1.התביעה היא לתשלום בגין עבודות שביצעה התובעת, לטענתה, עבור הנתבעת.
התובעת טוענת כי התקשרה עם הנתבעת בהסכם, בעקבות מכרז שפרסמה הנתבעת, וכי על פי אותו הסכם ביצעה עבור הנתבעת עבודות תמורת סכום של 765,000 ₪.
לטענת התובעת, תוך כדי ביצוע העבודות נשוא ההסכם, ביקשה הנתבעת גם ביצוע של עבודות נוספות, וסוכם בין מנהל התובעת לנציג הנתבעת כי תמורת העבודות האלה ישולם לתובעת סך של 95,120 ₪ כולל מע"מ.
לטענת התובעת, ביצוען של העבודות הנוספות היה על פי התחייבותה בהסכם נשוא המכרז, שבו התחייבה לבצע עבודות נוספות, ככל שתתבקש לעשות כן.
לטענת התובעת, כפי שפורטה בתביעה, נותרה הנתבעת חייבת לה סכום של 174,711.23 ₪ נכון למועד הגשת התביעה. לאחר שהוגשה התביעה, ניתן פסק דין חלקי ובעקבותיו שילמה הנתבעת חלק מהסכום האמור, ולמעשה שילמה במלואו את הסך של 765,000 ₪, הסכום שנקוב בהסכם נשוא המכרז. את הסך של 95,120 ₪ לא שילמה הנתבעת והוא נשוא פסק הדין עתה.
2.הנתבעת טוענת כי התובעת לא התבקשה לבצע עבודות נוספות מעבר לאלה שפורטו במכרז וכי איש מטעמה לא אישר לתובעת תשלום בגין עבודות נוספות, מעבר לאלה שפורטו במכרז.
לפיכך טענה הנתבעת כי דין התביעה, בכל הנוגע לסכום הנוסף, להידחות.
3.ביום 1.6.15 נשמעו הראיות. מטעם התובעת העיד מנהלה מר גיא בוסקילה. מטעם הנתבעת העיד מנהל מחלקת התברואה, מר ראפע אבו עסבה.
לאחר ששמעתי את שני העדים, ואת טיעוני ב"כ הצדדים, הגעתי לכלל מסקנה כי דין התביעה להתקבל.