בקשה לעיכוב ביצוע גזר דינו של בימ"ש השלום בכפר סבא (כב' השופטת רג'יניאנו), בת.פ. 2241/08, בו הושתו על המבקש 18 חודשי מאסר בפועל, מע"ת, קנס ופיצוי כספי למתלוננת.
כנגד המבקש ואחר הוגש כתב אישום המייחס להם עבירות של התפרצות בצוותא, גניבה בצוותא, היזק בזדון בצוותא והסעה שלא כדין.
התיק נוכל, כפי שעולה מגזה"ד, במשך תקופה עד שביום 9/2/10 הודיעו ב"כ הצדדים על הסדר דיוני בתיק.
לבקשת המבקש הופנה הוא לשירות המבחן על מנת שיערוך תסקיר בעניינו.
יש לציין כי המבקש היה במעצר 14 ימים ובמעצר בית תקופה של שנה ו- 3 חודשים בשל דחיות הדיון בעניינו אשר נגרמו, כך עולה מגזה"ד, בעטיו של המבקש.
בבקשה נטען כי ביום מתן גזה"ד עוכב ביצועו של גזה"ד עד יום, כי הוגש ערעור על חומרת העונש ויש חשש כי אם לא יעוכב ביצוע המאסר, תאויין משמעות הערעור שסיכויי קבלתו, לטענת ב"כ המבקש, גבוהים.
עיון בפרוטוקול ביהמ"ש מיום 6/9/10, לאחר מתן גזה"ד, מעלה כי ב"כ הנאשם עתר לעכב את ביצוע עונש המאסר לתקופה של 10 ימים על מנת לאפשר לו לסיים את חודש הרמאדן תוך ציון כי עיכוב הביצוע הינו לתקופה קצרה.
ב"כ המאשימה התנגדה וביהמ"ש קבע כי הגם שהנאשם צפה הטלת עונש מאסר, נעתר לבקשה ומורה על עיכוב ביצוע עונש המאסר עד היום.
ב"כ המבקשת הגישה פסי'קה בה עוכבו ביצועם של עונשי מאסר על ידי ביהמ"ש העליון, אלא שבמרביתם דובר בנסיבות שונות.
ביהמ"ש העליון, מפי כב' השופט רובינשטיין קבע כי אכן מדובר בפרשנות סעיף שטרם לובן בביהמ"ש העליון, נותרו למבקשת 21 חודשי מאסר לרצות ובנסיבות אלה תיתכן רלבנטיות לאורך התקופה לעניין שמיעת הערעור.
בע"פ 8296/09 דובר בבקשה לעיכוב ביצוע גזה"ד שבה היתה המלצה של שירות המבחן לגזור על המבקש עונש שי5רוצה בעבודות שירות עקב מצבו הנפשי בעוד בימ"ש השית על המערער 24 חודשי מאסר בפועל ובשל הנסיבות המיוחדות של אותו מקרה, החליטה כב' השופטת ארבל על עיכוב ביצוע עונש המאסר.
בע"פ 437/08 הושתו על המבקש 18 חודשי מאסר בפועל כשהמלצת שירות המבחן היתה לגזור עליו עונש מאסר בעבודות שירות ואף במקרה זה החליט ביהמ"ש העליון על עיכוב ביצוע עונש המאסר עד להכרעה בערעור.
מנגד, קיימים פסקי דין רבים אשר בהם נקבע לעיכוב ביצוע גז"ד משמדובר בתקופת מאסר אשר במהלכה יישמע הערעור, כך בע.פ. 7949/09, בבקשתה של מבקשת אשר הושתו עליה 24 חודשי מאסר , נקבע על ידי ביהמ"ש העליון כי הלכה היא שנאשם שנגזר דינו במאסר חייב להתחיל בריצוי העונש באופן מיידי וכי אין מעכבים ביצועו של עונש מאסר אלא בנסיבות יוצאות מגדר הרגיל או אם קיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות דחייה.
באותו מקרה, אף שדובר בנסיבות אישיות מורכבות של המערערת, הנוגעות בין השאר למצבה הנפשי, דחה ביהמ"ש העליון את בקשת המבקשת.
בענייננו, כאמור, אין מדובר בהרשעה ראשונה של המבקש, אף שהרשעותיו הקודמות עניינן בעבירות שאינן עבירות רכוש.
על פניו נראה מקריאת גזה"ד, כי סיכויי הערעור אינם גבוהים, משארוע הפריצה, הגניבה וכלל הארועים המתוארים בכתב האישום ארעו בבית דודתו של המבקש, תוך ניצול העובדה שהמבקש היה מבאי ביתה של המתלוננת וניצל הכרותו עמה ואת ידיעותיו אודות מקומם של החפצים יקרי הערך כמו גם את היעדרה מהבית ביום ביצוע העבירה כדי לבצע את העבירות.
התכשיטים עצמם אשר נגנבו מביתה של המתלוננת, לא נמצאו עד היום, כשביהמ"ש מצינת כי העבירות בוצעו מתוך תאוות בצע גרידא ולא מתוך מצוקה כלכלית.
זאת ועוד. מתסקיר שירות המבחן עולה כי המבקש שלל את מעורבותו בעבירה הנוכחית והתקשה להתייחס לבעייתיות בהתנהגותו ולפיכך לא נוצר בסיס להתערבות שירות המבחן בעניינו.