סגן אלוף אייל אסרף משרת כבר שנה וחצי כמפקד בסיס ההדרכה של חטיבת גולני אבל בניגוד למשרדי מפקדים אחרים, בלשכתו אין אף סממן פרטי. לא תמונות משפחתיות או תעודות הוקרה מיחידות בהן שירת בעבר. כשהוא נשאל על כך, הוא מצטט את דברי הרמב"ם שכתב על האדם שיוצא למלחמה ש"ישים נפשו בכפו ולא יירא ולא יפחד ולא יחשוב, לא באשתו ולא בבניו, אלא ימחה זכרונם מלבו ויפנה מכל דבר למלחמה". ומוסיף בחיוך רחב, "חוץ מזה, אני לא צריך תמונה כדי לזכור איך אשתי נראית".
מחזור גיוס נובמבר מתחיל ביום ראשון הקרוב, ובאופן מסורתי, הצעירים הראשונים שייקלטו בשורות הצבא מיועדים לשרת כלוחמים בגולני. 550 נערים-גברים יגיעו לבסיס בוואדי ערה, שם יעבירו את חצי השנה הקרובה בטירונות ואימון מתקדם, לפני שיעברו לגדודים המבצעיים של החטיבה.
בשנים האחרונות גולני היא היעד המועדף של המתגייסים לשירות קרבי - שישה צעירים נאבקים על כל מקום פנוי בחטיבה. בניגוד למפקדים אחרים בצבא שמכתתים רגליים בין בתי ספר למשוך צעירים ליחידותיהם, סא"ל אסרף אומר כי הוא אינו הולך לעשות קידום מכירות לגולני בבתי ספר, "לא צריך". לדבריו, "הייתי שמח אם יבואו יותר מתל אביב. אולי שם צריך לעשות פרומושן".
הנהירה של מתגייסים לגולני לא עושים את חייו של אסרף קלים יותר. הוא מפקד על מערכת שאמורה להיות השער שבו עוברים מדי שנה למעלה מ-1,600 אזרחים, ההופכים בתוך חצי שנה ללוחמים מיומנים. בישראל של שנת 2011 זה לא אומר רק משמעת, מורשת קרב ותרגולות לחימה, אלא גם התמודדות יומית עם כל השסעים החברתיים, הכלכליים, הדתיים והפוליטיים המפלגים את החברה הישראלית.
לפני שנה, הוביל מפקד גולני, אלוף-משנה אופק בוכריס, בתמיכתו של מפקד פיקוד הצפון הקודם, גדי אייזנקוט, שינוי משמעותי באופן הגיוס לחטיבה. בעבר קלטה גולני אחוזים גבוהים של חיילים משכבות מצוקה סוציו-אקונומיות, דבר שתרם לא מעט לתדמיתה כחטיבה פרועה ולא ממושמעת. זה שלושה מחזורי גיוס, מקבלת גולני את אותם אחוזי חיילים "בעייתיים" כמו יתר חטיבות חיל הרגלים.
הוא בהחלט שואף לפתור, לפחות בבסיס שלו את המתחים שנגרמים בתקופה האחרונה בגלל שירות של חיילים דתיים וחיילות יחדיו. "בכל תפקידיי בצבא לא קמתי באמצע טקס, גם אם שרה בחורה. זה לא מוטט את העולם הרוחני שלי". בכל זאת, הוא משמיע ביקורת מרומזת על המפקדים שחייליהם סירבו לשמוע נשים שרות בטקסים צבאיים. "צריך היכרות נכונה עם כל חייל, התייחסות נכונה, ולא להכניס אותו למצבים של התנגחות.
עניין נוסף שמסעיר את החיילים הצעירים בתקופה האחרונה הוא עסקת שליט. גם כאן אסרף מהלך בין טיפות, אבל נושא בשורה נחרצת: "כשאני מדבר עם חיילים ומפקדים, אני מדגיש שאני רוצה שלוחם בגולני, בין אם זה טבח או אפסנאי, ידע שהוא נלחם עד שהוא מאבד את ההכרה. עושה הכל כדי שלא יחטפו אותו. ואם יזהה שמנסים לחטוף חייל אחר בטרמפיאדה, הוא צריך לירות על הרכב החוטף, לגלגלים, לכיוון הנהג, מתוך ידיעה שיש סיכון שיפגע בחייל אחר".
נוסף למטווחים, תרגילים ושיעורי הנשק, כ-15% מתקופת ההכשרה מוקדש לצד הערכי. אחד הנושאים עליהם משוחחים עם החיילים הוא "ביצוע משימה בהיעדר הסכמה לאומית". לדברי אסרף, המפקדים "מעבירים מסר חד וברור של לחיות ביחד בצבא עם האחר, דרוזי, צ'רקסי, אתיופי, עולה חדש, במובן הרחב ביותר וזה מה שמייחד את החטיבה. אמונה והשקפת עולם זה בכלל לא פרמטר כאן, בכל תרגיל חייל מסתער עם קסדה וצבעי הסוואה על הפנים, אתה לא יודע אם יש או אין לו כיפה ומה צבע עורו. ועד שהוא לא פותח את הפה, אתה גם לא יכול לדעת כמה שנים הוא בארץ".