זוהי תובענה למתו צו הצהרתי, ביטול צו עיקול מקרקעין, מתן צו עשה, צו פיצול סעדים ו/או מתן הוראות ביצוע מתאימות לטובת קיום צו קיום צוואה, צו ירושה והסכם חלוקת עזבון, כפי שיפורט להלן.
הוריו המנוחים של המבקש, יונה ושלום יעקבי ז"ל היו בעלי הזכויות בשני נכסים: בית ברחוב יהודה הלוי 80 בראש העין, הידוע כחלקה 19/2 בגוש 4272, וחנות (ומגרש הצמוד אליה) ברחוב ג'ון קנדי בראש העין, הידועה כחלקה 217 בגוש 4274 (להלן: -"הנכס").
ביום 17.06.88 נפטרה האם יונה יעקבי ז"ל. מאחר שלא השאירה צוואה, הוצא ביום 28.02.00 צו ירושה שלפיו בעלה ירש מחצית מעיזבונה וילדיה ירשו את המחצית השנייה, כך שכל אחד מששת הילדים (להלן: -"האחים"), ובהם המבקש, ירש 1/12 מהעיזבון. צו הירושה נרשם במינהל ביום 22.03.11.
ביום 01.09.96 נפטר האב שלום יעקבי ז"ל והשאיר אחריו צוואה בה ציווה מפורשות כי כל זכויותיו בנכס יעברו אל המבקש בלבד. ביום 15.11.99 ניתן צו קיום צוואה, ובכך הפך המבקש לבעל 19/24 מהזכויות בנכס, כאשר יתר הזכויות נמצאו בחלקים שווים בידי חמשת אחיו (1/24 לכל אחד מהאחים).
לטענת המבקש, החל משנת 1997 הוא נקט הליכים שונים מול המשיב 2 (להלן: -"המינהל") ומול חברת עמידר (החברה המשכנת) להעברת הזכויות על שמו. הליך הגשת המסמכים הדרושים למינהל לשם העברת הזכויות על שם המבקש התעכב ונמשך זמן רב.
בשנת 2002 נחתמו שני תצהירים נוטריונים בהם הודיעו אחיו של המבקש כי הם מודעים לעובדה שהמבקש הוא יורש בלעדי בנכס וכי אין להם ולא תהיה להם כל תביעה ו/או דרישה כלפי המבקש בכל הקשור לנכס. התצהיר הראשון מיום 07.11.02 נחתם על ידי שניים מתוך חמשת האחים (יוסף יעקבי ושמואל יעקבי) והתצהיר השני מיום 13.12.02 נחתם על ידי שלושת האחים הנותרים (בוני שרה, כהן בתיה ותלמה מני יעקבי).
ביום 29.11.05 הגיש המשיב (להלן: -"המשיב") תביעה ע"ס 150,000 ₪ בבית המשפט המחוזי בתל-אביב, נגד אחיו של המבקש שמואל יעקבי (להלן: -"החייב") ונגד יתר היורשים (ובהם המבקש). המשיב זכה בתביעתו זו.
ביום 29.12.05 נחתם הסכם לחלוקת עיזבון בין כלל היורשים, אשר בו הוסכם כי הזכויות בנכס תועברנה בשלמותן אל המבקש (להלן: -"הסכם חלוקת העיזבון").
ביום 27.06.12 ניגש בנו של המבקש למינהל בשם אביו, והתברר לו כי באותו היום בדיוק נרשמה הבקשה לצו עיקול נכסי החייב שבידי צד שלישי על סך 369,142 ₪. העיקול נרשם ביום 02.07.12 לטובת המשיב. עיקול זה מונע את ביצוע העברת כלל הזכויות בנכס על שם המבקש.
יצוין כי המינהל מהווה משיב פורמאלי ואינו מתנגד לסעדים המבוקשים בתובענה, ובלבד שהרישומים ייערכו עם הצגת ייפוי כוח תקף מטעם המבקש ולאחר תשלום חוב דמי החכירה בגין הנכס. לפיכך, ניתן למינהל פטור מהתצייבות.
בא כוח המבקש פנה לבא כוח המשיב בדרישה לביטול העיקול, לנוכח העובדה שלחייב אין כל זכויות בנכס, אך בא כוח המשיב סרב לכך – ובשל כך הוגשה התובענה דנן.
ביום 06.06.13 התקיימה ישיבת קדם משפט לפני ובה הודיעו באי כוח הצדדים כי הוסכם עליהם שיוגשו סיכומים בכתב.
באי כוח הצדדים אכן הגישו סיכומים בכתב והגיעה העת ליתן פסק דין.
המבקש גורס כי הוא בעל הזכויות הבלעדי בנכס. לחייב, אחיו, לא היה מעולם חלק בנכס ובהתאם נחתמו התצהיר הנוטריוני והסכם חלוקת עזבון בו צוין מפורשות כי החייב ויתר על חלקו בנכס לטובת המבקש, כפי שרצו הוריהם. המבקש עצמו אינו חב כל חוב כלפי המשיב, ולכן דין העיקול להתבטל.
עוד טוען המבקש כי זכאותו לרישום הזכויות טרם מומשה מסיבות טכניות בלבד, ועל כן הוא בעל זכות שביושר, היא זכות מעין-קניינית. זכות זו גוברת על זכות העיקול הדיונית של המשיב, בה הוא מנסה להשתמש כדי להעניש את המבקש ולהפעיל עליו לחץ.
כמענה לטענות אודות חוקיות הסכם העיזבון, טוען המבקש כי עפ"י סעיפים 6 ,110 לחוק הירושה התשכ"ה-1965 (להלן: -"חוק הירושה") ניתן לערוך הסכם בין יורשים לגבי חלוקת נכסי העיזבון גם ללא צורך באישור בית המשפט ובכל דרך אשר היורשים רואים לנכון. כמו כן, ניתן לערכו לאחר קבלת צו ירושה וכל עוד לא חולק העיזבון בפועל. בענייננו, מדובר ברישום הנכסים בלשכת המקרקעין, כפי שנעשה ביום 22.03.11). חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) תשכ"ג-1963 (להלן: -"חוק מיסוי מקרקעין") מתיר אף הוא ליורשים לערוך הסכם ירושה כל עוד לא חולק העיזבון.