1.הנתבעים נטלו מן התובע, ביום 3.11.03 הלוואה בסך 641,360 ₪ לשם רכישת דירה. להבטחת החוב, שועבדה הדירה שרכשו, הנמצאת ברחוב 28/14 בנהריה וידועה כחלקה 56 בגוש 18135 (להלן: "הדירה").
כשנה לאחר נטילת ההלוואה, התגרשו הנתבעים. הנתבעת המשיכה להתגורר בדירה, ולטענת הנתבע, נטלה על עצמה, במסגרת הסכם הגירושים, להמשיך לפרוע את יתרת ההלוואה.
חרף דרישות התובע, לא פרעו הנתבעים סכומים שהתחייבו לפרוע במסגרת הסכם ההלוואה, ולפיכך פתח התובע תיק בלשכת ההוצאה לפועל לשם מימוש המשכון. בתאריך 28.1.2009 מונתה עו"ד ברלינר לכונסת נכסים לצורך מימוש המשכון.
בהסכמת התובע, מכרו הנתבעים את הדירה בעצמם, בתאריך 30.1.2009 תמורת 608,000 ש"ח. הסכמת התובע הותנתה בכך שיובהר לנתבעים כי אין בכך ויתור מצדו על יתרת החוב.
לטענת התובע, אישרו הנתבעים תנאי זה בתצהיר עליו חתמו, אשר צורף כנספח ה' לכתב התביעה.
לטענת הנתבע, מעולם לא חתם על התצהיר, והחתימה הנחזית להיות חתימתו זויפה.
התביעה הוגשה בגין יתרת החוב, בסך 121,052 ₪ נכון ליום 15.6.10.
2.התביעה התבררה בפני כב' השופט א.שחורי .
ביום 26.10.10, ניתן פסק דין כנגד נתבעת 2, בהיעדר בקשת רשות להתגונן. בתאריך 6.1.2013 הוגשה בקשה לביטולו אשר נדחתה בהחלטתי מיום 3.4.13.
תשמ"ד-1984, נבצר ממנו ליתן פסק דין.
לאחר שנתתי לצדדים להשמיע את עמדתם בעניין, הוריתי על זימון עו"ד מיכאל גבע שהיה עד מטעם התובע, לעדות נוספת. כן מיניתי מומחה כתב יד, לבדיקת חתימתו הנחזית של הנתבע על גבי התצהיר.
פסק הדין ניתן על ידיי, בהתאם לתקנה 177 לתקנות סדר הדין האזרחי התשמ"ד- 1984 לאחר שעיינתי בכל כתבי הטענות, בפרוטוקולים ובחוות דעתו של המומחה מטעם בית המשפט.
3.כאמור, לטענת התובע, הסכמתו למכירת הדירה על ידי הנתבעים ולא על ידי כונסת הנכסים שמונתה זמן קצר לפני המכירה, היתה מותנית בכך שיובהר כי לא יהיה כל ויתור מטעמו על יתרת החוב שתיוותר לאחר מכירת הדירה.
4.התצהיר הנחזה להיות חתום על ידי הנתבעים, נערך במשרדו של עו"ד גבע, שהיה בא כוחם לצורך מכירת הדירה. בתצהיר, אישרו הנתבעים כי ידוע להם ומקובל עליהם כי אין בסכום שהתקבל כתמורה ממכירת הנכס כדי לסלק את יתרת ההלוואה. התצהיר צורף כנספח י/7 לתצהיר נציגת הבנק הגב' הרוני וסומן נ/2 (להלן:"התצהיר").
5.הנתבע מכחיש את חתימתו על התצהיר. התצהיר נושא תאריך מאוחר לתאריך החתימה על ההסכם. לטענת הנתבע, ביקר במשרדו של עו"ד גבע רק פעם אחת, במועד החתימה על ההסכם למכירת הדירה, ולא הגיע למקום פעם נוספת לצורך חתימה על התצהיר.