זו החלטה בבקשת המבקשת 2 להורות על ביטול איסור השימוש שניתן ברכב ביום 19.5.13.
הרכב נשוא הבקשה הינו בבעלותה של המבקשת 2 – אמו של המבקש 1.
המקש 1 נהג ברכב ולאחר שנעצר על ידי המשטרה נמצא כי כמות האלכוהול בליטר אוויר נשוף עומדת על 720 מ"ג.
לטענת ב"כ המבקשת 2 מחומר הראיות עולה כי קיים חוסר בהירות באשר למקום בו בוצעה למבקש 1 בדיקת הינשוף, שכן שוטר אחד מציין שהעביר את המבקש 1 לבדיקת ינשוף בתוך העיר נתיבות בתחנת הדלק תפוז, ואילו שוטר אחר מציין כי הבדיקה נעשתה בכביש 244.
בנסיבות אלה טוען ב"כ המבקשת 2 כי ישנו כרסום בחומר הראיות. יחד עם זאת מסכים גם ב"כ המבקשת 2 כי טענה זו ראויה להתברר במסגרת התיק העיקרי.
עוד טען ב"כ המבקשת 2 כי הרכב משמש את המבקשת 2 לצרכי עבודתה וכי היא דואגת לומר לבנה כי אסור לו לנהוג לאחר שהוא שותה אלכוהול.
על כן טוען ב"כ המבקשת כי משעשה המבקש 1 שימוש ברכבה של המבקשת 2 תוך הפרת הוראותיה, הרי שלא ניתן לומר כי הרכב ניטל ממנה כדין.
ב"כ המשיבה התנגדה לבקשה וטענה כי לא צורף כל תצהיר מטעם המבקשת 2 לעניין הנסיבות וההוראות ואשר לאופן השימוש ברכב על ידי המבקש 1 ועל כן יש לדחות את הבקשה.
טענות ב"כ המבקשת 2 לעניין הכרסום לכאורה בראיות המשיבה דינן להתברר במסגרת התיק העיקרי.
בקשת המבקשת 2 אכן לא נתמכה בתצהיר לעניין ההוראות לכאורה שנתנה לבנה באשר לאיסור לנהוג תוך ביצוע עבירות ובכלל זה נהיגה בשכרות.
בנוסף לכך לא נטען כלל על ידי המבקשת 2 כי הרכב ניטל ממנה שלא בידיעתה או שלא ברשותה.
טענת ב"כ המבקשת 2, כי המבקשת 2 הורתה לבנה שלא לשתות אלכוהול כאשר הוא נוהג, הגם שלא נתמכה בתצהיר מטעם המבקשת 2, איננה ממלאת אחר הדרישה כי על בעל הרכב לעשות ככל שביכולתו למנוע מהנהג לנהוג תוך ביצוע עבירות ובכלל זה נהיגה בשכרות.
כך לדוגמא יכולה היתה המבקשת 2 לוודא עם בנה, המבקש 1, בטרם הוא נוטל את הרכב ויוצא לבילוי הכולל שתיית אלכוהול, כי ישנו "נהג תורן", או לחילופין לוודא כי המבקש 1 לא יעשה שימוש ברכב לאחר שתיית אלכוהול וידאג לתחבורה חילופית עם סיום הבילוי.
בנסיבות אלה אני סבורה כאמור כי דין הבקשה להדחות, שכן לא התמלאו התנאים הקבועים בחוק לקבלתה.
בתום התקופה יוחזר למבקשת 2 רישיון הרכב והרכב, בכפוף לתשלום הוצאות האחסנה.