ירושלמי בן גילי עצר אותי השבוע ברחוב שמאי ושאל אותי אם אני מודאג מהתחזיות לבחירות לכנסת ביום שלישי. עניתי לו בשאננות יחסית, שאין הבדל גדול בין ראשי המפלגות העיקריות למעט העובדה שאהוד ברק הוא הגרוע מבין המנהיגים, ושכל הצלחה לאביגדור ליברמן תפגע בעצם סיכויי ההישרדות של המדינה בעתיד. הוא לא השתכנע במיוחד, ובעצם גם לא הקשיב. המבט שלו היה כמעט אטום, אבל ההתרגשות לקראת יום הבוחר בכל זאת חלחלה לקולו. האיש תמיד התעניין בנושאי חוץ ועתה כעס מאוד על הטורקים וגם על הספרדים, שגינו את ההפצצות בעזה. בדבריו עלה בבירור ההד המעופש של המגיבים באתרי החדשות באינטרנט, המכונים טוקבקיסטים בעברית האמריקאית שמבעתת את שפתנו היפה. הבנתי מיד שכדי לנהל את השיחה הזאת ביושר ובלי צביעות, עלי להצהיר בגלוי שיש בדעתי להצביע שוב בעד חד"ש, אפילו יותר בהתלהבות מאשר בעבר.
בן-שיחי דיבר בזכות הטלת חרם על טורקיה, והביע את הסברה שהפסקת התיירות הישראלית לאנטליה תהרוס את כלכלת המדינה העוינת. לא היה מנוס מעיון משותף בסנקציות חדשות נגד העולם האנטישמי, ותמליל טוב לתיאטרון האבסורד נראה לי אידיאלי לשיחה הזאת. הצעתי לו להחרים גם את ספרד, שהחשבון איתה משנת 1492 נפתח עתה מחדש. על בריטניה האנטישמית אין צורך להרחיב את הדיבור, וצרפת הפכה כבר מזמן לאויבת. נחרים, כך הצעתי לידידי, גם את מדינות סקנדינביה ואת שאר מדינות אירופה ונכריז, כמו וינסטון צ’רצ’יל בשעתו, שאירופה מנותקת. אחרי ההלם הראשון נפתח בצעדים מושכלים ומתוכננים היטב כדי לפגוע כלכלית גם באמריקאים, שבחרו במוסלמי למחצה כראש מדינתם. אמרתי לו שבאותה איבחת חרב חדה ומדויקת נטיל מצור כלכלי גם על מרכז אמריקה ודרומה, וכשהחרם הכמעט גלובלי שלנו יניב תוצאות חמורות לכלכלות המדינות העוינות, ירצו מדינות ערב לפייס אותנו בכל מחיר.
ברור שהחשש מאיתנו יניע את המעצמות להקצות לנו מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם, עם זכות וטו השמורה למעצמות העל. לא יהיו עוד החלטות אנטי-ישראליות בפורום הזה. הוספתי וטענתי באוזניו שאנחנו לא שוכחים את התביעות שלנו כלפי אירופה. אחרי ככלות הכול, דמם של מיליונים מבני עמנו נשפך על אדמת אירופה באין מכלים. עתה נדרוש מכל מדינות אירופה החברות באיחוד לגרש את המוסלמים משטחן. לא ייתכן שמדיניות החוץ של מדינות אירופה תיקבע בקולות המוסלמים. כך יחזרו הערבים לערב, הטורקים לטורקיה וכל האחרים לצפון אפריקה ולתת-היבשת ההודית. רק אם ההתנגדות להעברת האוכלוסייה תהיה אלימה ובלתי נסבלת, נשקול אמצעים אחרים שכבר נוסו ביבשת הזאת במחצית הראשונה של המאה שעברה.
האיש חייך, ואמר שהוא מבין היטב את האירוניה, ושאין לו שום בעיה עם ההצבעה שלי בקלפי. אבל אז הוספתי שההצבעה בעד חד"ש תהיה לא רק מחאה על המתקפה הרצחנית בעזה, אלא גם מחווה אופטימית לאמונה המפעמת בקרבי, שיש חלופה לתרבות הרעה המקננת גם באינטרנט. לתדהמתי, הוא לא מחה וטען שהוא אוהב אנשי עקרונות, בלי קשר לזיקתם הרעיונית. עוד אמר כי הוא אוהב שני אנשים בעירנו, את בני בגין ואותי. החיבור הזה אולי יפתיע רק את מי שאינו מכיר את העיר, שהיא הכי אידיאולוגית בארץ, וכולנו מתייחסים לנושאים הרעיוניים בכובד הראש הראוי להם.
נחום ברנע מ"ידיעות אחרונות" טוען שבגין הבן הקצין לאחרונה. הוא שמע נאום די מבהיל של האיש שהימין רוצה שוב ביקרו, בהתוועדות האחרונה של הליכוד בעירנו. אבל השינוי הוא בעיקר בסגנון, לא במהות. אם חבר ערבי שלי היה נקלע לצרה על לא עוול בכפו הייתי מעדיף לפנות לבני בגין, ולא לאנשי מפלגת העבודה. בגין ההגון איננו פוליטיקאי מוכשר במיוחד, והמריבה הבאה בינו לבין ביבי נתניהו היא רק שאלה של זמן. יש להניח שנאלץ להשתתף בקרוב גם בצערם ובעלבונם של אנשים אחרים שהתלקטו למחנהו של מנהיג הליכוד, שאין לו מושג ביחסי אנוש. אבל דן מרידור יסבול בארבע השנים הבאות פחות מאשר בעבר. לא רק הרובלים של ארקדי גיאדמק יעצרו את פרצי הצדקנות שלו, אלא גם התפקיד המיוחד שהוא ימלא במערכת החדשה. נתניהו זקוק הפעם למרידור, שמתאים מאין כמוהו לתפקיד של עלה תאנה.
אמנם נכון שאצביע שוב לחד"ש מטעמים ערכיים ומבחירה פוליטית שקולה. מנהיגי חד"ש יכולים להציע לתומכיהם בעיקר עקביות בעמדות הפוליטיות, כך שלא יצטרכו להתחרט על הצבעתם. לא תמיד הצבעתי בעד חד"ש, בעיקר בשל תמיכתה הבלתי מבוקרת בברית המועצות. ההסכמה האוטומטית עם מדיניות החוץ והפנים של מעצמה זרה לא הייתה לרוחי, ותמיד חיפשתי חלופות אחרות. גם ההנהגה הנוכחית איננה נקייה משגיאות, ולא הסכמתי עם ההזדהות המוחלטת שלה עם עושי דברה של ושינגטון ברשות הפלסטינית. אבל בשורה ארוכה של עמדות רעיוניות ומדיניות, חד"ש מייצגת אותי. אני תמים דעים עמם באשר להתנגדות למלחמה ולמצור על עזה, וסולד מאוד ממרצ שמצטרפת לתמיכה בכל המלחמות, ומבזבזת זמן ואשראי יקרים עד ההתעשתות שתמיד באה מאוחר מדי. כמו חד"ש גם אני מסתייג מהחמאס אבל תומך בשיחות איתם, ומכיר בכורח לחיות במציאות ולא בעבר, שאותו כבר החמצנו.
בעיני הברית בין אזרחים יהודים וערבים היא עיקר רעיוני וגם אינטרס פטריוטי ראשון במעלה. מי שמבקש לתקוע טריז בין אזרחים ויהודים במדינה עלול לקעקע את קיומה כחברה דמוקרטית (בעתיד, בינתיים יש כאן דמוקרטיה רק ליהודים). חשוב לקיים אסיפות פוליטיות משותפות בכל רחבי המדינה, לפעול ביחד בכנסת ובכל המסגרות החברתיות-כלכליות הקיימות ואלה שיקומו כאן בקרוב מאוד. לא נוכל לעצור את הפשיזם הגזעני, שלא רק ליברמן נושא כאן את דגלו, בלי עשרים האחוזים מכלל האזרחים שהם ערבים פלסטינים. הדגש בחד"ש על פעילות ירוקה, על פמיניזם ועל זכויות המיעוטים מכל הסוגים, כולל הפועלים הזרים, חשוב לכל מצביעיה שמבקשים להיות חלק מהעולם ולא להפנות אליו עורף, כפי שקובע האתוס הטוקבקיסטי שפשה בנו במהירות ובאורח ממאיר.
ניצחונו הכמעט ודאי של נתניהו בבחירות ייאלץ את כולנו להתגייס לחזית החברתית כלכלית ולחפש מסילות לציבור המזרחי בשכונות ובעיירות הפיתוח. ברור שהבורגנות הגבוהה והבינונית תשתמש במשבר הכלכלי כדי לאיים עלינו בחרב הפיטורים, לאלץ אותנו להילחם על כל בדל של מקום עבודה, לכרסם עוד יותר בפנסיות ובשכר שלנו. בחד"ש יש השקפת עולם חלופית ולא רק התנגדות מקרית לסעיף חברתי כזה או אחר בתקציב. התנועה התנערה מאז ומתמיד מפולחן השוק החופשי, שהתגלה עתה בכל אפסותו ואכזריותו.
אזרחיות ואזרחים ערבים: רבים מכם התיאשו והחליטו לא להשתתף במשחק המכור המכונה "דמוקרטיה ישראלית". האירועים האחרונים חיזקו מאוד נטיה זו. אבל אל תשכחו: קיימת כאן מפלגה שבגלגולים שונים היא מחזיקה בעיקר של "ברית בין אזרחים יהודים וערבים" (הציטוט מהמאמר) כבר קרוב למאה שנה, עוד קודם להקמת מדינת ישראל. היא עמדה במבחני אומץ ולא נסה ולא ויתרה על האמת מול נחשולים של שקרים ודיסאינפורמציה. זהו נכס פוליטי יקר ולנושאיו אנו חייבים הרבה. לאדם ישר ושוחר טוב זו לא רק חובה אלא גם זכות גדולה לתמוך במפלגה כזו (מבלי לותר על הסתייגויותיו מעמדות חד"ש בעניינים שונים, וגם אני (אני מביא זאת רק להדגמה) סבור שתכנית החלוקה פשטה את הרגל וככל הנראה צריכה לפנות את מקומה לתכנית מדינת כל אזרחיה). המאבק לשותפות יהודית ערבית (או להפך) הוא החשוב והנעלה ביותר שיכול אדם בארץ לתת לו יד בחייו הפוליטיים וחלילה לנו להחמיץ הזדמנות לתמוך ולהטות כתף. מי שנוטה להמנע מהצבעה, שילך לקלפי, יעמוד בתור, ימסור למרזל או מי שלא ישב שם את תעודת הזהות שלו, יבוא אל מאחורי הפרקוד ורק שם יחליט סופית אם להכניס או לא להכניס את הפתק למעטפה.
אתה רוצה להגיד שתצביע בעד מפלגה לאומנית פלשתינית כי אתה לא רוצה להצביע למפלגה לאומנית יהודית? מה ההבדל?
כן, חובה להצביע חד"ש (או בל"ד, או תע"ל- רע"ם אם יתאפשר). אבל באמת חד"ש זה הדבר הטוב ביותר כיום במקומותינו. הפרסומת באתר על שמאל ישן שמאל חדש היתה נהדרת, מצע חד"ש נראה כמו חלום טוב.
ה"הסתייגות" שלך מחמאס?
דרך אגב, גם מ"כהנא-חי" אתה "מסתייג"?
בינתיים, החשוב מכל בשלב זה הוא לדאג לכך שערביי ישראל ילכו להצביע. אני מאד מודאגת מאחוז הצבעה נמוך בקרב הערבים.
אני גר ביפו, רואה כל יום טלי פחימה, אוכל חומוס ופול, מה רע?
מה שכן, אצלנו מכניסים 80% קמח ועמילן לחומוס, מוזיל עלות למוכר היהודי ב90% ומנפח הבטן. מה לעשות, הבעיות הממשיות לא כמה עזתים, הבעיות שמרמים אותנו בענק בצרכנות ואוכל.
רק אצל ערבים אוכל אמיתי וזול, סחורה איכותית וזולה. אלה נורמלים אלה, אוהבי איכות וסבירים כמו כל אחד בעולם, לא נוכלים חסרי גבולות, נוכלים חולים בחמדנות משוגעת, שבאו לכאן מג’הינום. אז עכשו ליברמן קיבל סטיפה ענקית מרשתות השיווק ומאיגודי עוסקים מורשים, לעשות שיגרשו הערבים, בשביל שלישראלי לא תהיה ברירה, רק לקנות זבל שיתייקר עוד יותר. ולא יהיו עוד מוסכים ערבים מעולים שבאמת מתקנים ובזול ולא מסבכים ועושים מכה על חשבונך, לא יהיו עוד טכנאי אלקטרוניקה ערבים שעושים העבודה כמו שצריך, במחיר נורמלי בלי לייבש אותך ולעשות רוח בשביל לקרוע מחיר, לא יהיו עוד רופאי שיניים ערבים מהטובים בעולם, ישרים כמו סרגל, לוקחים מחירי אמת ובאמת משקמים הפה ולא מסבכים שלמדו בגרמנייה, לא תהיה עוד תחרות לנוכלי המשק הישראלי.
במדינה בלי ערבים, כולה נוכלות ועבודה בפה ובעיניים, לא יהיה כדאי יותר להיות. היידה ליברמן, היידה מי שיכול – שיהגר מהחרא הצפוי לנו ועכשו.
כותב חיים :"ניצחונו הכמעט ודאי של נתניהו בבחירות ייאלץ את כולנו להתגייס לחזית החברתית כלכלית ולחפש מסילות לציבור המזרחי בשכונות ובעיירות הפיתוח. "
מכיון שנצחונו הודאי של ביבי יושג במידה רבה בזכות ה"לציבור המזרחי בשכונות ובעיירות הפיתוח." אולי כדאי שלשם שינוי, השמאל גם יקשיב למה שיש לאותם אנשים להגיד ולא רק יסביר להם מה אמורים לחשוב ולהבין.
למשל, רוב הציבור הזה לא חושב ש"ציונות" היא מלא גסה ולעומת זאת רוב הציבור הזה חושב ש "סוציאליזים" היא כן מילה גסה.
אולי הם צודקים ודוקא חיים וחבריו טועים?
אתה יכול לרחוץ בצדקנות עד מחר כל קול שהולך למר"צ, חד"ש או לעבודה הוא כמו קול שהולך לקואליציית ביבי-ליברמן-ישי.
עדיף השיקוץ של לבני בתור ראש ממשלה מאשר את התועבה של ליברמן וביבי ברוטציה.
כל עוד ליברמן היה קטן מספיק הייתה את הפריבילגיה להצביע למפלגה אזוטרית שנותנת הרגשה טובה אבל זה נגמר – גרמניה ב-1932 זה פה ועכשיו!
בנימה משועשעת אני יכול לציין שאם אכן התחזיות יתקיימו וחד"ש תעלה ל-6/7 מנדטים היא תצטרך לשנות את אופיה ממפלגה לאומית פלסטינית סוף כל סוף למפלגה סוציאליסטית.
מי שקורא להצביע ללבני או לעבודה בשביל לחסום את נתניהו, לא מבין שום דבר באופן בו בנויה המערכת הפוליטית הישראלי ובבניית קואליציות.
קרא מחדש את הטור תבין לאיזו קטגוריה אתה שייך. מכל מקום, חד"ש איננה מפלגה לאומנית פלסטינית אלא מפלגה סוציאליסטית ברובה המכריע, החותרת לפעילות ערבית-יהודית משותפת. מצעה מהווה את התקקווה האחרונה לפעולה ביחד, מבלי לאבד את הזהות של כל הצדדים. אבל אתה כבר יודע את כל זה.
קרא את שירה של חיה קדמון המובא ברשימתו של איתן קלינסקי מאתמול בבמה זו ואז הבן תבין.
קול לקדימה הוא לא קול נגד ביבי וליברמן. גם אם קדימה תהיה גדולה יותר מהליכוד במנדט או שניים (תסריט לא ריאלי), גוש הימין עדיין יהיה יותר גדול מגוש השמאל. גם אם לבני תהיה ראש הממשלה (ואני לא מאמין שהיא תצליח), היא תצטרך ללכת לממשלה עם ביבי וליברמן.
כך שהסיכוי היחידי (והמאוד קלוש) לקואליציה בלי ליברמן וביבי, זה להצביע מרצ או חד"ש.
והסיכוי היותר ריאלי הוא שאחרי הבחירות תוקם ממשלת ביבי וליברמן. קדימה תצטרף, או שרק האגף הימני בתוכה יתפלג ויצטרף. אולי גם העבודה תצטרף.
כך שהבחירה האמיתית בשביל אנשי שמאל, היא איך האופוזיציה תיראה. איזו דרך חלופית נציע לציבור בסיבוב הבא: מפלגה אשכנזית וליברלית, או מפלגה יהודית-ערבית וסוציאליסטית.
צריך לשאול גם איך הכנסת תיראה, מי המחוקקים שישבו שם: האם יהיה זה יורם מרציאנו ממפלגת העבודה? האם זה יהיה אבשלום וילן ממרצ? האם זה יהיה אנונימי כלשהו מקדימה? או האם אלה יהיו עאידה תומא-סלימאן ונורית חג’אג’ מחד"ש – הראשונה היא מנכ"לית עמותת נשים נגד אלימות, והשנייה ניהלה את הקשת הדמוקרטית המזרחית. שתיהן פמניסטיות וסוציאליסטיות, ויהיו חברות כנסת מעולות.
ביום שלישי אני אצביע חד"ש, גם בשביל הסיכוי הקלוש לייצר גוש חוסם לביבי-ליברמן, אבל גם בשביל האופציה לבנות אופוזיציה שמאלית עם קול ברור, קול שמתנגד לקשר בין הון לשלטון, קול של שותפות יהודית-ערבית, קול של חקיקה חברתית וסביבתית, קול של היגיון מול ממשלה של שיגעון.
צריך להפסיק להתיאש חבר’ה. אנחנו בוחרים בחד"ש מתוך שאיפה עקשנית, עם כוונה מהפכנית עקשנית. כולנו ביחד, כל מרכיבי חד"ש, ממשיכים ללא לאות, ללא פחד – אל החופש מהכיחבוש, הדיכוי, הגזענות, הקפיטליזם! להתראות בקלפי, וכבר עכשיו (בשלבים…) – תחי המהפכה!
אתה כותב: "גרמניה של 1932 זה כאן ועכשיו". אתה מוכן לפרט?
למה אצביע מר"צ ולא חד"ש או דע"מ (של אסמא אגברייה)?
אני מאמין בנחיצותה של מפלגת סולידריות יהודית-ערבית אמיתית, אבל חד"ש אינה כזו. היא יהודית-ערבית-מגניבית כלפי היהודים, אך ערבית לערבים, כפי שהעידו תשדירי הבחירות. דב חנין וחבריו למפלגה מעמעמים בעקביות את מצעה האמיתי (בעיקר כלפי בוחריה היהודיים) שקורא בפועל לשתי מדינות פלשתינאיות, כאשר באחת מהן יתגוררו היהודים, זו אינה דרך לפתרון אמיתי וריאלי הסכסוך אלא להמשך שפיכות הדם. ולכן, אחרי שכמעט כוזבתי והתחד"שתי ואז התחרטתי שקלתי להצביע דע"מ, אבל אם הייתי רוצה לבזבז את קולי הייתי מצביע "עלה ירוק"…שוב.
ולכן, בלית ברירה, ועד שתקום שותפות יהודית-ערבית אמיתית ושוחרת שלום ריאלי (כזה שיכיל גם את החמאס וגם המתנחלים וינטרל את רצונם של אלו ואלו בהמשך שפיכות הדמים) משמע, 2 מדינות על גבולות 67 עם זכות שיבה סימבולית, אני מצביע מר"צ, שיתרונותיה המעטים הם כנות ביחס לשלום וזכויות אדם וטליה ששון (מס’ 7).
בהמשך לשאיפתך להשתלבות במרחב (בהנחה שהכוונה לאימוץ הנורמות הפוליטיות בחברת המופת של בני דודינו הדמוקרטים ההומניסטים), אני רק רציתי לדעת אם על ישראל לטפל בחשודים בעזרה למוקאוומה, כמו שהפלסטינים מטפלים בחשודים בעזרה לישראל?
בכלל, אם התמיכה העממית והבחירה הדמוקרטית מכשירים לטעמך כל שרץ טמא בחברה הערבית, למה שיטת הכשרת השרצים הטמאים לא ישימה לחברה הישראלית?
"נוכלים חסרי גבולות, נוכלים חולים בחמדנות משוגעת, שבאו לכאן מג’הינום".
איך יכול להיות שיד ימין מעפשת ואילו יד שמאל כותבת נגד התופעה??