ירושלים: הר המנוחות. בכניסה להר המנוחות, פניה ראשונה ימינה לחלקה של קהילת התימנים. בכניסה השלישית שמצד שמאל, הציון במרכז החלקה.
(בסמוך ציון אשתו).
מוריו: ר' דוד מזעקי, ר' יחיא קאפח ור' יחיא אביץ.
נולד בשנת ה'תרס"ו בצנעא (תימן). בהיותו כבן 4 עבר עם משפחתו לעיר בית עדאקה ולמד כעשרים שנה לפני הרב דוד מזעקי. עוד לפני הגיעו לגיל מצוות אביו לימדו את מלכת הצורפות בה עסק מאוחר יותר לפרנסתו, לאחר מכן עסק באריגת חגורות ולבסוף החל ללמד תשב"ר [תינוקות של בית רבן]. בשנת ה'תרפ"ז לערך, לאחר פטירת רבו (ר' מזעקי) חזר לצנעא עם בני ביתו והמשיך כשלוש שנים בלימוד התורה, היה מתעורר משנתו בעוד לילה ולומד בשקדנות עצומה. נתמנה לעמוד בראש ישיבת "בית אלכסאר" שהייתה שייכת למשפחתו מדורי דורות, אך לאחר שהיא נגזלה ממנו כיהן כראש ישיבת "בית אלשיך". נהג ללמוד בשעות הבוקר בצוותא עם ראשי ישיבת "בית אלשרעבי" ובתחילת שנת ה'תש"ד החל לכהן כראש הישיבה עד עלייתו לארץ ישראל בשנת ה'תש"ט.
התגורר בירושלים בה התמנה לשרת בבית הדין הרבני. טען שלא מצא בארץ ישראל תלמידי חכמים שישוו ברמתם התלמודית לרבותיו שבתימן. כיהן כראש בית כנסת בירושלים. עקב בקיאותו הרבה ואהבתו לגמרא כונה בשם "חיים אלגמרן". פסק שבני הישיבות חייבים להתגייס לצה"ל יותר מכל אזרח אחר היות וזכות התורה מגינה עליהם. בשנותיו האחרונות נחלש ולא היה יכול לקום ממיטתו ובשנת ה'תשנ"ח - כשנתיים לאחר פטירת זוגתו (בתו של ר' יחיא קארה) בד' אייר ה'תשנ"ו, החזיר את נשמתו לבורא.