המלצתה של הסופרת עטרה אופק באתר "מרמלדה"
הָיָה זֶה עֶרֶב חָרְפִּי בִּמְיֻחָד. רוּחַ חֲזָקָה נָשְׁבָה בַּחוּץ וְעִרְבְּבָה אֶת הֶעָלִים עַל הַמִּדְשָׁאָה הַגְּדוֹלָה. בְּרָקִים לְבָנִים וּכְחֻלִּים הֵאִירוּ מִדֵּי פַּעַם אֶת הַשָּׁמַיִם, וְאֶפְשָׁר הָיָה לְהַרְגִּישׁ שֶׁהַגֶּשֶׁם קָרוֹב מְאוֹד. בְּתוֹךְ הַבַּיִת הָיָה חָמִים וְנָעִים. נֹגַהּ וְאָרְנָה, שְׁתֵּי הָאֲחָיוֹת שֶׁלִּי, וַאֲנִי, הִתְכַּרְבַּלְנוּ עַל הַסַּפָּה הַגְּדוֹלָה בַּסָּלוֹן וְצָפִינוּ יַחַד בַּטֵּלֵוִיזְיָה. אִמָּא קָרְאָה סֵפֶר בְּפִנַּת הַסָּלוֹן, וְאַבָּא עָבַד עַל הַמַּחְשֵׁב שֶׁלּוֹ בַּמִּטְבָּח. סְנוּפִּי וְג'ינִי, שְׁנֵי הַכְּלָבִים שֶׁלָּנוּ, נָחֲרוּ בְּשַׁלְוָה עַל הַשָּׁטִיחַ. לְפֶתַע נִשְׁמַע קוֹל מוּזָר חָזָק, וְהַטֵּלֵוִיזְיָה כָּבְתָה כְּאִלּוּ מֵעַצְמָהּ. שֶׁקֶט הִשְׂתָּרֵר בַּחֶדֶר, וְרַק קוֹלוֹת הַיְּלָלָה שֶׁל הָרוּחַ נִשְׁמְעוּ מִבַּחוּץ.
"מָה עָשִׂיתָ?" שָׁאֲלָה נֹגַהּ בְּקוֹל נִרְגָּז.
"לֹא עָשִׂיתִי כְּלוּם," הֵשַׁבְתִּי וְשִׂחַקְתִּי קְצָת בַּשַּׁלָּט. "הַתְּמוּנָה פָּשׁוּט נֶעֶלְמָה."
"אוּף, בְּדִיּוּק הִתְחִיל הַחֵלֶק הַמְּעַנְיֵן," נֶאֶנְחָה אָרְנָה. אָרְנָה הִיא אֲחוֹתִי הַגְּדוֹלָה וְהִיא יְכוֹלָה לִהְיוֹת דֵּי מְעַצְבֶּנֶת, אַף שֶׁהִיא מִשְׁתַּדֶּלֶת לֹא לָרִיב אִתִּי (וְלֹא בְּהַצְלָחָה רַבָּה).
הִמְשַׁכְתִּי לְשַׂחֵק עִם הַשַּׁלָּט, וְאָז קַמְתִּי וּבָדַקְתִּי אֶת כָּל הַכַּפְתּוֹרִים בַּטֵּלֵוִיזְיָה וּבַמֵּמִיר. הַכֹּל נִרְאָה בְּסֵדֶר, אֲבָל הַמָּסָךְ נִשְׁאַר שָׁחֹר לְגַמְרֵי.
"אֵין מָה לַעֲשׂוֹת… אוּלַי נֵלֵךְ לֶאֱכֹל אֲרוּחַת עֶרֶב?" הִצַּעְתִּי, גַּם כִּי הִתְחַלְתִּי לִהְיוֹת רָעֵב, וְגַם כִּי בְּכָל מִקְרֶה אֲנִי לֹא כָּל כָּךְ אוֹהֵב טֵלֵוִיזְיָה, חוּץ מִכַּמָּה תָּכְנִיּוֹת מְיֻחָדוֹת.
כָּכָה הִתְחִילוּ לִקְרוֹת לִי דְּבָרִים מוּזָרִים. אֲבָל לִפְנֵי שֶׁאַמְשִׁיךְ, אַכִּיר לָכֶם אֶת בְּנֵי הַמִּשְׁפָּחָה שֶׁלִּי.
כְּמוֹ שֶׁכְּבָר הֵבַנְתֶּם, יֵשׁ לִי שְׁתֵּי אֲחָיוֹת. אָרְנָה, אֲחוֹתִי הַגְּדוֹלָה, הִיא בַּת שְׁתֵּים-עֶשְׂרֵה, וְנֹגַהּ, אֲחוֹתִי הַקְּטַנָּה, בַּת שֶׁבַע. לְאַבָּא שֶׁלִּי קוֹרְאִים עֲרָד, וּלְאִמָּא שֶׁלִּי קוֹרְאִים כַּחַל. יֵשׁ לִי גַּם שְׁנֵי כְּלָבִים – ג'ינִי שֶׁהִיא כַּלְבַּת זְאֵב מְעֹרֶבֶת, וּסְנוּפִּי שֶׁהוּא כֶּלֶב מְנֻקָּד קְצָת כְּמוֹ דַּלְמָטִי אֲבָל מַמָּשׁ לֹא גִּזְעִי – וְהֵם הַחֲבֵרִים הֲכִי טוֹבִים שֶׁלִּי. לִי קוֹרְאִים דָּן, וַאֲנִי בֶּן 10. אֲפִלּוּ שֶׁכֻּלָּם אוֹמְרִים לִי שֶׁאֲנִי רָזֶה מִדַּי, אֲנִי בִּכְלָל לֹא חוֹשֵׁב כָּכָה וְזֶה בֶּטַח לֹא מַפְרִיעַ לִי לִהְיוֹת הַרְפַּתְקָן וְאַמִּיץ. בְּסַךְ הַכֹּל, אֲנִי יֶלֶד דֵּי רָגִיל עִם שֵׂעָר חוּם קָצָר וְעֵינַיִם כְּחֻלּוֹת, שֶׁאִמָּא אוֹמֶרֶת שֶׁקִּבַּלְתִּי מִסַּבָּא יוֹאֵל, שֶׁמֵּת לִפְנֵי שֶׁנּוֹלַדְתִּי. כְּשֶׁאוֹמְרִים לִי שֶׁיֵּשׁ לִי עֵינַיִם יָפוֹת, אֲנִי אוֹמֵר בְּשֶׁקֶט בַּלֵּב תּוֹדָה לְסַבָּא יוֹאֵל, שֶׁאָמְנָם לֹא מְמַלֵּא אֶת תַּפְקִיד הַסַּבָּא, אֲבָל לְפָחוֹת הוֹרִישׁ לִי אֶת הָעֵינַיִם הַמְּיֻחָדוֹת הָאֵלֶּה.
חוּץ מִזֶּה, אֲנַחְנוּ מִשְׁפָּחָה רְגִילָה לְגַמְרֵי. אוּלַי קְצָת יוֹתֵר אוֹהֲבִים הַרְפַּתְקָאוֹת מִשְּׁאָר הַמִּשְׁפָּחוֹת, כְּמוֹ לְמָשָׁל בַּפַּעַם הַהִיא שֶׁנֹּגַהּ נִתְקְעָה בִּמְעָרָה שׁוֹרֶצֶת עַכְבְּרוֹשִׁים בַּקֶּמְפִּינְג הָאַחֲרוֹן שֶׁלָּנוּ. אֲבָל הַרְפַּתְקָה כְּמוֹ זֹאת שֶׁאֲנִי עוֹמֵד לְסַפֵּר לָכֶם עָלֶיהָ – אַף פַּעַם לֹא חָלַמְנוּ שֶׁתִּהְיֶה לָנוּ.
בְּאוֹתוֹ עֶרֶב קַר, אַחֲרֵי אֲרוּחַת הָעֶרֶב, נִסִּיתִי שׁוּב לְהַדְלִיק אֶת הַטֵּלֵוִיזְיָה – וְהַפַּעַם זֶה הִצְלִיחַ. הַמַּכְשִׁיר נִדְלַק כְּאִלּוּ מֵעוֹלָם לֹא הָיְתָה שׁוּם בְּעָיָה. לֹא הֵבַנְתִּי מָה הִשְׁתַּבֵּשׁ קֹדֶם לָכֵן, אֲבָל פָּשׁוּט הִמְשַׁכְתִּי לִצְפּוֹת בַּתָּכְנִית.
מְאֻחָר יוֹתֵר אִמָּא שֶׁלִּי נִכְנְסָה לַסָּלוֹן כְּדֵי לְזָרֵז אוֹתִי לְהִתְאַרְגֵּן לִשְׁנַת הַלַּיְלָה. "דָּן, קָדִימָה, צָרִיךְ לְהִתְכּוֹנֵן לַשֵּׁנָה. אִם תִּזְדָּרֵז, יִהְיֶה לָנוּ זְמַן לִקְרֹא בְּסֵפֶר הַפַנְטַזְיָה."
זֶה כַּמּוּבָן זֵרֵז אוֹתִי מְאוֹד. הַסֵּפֶר שֶׁסַּבָּא שְׁמוּלִיק קָנָה לָנוּ נִרְאָה מוֹתֵחַ וּמוֹשֵׁךְ, וּכְבָר נוֹרָא רָצִיתִי לְדַעַת מָה קוֹרֶה שָׁם עִם הַגִּבּוֹרִים. מִהַרְתִּי לַעֲלוֹת בַּמַּדְרֵגוֹת.
בַּחֶדֶר רָאִיתִי אֶת נֹגַהּ מְשַׂחֶקֶת לְיַד מִטַּת הַקּוֹמָתַיִם שֶׁלָּנוּ. הַצַּמָּה שֶׁלָּהּ הָיְתָה פְּרוּמָה, וְהַשֵּׂעָר הַחוּם בָּהִיר שֶׁלָּהּ הָיָה פָּזוּר וּפָרוּעַ. נֹגַהּ גְּבוֹהָה יַחֲסִית לְגִילָהּ וּסְפּוֹרְטָאִית מִצְטַיֶּנֶת, אֲבָל עֲדַיִן מְשַׂחֶקֶת בְּבַּרְבִּיּוֹת כְּשֶׁהִיא חוֹשֶׁבֶת שֶׁאַף אֶחָד לֹא רוֹאֶה.
"נֹגַהּ, תַּפְסִיקִי לְשַׂחֵק וּתְסַדְּרִי כְּבָר אֶת הַצַּעֲצוּעִים," אָמַרְתִּי, "תֵּכֶף אִמָּא תָּבוֹא לְהַקְרִיא לָנוּ מֵהַסֵּפֶר הֶחָדָשׁ."
"רַק רֶגַע. אֲנִי רוֹצָה לְצַחְצֵחַ שִׁנַּיִם לַבַּרְבִּי וּלְהַשְׁכִּיב אוֹתָהּ לִישֹׁן."
הַמִּשְׂחָקִים שֶׁל נֹגַהּ לֹא עִנְיְנוּ אוֹתִי בִּמְיֻחָד. "טוֹב, אֲבָל תַּעֲשִׂי אֶת זֶה מַהֵר," אָמַרְתִּי בְּחֹסֶר סַבְלָנוּת וְהָלַכְתִּי לְצַחְצֵחַ שִׁנַּיִם.
"מוּכָנִים?" שָׁאֲלָה אִמָּא אַחֲרֵי דַּקָּה מִפֶּתַח הַחֶדֶר שֶׁלָּנוּ.
"לֹא, אֲנַחְנוּ עוֹד לֹא מוּכָנִים. אֲנִי רוֹצָה לְסַדֵּר אֶת הַצַּעֲצוּעִים שֶׁלִּי," אָמְרָה נֹגַהּ.
יָשַׁבְתִּי עַל הַמִּטָּה וְחִכִּיתִי בְּקֹצֶר רוּחַ. ג'ינִי וּסְנוּפִּי שָׁכְבוּ עַל הַשָּׁטִיחַ שֶׁלְּיַד הַמִּטָּה שֶׁלִּי, וַאֲנִי לִטַּפְתִּי אוֹתָם. אֶת ג'ינִי אִמַּצְנוּ קְצָת אַחֲרֵי שֶׁנֹּגַהּ נוֹלְדָה. הִיא לֹא גְּדוֹלָה מִדַּי וְלֹא קְטַנָּה מִדַּי. צִבְעָהּ שָׁחֹר וְיֵשׁ לָהּ חָזֶה צָהֹב-לָבָן. הִיא עֵרָנִית וְעַלִּיזָה, וְתָמִיד כְּשֶׁאֲנִי חוֹזֵר הַבַּיְתָה הִיא שְׂמֵחָה וּמִתְרַגֶּשֶׁת. אֶת סְנוּפִּי אִמַּצְנוּ מֵהַכַּלְבִּיָּה הָעִירוֹנִית לִפְנֵי שָׁנָה בְּעֵרֶךְ, כִּי אֲנִי הִתְעַקַּשְׁתִּי שֶׁנִּקַּח עוֹד כֶּלֶב. הוּא כֶּלֶב דֵּי קָטָן, הַפַּרְוָה שֶׁלּוֹ לְבָנָה לְגַמְרֵי חוּץ מִכַּמָּה כְּתָמִים שְׁחֹרִים וַעֲגֻלִּים, וְהָאָזְנַיִם שֶׁלּוֹ כָּל כָּךְ אֲרֻכּוֹת וּגְדוֹלוֹת עַד שֶׁהֵן כִּמְעַט מַגִּיעוֹת לָרִצְפָּה. הוּא כֶּלֶב חָכָם וּמַצְחִיק וְאוֹהֵב לַעֲקֹב אַחֲרַי לְכָל מָקוֹם, כּוֹלֵל לְבֵית הַסֵּפֶר.
אַחֲרֵי כַּמָּה דַּקּוֹת נֹגַהּ סִיְּמָה סוֹף סוֹף עִם הַבַּרְבִּיּוֹת וְקָפְצָה בְּשִׂמְחָה. "אַתָּה רוֹאֶה? הִסְפַּקְתִּי. אֵיפֹה אִמָּא?"
"הִנֵּה, אֲנִי כָּאן," אָמְרָה אִמָּא, נִכְנְסָה לַחֶדֶר וְהִתְיַשְּׁבָה עַל כִּסֵּא. "אַתֶּם מוּכָנִים לִשְׁמֹעַ אֶת הַסִּפּוּר?"
"כֵּן," כְּבָר הָיִיתִי קְצַר רוּחַ. "בּוֹאוּ נַתְחִיל כְּבָר."
"טוֹב," אָמְרָה אִמָּא וּפָתְחָה אֶת הַסֵּפֶר.
"הָיָה זֶה יוֹם חֹרֶף קַר בַּכְּפָר הַקָּטָן הַסָּמוּךְ לָעִיר 'דֶּרֶךְ הַמַּעֲרָב' שֶׁבְּמַעֲרַב הָאָרֶץ. הָאֲדָמָה בְּאוֹתוֹ אֵזוֹר הָיְתָה פּוֹרִיָּה מְאוֹד, וְהַגִּדּוּלִים הַחַקְלָאִיִּים שִׂגְשְׂגוּ בַּחַוּוֹת הָרַבּוֹת שֶׁקָּמוּ בַּסְּבִיבָה. עִם זֹאת, עוֹנַת הַחֹרֶף הָיְתָה קָרָה וּמֻשְׁלֶגֶת, וְאִי אֶפְשָׁר הָיָה לְגַדֵּל בָּאֲדָמָה הַקְּפוּאָה דָּבָר. בְּעוֹנָה זוֹ נֶאֶלְצוּ בְּנֵי הַמָּקוֹם לְהִסְתַּמֵּךְ בְּעִקָּר עַל בְּשַׂר צַיִד לְמַאֲכָל.
'מִשְׁפַּחַת קוֹלִינְגְטוֹן הַיְּקָרָה. תּוֹדָה עַל הַהַזְמָנָה. נָבוֹא הַיּוֹם בָּעֶרֶב. לְהִתְרָאוֹת, מִשְׁפַּחַת רוֹבִּינְזוֹן'.
ג'וֹן רָץ לְחַדְרָהּ שֶׁל אִמּוֹ וּפָתַח אֶת הַדֶּלֶת.
'בִּקַּשְׁתִּי שֶׁלֹּא לְהַפְרִיעַ. אֲנִי מְנַסָּה לָנוּחַ קְצָת,' קָרְאָה אִמּוֹ, מְנֻמְנֶמֶת.
'תִּקְרְאִי אֶת זֶה, אֲנִי חוֹשֵׁב שֶׁזֶּה חָשׁוּב,' אָמַר ג'וֹן וּמָסַר לָהּ אֶת הַמִּכְתָּב.
ג'וֹן רָץ בְּמוֹרַד הַמַּדְרֵגוֹת וּפָתַח אֶת אֲרוֹן הַמָּזוֹן. עַל הַמַּדָּף נוֹתְרָה רַק חֲצִי כִּכַּר לֶחֶם וְכַמָּה שְׁזִיפִים מְיֻבָּשִׁים. הוּא יָצָא אֶל הַמִּרְפֶּסֶת לִבְדֹּק מָה נוֹתַר בַּאֲרוֹן הַקֵּרוּר. הָאָרוֹן הָיָה מָלֵא מֶלַח לְשִׁמּוּר, אַךְ לְאַכְזָבָתוֹ הַגְּדוֹלָה, ג'וֹן רָאָה שֶׁנּוֹתְרָה רַק רֶגֶל תַּרְנְגוֹל הֹדוּ אַחַת.
ג'וֹן חָזַר לַבַּיִת, סָגַר אַחֲרָיו אֶת הַדֶּלֶת וְעָלָה לְחַדְרָהּ שֶׁל אִמּוֹ.
'רֵיק כִּמְעַט לְגַמְרֵי,' הִכְרִיז.
ג'וֹן חָשַׁב עַל אֲרוּחָה חַמָּה וְעַל כַּמָּה שֶׁהוּא רָעֵב. 'בֶּטַח,' עָנָה וְרָכַן לְהַדֵּק אֶת שְׂרוֹכֵי נַעֲלָיו.
ג'וֹן נָטַל אֶת רוֹבֵה הַצַּיִד שֶׁלּוֹ, הִכְנִיס לַתַּרְמִיל הַכָּחֹל בַּקְבּוּק מֵי שְׁתִיָּה פּוֹשְׁרִים, פְּרוּסַת לֶחֶם, סַכִּין וְחֶבֶל. הוּא שָׁרַק לְבֵּן, כֶּלֶב צַיִד בַּעַל אָזְנַיִם עֲצוּמוֹת וְעֵינַיִם עֲצוּבוֹת שֶׁפָּסַע לְאִטּוֹ אֶל תּוֹךְ הַחֶדֶר.
'קָדִימָה, יוֹצְאִים,' אָמַר ג'וֹן. בֵּן כִּשְׁכֵּשׁ בִּזְנָבוֹ הָאָרֹךְ וְדִשְׁדֵּשׁ הַחוּצָה. הָעֵצִים בַּיַּעַר שֶׁהִקִּיף אֶת הַבַּיִת צָמְחוּ צְמוּדִים זֶה לָזֶה עַד שֶׁבְּקֹשִׁי הָיָה אֶפְשָׁר לַעֲבֹר בֵּינֵיהֶם, וְקַרְנֵי הַשֶּׁמֶשׁ כִּמְעַט שֶׁלֹּא חָדְרוּ בֵּין הָעֲנָפִים. הַשָּׁעָה הָיְתָה אָמְנָם רַק שְׁעַת צָהֳרַיִם, אֲבָל בִּגְלַל צְפִיפוּת הָעֵצִים הָיָה הַיַּעַר חָשׁוּךְ מְאוֹד. כָּל תּוֹשָׁבֵי הַכְּפָר נָהֲגוּ לָצוּד בַּיַּעַר הַזֶּה, וְכָל מִשְׁפָּחָה פִּלְּסָה לְעַצְמָהּ דֶּרֶךְ הַמְּחַבֶּרֶת בֵּין עֹמֶק הַיַּעַר לְבֵיתָהּ, כְּדֵי שֶׁבְּנֵי הַבַּיִת לֹא יֹאבְדוּ בְּצֵאתָם לָצוּד. ג'וֹן צָעַד בַּשְּׁבִיל שֶׁל הַמִּשְׁפָּחָה שֶׁלּוֹ. רַק קוֹל צְעָדָיו וּנְשִׁימָתוֹ נִשְׁמְעוּ. לְפֶתַע שָׁמַע מֵאֲחוֹרָיו צְעָדִים מַמָּשׁ קְרוֹבִים.
ג'וֹן נִבְהַל מְאוֹד. הוּא הָיָה בָּטוּחַ שֶׁמִּישֶׁהוּ עוֹקֵב אַחֲרָיו. הוּא הִבִּיט לְאָחוֹר, אַךְ לֹא רָאָה דָּבָר מִלְּבַד תְּנוּעָה קַלָּה בֵּין הַשִּׂיחִים. הוּא קָרָא לְבֵּן, אֲבָל הַכֶּלֶב נֶעֱלַם. ג'וֹן עָמַד בְּשֶׁקֶט כַּמָּה דַּקּוֹת וְהִקְשִׁיב. דְּמָמָה הִשְׂתָּרְרָה בַּיַּעַר. אוּלַי כְּדַאי שֶׁאֶחְזֹר הַבַּיְתָה, חָשַׁב ג'וֹן. הוּא הֵחֵל לִצְעֹד בִּמְהִירוּת חֲזָרָה, כְּשֶׁלְּפֶתַע נִתְקַל בְּשֶׁלֶט עֵץ קָטָן עָלָיו הָיָה חָרוּט בִּכְתַב יָד: 'שְׁבִיל זֶה מוֹבִיל לְבֵיתָהּ שֶׁל מִשְׁפַּחַת מַקְס'. מַקְס הָיָה שֵׁם הַמִּשְׁפָּחָה שֶׁל חֲבֵרוֹ הַטּוֹב ג'וֹאִי.
אוּלַי ג'וֹאִי יִרְצֶה לָבוֹא אִתִּי לְצַיִד, חָשַׁב ג'וֹן, כָּךְ גַּם אָבִיא אֹכֶל הַבַּיְתָה וְגַם לֹא אֶהְיֶה לְבַד בַּיַּעַר. הוּא שָׁרַק שׁוּב לְבֵּן, שֶׁחָזַר אֵלָיו עִם עֶצֶם בְּפִיו. הַשְּׁנַיִם הֵחִישׁוּ צַעֲדֵיהֶם, וְלֹא חָלַף זְמַן רַב עַד שֶׁהִגִּיעוּ אֶל בֵּית מִשְׁפַּחַת מַקְס. ג'וֹאִי פָּתַח לָהֶם אֶת הַדֶּלֶת. הוּא הָיָה נַעַר שְׁמַנְמַן, ג'ינְג'י וּמְתֻלְתָּל, בַּעַל אַף סוֹלֵד וְעֵינַיִם צוֹחֲקוֹת, וְהוּא וְג'וֹן הָיוּ חֲבֵרִים טוֹבִים כְּבָר הֲמוֹן שָׁנִים, עוֹד מִגַּן הַיְּלָדִים. אָמְנָם ג'וֹאִי נָהַג לְהַקְנִיט אֶת ג'וֹן מִדֵּי פַּעַם וְלִלְעֹג לוֹ שֶׁהוּא פַּחְדָן, אֲבָל זֶה מֵעוֹלָם לֹא הִרְגִּיז אֶת ג'וֹן יוֹתֵר מִדַּי.
'בֶּטַח, אֲנִי כְּבָר בָּא,' הֵשִׁיב ג'וֹאִי בְּלִי הִסּוּס. הוּא לָבַשׁ מְעִיל חַם וְהִצְטָרֵף לְג'וֹן.
הֵם נִכְנְסוּ שׁוּב לַיַּעַר הֶחָשׁוּךְ וְצָעֲדוּ בַּשְּׁבִיל שֶׁל הַמִּשְׁפָּחָה שֶׁל ג'וֹן.
'מָה זֶה? מָה יֵשׁ שָׁם?' ג'וֹן הִסְתּוֹבֵב בִּמְהִירוּת.
ג'וֹן זִנֵּק עַל הָאֲדָמָה הַמֻּשְׁלֶגֶת. רוֹעֵד כֻּלּוֹ, הוּא פָּנָה לְאָחוֹר כְּדֵי לִרְאוֹת מָה יֵשׁ מֵאֲחוֹרָיו, אֲבָל לֹא הָיָה שָׁם דָּבָר.
הַשְּׁנַיִם הִמְשִׁיכוּ לָלֶכֶת בַּיַּעַר. לְפֶתַע נִשְׁמַע קוֹל רַעַשׁ עָמוּם וּמִתְגַּלְגֵּל, שֶׁהָלַךְ וְקָרַב אֲלֵיהֶם. נִדְמֶה הָיָה שֶׁהָאֲדָמָה כֻּלָּהּ רוֹעֶדֶת מִקּוֹל שֶׁל אֶלֶף פְּרָסוֹת מַכּוֹת בָּהּ בִּדְהָרָה. בֵּן נָבַח כִּמְטֹרָף.
'רוּץ, מַהֵר!' צָעַק ג'וֹן לַחֲבֵרוֹ כְּשֶׁהִבְחִין בְּעֵדֶר שֶׁל בּוּפָלוֹ שֶׁשָּׁעַט לְכִוּוּנָם בַּשְּׁבִיל.
הַשְּׁנַיִם רָצוּ כָּל עוֹד נַפְשָׁם בָּם, אֲבָל הַבּוּפָלוֹ הִמְשִׁיכוּ לָרוּץ לְכִוּוּנָם. הַכּוֹחַ הֶעָצוּם שֶׁל הָעֵדֶר הִרְעִיד אֶת הָאֲדָמָה, וְהָעֵצִים סְבִיבָם הֵחֵלּוּ לִקְרֹס.
אַחַד הָעֵצִים נָפַל עַל אֶצְבְּעוֹת רַגְלָיו שֶׁל ג'וֹאִי וּמָעַךְ אוֹתָן. יִלְלַת כְּאֵב נִפְלְטָה מִפִּיו. 'הַצִּילוּ! הַצִּילוּ!' שָׁאַג בִּמְלֹא רֵאוֹתָיו.
ג'וֹן מָשַׁךְ בְּכָל כּוֹחוֹ וְהִצְלִיחַ לְשַׁחְרֵר אֶת ג'וֹאִי מַמָּשׁ בָּרֶגַע הָאַחֲרוֹן. עֵדֶר הַבּוּפָלוֹ הַדּוֹהֵר כִּמְעַט הִגִּיעַ אֲלֵיהֶם, אוּלָם הֵם הִסְפִּיקוּ לִקְפֹּץ וּלְהִתְחַבֵּא מֵאֲחוֹרֵי שִׂיחִים רְחָבִים שֶׁצָּמְחוּ לְאֹרֶךְ הַשְּׁבִיל.
'בְּשֵׁם אֱלֹהִים, מָה זֶה הָיָה?' ג'וֹאִי הִבִּיט בְּתַדְהֵמָה בָּעֵדֶר הַשּׁוֹעֵט וּמִתְרַחֵק מֵהֶם.
'הֶמְמְ… ג'וֹן…?' אָמַר ג'וֹאִי וְהִצְבִּיעַ עַל אַחֲרוֹנֵי הַבּוּפָלוֹ שֶׁרָצוּ בְּאִטִּיּוּת בְּשׁוּלֵי הָעֵדֶר.
ג'וֹן הֵבִין מִיָּד וּפָעַל בִּמְהִירוּת. הוּא הֵרִים אֶת הָרוֹבֶה, כִּוֵּן וְיָרָה לְעֵבֶר הַבּוּפָלוֹ הָאַחֲרוֹן. הַחַיָּה הַגְּדוֹלָה נָפְלָה אַרְצָה, וַחֲבֵרֶיהָ נָסוּ מֵהַמָּקוֹם, מַשְׁאִירִים אַחֲרֵיהֶם עָנָן שֶׁל אָבָק.
רַגְלוֹ שֶׁל ג'וֹאִי עֲדַיִן כָּאֲבָה מֵהַמַּכָּה שֶׁקִּבֵּל כְּשֶׁהָעֵץ נָפַל עָלָיו. 'ג'וֹן, תַּעֲזֹר לִי לָקוּם,' בִּקֵּשׁ.
בְּדֶרֶךְ כְּלָל יְצִיאָה לְצַיִד הִסְתַּכְּמָה בְּעוֹף כָּלְשֶׁהוּ שֶׁג'וֹן הָיָה מַכְנִיס לְתִיקוֹ. בּוּפָלוֹ שָׁלֵם הָיָה בְּהֶחְלֵט הַפְתָּעָה. עַכְשָׁו רַק צָרִיךְ לִגְרֹר אוֹתוֹ הַבַּיְתָה אֵיכְשֶׁהוּ. ג'וֹן הִכְנִיס אֶת יָדוֹ אֶל הַתִּיק וּמָשַׁךְ מִשָּׁם אֶת הַחֶבֶל.
'בּוֹא נִקְשֹׁר אֶת הַחֶבֶל סְבִיב הַבּוּפָלוֹ וְנִמְשֹׁךְ אוֹתוֹ עַד הַבַּיִת,' אָמַר.
'מַזָּל שֶׁהַדֶּרֶךְ הַבַּיְתָה כֻּלָּהּ יְרִידָה, אַחֶרֶת לֹא הָיִינוּ מַצְלִיחִים לִגְרֹר אוֹתוֹ לְבַדֵּנוּ,' הוֹסִיף ג'וֹאִי וְהֵחֵל לִקְשֹׁר אֶת רַגְלֵי הַבּוּפָלוֹ.
לְאַחַר שֶׁקָּשְׁרוּ הֵיטֵב אֶת הַבּוּפָלוֹ, גָּרְרוּ אוֹתוֹ הַשְּׁנַיִם בְּעֶזְרָתוֹ שֶׁל בֵּן עַל פְּנֵי הַשֶּׁלֶג הַחֲלַקְלַק כָּל הַדֶּרֶךְ חֲזָרָה אֶל הַחַוָּה.
מְאֻחָר יוֹתֵר בְּאוֹתוֹ לַיְלָה, כְּשֶׁשָּׁכַב בְּמִטָּתוֹ, נִזְכַּר ג'וֹן בְּכָל מָה שֶׁקָּרָה בַּיַּעַר וְתָהָה מַדּוּעַ הַבּוּפָלוֹ עָקְבוּ אַחֲרָיו."
"זֶהוּ. דַּי לְהַיּוֹם," אָמְרָה אִמָּא וְסָגְרָה אֶת הַסֵּפֶר. "אַתֶּם צְרִיכִים לִישֹׁן."
"נוּכַל לְהַמְשִׁיךְ מָחָר?" שָׁאַלְתִּי. הַסִּפּוּר מַמָּשׁ מָצָא חֵן בְּעֵינַי.
"בֶּטַח שֶׁנּוּכַל, אֲבָל רַק אִם תִּישַׁן עַכְשָׁו," אִמָּא נָשְׁקָה לִי בַּמֵּצַח. "לֵיל מְנוּחָה."
עילי פלד נולד בהוד השרון. בגיל 7 עבר עם הוריו לגור בקולורדו, ארה"ב ושם בגיל 8 כתב את סיפרו הראשון באנגלית (The cave of mysteries) בהשראת חלום שחלם. הספר הוצא בהוצאה ביתית.
כאשר חזר לארץ השלים את הגירסה העיברית של הספר הנקרא "מערת הסודות" שיצא בשנת 2012 בהוצאת אוריון.
עילי ממשיך לכתוב סיפורים קצרים וכן עובד על ספרו הבא המספר על רינקולטה החי במימד השלישי. מלבד כתיבה עילי אוהב מאוד לקרא ספרות פנטזיה, מנגן בתופים, מסייף בהצלחה ואוהב מאוד לבלות עם חברים. עילי נפגש עם כיתות בתי ספר ומדבר איתם על ספרו, על ספרים ועל כתיבה.