שושי בטיטו היתה חוזרת כל יום מהשוק עם ירקות לערב. היתה מביאה איזה שתי עגבניות, מלפפון, קצת עלים ירוקים, גזר, פלפל קטן, בצלצל ואיזה עשב תיבול, כדי לתבל. ככה, כל יום, היתה מביאה את כל הירקות לסלט, בשביל הבריאות. וכל יום גם היתה מביאה איתה גבר מהשוק. שיהיה נעים.
היתה חוזרת, רגע לפני החושך, מתכופפת ומוציאה מהארון קרש חיתוך, ושוטפת את הירקות וחותכת דק דק. ובאותו זמן היתה שולחת את הגבר להתקלח והיתה נותנת לו איזה חתיכת סבון נקה שבע בריח זית סורי וליפא חדשה מהשקית ואומרת לו "אני אעשה סלט ואתה תעשה פסח", וככה היא היתה קוצצת וההם היו משפשפים חזק עם הליפא והיא היתה מתבלת וההם היו מסתבנים בבפנים של הבין האצבעות ובלמטה של הביצים ובבתוכו של בית השחי ובלמעלה של החריץ. והיא היתה מפזרת את הפטרוזיליה או את השמיר או את הכוסברה (הכי היא אהבה כוסברה) או את הנענע מעל כל הקצוץ דק דק הזה.
ואיך שהשמש נעלמה בתוך הים של הדולפינריום וחסן בק היה יוצא לה מהקצוץ דק דק ריח של ירוק טרי טרי ומהמקלחת היה יוצא לה גבר נקי נקי בריח של זית סורי. והיא היתה חושבת לעצמה שוואלה תיכף תיכף היא דופקת איזה זית סורי. היתה יוצקת קצת שמן זית על הסלט, שיהיה מתאבן, ומוציאה איזה דג מלוח או עלי גפן או איזה ממולא שנשאר מהצהריים, שלגבר יהיה כוח, וככה היו אוכלים בשקט.
ולפני שהיו הולכים למיטה, היתה חושבת איזה יופי זה ככה, ביחד, נקי וחמים וטרי וטעים ואינטימי, ואיזה מזל שהיא לא לבד.
אח, איזה כיף של ארוחת ערב. עשית לי חשק לכוסברה (וגם לזית סורי).
ואני כבר מתגעגעת למפגש הבא של אלפחורס.
מדהים אותי איך אפשר להכניס עולם שלם של ריחות ורגשות לתוך סיפור קצר כל כך. כשרון ענק!
חוץ מהכוסברה שקלקלה את הריח של הסיפור.
תודה אלי, וברוך הבא. קוראים חדשים ממלאים אותי אושר.