לרגל עונת החתונות ריכזנו סיפורים מטקסי חתונות מיוחדים, הלקוחים מ"סיפור מקומי" בישובים השונים. לא תאמינו, אבל מסתבר שאפשר לחגוג גם בלי צלם מגנטים, קייטרינג וסידורי שולחן...מזל טוב!
חתונת גבריאל ונעמי ולטר. נעמי נישאה בדיוק ביום הולדתה ה- 18. גבריאל היה מבוגר מנעמי ב-4 שנים, הוא היה מדריך הנוער בכפר וכל הבנות שהוא הדריך קנאו בה.
עד היום שתי בנותיהם, תמר ורותי, גרות בשדה ורבורג. בתם תמר מספרת: "החתונה התקיימה בבית העם הראשון שנהרס ממש עכשיו, לפני חודשיים. כל הכפר הוזמן, הכיבוד היה עוגיות, קפה ותה. כחלק מהטקס הכלה ביחד עם שתי האימהות הסתובבו סביב החתן 7 פעמים ואמא שלי לא הבינה מה מצחיק כל כך את אבא שלי באותו רגע. אחר כך הסתבר שהכלב הלך אחריה וזה הצחיק אותו נורא. הוא אהב לצחוק על הרגע הזה כל השנים.
אחרי החתונה לא היה ירח דבש כי לא היה כסף. הזוג הטרי עבר לגור עם ההורים של הכלה ועבד במשק, אבא השלים הכנסה גם בתור פקיד בקופת חולים. הם היו זוג מקסים שחי ביחד 55 שנים."
מושב ברקת הוא אחד ממרכזי הקהילה החבאנית, קהילה יהודית ייחודית מהעיר חבאן שבתימן. לקהילה מסורת ומאפיינים עצמאיים.
בתמונה משנת 1961: במרכז עומדת הכלה מרים מעטוף בת ה-18, משמאלה עפיה אחותה ומימין המלבישה שלה.
כך מספרת מרים על החתונה: "היום עושים רק חינה וחופה וזהו. אצלנו הטקס היה מתחיל עם קליעת הצמות המסורתיות, ואז חינה שעורכים פעמיים, ואז שבת חתן ושבת כלה. שבוע וחצי של שמחות רצופות זה היה הנוהל, וכל המושב היה בא. בשבת כלה הלבישו אותי בתכשיטי כסף מיוחדים ששמים על הראש, אנחנו קוראים לזה "נונה". ביום החינה מעלים את הכלה על הבמה והאורחים נותנים לה שטרות כסף ומישהו מקריא כמה כל אחד נתן וגם כותבים את הסכום במחברת.
טקס החופה נערך במגרש במושב ואנשים אוכלים ורוקדים עד הבוקר, בלי קייטרינג ובלי כלום. הגישו מרק וחילבה, פיתות וירקות בכלים מאלומיניום. אחרי החופה הלכנו לעשות תמונה בפוטו בפתח תקווה עם שמלה לבנה והינומה".
בעלה של מרים, סעדיה, נפטר לפני שנה ולזוג 7 ילדים ובלי עין הרע נכדים ונינים.
תמונות נוספות של חתונות ממושב ברקת אפשר לראות ב"סיפור מקומי חבל מודיעין".
למי שחושבים שהיתה להם כניסה גרנדיוזית לחופה, מוזמנים לקרוא על הכניסה ל"חופה הימית" שהיתה נהוגה בקיבוץ אילות בימיו הראשונים. מדובר בטקס שנערך בחוף הצפוני של אילת בשעת השקיעה. הכלה הגיעה על סירה ששטה בים סוף, החתן היה מגיע בסירה אחרת עד שהזוג היה מתאחד על סירה אחת.
בתמונה: חתונתם של אלקה ואיציק, באדיבות קיבוץ אילות.
לסיפור מקומי קיבוץ אילות.
האורחים מוכנים / ממש חתונה / לחתן ולכלה."
בפורים החליטו הילדים להתחפש לדבר עצמו: חתן וכלה, רב ואורחים מכובדים.
התמונה באדיבות ארכיון שדה אליהו, תמונות נוספות ב"סיפור מקומי" שדה אליהו.
אם שימור המורשת, גיבוש וחיזוק הקהילה חשוב לכם, אתם מוזמנים לשמור את הזכרונות של הישוב בצורה שיתופית.
"סיפור מקומי" הוא פלטפורמה שיתופית, המאפשרת לספר סיפורו של מקום, ארגון או אישיות, באמצעות רצף כרונולוגי של אירועים המסודרים על גבי ציר זמן.
הגולשים באתר יכולים להוסיף, בכל נקודת זמן, קטעי וידאו עם עדויות אישיות, קטעי ארכיון, תמונות ותגובות. זהו ציר זמן דינמי ומתפתח, המציג את אירועי העבר וההווה, ומהווה חלון ראווה דיגיטלי נגיש לכל גולש.
איך משמרים זכרונות מחיי היישוב?