לא נכון. הממשלה שלנו קיבלה לפני שנה וחצי את ההמלצות של ועדת שרים שהיא עצמה מינתה וביניהן הקמת רשות למאבק באלימות. היא רק לא טרחה להעביר תקציבים להחלטה. זו הדרישה. פשוטה לכאורה. כל שהיא דורשת זה שינוי סדר עדיפויות. ולכן ההפגנות. יותר ספציפי מזה אי אפשר.
לא בטוחה שזה נכון אבל גם אם כן בטוחה שזה לא משנה. מה זה חשוב מי נפגע? חשוב שחייבים לטפל בפוגעים, כדי למנוע. בחינוך. במשטרה. בבתי המשפט. בכל מה שממשלת ישראל הבינה שצריך ואפשר לעשות. מה גם שמדובר באלימות בכלל ואלימות במשפחה היא תופעה חוצת מגזרים, מה שכבר הוכח מיליון פעם.
אז למה הם לא במודעות? אין לי מושג. מניחה שמשיקולי ויראליות ופרובוקטיביות ושאר שיקולים של קמפיינרים. בחייכם. זה באמת חשוב?
לזה ממש אסור להיכנע! בכל פעם שעולה נושא חשוב על סדר היום מוצא מישהו את הדרך להפוך את זה שוב לקטטת שמאל-ימין מעייפת.
בין אם משמאל: "אריאל, גם ככה אלימות היא לחם חוקם" (ידוע גם כבלה בלה בלה מתנחלים זה איכסה) ובין אם בגילוי נוסף ומסעיר של הפרוטוקולים של זקני הקרן נחדשה.
אלו דרכים מעולות לפורר מאבק. רק שזה מאבק חשוב מידי מכדי לפורר אותו.
מאבק הוא של מי שמצטרף אליו ונאבק אותו. וצריך והכרחי לעשות מקום לכל מי שמוכן להצטרף ולשלב ידיים עם כל מי שמוכן להיאבק. גם אם בנושאים אחרים אתם ממש לא באותו צד.
האויב של הטוב זה לא המצוין אלא הטהרן. זה לא מדויק. זה לא לגמרי. השכנים אינם נאים בעיני.
וככה מאבקים מתים.
לא מדויק לכם, תעצבו את זה באופן מדויק.
תשבתו/ תלבשו שחור/ תזדהו/תכתבו/ תעשו משהו כדי שממשלת ישראל תחליט שהחיים עצמם מספיק חשובים כדי לתקצב את ההגנה עליהם.