לכאורה, אין בין הפוליטיקה ישראלית למונח "מטבח" יותר מדי קשר. נכון, מדי פעם אנחנו רואים את שרת התרבות מירי רגב מתגאה במטעמים העממיים שלה ברשתות החברתיות, וגם למטבח הרעוע בביתו של ראש הממשלה – לכאורה או שלא – נחשפנו באותו סרטון מפורסם. המונח "מטבח" מחזיר אותנו כמה עשרות שנים אחורנית, למקום בו על פי האגדות התקבלו כמה מההחלטות המכריעות הקשורות למדינות ישראל. המטבחון של גולדה.
עד היום, בפוליטיקה הישראלית נהוג להשתמש במונח "מטבח" או "מטבחון" כדי לציין חבורת בכירים או יועצים, אשר פועלים יחדיו עם הקבינט במטרה לגבש מדיניות ולקבל הכרעות בסוגיות שונות. לממשלות ישראל רבות היו את המטבחונים שלהם. בממשלה ה-27, בראשה עמד ביבי נתניהו, כלל המטבחון לצד ראש הממשלה את דוד לוי ויצחק מרדכי, מי שהיו בהתאמה שר החוץ ושר הביטחון. בממשלה ה-32 היו פורומים רחבים יותר, של "השביעייה", "השמינייה" או "התשיעייה", לצד מטבחון מצומצם שכלל שלושה אנשים בלבד: ראש הממשלה נתניהו, שר החוץ אביגדור ליברמן ושר הביטחון אהוד ברק.
מקור הביטוי מחזיר אותנו לתקופתה של גולדה מאיר. כאשר היא כיהנה כראש ממשלת ישראל, היא נהגה על פי הסיפורים לקיים את המפגשים האלה בביתה. הזמן היה מוצאי שבת, והכיבוד – על פי המיתולוגיה הציונית – כלל עוגה מעשה ידיה של גולדה.
יש הטוענים כי הבחירה בעולם מונחים זה מגלמת בתוכה מעין התנשאות מצ'ואיסטית כלפי בנות המין היפה, ולו מכיוון שמשייכים את אחת הבכירות בנשות ישראל בהיסטוריה לפעולה שנחשבה עד לפני מספר שנים "נשית" (ושונה מסוג הפעולות המזוהות עם ראשי ממשלה). "נתפר סיפור כיסוי ושופצה זהותה של ראש הממשלה: ראש הממשלה של ישראל עסוקה בעיקר בבישול. היא גם עורכת קניות כשצריך. גולדה היא אולי ראש ממשלה, אבל קודם כל היא אישה. ועל כן צר עולמה כעולם שבין המטבח למכולת", ניתחה דליה גבריאל נורי בטור פרשנות שכתבה בעיתון "הארץ". גם באותה תקופה היו שביקרו את העובדה שהחלטות הרות גורל מתקבלות במקום שאינו "ראוי" כמו מטבח, ביקורת שהעלתה חברת הכנסת שולמית אלוני.
לא ברור עד כמה המיתולוגיה לגבי המטבחון של גולדה אכן מדויקת. בראיון שנערך ב"ישראל היום" לפני מספר שנים עם בנה של גולדה מאיר, מנחם, הוא הפריך חלק מהמיתוסים. לדבריו, במטבחון נערכו פגישות רעיוניות והתייעצויות מחוץ לפרוטוקול, אבל לא בהכרח אותן החלטות הרות גורל שמייחסים למטבחון. גם מבחינה קולינרית, נהוג לחשוב שגולדה הייתה מפטמת את המבקרים במאכלים משובחים דוגמת מרקים או גפילטע פיש. לפי בנה, בפועל היא הייתה מארחת את המבקרים עם תה ועוגיות (אחרים סיפרו על עוגות גבינה ושטרודל תפוחים מופלאים), והאורחים הרגישו חופשי לקחת אי אילו מאכלים שחשקו בהם מהמקרר.
במהלך השנים שורטט הפרופיל של גולדה מאיר. על פי הסיפורים היא הייתה צרכנית כפייתית של קפה שחור איכותי, ושתתה ביום כתריסר כוסות כאלה. היא גם הייתה מעשנת סדרתית. השולחן בביתה היה ככל הנראה שולחן פורמייקה ירוק, ובו אכלה גולדה מאכלים פשוטים יחסית: לחם עם גבינה ודבש בבקרים, או פיסת בשר וכוסמת בשעות הצהריים. היא הכינה גפילטע פיש, שהוגדר בזמנו על ידי נכדה הצעיר כ"טוב ביותר בעולם". לחוברת התבשילים של אישים מפורסמים, שפורסמה בלונדון בשנות ה-70, היא שלחה מתכון של "ארוחת בוקר של קיבוץ".
מספרים בנוסף שגולדה הייתה חובבת של אביזרי מטבח מיוחדים וגאדג'טים, אותם הייתה רוכשת בישראל או כשהייתה באחת הנסיעות שלה לניו יורק.
מעניין מה גולדה הייתה אומרת על המטבחונים של היום – הן במישור הפוליטי והן במישור העיצובי.
מוזמנים לקרוא את הכתבה שלנו על מטבח שמור נוסף – המטבח של הבית הלבן.