קבוצת יינות מחוזקים, ברובם אדומים ומתוקים, שקיבלו את שמם מהעיר פורטו שבצפון פורטוגל. מחוז ייצור יין הפורט נפרש לאורך נהר הדורו ומחולק למספר תתי אזורים: סימה קורגו (הנמוך) מאיסו קורגו (הגבוה) ודורו סופריורה. יינות הפורט, בדומה ליינות מחוזקים נוספים, הפכו פופולרים באנגליה של המאה ה-18 בגלל המלחמה המתמשכת עם צרפת והחיפוש אחר תחליפים ליין הצרפתי. במקרה של יין הפורט נמשכת השותפות עד עצם היום הזה ומרבית בתי הפורט הם בבעלות מייסדים וחברות אנגליות.
יינות פורט הם מהסיווגים הותיקים בעולם. הסיווג הראשון נעשה בשנת 1756, מאה שנה לפני סיווג היין המפורסם של בורדו. הסיווג היחודי במבנהו מעניק דירוג איכות לכרמים מ A ועד F, תוך התחשבות במספר רב של מרכיבים: איזור הגידול, סוג הקרקע, זן הענבים, כמות המשקעים, גיל הגפנים ומידת החשיפה לשמש. סיווג מהפכני לאותה תקופה, המשמש עד היום מדד חשוב לאיכות ענבי היין שבאזור.
מספר זני הענבים הגדלים באזור עצום, אבל כדי ליצור קו מנחה החליט איגוד יצרני הפורט להתמקד בחמישה מהם: טוריגה נסיונל, טוריגה פרנצ'סקה, טינטה קאו, טינטה רוריז (טמפרניו הספרדי) וטינטה ברוקה. כולם אדומים, קטני גרגר ומרוכזי ארומה וטעם. החשוב והמוביל הוא הטוריגה נסיונל. חלק מיינות הפורט מיושנים בחביות אלון גדולות ויחודיות לאזור, אחרים עוברים יישון קצר בחביות ויישון ארוך בבקבוקים.
פורסים את כבד האווז לפרוסות בעובי כשני ס"מ.