א פלאש י['']ש = בקבוק יי''ש.
כל הכבוד! אתה מומחה!
זה עתה ראיתי את כתב היד שהביא פלגינן, ואת המשא ומתן על אודות תרסמו"ך.
אני מקווה שלא איחרתי את המועד, ועוד לא בטל קרבנו.
כתוב שם 'תרסמיך', ולא 'תרסמוך'.
וכוונתו ברורה ופשוטה - שנת תר סמיך. שהרי אשכנזים אומרים צירי ביו"ד מלאה, והוא קרא סמך בצירה או בדומה לה.
אכן מתאים גם לנתונים מסביב. תודה!
בריושמא כתב: זה עתה ראיתי את כתב היד שהביא פלגינן, ואת המשא ומתן על אודות תרסמו"ך.
לא איחרת. נראים הדברים. יישר כח!
אודה למי שיעזור בפיענוח המילים המסומנות באדום.
בגליון ילקוט שמעוני דפו"ר שאלוניקי שבספריה הלאומית (סרוק באתרם, אולי שם יותר ברור ממה שאני מציג כאן), מצויה הגהה בכ"י לא נודע למי, והצלחתי לקרוא רק את חלקה.
זה נראה שבצד השמאלי יש קצת חסרון, ושמא אפשר להשלים מסברא אחר שהקטע כולו יהיה מפוענח. אודה לכל עזרה.
ולהלן הוא אומר כי אד[ם?] מל אותו, ודרש או[תו] ?ודרשוהו? מוימל אברהם א[ת] ישמעאל, אם כן קשה [?] דלא קשה ולא מידי ודאי נולד מהול ואברהם הטיף מי[שמעל?] דם מילה כדין ול[?] בא מדרשת את ו[?] פירש# אותו הכתוב? בפי' לפי שלא מ[?] אותו כי מהול נ[ולד?]. ומה שהביא איוב לפי שנבאו? ואין [?] שנבאו בהיותם [?]. והיה האיש ההוא בעולם היותם רק? הם? מהול שנאמר הת[הלך לפני] והיה תמים וכו'.
ההמשך לא נראה שייך ללעיל.
ושא_נס כתב: ולהלן הוא אומר כי אד[ם?] מל אותו, ודרש או[תו] ?ודרשוהו? מוימל אברהם א[ת] ישמעאל, אם כן קשה [?] דלא קשה ולא מידי ודאי נולד מהול ואברהם הטיף מי[שמעל?] דם מילה כדין ול[?] בא מדרשת את ו[?] פירש# אותו הכתוב? בפי' לפי שלא מ[?] אותו כי מהול נ[ולד?]. ומה שהביא איוב לפי שנבאו? ואין [?] שנבאו בהיותם [?]. והיה האיש ההוא בעולם היותם רק? הם? מהול שנאמר הת[הלך לפני] והיה תמים וכו'.
לפי שנבאו ???
אולי צריך להוסיף 'ובלעם', והכי קאמר: ומה שהביא איוב ובלעם שהם מאומות העולם, לפי שהתנבאו, ומלמד שאין זה אלא בהיותם מולים ולא ערלים.
ייש"כ רב, בס"ד אעיין בדברים בניחותא ואם באמת אצליח לזקק ולהבין הקטע על בוריו, אעתיקו אצלי.
דורש את הכתוב באיוב (א א) "והיה האיש הוא תם".
מישהו מצליח להבין את הכתוב?
הרבה אין קץ וכ"ש המשורר גל עיני ואביטה וגו'. אכי"ר.
ככה"נ: אין מנהגנו לומר ז"פ ואומר תחתיהם אשל צדק היום וכו'.
נערך לאחרונה על ידי שבע ב א' אוקטובר 22, 2017 10:26 am, נערך פעם 1 בסך הכל.
נפלא! במקום ז"פ נראה שצ"ל 'זה'.
זהו מה שהצלחתי לפענח: נלע"ד עוד ישוב על איחור התפלה לצדיקים ז"ל, עפ"י שהובא לקמן סי' קכ"א בשם היהודי הק' ז"ל, דאם מתחיל בזמן תפלה וגמר אח"כ שפיר דמי עיי"ש, (והנה בזה"ק דהנשמה אינה חוזרת לאדם אחר שינה עד אמירת ק"ש, ובסי' הרב ז"ל דכל השמו"ע ביאור לק"ש, א"כ מסתמא לגבי חזרת הנשמה לאדם הוא בשעת שמו"ע שהוא גמר לק"ש).
(והנה כל העולם כלו לא נברא אלא לצוות לזה, וחשיבי הכל כחפצים של הצדיקים), וכי' מבעש"ט ז"ל דנר"ן של אדם מעוטפים בכל החפצים שלו, ודון מינה דנר"ן של הצדיק הוא אצל הכשרים שבכל העולם, שכולם הם כחפצים שלו, דכל העולם לא נברא אלא לצוות לזה, נמצא דכל הנמצאים בעולם הם כחפציו, (וכשהכשרים בכל העולם מתפללין בזמן תפלה, ממשיכין לנפשם נר"ן שלהם אשר בהם מעוטף גם חלק נשמה מן הצדיק, ממילא חשיב זה כהתחלת תפלה גם אליו.
שנכתבו על ידו, האם מדובר על הוצאה זו?
הכל בכתב כתב: זהו מה שהצלחתי לפענח: נלע"ד עוד ישוב על איחור התפלה לצדיקים ז"ל, עפ"י שהובא לקמן סי' קכ"א בשם היהודי הק' ז"ל, דאם מתחיל בזמן תפלה וגמר אח"כ שפיר דמי עיי"ש, (והנה בזה"ק דהנשמה אינה חוזרת לאדם אחר שינה עד אמירת ק"ש, ובסי' הרב ז"ל דכל השמו"ע ביאור לק"ש, א"כ מסתמא לגבי חזרת הנשמה לאדם הוא בשעת שמו"ע שהוא גמר לק"ש).
אם מישהו ראה את המהדורה היותר חדשה של שו"ת ארץ צבי הנ"ל, אם יכול לעיין שם ולהעתיק לכאן מה פיענחו, [משום שכנראה יש כאן הרבה מחיקות, ואני רוצה לראות מה עשו המוציאים לאור, אם הכניסו הכל או רק מה שלא נמחק] או לסרק צילום מזה ולהעתיקו לכאן, ויבא על שכרו מן השמים.
כוונתו לכתוב 'המעיין' - וכוונתו לתאר את המחבר?
גם אני התחבטתי בזה רבות בשעת הכתיבה. התוכן כאן באמת עמום קצת. ובכל אופן כפי הנראה זה מה שכתוב.
אולי תתן קצת יותר רקע על הספר.
לכאו' אפשר לקרוא: הטעמים. (רגל הימנית של המ' נמחקה קצת).
מדובר על כתב יד של חכם אשכנזי מגרמניה, שחיבר חוברת עם ביאור על ספר עקידת יצחק לרבי יצחק עראמה. החוברת קצרה מאד, והתוכן שפיענחת הוא המילים הכצובות בראש המחברת כפתיחה כללית.
נראים דברי הרב משנ"נ.
מה שנכון נכון כתב: לכאו' אפשר לקרוא: הטעמים. (רגל הימנית של המ' נמחקה קצת).
אני מנסה לחבר את המילה הנ"ל לכת"י ולא מסתדר לי.
השווה את האות השניה לאותיות ט שבקטע (בטוב, אשטח).
מה שנכון נכון כתב: השווה את האות השניה לאותיות ט שבקטע (בטוב, אשטח).
כמעט ברור: ט' ולא מ'. מסתבר לי לפענח: הטעיו' וענייני' החמורי' ועמוקי' וזרים ונכריים.
מבחינה הגיונית גם השערתך מסתברת. כי אכן החכם הנ"ל מרבה לתקן 'טעויות' היינו לגרוס גרסאות בעקי"צ, (מאידך גם נותן טעמים כדברי הרב משנ"נ).
ארזי הלבנון כתב: מבחינה הגיונית גם השערתך מסתברת. כי אכן החכם הנ"ל מרבה לתקן 'טעויות' היינו לגרוס גרסאות בעקי"צ, (מאידך גם נותן טעמים כדברי הרב משנ"נ).
אין כאן 'טעמים' כי אם 'טעיות'. כך אין צורך לדחוק באות מ' קטועה ואות י' ארוכה. דוק היטב.
לא נראה מתאים לפתוח בהצהרה על תיקון הטעויות. וכן לא מתאים למנות זאת בנשימת אחת עם הענינים החמורים והעמוקים וכו'. ובטח אי"ז משתלב עם הסיום שהוא כותב כדי שיהיו לזכרון בין עיניו.
גם לפרש שבמלה טעויות התכוין לט"ס ולגרסאות, נראה לשון קצרה מידי, ואין דרך (כבוד) לכתוב כך. הו"ל לפרש, או לכתוב שהוא 'מתקן', (ואת הטעויות של הסופר ולא של הספר).
איני רואה דוחק בקריאה טעמים. יש מקום לראות את המ' כקטועה (בפרט בהגדלה). והיא גם די עבה בצדה השמאלי, כך שאפשר להניח שהתחברה לשם הי'.
[אגב, למלה טעמים יש/היה שימוש רחב יותר מאשר המובן סיבות].
נערך לאחרונה על ידי מה שנכון נכון ב ד' אוקטובר 25, 2017 10:16 pm, נערך פעם 1 בסך הכל.
עד שתבורר המילה הנכונה, מה מקובל לציין במקרה כזה? את נטיית ליבי, או שמא לכתוב בסוגריים, ואת מה להכניס לסוגריים?
מה שנכון נכון כתב: [אגב, למלה טעמים יש/היה שימוש רחב יותר מאשר המובן סיבות].