משרד הבריאות הקים לראשונה מועצה לאומית למניעת התאבדויות. המועצה תסייע ליישם תוכנית לאומית למאבק בתופעה, בהתבסס על פיילוט מוצלח שערך משרד הבריאות בשלושה יישובים, ושהסתיים לפני כשנה וחצי. הממצאים הראו כי הכשרת שומרי סף, המאתרים תושבים בסיכון להתאבדות הובילה לירידה במספר המתאבדים. שומרי הסף, שעברו הכשרה, הפנו את התושבים שאותרו עם פוטנציאל אובדני לאבחון מקצועי במרפאות הציבוריות לבריאות הנפש של משרד הבריאות בהליך הפניה מהיר.
ביום חמישי האחרון התכנסה לראשונה המועצה, בראשותו של פרופ' גיל זלצמן, סגן מנהל ביה"ח גהה משירותי בריאות כללית. הוועדה מונתה בשבועות האחרונים על ידי שרת הבריאות יעל גרמן, וכוללת 25 חברים בהם נציגי משרדי ממשלה, קופות החולים, נציגי אקדמיה, שב"ס, צה"ל, נציגי ציבור, עמותות ואנשי מקצוע. הקמתה היא חלק מתוכנית־אב רחבה לטיפול בבעיית ההתאבדויות. בימים אלה מתקיימים מגעים מול משרד האוצר כדי לתקצב את התוכנית. היעד הוא 40 מיליון שקל בשנה.
לדברי ד"ר בעז לב, המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, התוכנית כוללת הקטנת הנגישות לאמצעי התאבדות כמו כלי נשק, תרופות או מקומות שמועדים לפורענות.
בנוסף פועלת התוכנית לאתר אנשים שנמצאים בסיכון, להשלים פערי מידע, ולהכשיר מטפלים ושומרי סף, לדברי לב, שעמד בראש ועדת ההיגוי שהוציאה לדרך את הפיילוט ביישובים רמלה, רחובות וכפר כנא במארס 2012, "יש לשבור את קשר השתיקה, לייצר שיח ציבורי ומודעות".לדבריו, תת־הדיווח בכל הקשור למקרי התאבדות הוא משמעותי ומקרי ההתאבדות שמבוצעים בפועל הם גבוהים ב-20%-35% מהנתונים היבשים.
יותר מ-500 בני אדם מתאבדים מדי שנה בישראל (פי 2 לערך ממספר ההרוגים בתאונות דרכים) ולמעלה מ-5,000 בני אדם מדווחים כמאושפזים בבתי חולים על רקע ניסיונות התאבדות. הנתונים הרשמיים האחרונים, שמופיעים בעבודה שפרסם מרכז המחקר והמידע של הכנסת בחודש שעבר, ומתייחסים לשנים 2010-2007, מציגים זינוק של כ-40% - מ-290 מקרי התאבדות בשנת 2007 ל-431 מקרים ב-2010. ואולם, מקרי ההתאבדות המדווחים נמוכים משיעורי ההתאבדות בפועל. סיבות שקשורות בסטיגמה, בבושה, בשיקולי ביטוח ועוד גורמים לרשויות הבריאות במקומות רבים בעולם להניח שמספר מקרי ההתאבדות בפועל גבוהים בכ-25% מאלה המדווחים. התאבדות היא סיבת המוות השנייה בישראל אצל נערים וגברים בגילאי 24-15 וגורם המוות השלישי בגילאי 44-25, כששיעור ההתאבדות של עולים חדשים בישראל גבוה באופן ניכר ביחס לשאר האוכלוסייה.
בפתח ישיבת המועצה ביום חמישי שעבר אמרה גרמן כי "הגיע הזמן להזיז הצידה את הסטיגמות שדבקו לנושא ההתאבדויות ולהפסיק לטאטא את העניין מתחת לשטיח. משפחות שיקיריהן התאבדו לא צריכות עוד להסתובב בינינו עם תחושה של אות קין על המצח". היא הוסיפה כי "התאבדות היא לא מחלה מדבקת, עלינו לדבר על התופעה להעלותה לסדר היום, ולעשות כל מאמץ כדי לצמצמה".
היוזמה הולידה בתחילת החודש מפגש בין שרי הממשלה הרלוונטיים שהתגבש לכדי הצעת מחליטים שתונח בקרוב על שולחן הממשלה. על ההצעה חתומים, לצד גרמן, גם שרי הרווחה, החינוך, הקליטה, והשר לאזרחים ותיקים. אם תתממש תוכנית האב למלחמה בהתאבדויות, שגם משרד ראש הממשלה מעורב בה, היא תכלול בנוסף למועצה גם גופים נוספים כמו ועדת היגוי בין־משרדית, יחידה ייעודית שתוקם במשרד הבריאות וועדת שרים.
"יום הקמת המועצה זה יום חג ואני אומר את זה כמי שעוסק למעלה מ-20 שנה בתחום הזה", אומר יו"ר הועדה זלצמן, "זה הפעם הראשונה שעושים משהו ברמה הממלכתית. שכמו שנוהגים בנושא של תאונות הדרכים לאמץ את הגישה שזו לא גזירה משמיים כך לגבי התאבדויות ויש לכך המון דוגמאות בעולם איך מורידים את שיעור ההתאבדות בעזרת פעולות פשוטות. הבריטים למשל, הורידו את מספר הכדורים בחפיסה של תרופות משככי כאבים והצליחו להוריד את שיעור ההתאבדות ב-29%. התאבדות היא הרבה פעמים דחף אימפולסיבי, אם אתה לא מצליח להשיג מיד את האמצעים כדי לבצע אותה – אתה תוותר". זלצמן מוסיף כי "במקומות אחרים בעולם ישנם אתרים שמוגדרים כ"הוט ספוט" – מקומות מועדים לפרוענות כמו למשל גשר הזהב בסן פרנסיסקו. זה מקום שהיו בו 1,300 התאבדויות בשנה. שמו שם כמה רשתות שמונעות את האפשרות להתאבד וטלפונים לעזרה עצמית ומספר ההתאבדויות ירד לאפס. אנשים לא עברו להתאבד בגשר סמוך, הם פשוט ויתרו על זה", מסביר זצלמן.
אחד המודלים שמהם שואבת המועצה השראה היא תוכנית צמצום ההתאבדות בצה"ל – תוכנית שממצאיה הוצגו בפני חברי המועצה כבר בפגישת הפתיחה. על פי הערכות של גורמים שונים, בצה"ל הצליחו לצמצם את התופעה ממצב קיצוני של כ-40-50 מתאבדים בשנה למספר מתאבדים חד־ספרתי באמצעות שינוי גישה מערכתי והטמעת הנושא בהכרת מפקדים, עיבוי מערך בריאות הנפש, רצף טיפול אגרסיבי ועוד.
גרמן אמנם הרימה את הכפפה עם כניסתה לתפקיד, אבל כבר מזה כמה שנים ישנה דחיפה שמגיעה גם מארגונים ועמותות לקדם את הנושא ולהעלות אותו למודעות הציבורית, בהם גם עמותת "בשביל החיים" – שתומכת במשפחות שיקיריהן התאבדו. "הפיילוט אמור היה להיות חלק מהתכנית הלאומית אבל שהוא הסתיים העניין נתקע", מספר ד"ר אבשלום אדרת, יו"ר העמותה וחבר במועצה החדשה. "יש עדיין את העניין התקציבי אבל זה שהתגייסו חמישה משרדי ממשלה לנושא אומר שאחרי 65 שנה המדינה תיקח אחריות על מה שקורה כאן".