הטריגר לכל הויכוח הונע ממשפט הפתיחה של סגן שר האוצר, יצחק כהן. מיד בתחילת דבריו הוא מדבר על מספר חברי קדימה שלדעתו נראים 'דיי' מחוברים למורשתם וליהדותם. המילה 'דיי' היא מילה מקטינה שמיד מעוררת תחושת פטרוניות שמביעה: 'אתם לא מחוברים ליהדות כמוני'. המשפט הזה מצית את ח"כ יואל חסון שמתנגד לחוק, ובתגובה כהן בוחר להקטין אותו עוד יותר ואומר לו: 'אתה תלמד להקשיב, ילד!' כהן מכוון אליו את האצבע המורה ואף מנענע בה מעלה מטה בתנועה שמשמשת כפקודה מעליבה שמשמעותה: 'תשב בלול ותשתוק'.
הגבות של חסון מתכווצות בכעס ולעזרתו בא האיש שריחמתי עליו יותר מכל באירוע הזה – יו"ר הכנסת רובי ריבלין – הגנֶן האומלל של גן חברי הכנסת, שלאורך השעה כולה נדרש לצעוק, לגשר ולהטיף מוסר ואיכשהו הצליח לשמור על חוש ההומור המפורסם שלו. רובי ריבלין, גיבור הסיפור מבחינתי, נעזר בקולו הרועם, במכות פטיש ומדי פעם גם בתנועות כף יד מושטות לפנים כמו מתחנן מהח"כים לשיתוף פעולה. בגלל שהגבולות לא ברורים והחוקים מטושטשים היצרים בכנסת יצאו משליטה והח"כים נראים כמו כיתה של ילדים לא ממושמעים. ריבלין חווה כאן את מה שעובר פעמים רבות על מורים במערכת החינוך.
שפת הגוף של כל הדמויות – בין אם מהקואליציה או מהאופוזיציה – היתה מאוד דומה. כולם צעקו בקולי קולות, הטיחו עלבונות בטונים מזלזלים והניפו אצבעות לשמיים מוכנים לחבוט או להרביץ. יש שתי גרסאות פופולאריות לתנועת השרביט הכעסנית של האצבע המורה: זו המורמת למעלה כמו מחבט וזו המצביעה קדימה. כשהאצבע נשלחת לפנים ודוקרת בקצב קבוע את המאזין, כמו שהתרחש בין ח"כ ניצן הורוביץ לבין סגן השר יצחק כהן, זוהי דרך להפגין מי כאן בשליטה והם מביעים עוינות גלויה זה לזה. האצבע אולי נוגעת רק באוויר אך הם כמעט יכולים לחוש בדקירתה בין הצלעות. את ניצן הורוביץ ראינו פעמים רבות בתפקידו הקודם מדבר בפאתוס אך מעולם לא שמענו אותו צועק ככה. את כל המילים שאמר אפשר לומר גם בלי לצעוק ועדיין להיות צודק.
את ש"ס מה שהעסיק יותר מהסברת החוק היה בדיקת הציציות של הח"כים החילונים. ח"כ פורוש אמר שקדימה הם סיעה של לא מאמינים, וח"כ ניסים דיבר על דיבוק שנכנס בכנסת והגדיר את המתנגדים לחוק כ'בעלי שנאה עיוורת' – מונח שמזכיר את האנטישמיות הקלאסית.
לפני שאנחנו מביטים החוצה ומבקרים את האנטישמים בעולם, ראוי שנביט קודם כל פנימה. כולנו יוצאים מופסדים מההתנהלות הלא מכובדת הזו של חברי הכנסת שאמורים לייצג את כולנו ולהוות דוגמה. אני מקווה שאין לערוץ הכנסת יותר מדי צופים בחו"ל כי זה בודאי לא תורם לתדמית של היהודי הישראלי.