אחרי שנים של מחקר עיקש, הצליח יהודה לבנוני להוכיח שמתקן מרכזי בתחנת הרכבת בצמח נמצא במקום אחר משחשבו: "כולם חשבו שאני פנטזיונר"
מרוב שזה "מקום אחר", זהו בדיוק המקום המופיע בתרשים של תחנת צמח, והמיקום הזה היה ידוע מאז ומתמיד רק לא היה נגיש בגלל הצמחיה העבותה.
לפני מספר שנים נוקתה הצמחיה מהמקום והסובבן (מלא עפר) התגלה כ-30 מטר צפונית למגדל הבריטי.
המחקר שלי על רכבת-העמק הוא בן 18 שנה ("רכבת-העמק תחנות וסיפורים") כולל כמעט אלף אסמכתאות, קרוב ל-900 סיפורים, 48 תחנות/חניות וכמובן תמונות שחלקן נדירות.
הסובבן של צמח מופיע בו בהחלט, כולל הראיה למיקום הנכון , על ידי הלבשת התרשים על הצילום הלוויני.
תרשים התחנה על גבי הצילום הלוויני, מצביע על המיקום המדוייק של הסובבן (מצוייר בקו כפול) מצפון למגדל הבריטי שהיה שייך לשדה התעופה של צמח.
חה-חה-חה !!! לבנוני = קולומבוס??
אני זוכר שסיפרת לי על הסובבן בצמח כבר בשנת 2003....אתה צודק ! אין פה שום תגלית ! אולי תשלח אותו לכתוב על המשוריינים המזוייפים של שער הגיא או על האוטובוס המזוייף ביחיעם או על האוטובוס המזוייף בקיבוץ גשר????? אה, רגע !!! שכחתי ! שלח אותו לכתוב על האוטובוס המזוייף במחנה המעפילים בעתלית !!!
הוא כמו עוף החול, ממציא עצמו מחדש.
כמו כן בספר שלי אני מעדכן בכל פעם שיש לי מידע, וזה היתרון בתקליטור.
מאיר, שכחת לציין מה הוא מקור השרטוט בו השתמשת בתגובתך.
להזכירך, זהו התנאי היחיד לשימוש ציבורי בשרטוט זה - מתן קרדיט.
מארכיון הרכבת. עכשיו הכל בסדר?
משם קבלתי סיוע רב בתחילת המחקר מפול קוטרל ומחן מלינג .
מידי פעם מגיע אלי עוד חומר מכל מיני מקורות על רכבת העמק, למשל תמונה של תחנת הרכבת הראשונה של יגור, ומדובר במבנה בסגנון טורקי עם קשתות עגולות.
או סיפור ותיקים למשל על פרס שהיה חבר שלהם והוא הדריך טיול נערים מאלומות לכרמל, ובדרך חזרה לא היה לו כסף לרכבת, קנה חבילה סוכריות וכאשר הקונדוקטור ביקש כסף, חבילת הסוכריות הועפה באויר והסוכריות התפזרו, ובמהומה שהתרחשה שם, לא יכול היה הקונדוקטור להגיע עד פרס, אפילו שבמחלקה רביעית גביית הכסף היתה מהחלונות.
כמו כן אני משתתף פעם בכמה חודשים בפרלמנט מיוחד של ותיקי עמק הירדן, ובין הסיפורים כמובן על רכבת העמק.
המענין הוא (סיימתי את הספר "שוטר המקוף האחרון") שאני אוסף חומר לספר הבא שלי:"ריח הזבל, ניחוח חציר - יבנאל" וגם בחומר הזה יש על הרכבת.
בכלל לא נמצא בישראל. קיימת גישה מוגבלת אליו היכן שהוא נמצא. אני מקבל טיפטופים של החומר הזה - דגש על קטרי וקרונות רכבת העמק (החיג'אזית) ובהזדמנות ראשונה אסביר לך איך להגיע אל החומרים.
העיגול הלבן הוא הקו העליון של קיר הסובבן.
בתרשים הסובבן מכונה TURNTABLR בתרגום מילולי:"דיסקה מסתובבת".
התרגום המילולי של table להבנתי הוא לא 'דיסקה' אלא 'שולחן'.
כמובן שהמילה turntable שימשה לימים גם לתיאור הפטיפונים.
מכאן, שלא מדובר כלל על גילוי מרעיש, אלא על עובדה שהיתה ידועה מזמן.
אגב, הצילום הקודם, שלי.
כדי שיתקנו את עצמם. אני אמנם לא זוכר אף מקרה שבו הם תיקנו את עצמם (גם בעיתונים בינוניים ומטה נהוג לפרסם תיקונים, אבל לא ב-ynet) אך אולי בכל זאת שווה לנסות.
וידיעה שפורסמה היא כמו צ'ק מת = מת.
כמו קטר "70414" המזוייף בבאר-7. על הקטר שהובא לבאר-שבע צריך להלחים שלט: "להדגמה בלבד. לא הקטר המקורי".
שרואים אותו מתמונה מחזיק בחרדת קודש בראש של מעדר-גינה וטוען שאת המיתקן בנו במעדרים כי לא היו להם טרקטורים.
חה-חה-חה ! לא פלא !
ואגב כל הבלאגן הזה לסובב את הרכבת. ברכבת הקלה להבדיל יש פטנט נחמד. עוברת בזוית מפס לפס והנהג רק מחליף מקום לקטר השני. הנה אמרתי משהו נחמד על הרכבת הקלה. לא להאמין.
ברשותך אתקן תפיסה שגויה שמשתמעת מדבריך - ברכבת הקלה בירושלים אין כלל קטרים. כל מערכי הרכבת הם קרונועים, כלומר קרונות ממונעים שכוללים בתוכם גם תאי נהג. הקרונועים בירושלים כוללים תאי נהג בשני קצותיהם ולכן מתאפשר התמרון הפשוט-יחסית שתיארת לחיוג המערכים (הפיכת כיוון נסיעתם). מצב זהה קיים כיום גם בכל רכבות הנוסעים של רכבת ישראל, בין אם הן מורכבות מקרונועים ובין אם מקטרים וקרונות, זאת מפני שמערכי קרונות הנוסעים של רכבת ישראל כוללים קרון ניהוג בקצה הרחוק מהקטר, בו יש תא נהג ממנו ניתן לשלוט על הקטר בעת דחיפת הרכבת.
בעבר רכבת ישראל הפעילה רכבות עם קטר וקרונות בלי קרונות ניהוג, ואז החיוג היה מורכב יותר - הקטר היה צריך להתנתק ממערך הקרונות, לעבור למסילה מקבילה ולהתחבר בחזרה אל הקרונות בקצה השני של המערך. עם זאת, הסובבנים (לא גלגלים!) הפכו לחסרי שימוש כבר בתום עידן קטרי הקיטור, מפני שקטרי הדיזל כבר נסעו באופן שווה לשני הכיוונים, ולא היה צורך להופכם בכל נסיעה.
גם אז פול הראה לי את הסובבן. זה היה בדיוק ביום 03.01.1997 עת ביקרנו גם בנהריים אצל עומרי שלמון בקיבוץ גשר וצילמנו את שרידי הקטר ששוקם אחר-כך.
לבנוני לא חידש דבר. אני גם לא מבין מה יש לו נגד מאיר שפירא. בינתיים מי שהתאמץ, טרח והשיג אלפי סיפורי פולקלור ועדויות הוא רק מאיר שפירא שבגיבוי החומרים הטכניים ממני - יש לו כיום מחקר נהדר ובר חשיבות עולמית.