By liorsham, on ינואר 18, 2009 at 6:17 am, under העולם האקדמי. 13 תגובות	Post a comment or leave a trackback: Trackback URL.
Permalink | הגב	מזכיר את דילמת האסיר. מעדיפים כלא מעוצב.
Permalink | הגב	אגב, מה דעתך על זה ?
Permalink | הגב	שושי, אם הבנתי אותך נכון אז זה באמת פחות או יותר המצב.
רעות, זה נראה מעניין מאוד. תודה על הלינק. הרבה מילים יפות יש שם אבל כמו שזה נראה בשלב זה זה רק קונספט. אני חושב שדברים מהסוג הזה תמיד נראים יותר טוב כשהם עדיין בשלב המילים היפות, ולפעמים קצת פחות טוב כשנכנסת לתמונה הפוליטיקה שמגיעה יד ביד עם היישום המעשי. אבל בכל מקרה זה נראה כמו יוזמה טובה ומעניינת.
Permalink | הגב	מדוע זה כך אצל אנשי מדעי החיים. כיוון שהתואר הראשון שלי (אותו סיימתי זה עתה) היה דו חוגי עם הרכב קורסים גמיש, יצא שאת שלושת שנותיי האחרונות ביליתי ביותר מחוג אחד במדעי הטבע. רק במדעי החיים נתקלתי בריכוז כל כך גבוה של חשיבות עצמית מופרזת וחוסר ענווה. כוונתי היא לסגל המרצים וממש לא לסטודנטים.
ייתכן ויש לך השערה לסיבות?
Permalink | הגב	באופן כללי אני מסכים עם ההתרשמות שלך (למרות שיש כמובן הרבה מאוד יוצאים מין הכלל). גם אני חשבתי על העניין הזה, ולא הצלחתי לגבש מסקנה. נראה שהתחום הוא כזה כבר לא מעט שנים, ומאחורי הרבה תגליות משמעותיות מסתתרים סיפורים די מכוערים של גניבת קרדיט וכו'. כנראה שבמצב שנוצר מי שלא מתנהג כרומאי מגביל את היכולת שלו להתקדם, ואז נוצר מנגנון שנוטה לקדם דווקא אנשים טרחנים ומנופחים מחשיבות עצמית. אני מכיר כמה וכמה ביולוגים ידועים מאוד שמתלוננים על המצב הזה.
גם קשה לי להבין למה תחום מדעי החיים הוא יותר שוביניסטי מתחומים אחרים. ברוב התחומים שאני מכיר יש פחות או יותר התאמה בין התפלגות המינים בתקופת ההכשרה לבין ההתפלגות של איוש משרות בכירות יותר. במדעי החיים בשלב הדוקטורט והפוסט-דוקטורט יש בערך שיוויון בין המינים (ובשלבים מוקדמים יותר יתרון לנשים), אבל במשרות הבחירות יש רוב עצום לגברים. גם כאן אני לא מוצא את הסיבה.
Permalink | הגב	מהפוסט הקודם שלך, לגבי ההבדל שיש בין מדעי החיים למדעי המחשב לדוגמא. בתור מישהי שמכירה את שני התחומים אני חושבת שהחשאיות וחוסר הרצון לשתף פעולה במדעי החיים לעומת מדעי המחשב נובע מכמות ההשקעה האדירה שיש במחקרים של מדעי החיים לעומת כתיבת תוכנה, מודל, או אלגוריתם.
אני יכולה להבין איך מדען, אחרי שהשקיע חצי שנה לפרויקט אחד נגיד, וכל יום במשך הרבה שעות ערבב, שקשק, העביר מכלי לכלי, דאג, הדגיר, חישב, ועבד בצורה ליניארית (כי זה ביולוגיה) חיכה לתוצאות הניסוי, ואז שוב לבחון ושוב לעבוד פ-י-ז-י-ת על מחקר – אחרי כל ההשקעה הזו , מה פתאום לתת למישהו קיצור דרך ? הרי הדבר היחידי שנותן תמורה למדעני החיים (אחרי ההשקעה של המון זמן והרבה כסף) זה מאמר – ולחסוך למישהו את הזמן ואת המשאבים על ידי עזרה, אומר בעצם לתת לו מסלול מהיר לפרוייקט הניסויי שלו ולפיכך לפרסום מאמר. ולפיכך המדען יגזול את התמורה היחידה ש"שווה" בעצם את כל המאמץ שלו.
Permalink | הגב	אאוץ' אני אחכה בסבלנות אולי האתר יעלה אותם קצת יותר מאוחר.
Permalink | הגב	מסתבר שאם כותבים פוסט ארוך, כתוצאה מההשהייה האתר לא מעלה אותו.
הרי במצב אוטופי כולם היו עוזרים לכולם והמדע היה מתקדם רבות.
אבל מתחומים רבים ידוע שקהילות אלטרואיסטיות לחלוטין הן דבר שלא קיים בטבע ומסיבה טובה – קהילה שהיא לחלוטין אלטרואיסטית – מספיק פרט אחד לא אלטרואיסטי כדי לפגוע בחלוקת משאבים שהקהילה זקוקה בשביל הישרדותה.
תחום תורת המשחקים (שיוויון ע"ש נאש וכו') מיושם כבר כמה שנים במדעי החיים, אפשר אולי לנסות ולהחיל אותו כאן.
בהנחה שמסכימים אם איך שהצגתי את זה, תוסיפו לעובדה שאנשים שונאים להפסיד יותר מאשר לקחת את הסיכון של להרוויח יותר (במויוחד במקרה של שת"פ עם תוצאות לא ודאיות) , ואני חושבת שחתני פרס נובל לכלכלה מ-2007 או לפני זה אמרו זאת – הרי שאופציה 4 יש לה עוצמה לא קטנה.
Permalink | הגב	נכון שבניסויים במדעי החיים יש (ברוב המקרים) השקעה רבה של עבודה (וכסף), אבל במדעי המחשב יש בעיה של רעיונות. כלומר, מדען מחשב שפתאום קפץ לו בראש רעיון לאלגוריתם מסויים גם יירצה לשמור על הרעיון הזה לעצמו, כי הוא לא יכול לצפות מתי תהיה הפעם הבאה שיהיה לו רעיון כזה.
מעבר לזה, גם בפיסיקה נדרשת בדרך כלל השקעה רבה בניסויים, ובכל זאת המצב הוא שונה ממדעי החיים.
כשאני חושב על זה, אולי אחת הסיבות היא התחרות על הגרנטים. בעוד מדען מחשב או פיסיקאי יכולים להתמודד עם מצב של מחסור בגרנטים ולהעמיד את עצמם מחדש על הרגליים כעבור כמה זמן, עבור הביולוג מדובר כמעט בגזר דין מוות מקצועי. כלומר, ביולוג שאין לו יותר גרנטים יצטרך לסגור את המעבדה שלו, לפטר את הפוסט-דוקטורנטים שלו, להפסיק לקנות ציוד וחומרי גלם (שהם יקרים מאוד), ובעצם להפסיק לייצר תפוקה. במצב הזה קשה לפרסם מאמרים וכך בעצם יוצאים מהמשחק. זה אולי מסתדר במידה מסויימת עם הדוגמא שלך של שיווי משקל נאש, רק שהתחרות היא לא על המאמר אלא על הגרנט, ששם זה באמת משחק סכום אפס. אני כותב "במידה מסויימת" כי יש גם לא מעט מדענים שלא תלויים בגרנטים תחרותיים וגם הם לוקחים חלק במשחק הקצת מלוכלך הזה.
Permalink | הגב	בחלק מהמקרים מדובר ברצון לא "לשרוף" את האפשרות לפרסם את התוצאות בכתב עת יוקרתי. חוקרים שמדווחים על תוצאות בכנס יכולים להזיק לעצמם כי כתבי עת מעוניינים שדברים יפורסמו אצלם לראשונה. בעיניי זה הגיון מעוות אבל אני מכיר חוקרים שנזהרים במה שהם מציגים (למשל להציג תוצאות כלליות בלי להיכנס לפרוט גדול מדי).
Permalink | הגב	דווקא נראה לי שלעורכים של לכתבי עת יש אינטרס לפרסם מאמרים שלא פורסמו בעבר, אבל שהרבה אנשים מדברים עליהם עוד לפני שפורסמו. לעורך יותר קל ונוח (ובטוח) להתמודד עם מאמרים כאלה, וגם מובטח לו שלמאמר יהיו קוראים ועקב כך גם ציטוטים (שזה אומר מקדם השפעה גבוה יותר).
אבל מעבר לזה אני יודע בוודאות מוחלטת שהסיבה לחשאיות היא לא להתגונן מפני עורכים בלתי מתלהבים, אלא לא לסייע "בחינם" למדענים אחרים שעשויים להוות תחרות.
אגב, בתחום מדעי המחשב יותר קל לשתף גם מהסיבה שפירסום מאמר בכנס מהווה ברוב המקרים את סוף מחזור החיים שלו, ואילו במדעי החיים פרסום בכנס הוא (בצדק, לדעתי) רק שלב בדרך לפרסום המאמר "האמיתי" בכתב עת.
Permalink | הגב	אני יודע על מקרים כאלו במדעי החברה. למשל, כתבי עת לא אוהבים שחוקרים שהמאמר שלהם התקבל לפירסום ידברו עליו לפני הפירסום במקרים רבים (גם עם העיתונות).
גם כתלות בתחום, יש כנסים שמסתפקים בתקציר בעוד אחרים דורשים מאמר מלא כתוב כתנאי להשתתפות.
לגבי התחרות זה באמת טיפשי כי ברגע שדיברת על נושא מסוים בפני קהל לא תתקשה להוכיח שאתה היית הראשון (עם זאת, תמיד מישהו יוכל לומר שהוא עבד על אותו נושא באותו הזמן).
Permalink | הגב	אין לי מושג לגבי מדעי החברה, אבל במדעי המחשב באמת לא אוהבים שהמאמר מתפרסם קודם בכנס. במדעי החיים זה שונה.