איזכור קטן זה, לאחד המערכונים הקאלטיים-במיוחד של "הגשש", צץ במוחי בתדירות גבוהה בזמן האחרון, עקב רצף כתבות שבהן צפיתי, שהציגו סוגיות עתיקות ואפילו עבשות - כאילו נחשפות הן כעת לראשונה לציבור... התופעה נפוצה במיוחד בכתבות העוסקות "בגיבורי תרבותנו" למיניהם, מי יותר ומי פחות, והיא תמוהה למדיי נוכח העידן שבו אנו חיים, עידן "אוטוסטרדת המידע" כפי שנהוג לכנותו, שאמור להוביל כתבים, לכאורה לפחות, לצאת מנקודת הנחה שציבור הצופים -בטח המעריצים או האוהדים- כבר יודע דבר או שניים של מושאי הערצתם - ולא היא.
הנה למשל, כתבה מ"יומן שישי" אמש בערוץ 2, שעסקה בזמר שלומי סרנגה : אני, שאינני בדיוק נמנה על קהל לקוחותיו, מכיר כבר שנים את הקוריוז -המרתק, יש להודות !- המספר את העובדה לפיה - סרנגה לא דיבר מילה ביוונית בראשית דרכו ואת מילות השירים בשפתו של אריסטו, היה רושם לעצמו בעברית -בכתב פונטי- ומשנן אח"כ במשך שעות על גבי שעות בביתו, מבלי להבין דבר, כאמור.
אכן סיפור מרתק, אבל חדש ? מרעיש ? טוב היה עושה הכתב, שלומי גל, אילו -למשל- היה מאזכר בכתבתו את אחת הכתבות הרבות שנעשו על סרנגה לפני זו שלו ולא מציג סוגייה מוכרת כאילו מדובר בסקופ עסיסי במיוחד.
ועוד דוגמה, הפעם מהערב : רינת גבאי, מכירים ? נו, אליה נחשפתי מעט יותר 'בזכות' ילדיי ואני מוכן להישבע שממש לא מזמן, הכינו עליה ועבורה כתבה מורחבת במיוחד באחד מיומני שישי, כרגיל, ובה סופר סיפור חייה המעניין במידה - כולל העובדה שיועדה ע"י הוריה להיות זמרת אופרה, נכשלה כזמרת פופ להמונים ובעלה/אמרגנה היה זה שדחף אותה לפנות לקהל הילדים - והסוף ידוע (גם וילה, גם וולבו).
אלא מה ? כל הסאגה הזו הוצגה בכתבה הערב כאילו גבאי היא, לכל הפחות, חברה במינזר השתקנים, או מרגלת שחזרה מהכפור, שהסכימה הערב לראשונה (!) להתראיין לכלי התקשורת ולספר את תלאות חייה הסבוכים... יאללה-יאללה ! תגיד שיש לה דיסק חדש ליחצ"ן, מה אתה מתבייש ?!
אני לא אומר שכל כתב באשר הוא, אמור לעשות קצת 'דוקומנטציה' בבואו להכין כתבה (למרות שזה לא מזיק ! בכל תחום בחיים כדאי לדעת 'מעט' רקע תיאורטי, לא ככה ? כשלמדתי ציור, פעם מזמן, אני זוכר שהמורה האדירה שלי, אניטה "אגי" וייס, הכריחה אותי לדפדף חזור ודפדוף בספרים עם תמונות של חיות, עצמים ונופים; היא הייתה אומרת - "אתה הרי לא יכול לצייר משהו מבלי שאתה יודע איך הוא נראה, נכון ?"...), אבל כדאי בכל מקרה להצניע-לכת כמו שאומרים : לא נפלנו כולנו אתמול מהירח.
מצד שני, שמעתי גם גישה נחמדה שטוענת, שבכל מקרה עדיפות 10 כתבות מייבשות על שלומי סרנגה ורינת גבאי, מאשר כתבה אחת נוספת על 'האופציות השונות להרכבת קואליציה בישראל'... מה שנכון - נכון !