אכילה מרובה של גזר עלולה להפוך את העור שלנו לכתמתם, אבל מה עם טעם הסבון שמלווה לאכילת כוסברה, הריח הרע שיוצר האספרגוס בשתן, או העור שמתקלף מחיתוך דלורית?
כוסברה הוא ללא ספק אחד מצמחי התבלין הכי שנויים במחלוקת. או שממש אוהבים אותו, או שממש לא מסוגלים להריח אותו. אבל מילא הריח – מי שסולד מכוסברה ישבע לכם שיש לאכילתו טעם לוואי של סבון מוזר בפה. היחס הכל כך קיצוני לכוסברה גרם למדענים לשנס מותניים, ולברר מה יש לאנשים עם הירק הזה.
מתברר שלא מדובר סתם בבררנות: מחקר, שפורסם בכתב העת Nature, גילה שמדובר במשהו גנטי. המדענים ניתחו את הגנום של כ-30,000 משתתפים, ומצאו ששונאי הכוסברה חולקים גנים משותפים. אנשים בעלי הגן OR6A2 הם אלה שבכל פעם שיטעמו כוסברה ירגישו טעם של סבון בפה. אבל בכל זאת מדובר בצמח תבלין עם המון יתרונות בריאותיים – הוא מוריד לחץ דם וכולסטרול, מעולה לשמירה על בריאות העיניים, עשיר בויטמינים A ו-C ועוד. חבל להחמיץ את כל הטוב הזה – מי שבכל זאת רוצה ליהנות מהיתרונות הבריאותיים של הכוסברה יכול פשוט לטחון את העלים, להוסיף קצת שום ושמן זית, ולקבל רוטב פסטו -בלי שום זכר לטעם של סבון.
הלכתם לשירותים ונחרדתם מהצבע הסגול-אדום של השתן או של הצואה? אל תכנסו ללחץ - אם אכלתם באותו יום סלק, יש סיכוי טוב שאין צורך באמבולנס. מדובר בתופעה ידועה שאפילו זכתה לשם רפואי: ביטאוריה.
האחראי לצבע האדום של השתן/הצואה במקרה זה הוא הפיגמנט בטאליין, שהוא גם זה שנותן לסלק את צבעו העז. והנה עובדה מעניינת: יש לפעמים קשר בין ביטאוריה לבין מחסור בברזל, כך שאצל אנשים מסוימים השתן יהפוך את צבעו לאחר אכילת סלק, כל עוד הם סובלים ממחסור בברזל. אז אמנם אין צורך לרוץ למיון, אבל אולי כדאי לעשות בדיקות דם.
בטח גם אתם שמעתם את הסיפור על אספרגוס והשפעתו על ניחוח השתן. האם זה נכון? התשובה היא כן ולא. כן, אספרגוס גורם לשתן שלנו להצחין יתר על המידה, אבל לא - לא כולנו נחשפים לריח הזה.
כשאנחנו אוכלים אספרגוס, המטבוליטים (חומרים הנוצרים במהלך המטבוליזם) מתאנתיול ו –S-methyl thioesters יוצרים ריח ייחודי. מה זה ייחודי? בואו נקרא לריח בשמו - מסריח. מחקר שנעשה באוניברסיטת הרווארד ופורסם במגזין BMJ גילה, שהסיבה שלא כולנו נחשפים לריח הזה נמצאת, איך לא, בגנים.
במחקר נשאלו 6,909 גברים ונשים ממוצא אירופאי-אמריקני האם הם הבחינו בריח חזק וייחודי של השתן שלהם אחרי אכילת אספרגוס. 60% מהמשתתפים לא הצליחו להבחין בריח. נראה שיש אנזים אצל חלק מהאנשים שמפרק את האספרגוס בצורה מסוימת, אשר גורמת לשתן להריח בצורה שונה. אצל אנשים אחרים האנזים הזה פשוט לא קיים.
זה שלא מומלץ לאכול שום או בצל לפני נשיקה כולנו יודעים, אבל מה שלא ידוע לכולם הוא שלשום ולבצל השפעה גם על ריח השתן שלנו. מדובר בתוצר לוואי של עיכול הבצל והשום, ששומר על הריח החריף גם שעות אחרי שסיימנו לאכול. ועוד לא דיברנו על הריח בידיים במידה שחתכתם את הירקות האלה, שגם אחרי רחצה ממושכת במים ובסבון לא יעלם.
כמו ירקות ופירות אדומים רבים, גם עגבניות יכולות להפוך את צבע העור לאדמדם. הגורם הוא פיגמנט אדום בשם הליקופן. חשוב מאד להבין שלא מדובר על עגבניה בצהריים או על סלט בערב - כדי שהעור שלכם יהפוך לסמוק, יש לצרוך משהו כמו שני ליטרים של מיץ עגבניות כל יום במשך תקופה. כמות כזאת אגב עלולה לגרום להרבה יותר מעור אדום - אתם עלולים לסבול ממנת יתר של ויטמיןC .
ולמה זה רע? יש כמות מסוימת של ויטמין C שהגוף מסוגל לעבד בלי תופעות לוואי. הכמות המומלצת היא 80 מ"ג ביום. אכלתם הרבה עגבניות יחד עם פירות וירקות נוספים עשירים בוויטמין C, כמו תפוזים וגמבות? יש סיכוי שתתחילו להרגיש בעיות במערכת העיכול. שלשולים, בחילה וכאבי ראש.
הוא מתקתק, טעים, ומתברר שהוא הדגן הכי נצרך בעולם. יש לו כמה סגולות בריאותיות, הוא טוב לבריאות העיניים והעור, הסבתות יטענו שהוא עוזר לדלקות בשלפוחית השתן, אבל האמת היא שתירס הוא אחד הדגנים הכי פחות מועילים לגופינו, ולעיתים אכילתו מלווה בתופעות לוואי לא נעימות כמו כאבים במערכת העיכול, תחושת נפיחות וכבדות ותחושה של קלקול קיבה.
לתירס יש סיבי תאית שגוף האדם לא יכול לעכל. הוא גם מכיל לקטינים - סוג של חלבונים – שכדי לעכל הגוף נאלץ להפוך לחומצות אמינו. הבעיה בפירוק התירס יכולה גם לגרום לדלקת במעי. הפתרון הפשוט ביותר הוא להקפיד ללעוס היטב את הגרעינים, ולהוסיף להם מעט תבלינים. גרעינים לעוסים מתעכלים בקלות רבה יותר.
אם אתם עסוקים בלקלף זוקיני ומבחינים בפריחה על הידיים או באזורים אחרים בגוף, זה לא אומר שאתם אלרגיים לירק עצמו. לקליפת הזוקיני שערות דוקרניות קטנות, שעלולות לגרום לפריחה. כפפות במקרה הזה יכולות לעזור.
זה לא קורה הרבה, אבל יש מי שחותכים דלורית ומיד אחר כך כפות הידיים שלהם מתחילות להתייבש, הופכות מחוספסות ומתקלפות. מדובר בתופעה אלרגית בשם Cucubita moschata dermatitis. לא מסכנת חיים, אבל לא נעימה. כפפות, גם פה, יכולות לעזור.
זה ידוע שירקות ירוקים כמו ברוקולי, קייל או כרוב ניצנים מעולים לגוף שלנו. יש בהם ויטמין C, חומצה פולית וויטמינים אחרים שמפחיתים את הסיכון לטרשת העורקים ולמחלות לב. אבל לא מעט אנשים סובלים מתופעת לוואי לאחר אכילתם, שבאה לידי ביטוי בנפיחות ובכאבי בטן. הירוקים האלה מכילים רפינוז, תלת סוכר שהגוף לא מצליח לעכל, מה שיוצר גזים במעי, שגורמים לכל תחושת הנפיחות והכאב.
יש לכך כמה פתרונות: ראשית, צמצמו את הצריכה, ושנית - תאדו את הירקות הללו. כמאודים הם קלים יותר לעיכול, ועדין שומרים על כל הוויטמינים החיוניים.
10. גזר: עור כתום זוהר. למה, בעצם?
לא, זה לא מיתוס ולא סיפורי סבתא. אם תאכלו הרבה מהוויטמיןA הנפלא והמתקתק שבגזר, יש סיכוי טוב שצבע עורכם יקבל גוון כתמתם זוהר, בדיוק כמו של הירק. למרבית המזל זה מתחיל בידיים, כך שאם הבחנתם בצבע צהבהב-כתמתם שמתחיל להתפשט על כפות הידיים שלכם, פשוט עשו הפסקה של כמה ימים עם הגזר, וגוון העור שלכם יחזור לצבעו המקורי.
שימו לב אם אתם מתחילים להרגיש בחילה, אם הראייה שלכם מטושטשת או שהשיער מתחיל לנשור. במקרה כזה אתם כנראה סובלים ממנת יתר של ויטמין A. אגב לא רק הגזר והעגבניה שכתבנו עליה קודם גורמים לצבע העור להשתנות. חוקרים מאוניברסיטת בריסטול גילו שאכילה קבועה של פירות וירקות עשירים בקרוטנואידים (פיגמנטים טבעיים בצבע אדום, כתום וצהוב) מעניקים לעור גוון שזוף. ירקות ופירות שמכילים כמות מספיק גדולה של קרוטנואידים פרט לעגבנייה ולגזר הם תרד, פלפל (צהוב, כתום ואדום), משמש ומלון.
11. בצל: ים של דמעות. אבל למה?
כולנו יודעים את זה ולרובינו זה גם קורה: חותכים בצל, העיניים צורבות, ותוך שניות הדמעות מערפלות את הראייה. מה שלא כולנו יודעים זה את ההסבר לתהליך הזה. מתברר שהבצל מכיל כמויות גדולות של גופרית. חיתוך הבצל גורם להרס התאים שלו ולשחרור אנזים, שמפרק תרכובות גופרית חסרות ריח, המצויות באזור אחר של הבצל, ויוצר תרכובת בשם סינ-פרופנתיאל-S-אוקסיד (syn-propanethial-S-oxide).
חומר זה גורם לצריבה בעיניים. כשהגז פוגע בעין נשלחים מסרים למערכת העצבים המזהירים על סכנה מזיהומים ומגירויים. בלוטת הדמעות מקבלת את המסר, והדמעות נשלחות לשטוף את המזיק. יש המון שיטות כדי למנוע את כל זה, למשל: להשאיר את הבצל במים לשעה לפני הקילוף, לקלף אותו מתחת למים זורמים, או להקפיא אותו שעה לפני החיתוך. ויש האומרים שלעיסת מסטיק בזמן חיתוך הבצל גם יעילה. שווה לנסות.
הצנוברים הם סוג של אגוזים עם לא מעט יתרונות בריאותיים וקולינריים - משיפור המערכת החיסונית וזרימת הדם ועד שיפור טעם הפסטו. אבל בשנים האחרונות התחילו להגיע דיווחים על טעם מר ומתכתי בפה, המתפתח בין 1-3 ימים לאחר צריכת צנוברים, ונמשך בין מספר ימים עד שבועיים. במרס 2001 דיווחו חוקרים מבלגיה בכתב העתEuropean Journal of Emergency Medicine שתופעת הטעם המר בפה מגיעה מצנוברים שהגיעו מסין.
בינואר 2011 פורסם בכתב העת Journal of toxicology מחקר שנערך בשווייץ ובבלגיה, ובחן 16 דגימות של צנוברים מסין ומסיביר. בדיקת הרכב חומצות השומן בדגימות הצנוברים קבעו, שזנים מסוימים עלולים לגרום להתפתחות דיסגוזיה - תופעה רפואית המלווה בשיבושים בתחושת הטעם. מובן שנבדקה גם הסכנה הבריאותית, אך משרד הבריאות הרגיע במסר שההפרעה היא אך ורק בטעם.