נַחֲזִיקָה בְּהוֹדָאַת הַתִּקְוָה בַּל נִמּוֹט כִּי נֶאֱמָן הַמַּבְטִיחַ.
לפעמים בשלבים מסוימים בהליכה שלנו עם אלוהים אנחנו מרגישים אבודים, ולא מבינים בדיוק מה מתחולל או מה הוא עושה בחיינו. אולם הכתובים מבטיחים לנו שהוא נאמן. הוא נאמן גם אם אנחנו מבינים אותו או לא, גם אם אנחנו רואים אותו או לא. הוא שוקד על דברו, והוא הכהן הגדול שלנו. אם נחזיק בהודאת התקווה ולא ניתן לאמונתנו להתערער, הוא ימלא את חלקו ככהן הגדול שלנו.
אברהם הוא הדוגמה שלנו, למאמין שהאמין באין תקווה. המאמין שאמונתו נחשבה לו לצדקה כי הוא האמין בהבטחות של אלוהים, שכל הסימנים הפיזיים סביבו דחפו אותו לחשוב ההפך. הוא החזיק בהודאת התקווה וסירב להרפות.
וְנִתְבּוֹנֲנָה אִישׁ עַל אָחִיו לְעוֹרֵר אֹתָנוּ לְאַהֲבָה וּלְמַעֲשִׂים טוֹבִים׃ וְאַל נַעֲזֹב אֶת כְּנֵסִיָּתֵנוּ כְּדֶרֶךְ קְצָת אֲנָשִׁים כִּי אִם נַזְהִיר אִישׁ אֶת רֵעֵהוּ וּבְיוֹתֵר בִּרְאֹתְכֶם כִּי קָרַב הַיּוֹם׃ כִּי אִם נֶחֱטָא בְזָדוֹן אַחֲרֵי אֲשֶׁר הָיְתָה לָּנוּ יְדִיעַת הָאֱמֶת לֹא יִשָּׁאֵר עוֹד זֶבַח עַל הַחֲטָאִים.
השירות הוא מיומנות שאנחנו צריכים לפתח. עלינו ללמוד אחד את השני כדי לגלות מה מפיק תוצאות חיוביות או שליליות. עלינו ללמוד מה נותן הכי הרבה השראה לסובבים אותנו לאהוב ולעשות טוב – ולא ההפך. לשם כך אנחנו צריכים להתאמן, לקבל הכשרה ולנהוג במשמעת. להתבונן איש על אחיו.
לָכֵן גַּם אֲנַחְנוּ אֲשֶׁר עֲנַן עֵדִים רַב כָּזֶה מְסֹבֵב אֹתָנוּ נַשְׁלִיכָה מִמֶּנּוּ כָּל טֹרַח וְהַחֵטְא הַמַּקִּיף עָלֵינוּ וְנָרוּצָה בְסַבְלָנוּת אֶת הַמְּרוּצָה הָעֲרוּכָה לְפָנֵינוּ׃ וְנַבִּיטָה אֶל יֵשׁוּעַ רֹאשׁ הָאֱמוּנָה וּמַשְׁלִימָהּ אֲשֶׁר בְּעַד הַשִׂמְחָה הַשְּׁמוּרָה לוֹ קִבֵּל אֶת הַצְּלוּב וַיִּבֶז הַחֶרְפָּה וַיֵּשֶׁב לִימִין כִּסֵּא הָאֱלֹהִים.
על מנת שנוכל לרוץ בסבלנות את מרוץ האמונה אנחנו צריכים לטפח, גישה מנטלית בריאה, ריסון עצמי וסבלנות ואנחנו צריכים להזכיר לעצמנו מידי יום למקד את המבט שלנו בישוע.
צעד שביעי, נַחֲזִיקָה בְּהוֹדָאַת הַתִּקְוָה בַּל נִמּוֹט. אלוהים נאמן. גם כשכל הסימנים סביבנו מלמדים אחרת, אלוהים נאמן לקיים את הבטחתו. אברהם הוא דוגמא מצוינת לכך.
צעד שמיני, וְנִתְבּוֹנֲנָה אִישׁ עַל אָחִיו. השירות הוא מיומנות שאנחנו צריכים לפתח, ואחינו ואחיותינו המאמינים הם קהל היעד שלנו. עלינו לשאול את עצמנו אם אנחנו באמת מצליחים לעורר אותם לאהבה ומעשים טובים, או ההפך.
צעד תשיעי, וְנָרוּצָה בְסַבְלָנוּת אֶת הַמְּרוּצָה. ריצת המרתון הארוכה של האמונה, דורשת שתהיה לנו גישה מנטלית בריאה, ריסון עצמי וסבלנות. לא נוכל להשלים את המרוץ אם לא נמקד את מבטנו בישוע.
בשיעור הבא נחלוק אתכם את שלושת הצעדים האחרונים לשנה טובה!