כל שיכורה ברת-דעת ולא צלולה, מקצוענית כחובבנית, יודעת: על מנת להימנע משכרות יתר, ומחמרמורת קשה, כדאי לשתות הרבה מאוד מים ו"לרפד" את הקיבה בפחמימות. אם זה אומר לסיים את הלילה בטורק לחמעג'ון, בטוסט של אלישע, אצל איציק ורותי, או אפילו בנקניקיה הדוחה של קינג ג'ורג' - רחמנא ליצלן - משהו מבצק והרבה שומן טראנס תמיד חייב להתגלגל אל תוך קיבתה של השיכורה.
כל מה שהפליאולית צריך אז מה עושים כשהשיכורה מחליטה להפסיק לצרוך דגנים ושומן טראנס? אז נכון, כשאלוהים חילק את יצר ההרס העצמי, סחבקתכם השיכורה תפסה שם מקום כבר לילה לפני עם שק-שינה, רוצה לומר: יש לי ממנו, והרבה. אבל כנראה שלא מספיק, כי בשנתיים האחרונות נגמלתי מסיגריות, מדיאט קולה (כן, זה מאוד ממכר), מסוכרים, דגנים ואוכל מעובד.
תמיד אהבתי בשר. תמיד ידעתי שבשר עושה לי טוב וצרכתי ממנו לא מעט. כשטיילתי בהודו, כמעט שנה ללא בשר, נתקפתי דיכאון וחולשה. כשגל, האיש המוכשר שהיה מכין לי מעורב ירושלמי מחלקים פנימיים של בקר וכבש מידי בוקר במסעדונת אותה ניהלתי, סיפר לי על הפליאו, לא היססתי לרגע. מעולם לא הייתי Fan של לחם או של מתוקים, פסטה עשתה לי קצת כאב בטן, ובגט מבחינתי זה רק תירוץ לחמאה. התחלתי לחקור. כבר נגמלתי מסיגריות, עד כמה זה יכול להיות קשה? גיליתי פורומים, קבוצות, בלוגים, ספרים ומאמרים מרתקים. התחלתי לנסות. נכנסתי למה שהפליאוליתים קוראים "אתגר". 30 יום של פליאו - מורידים דגנים, סוכר, שמנים תעשייתיים וחלב, מכניסים הרבה בשר, הרבה שומן מהחי ומהצומח, הרבה ביצים, חלקי פנים, מעט עוף והמון ירקות וממתינים לתוצאות, שלא מאחרות להגיע. הורדתי מהתפריט את כל התחלואות שהיו בו לפני, הכנסתי לתפריט המון שומן מהחי והצומח (חביתה שמטוגנת על שומן כבש, מישהו?) ובתוך חודש ירדתי 3 ק"ג, עור הפנים שלי הפך למבריק, מתוח, ונעים למגע, התעוררתי ללא צורך בשעון מעורר וקיפצתי מהמיטה בקלות, הכושר שלי השתפר פלאים, ותחושת הרעב ירדה באופן משמעותי (פליאוליתיים נוהגיםלעתים לצום עד הערב - תתפלאו עד כמה זה מרגיש טוב).
האדם הקדמון אהב לשתות?
לא ברור. אין שום מחקר או ממצאים המוכיחים שהאדם הקדמון היה שותה, אבל אני לא באה להשבית שמחות, ומעבר לכך - האנשים שהכניסו אותי לתוך עולם התזונה הפליאוליתית הם אנשי אלכוהול, חלקם חמ"סניקים מושבעים. וחוץ מזה אם פילים אוהבים לשתות לשכרה, אז כנראה שזה עניין טבעי ואינהרנטי ולא רק תרבותי. פליאוליתיים אדוקים ישתו יין בלבד, בדגש על יין אדום, ואני מנסה להישאר גם כן במחוזות הללו. הדבר היחיד שחשוב להוציא מהתפריט זה את הבירה, שכן היא עשוייה דגנים. סיידר הוא תחליף מצויין למשקה קריר, קליל שמדגדג את הפה, ואיזו וודקה קטנה או סינגל-מאלט מידי פעם לא הרג אף אשה קדמונית. במישרין. בעיה אחת גדולה יש לקדמונית האלכוהולית, והיא: אין כיצד לרפד את הבטן בסוף הלילה על מנת למנוע השתכרות מביכה והאנג-אובר קשה. אבל על זה שחייה של השיכורה קשים כבר הסכמנו, אז נותר לה רק לאחל לכם פסח שמח וכשר, נטול דגנים ועמוס יינות טובים.