ביום 2.12.16 ניתן פסק דין המאשר הודעת חדילה מגבייה שמסרה המשיבה.
לפניי בקשה לפסיקת גמול לתובע המייצג, הוא המבקש, ושכר טרחה לבא כוחו לפי סעיף 9(ג) בחוק תובענות ייצוגיות, התשס"ו-2006.
ביום 9.11.16 הגישה המשיבה הודעת חדילה בהתאם לסעיף 9 בחוק תובענות ייצוגיות, התשס"ו-2006 (להלן: "הודעת החדילה" ו"חוק תובענות ייצוגיות", בהתאמה).
בהודעת החדילה טענה המשיבה בין היתר כי גביית האגרה היא כדין שכן היא נעשית על פי תקנות בתי המשפט לענייני משפחה (אגרות), התשנ"ו-1995 (להלן: "התקנות"). עוד טענה כי התקנות אינן קושרות בין אגרת הפרוטוקול ובין קיומו של דיון. התקנות גם אינן מורות על החזר אגרת פרוטוקול במקרים בהם לא מתקיים דיון. על כן המשיבה אינה מוסמכת להחזיר את האגרה. בקשת האישור מהווה תקיפה ישירה של תקנות תקפות במסווה של תקיפה עקיפה.
הודעת החדילה נתמכה בתצהירה של גב' שלומית לוי-לביא, סמנכ"לית בכירה של חטיבת תפעול ומזכירויות בהנהלת בתי המשפט, שהצהירה כי החל מיום 27.9.16 בוטלה אגרת הפרוטוקול בבתי המשפט לענייני משפחה וכי היא אינה נגבית עוד בתיקים שנפתחו החל ממועד זה.
המבקש התנגד להודעת החדילה, מן הטעמים הבאים: הודעת חדילה כדין מחייבת הן מתן הודעה הן חדילה בפועל (בר"מ 7689/13 מינהל מקרקעי ישראל נ' דהאן (29.6.14) (להלן: "עניין דהאן")); ההודעה על החדילה הוגשה 123 ימים לאחר מועד הגשת בקשת האישור, כשבתווך פגרת בתי המשפט; החדילה התרחשה ביום 27.9.16, משמע ביום האחרון של מניין 90 הימים למועד ההגשה; אין מדובר בהודעת חדילה מכיוון שהמשיבה טוענת כי הגבייה נעשתה כדין וכי הפסקת הגבייה נעשתה "לפנים משורת הדין". על המשיבה להודיע כי מדובר בגבייה שלא כדין; יש לשוב ולבחון את ההלכה בעניין אופן מנין הימים; על המשיבה להשיב את סכומי האגרה שגבתה בתקופה שממועד הגשת בקשת האישור ועד להפסקת הגבייה.
ביום 2.12.16 אישרתי בפסק דין את הודעת החדילה של המשיבה ובהתאם נדחתה בקשת האישור (להלן: "פסק הדין"). עוד קבעתי בפסק הדין כי הצדדים יגישו טיעוניהם לפסיקת גמול למבקשים ושכר טרחה לבא כוחם לפי סעיף 9(ג) בחוק תובענות ייצוגיות.