"לכל דירה כמו לכל כלה, יש להתאים שמלה למידותיה"
בהליכי רישוי מתקדמים. את פעילותה בתחום ההתחדשות העירונית בכלל ובתחום התמ"א ‭ 38‬ חיזוק מבנים בפרט - החלה טומשין בשיתוף עם בני ונטורה בעליה של קבוצת היזמות והבצוע "בקעת התמר". "שיתוף פעולה ביני לבקעת תמר החל במקרה", מספרת טומשין על השתלשלות הדברים, "בקעת תמר באו לקדם אפשרות לתמ"א ‭ 38‬ בבניין בו אני גרה ועל סמך ההיכרות הבינאישית שלנו הציעו לי לחבור אליהם כפרילנסרית. הדינמיקה האישית התחברה לזו המקצועית ומאז התגלגלנו יחד לעוד 8 פרויקטים". פרויקט הדגל של קבוצת בקעת תמר אותו מקדמת עבורם טומשין ממוקם ברחוב קרן היסוד ברעננה, שם החלו בקידום פרויקט תמ"א ‭ 38‬ חיזוק מבנים כולל של 7 בניינים. הביצוע החל בצורה מדורגת מבניין בודד, והפרויקט הפך במהרה למגה-פרויקט שבו כלולים 7 בניינים סמוכים זה לזה מטיפוס חוזר, המהווים יחד רובע שלם הנקרא היום "רובע תמר". במסגרת אותו פרויקט הבינה טומשין כי תחום ההתחדשות העירונית הוא מורכב ביותר, וכי מעבר לראיית הבניין הבודד, יש להתייחס לכלל המתחם כאזור אשר יקבל התייחסות תכנונית כוללת. כל בניין ובניין עומד למעשה בפני עצמו.
כל דירה נזקקת לתשומת לב פרטנית, שכן מאפייני השטח (גבולות המגרש וקווי הבנייה) מכתיבים דרכי פעולה שונות לכל נכס ונכס. "אין תכנון כולל שניתן 'לתפור' אותו לכל הבניין, שהרי דירה היא כלה, ולכל כלה יש להתאים שמלה למידותיה", אומרת טומשין, "ואסור לשכוח שכל כלה שייכת לאותה משפחה שלה סממני עיצוב זהים". היא מדגימה מהשטח: "בפרויקט קרן היסוד מדובר על בניינים די זהים גאומטרית, כך שבתחילת הדרך חשבנו, בקעת תמר ואנוכי, כי בשינויים בסיסיים ניתן יהיה לשכפל תכנון של בניין בודד כאבטיפוס לכלל הבניינים". מסתבר כי הפער בין הנייר לפרקטיקה הוא גדול. "כשהתחלנו בתכנון הבניין השני, ראינו שהוא ממוקם אחרת על המגרש, עובדה שהכתיבה קווי בנייה שונים. טיפוסי הדירות אינם זהים, דרישות בעלי הדירות היו שונות, מיקום פיר המעלית השתנה, וכל זה למעשה הכתיב תכנון אחר. כך שבפועל, הבנתי שכל בניין הוא פאזל בפני עצמו, ויש לייחס לו תכנון ספציפי וייחודי משלו, מבלי לאבד את ההקשר הכולל של הרובע כולו", היא מספרת ומוסיפה כי "לעיתים קרובות, הקשר בין המצב כיום לבין היתר הבנייה של הבניין המקורי התרופף. חלק מבעלי הדירות, לאורך הדרך ביצעו חלוקות פנימיות בתוך הדירות הקיימות, חלקם פתחו מרפסות שירות לתוך המטבח, חלקם ויתרו על חדר רביעי לטובת חדר דיור גדול יותר. ולעיתים גם היזם בנה דירות גג שונות במעט, על פי דרישות הרוכשים בקומות החדשות שהתווספו לבניין. "גם אזור קומת הקרקע לעיתים משתנה - הלובי גדל, מיקום חדר האשפה עשוי להשתנות וכן הלאה.
"האדריכל מציע, הדיירים יקבעו"
חיזוק מבנים מאתגר יותר מהריסה ובנייה?
לוודא שתוספות הבנייה לא ירעו את המצב הקיים. העבודה שלעיתים אין מנוס מלתכנן ממ"ד המקושר לחדר קיים, מצריכה מאדריכל לחשוב איך להפוך את האילוץ לפתרון עיצובי נסבל ולאפקטיבי מבחינה תכנונית. 'לעשות מהלימון לימונדה'".
והדינמיקה של האדריכל מול בעלי הדירות בבניין?
"מלבד המורכבות התכנונית, ישנה גם הנקודה האנושית. בתור אדריכלית אני משמשת כ'כותל' לבעלי הדירות בבניין, שעבורם, ברוב המקרים, הדירה משמשת כל עולמם החומרי ואף הרגשי. מאחר שידוע לי כי במיוחד אצלנו, עם ישראל, כל בעל דירה מסתכל גם מה מקבל השכן, אני משתדלת מאוד לשמור על מרכיב השוויוניות בין הדיירים, ומייעצת תמיד גם ליזמים ליישם זאת, על מנת למנוע רעשי רקע ממתנגדים פוטנציאלים לא מרוצים".
כשיש פערים בין התכנון לדעת בעלי הדירות?
"לעיתים אני נתקלת בסוגיות מול בעלי הדירות, אשר בתכנון מעדיפים אלטרנטיבה שאולי טובה יותר מבחינה נדל"נית, אך מבחינה תכנונית מהווה בעיה להתנהלותם היומיומית בתוך הדירה. כך למשל, תוספת שטח לסלון צר וארוך שרק תדגיש את חוסר הפרופורציות שלו, חציית חדרים בעייתית ועוד. האדריכלים תפקידם להציע את התכנון המיטבי לכל יחידת דיור, אך בסופו של דבר ברור לכל כי בעלי הדירות הם אלו הקובעים. במקרה ספציפי שהתרחש, רשמתי מכתב לנציגות וביקשתי שיפיצו ליתר בעלי הדירות כי החלופה אותה הם רצו ליישם, וזו שלבסוף נבחרה על ידם, מבחינתי היא בעייתית. החלופה יצרה חללים לא פרופורציונליים, וכן לא הייתה שוויונית בין כל הדירות בבניין. באותו מקרה, הערוץ מול הנציגות לא צלח והדיירים הבינו בדיעבד שהתכנון שאני הצעתי היה הנכון". בהקשר זה, מנדבת טומשין עצת חשובה לבעלי הדירות בבניינים הפוטנציאליים, כשלבחירה נכונה של הנציגות: "חשוב מאוד לבחור נציגות מגוונת, המורכבת מבעלי דירות משלל טיפוסי הדירות בבניין, ומחתכים סוציו-אקונומיים שונים, שכן הגיוון מונע אינטרסנטיות ומכליל את דעת הרוב. נציגות המורכבת מבעלי דירות הומוגניים (מבחינת טיפוסי הדירות, מבחינת גילאים ועוד) עלולה ליצור אינטרסנטיות שתיטיב רק עם צד אחד, ולא בהכרח תיקח בחשבון את הרצונות של בעלי הדירות האחרים, הלא מיוצגים", מסכמת טומשין.