טיפולים למחלת הנשיקה?
מחלת הנשיקה נקראת כך כי זוהי אחת הדרכים להידבק בנגיף. המחלה נגרמת באמצעות נגיף המתפשט דרך רוק. התסמינים כוללים חום, כאב גרון ובלוטות נפוחות. ניתן אף להפיץ את המחלה באמצעות שיתוף כלי אוכל או משקפיים. ההידבקות מתרחשת מספר ימים לפני הופעת התסמינים, ובמשך תקופת זמן לאחר מכן.
מספר מחקרים מדווחים כי מתח והרפייה משפיעים על מערכת החיסון. מתח עלול להפוך את הגוף לפגיע יותר לזיהום, ולכן הפחתת המתח מסייעת במניעת הידבקות בווירוסים כגון וירוס של מחלת הנשיקה. אמנם לא קיימים צמחי מרפא או תוספי מזון ספציפיים לטיפול במחלה זו, אך חלקם מפחיתים את ההשפעות ארוכות הטווח של הזיהום, ומונעים סיבוכים. יש ליידע תמיד את הרופא בנוגע לכל הטיפולים האלטרנטיביים בהם אדם משתמש או שוקל להשתמש.
מזונות עשירים בנוגדי חימצון – כגון ירקות עלים ירוקים ופלפלים, עגבניות, אוכמניות ודובדבנים.
הימנעות ממזונות מזוקקים – כגון לחמים לבנים וסוכר לבן.
פחות בשר אדום – מומלץ לאכול יותר בשר רזה, דגי מים קרים, טופו, סויה, או שעועית לשם הגברת החלבון בגוף.
שמני בישול בריאים – כגון שמן זית.
צמצום או מניעת חומצות שומן טרנס – הנמצאות במוצרים מסחריים אפויים כגון עוגיות, קרקרים, עוגות, צ’יפס, טבעות בצל, סופגניות, מזון מעובד ומרגרינה.
בנוסף, יש להימנע מקפאין, אלכוהול וטבק, ולשתות כמות גדולה של מים מידי יום. גרגור עם מי מלח חמים מרגיעים את כאב הגרון.
אומגה 3, חומצות שומן – כגון שמן דגים, על מנת לסייע בהפחתת הדלקת ושיפור החסינות. דגי מים קרים, כגון סלמון או הליבוט, הם מקורות טובים לאומגה 3.
פרוביוטיקה – מוצר יעיל לבריאות מערכת העיכול ומערכת החיסון. צריכת פרוביוטיקה או חיידקים “ידידותיים” משיבה את האיזון הנכון לגוף. אם אדם נוטל תרופות לדיכוי המערכת החיסונית, או שהוא סובל ממערכת חיסונית מוחלשת, עליו להתייעץ עם הרופא לפני נטילת פרוביוטיקה.
תה ירוק – מכיל נוגד חמצון, אנטי דלקתי, ובעל השפעות חיסוניות. יש לצרוך תה נטול קפאין, או לרקוח לבד תה מהעלים של צמח זה.
אכיניצאה – לחיזוק המערכת החיסונית. אין לתת לילד אכיניצאה מבלי להתייעץ תחילה עם הרופא. הטיפול אינו מתאים לאנשים עם מחלות אוטואימוניות, כגון דלקת מפרקים שגרונית.
חמוציות – נלחמות בוירוסים, וזמינות בגלולות או כמיץ, אך הן עלולות להגביר את הסיכון לדימום, במיוחד בעת נטילת מדללי דם.
הומיאופת מקצועי ימליץ על אחד או יותר מהטיפולים הבאים למחלת הנשיקה, בהתבסס על ידע וניסיון קליני. לפני רישום התרופה, ההומיאופת לוקח בחשבון את המצב הבריאותי של המטופל, מבחינה פיסית, רגשית ורוחנית. הוא מעריך את כל הגורמים האלו בעת קביעת התרופה המתאימה ביותר.
בלה דונה – למחלת הנשיקה המאופיינת בהתפרצות פתאומית של חום בשלבים המוקדמים של המחלה.
פוספוריקום – לשלבים המוקדמים של המחלה, המאופיינים בחום גבוה, שיעול וכאבי חזה.
קאלי – משמש בדרך כלל למצב של שקדים נפוחים מאוד, אך שימושי אף לטיפול במחלת הנשיקה, בשילוב עם פוספוריקום.
מחקרים מצביעים על העובדה לפיה שילוב של הומיאופתיה ורפואה סינית מסורתית (TCM), משפר באופן יעיל את תסמיני המחלה. התרופות ההומיאופתיות הנפוצות ביותר בשימוש ברפואה הסינית כוללות זרחן, גופרית, אגוז חום כהה, מגנוליה, סיילר, דנדרוביום, סליקאה, וליקופודיום.
הדיקור מסייע בהפחתת תסמיני מחלת הנשיקה, משפר את תפקוד מערכת החיסון ומקל על הגודש הנובע מחסימת צ’י או זרימת אנרגיה בכבד, בטחול ובלימפה.