המדובר במרכז הרפואי שיבא.
3. לטענת התובעת , בעקבות מדידת שטחים שבוצעו על ידה התברר שחלק ניכר מהשטחים הבנויים של הנתבעת נבנו ללא היתר בניה ולא שולמו בגין שטחים אלה היטלי פיתוח כדין. כמו כן, חלק מהנכס של הנתבעת משמש למגורי רופאים מחובר לתשתיות מים שלא שולמו בגינן היטלי ביוב ו/או אגרת הנחת צנרת מים.
4. במצב דברים זה התובעת שלחה לנתבעת דרישת תשלום. בעקבות דרישת התשלום התנהל משא ומתן בין הצדדים אשר לא צלח או אז הוגשה התביעה נשוא בקשה זו.
5. הנתבעת הגישה בקשת רשות להתגונן. בתמצית, הנתבעת טענה שעסקינן בדרישות תשלום אשר הושתו בחוסר סמכות, בניגוד לדין, בחוסר תום לב וממניעים פסולים. לטענתה, התובעת מבקשת לגבות מהמדינה סכומי עתק עבור תשתיות מים וביוב עבור כל המבנים הקיימים כאילו הוקם בית חולים חדש מבלי להביא בחשבון את העובדה שהקרקע וחלק מהמבנים קיימים עשרות שנים וחלק הוקם טרם קום המדינה. לטענתה, עיריית רמת גן, אשר בסמכותה נגבו בעב ר היטלי הפיתוח עד להקמת התאגיד-התובעת, גבתה את כל התשלומים ואף פטרה את הנתבעת מתשלומים נוספים.
6. לנתבעת שלל טענות לגופו של עניין ביחס לחיובים שהושתו עליה. כך לדוגמה, לטענתה, היטל ביוב נגבה פעם אחת בחיי הנכס ואין לחייבה בשנית עבור תשתיות שבית החולים ביצע בעבר.
עוד לטענתה, לאור מאפייניו הייחודיים של בית החולים, תשתיות הביוב במתחם ואלו הנמצאות מחוצה לו הינן בבחינת תשתיות עירוניות, כך שבמשך השנים השתרש מול העירייה הסכם ונוהג לפיו בית החולים הקים על חשבונו ותחזק במקום העירייה ובהסכמתה את התשתיות העירוניות במתחם ובתמורה לכך העירייה התחייבה שלא לגבות מבית החולים היטלי פיתוח.
הנתבעת הוסיפה וטענה שקיימת חזקה לפיה שולמו היטלי פיתוח עבור הקרקע. אשר למבני העובדים, קיימת חזקה לפיה עמידר שילמה את מלוא תשלומי החובה עבור המתחם.
בנוסף, הנתבעת טענה שהתביעה לוקה בשיהוי קיצוני ובהתיישנות. כמו כן, חלק מדרישות התשלום נעדרת פרטים מהותיים. לחילופין, אי מתן הפרטים מביא לבטלות הדרישות. הדרישה לביטול ביוב משנת 2015 הוצאה ללא אישורים מתאימים כמו כן, נפלו פגמים מהותיים בחישובים ובתעריפים שביסוד דרישת תשלום ב- 2015 ונפלו פגמים בחיובים המיוחסים לשנת 2017.
7. בשים לב להיקף המחלוקת בין הצדדים הכוללת טענות עובדתיות ומשפטיות ובשים לב לכך שמדובר במחלוקת בין תאגיד מים לבין מדינת ישראל (בית חולים), הורתי לצדדים לתת עמדתם למתן רשות להתגונן ללא צו להוצאות.
8. התובעת התנגדה לבקשה, ולחילופין, טענה כי אם יסבור בית המשפט שיש מקום למתן רשות להתגונן, יש להתנות הרשות בפסיקת הוצאות. עוד טענה, שאין מקום למתן רשות להתגונן ביחס לטענות ספציפיות.
9. נימוקי התנגדותה של התובעת לעצם מתן רשות להתגונן, אינם ממן העניין. אמת המידה האם לתת רשות להתגונן היא בכך שהנתבע הוכיח הגנה לכאורה, ולו באופן קלוש. העובדה, שהתובע יידרש לשלם אגרה נוספת שכן ההליך עשוי שיתנהל עד תומו, אינה בגדר שיקול שלא לתת רשות להתגונן. לא בכדי, התובעת בהגינותה טענה לחילופין למקרה שתינתן רשות להתגונן, ובטענותיה החלופיות אדון כעת.
10. התובעת טענה שיש מקום לתת פסק דין חלקי ביחס לטענות הבאות: (1) דרישת תשלום שהוצאה ביחס לשטחים שהתבקשו לגביהם היתרי בניה בשנים האחרונות (2) חוקיות תעריפי חוקי העזר. לטענתה, מדובר בתעריפים שנכנסו לתוקף לפני שנים ולאחר שאושרו כדין. מכאן שעל הנתבעת היה לתקוף את סבירות התעריפים בסמוך לאחר פרסומם בתקיפה ישירה ולא כעת. כמו כן, התובעת אף הגיבה לגופו של עניין לטענות שהעלתה המבקשת (הנתבעת) בבקשתה.
11. הנתבעת הסכימה להצעה.
12. לאחר עיון בטענות הצדדים ועמדותיהם, מצאתי לתת רשות להתגונן כפי שיפורט להלן.
13. הלכה היא כי בית המשפט נוקט כיום בגישה ליברלית עם המבקש רשות להתגונן. די לו למבקש שיראה הגנה לכאורה ואין בודקים בשלב זה כיצד יוכיח את טיב הגנתו ואת טיב ראיותיו (ראה:נ ד"ר י' זוסמן, סדרי הדין האזרחי (מהדורה שביעית בעריכת ש' לוין, 1995) בעמ' 675-676 ; א' גורן סוגיות בסדר דין אזרחי (הוצאת סיגא, תשנ"ט) בעמ' 291-292).
14. לזאת יש להוסיף שבהתאם לתקנות סדר הדין החדשות, החל מחודש פברואר 2020 לא יהיה הליך של סדר דין מקוצר דבר המחזק את העמדה לפיה הרף להצדקת מתן רשות להתגונן הוא נמוך.
15. מבלי לחוות דעה ביחס למשקל הטענות לגופן, לא ניתן להתעלם מכך שעסקינן בתביעה בסכום לא מבוטל ובבקשה הכוללת שלל טענות משפטיות ועובדתיות הנפרשות על פני מספר עמודים רב הדורשות בירור מקיף. טענות אלה עשויות להיות בעלות חשיבות עקרונית, אשר מצדיקות מתן רשות להשמיען בבית המשפט.
16. במסגרת התובענה הנדונה אין מקום לחסום את המבקשת כבר בשלב מקדמי זה. מתן רשות להתגונן בנסיבות אלה, תאפשר גם למשיבה להשמיע עמדתה ביחס לאופי הכללי והעקרוני של המחלוקת כפי שאף החלה לעשות בתגובתה .
17. בנוסף, כאמור לעיל, נראה על פניו, כי המחלוקת בין הצדדים, גם בשאלות שציינה התובעת, מצריכה גם ליבון ובירור ראייתי ואולי אף יידרש לצרף גורמים נוספים לתובענה (עיריית רמת גן, עמידר) . נוכח האמור מובן שמקומה של תובענה זו הוא בשמיעתה לגופה.
18. לזאת יש להוסיף שהתובעת לא ביקשה לחקור את המצהיר מטעם המבקשת. כמו כן, בעבר הצדדים ניהלו משא ומתן אשר לא צלח, דבר המעיד אף הוא על טיב המחלוקת והיקפה.
19. אשר לבקשה החלופית ליתן פסק דין ביחס לשתי סוגיות. לא מצאתי להיעתר לבקשה.
ביחס לתשלום בגין שטחים הטעונים היתר בניה, הצדדים מסכימים שככל שיש לשלם תשלומי חובה בגין שטחים אלה הרי שהם ישולמו בעת הוצאת היתר הבניה. במצב דברים זה, המחלוקת נותרה כשהייתה- האם הנתבעת צריכה לשלם בגין השטחים הטעונים היתר בניה. מדובר במחלוקת עקרונית והצדדים טענו טענותיהם ביחס אליה. מכל מקום, נראה כי טרם ניתן היתר בניה וככל שיינתן ויקבע שעל הנתבעת לשלם דבר מה, התובעת תוכל להוציא דרישת תשלום והדבר ידון במועד רלבנטי. נראה על פניו כי מדובר במחלוקת המקדימה את זמנה.
אשר לחוקיות התעריפים, בנסיבות העניין, לא מצאתי שמתן פסק דין חלקי ביחס לסוגיה זו בלבד יהיה בו כדי לקדם את ההליך או למזער את ההוצאות ונכון יהיה שמלוא המחלוקות ידונו כאחד, זאת בשים לב לכך שגם ביחס לסוגיה זו לצדדים טענות למכביר, מה גם שיכול שהבירור העובדתי ישליך על טענות אלו.
20. אשר על כן, מצאתי ליתן רשות להתגונן. בנסיבות העניין לא מצאתי לחייב בהוצאות זאת בשים לב למיהות הצדדים, להיקף המחלוקת וטענות כבדות המשקל אשר לא היה ראוי שיתבררו בהליך מקוצר. לטעמי, תכלית ההתניה של הוצאות בהליך של בקשת רשות להתגונן אינה מתקיימת מקום שהנתבע הוא בעל כושר פירעון מוכח ביחס להוצאות ההליך.
21. לנתבעת ניתנת רשות להגיש כתב הגנה בתוך 30 ימים מהיום, שאם לא כן יהווה התצהיר שהוגש על ידה ככתב הגנה. לתובעת ניתנת זכות להגיש כתב תשובה בתוך 10 ימים לאחר הגשת כתב הגנה, או בחלוף המועד שנקבע.
22. המזכירות תקבע מותב ומועד לדיון בתיק בהתאם לנהלים.