הסינים גילו את סגולותיה הייחודיות של אצת הלמינריה עוד בשנים שלפני הספירה וכללו אותה ברשימת צמחי המרפא וברשימת מצרכי התזונה הבריאה והנכונה. במאה ה-18 הוציא הקיסר צ'זו צאי פקודה מיוחדת, שחייבה את כל נתיניו לצרוך את אצת הלמינריה כמזון דיאטטי ומונע מחלות. הממשל אפילו מימן את אספקתה לחלקיה המרוחקים של המדינה הענקית. מחקרי המעבדה שנערכו בתקופה המודרנית אשררו את הוראתו החכמה של הקיסר הסיני. אצת הלמינריה מכילה יוד ומינרלים המסייעים לספיגת הזרחן, הסידן והברזל, מווסתים את לחץ הדם ומונעים היווצרות של פקקת עורקים באמצעות דילול הדם ומעכבים את התפתחותה של טרשת העורקים באמצעות הורדת רמות הכולסטרול בדם. השפעתה של הלמינריה על הגוף זהה להשפעתה של התרופה "הפארין" רק שהאצה פועלת באופן הרבה יותר עדין. שורה של ניסויים הוכיחה כי תזונה בריאה והחדרת הפוליסכריד הנ"ל לתוך הגידול מעכבים את התפתחותה של הסרקומה.
הרפואה המודרנית ממליצה להשתמש בחומצה האלגינית המונפקת מאצת הלמינריה לטיפול ומניעה של טרשת עורקים, יתר לחץ דם, רעלת בלוטת התריס ורככת, לשיפור חילוף החומרים ותפקוד מערכת השתן, וכן לטיפול בבעיות בלוטת התריס הנגרמות בשל מחסור ביוד.