פציעות עמוד השדרה בקרב רקדנים מהווים עניין שכיח. עמוד השדרה של רקדנים מצוי יותר מידי פעמים בקצה היכולות הביו מכניות והפיזיולוגיות שלו. הרמות, הקשתות, פיתולים ותנועות גב, ראש וצוואר מוקצנות מובילים לכך. מודעות לכך עשויה להועיל.
עומסי יתר בקרב רקדנים מובילים בהרבה מקרים להתפתחות פציעות עמוד השדרה בקרב רקדנים, כאבי גב תחתון, כאבי גב עליון ומרכזי או כאבי צוואר. מנגנון פציעה זה זהה למנגנון התפתחות פציעות ספורט. המשך הריקודים או עיסוק בספורט תוך לקיחה של תרופות נוגדות דלקת במטרה להשתיק את הכאב ואת הדלקת סופם עלול להיות החמרת הנזקים וסיום הקריירה כרקדן. כאשר אתם רוקדים עדיף לעשות זאת כאשר אתם מודעים לכול מיחוש.
מעל מחצית מהפציעות מריקוד מתמקדות בגפה התחתונה. כף רגל וקרסול הם האזורים הכי פגיעים בגפה התחתונה לאחריהם לפי סדר שכיחות הפגיעות נמנה את הברכיים ואת הירכיים. פציעות של עמוד השדרה נאמדות בכשליש ממספר כול הפציעות בקרב רקדנים. על פי הערכות שונות 22% מסך פציעות עמוד השדרה מתרחשות במותן ואילו 12% מסך פציעות עמוד השדרה מתרחשות בצוואר.
הגורמים לפציעות הללו כוללים בין היתר עומסי יתר ואילו גורמי הסיכון כוללים בין היתר טכניקה ירודה, חוסר איזון שרירי ועוד. בין יתר ההפרעות הבריאותיות בעמוד השדרה בקרב רקדנים נמנה קיעור יתר (hyperlordosis) ספונדילוליזיס (spondylolysis), ספונדילוליסטזיס (spondylolisthesis), סינדרום פצטלי מותני, נקיעת חוליות בגב, בלט או פריצת דיסק, התכווצות שרירים, מתיחת שרירים, טורטיקוליס ועוד. אבחון, טיפול ושיקום מהירים יאפשרו חזה מהירה ובטוחה לרחבת הריקודים.
תנועות צוואר וראש מוקצנות המאפיינות סוגים שונים של כוראוגרפיה בסוגי הריקוד השונים עלולים לגרום לנזקים טראומטיים או נזקים מצטברים לצוואר. בכלל זה ניתן למנות נזקים לשרירים, רצועות, סחוסים, מפרקים, חוליות ולדיסקים בין חולייתיים.
אבחון פציעות עמוד השדרה הנגרמים לעמוד השדרה הצווארי מתבצע במרפאה. הממצאים המופקים מההיסטוריה הרפואית יחד אלו המופקים מהבדיקות הגופנית, הנירולוגית, האורתופדית והכירופרקטית יספיקו ברוב המכריע של המקרים על מנת לקבוע אבחון מדויק. במקרה של ספק נעשה שימוש בבדיקות מעבדה ו/או הדמיה כגון MRI רנטגן או CT על מנת לאשר או לשלול את האבחון.
טכניקת הרמה לקויה, הקשתות חדות, מאמצי יתר, תנועות גב מהירות או נפילה יכולים לגרום להתפתחות כיווץ בלתי רצוני (ספזם) מתיחה או קריעה חלקית של שרירי הגב ולכאבי גב תחתון. לצערנו לא תמיד הבעיות בגב התחתון מסתכמות במתיחה כיווץ או קרע שריר. כאבי גב תחתון יכולים להתפתח גם בעקבות שחיקת סחוסים במפרקים הפצטליים, רצועות, מפרקי החוליות, החוליות עצמן, לדיסקים בין חולייתיים (פריצת דיסק?) ונזקים ודלקות במפרקי האגן (Sacroiliac Joint).
אבחון פציעות עמוד השדרה בגב התחתון מתבצע במרפאה. היסטוריה רפואית קפדנית יחד עם ממצאי הבדיקות הגופניות, הנוירולוגיות, האורתופדיות והכירופרקטיות אמורים ברוב המכריע של המקרים לעזור לנו להגיע לאבחון הנכון. במקרים הבודדים שבהם קיים ספק לגבי האבחון אזי בדיקות מעבדה (דלקת פרקים?) ו/או אמצעי הדמיה כולל MRI רנטגן או CT יכולים להועיל.
ספונדילוליזיס (Spondylolysis) בולטת בשכיחותה בין פציעות עמוד השדרה בקרב רקדנים. מדובר למעשה בשבר מאמץ באחת או יותר מחוליות עמוד השדרה. שבר מסוג זה יכול להתפתח בצד אחד של החוליה או בשני הצדדים. תופעה זו שכיחה יותר בחוליות המותן אך יכולה להתרחש גם בחוליות אחרות. שברים מסוג זה בחוליות עמוד השדרה עלולים להיגרם על רקע גנטי אבל גם על רקע טראומטי או בשל עומסים חוזרים ונשנים על חוליות עמוד השדרה כפי שקורה במחול על ידי מתיחות והקשתות יתר (Overarching).
בין פציעות עמוד השדרה בקרב רקדנים אנו מרבים להיתקל בתופעה הקרויה ספונדילוליסטזיס (Spondylolisthesis). זוהי הפרעה בריאותית הנגרמת בגלל גלישה של חוליה אחת ביחס לחוליה מתחתיה. הגורם העיקרי לכך הוא ספונדילוליזיס (Spondylolysis) – שבר בחוליה. סיבות נוספות שעלולות לגרום לתופעה כוללות טראומה, עקמת, ניתוחי עמוד שדרה, זיהומים בחוליה ועוד. שכיחות התופעה בקרב רקדנים או אתלטים היוצרים הקשתות של הגב כמו מרימי משקולות היא גבוהה במיוחד. מסיבות לא ברורות כ 50% מהאסקימואים סובלים מהתופעה.
אופן הטיפול בתופעה תלוי בחומרת התזוזה של החוליה ובחומרת ובסוג התסמינים. יש להעדיף את הטיפול השמרני בכאבי גב תחתון עם או הקרנות כאב לרגליים וללא חסרים נוירולוגיים משמעותיים הנגרמים עקב תזוזת מינימלית של החוליה. הטיפול השמרני יכלול מנוחה מתנועות כואבות או תנועות שעלולות להחמיר את תזוזת החוליה (כפיפה לאחור), חגורה תומכת קשיחה, פעילות גופנית חלופית, שיפור האיזון השרירי, שיפור היציבה (הפחתת הקעור המותני) ועוד. יש להקפיד על הליך שיקומי טרם חזרה למחול. במצב של כאבים קשים ו/או חסרים נוירולוגיים חריפים הנגרמים עקב גלישה מסיבית ולחץ על רקמה עצבית יש לשקול פתרון תרופתי ו/או כירורגי לקיבוע החוליה הגולשת.
בין פציעות עמוד השדרה בקרב רקדנים נמנה גם חוליות נושקות. בתופעה זאת יתלוננו הרקדן או הרקדנית על כאבים בגב התחתון או בצוואר הנגרמים בגלל לחץ שנוצר בין הזיזים האחוריים (spinous processes) של החוליות. תופעה נדירה זו הקרויה גם מחלת בסטרופ (Baastrup's disease) שכיחה יחסית בקרב העוסקים במחול בגלל הקשתות היתר (overarch) של עמוד השדרה שאותם הם מבצעים באופן חוזר ונשנה. הקשתות היתר של חוליות עמוד השדרה גורמות למפגש לא רצוי בין הזיזים האחוריים של חוליות הגב התחתון או חוליות הצוואר. כמובן שגם למבנה גנטי או טראומה יכולה להיות השפעה על התפתחות בעיה זו.
בין פציעות עמוד השדרה בקרב רקדנים נהוג למנות גם את מחלת שוירמן (Scheuermann's disease). תסמונת זאת הנקראת בין היתר גם עקשת נעורים (juvenile kyphosis) בגלל הקימור (גבנון) של עמוד השדרה הגבי או הגבי מותני. התופעה בקרב רקדנים ואתלטים צעירים נגרמת כנראה על רקע של עומס יתר על חוליות עמוד השדרה והנזקים הנלווים לחוליות המתפתחות. תיאוריות אחרות להתפתחות תסמונת זאת כוללות חסרים הורמונליים או תזונתיים. התופעה שכיחה יותר בקרב בנים.
האבחון של מחלה על שם שוירמן מתבצעת במרפאה. הממצאים המופקים מהיסטוריה רפואית יחד עם אלה המופקים מהבדיקה הפיזית הכוללת בין היתר התבוננות, מישוש והנעה אקטיבית ופסיבית של עמוד השדרה יובילו לאבחון. צילום רנטגן צדי של עמוד השדרה שיראה רצף של שלוש חוליות בעלי מבנה טריזי וכן בליטות ע"ש שמורל (Schmorl's nodes) מנזקים לדיסקים הבין חולייתיים יאשר את האבחון. האבחנה המבדלת בין עקשת על רקע של ליקוי יציבה לבין עקשת על רקע של מחלת שוירמן מתבצעת על ידי כפיפת עמוד השדרה לאחור. כפיפת עמוד השדרה לאחור תעלים או תפחית באופן חד את העקשת על רקע של יציבה לקויה בעוד שעקשת שמקורה מחלת שוירמן תיוותר בעינה.
הטיפול השמרני במחלת שוירמן יתמקד בהפחתת התסמינים ומניעת המשך התפתחות הגיבנת. לצורך הפחתת התסמינים נשתמש בחלק או כל האמצעים הבאים: מנוחה מפעילות כואבת, חגורת תומכת (שימוש לפרק זמן מוגבל), אמצעים להפחתת דלקות כולל לייזר רך ואולטרה סאונד. על מנת למנוע המשך התפתחות העקשת נמליץ לרקדן על ביצוע תרגילי מתיחה לאחור והקפדה על יציבה נכונה. כמו כן נמליץ על פעילות כגון שחיית חתירה שעשויה לפעול נגד הנטייה לקימור. במקרים של כאב קשה או קימור קיצוני יש צורך לשקול פתרון תרופתי ו/או כירורגי.
כדי למנוע פציעות עמוד השדרה בקרב רקדנים חשוב לדעת למה הן נגרמות ומה גורמי הסיכון לגרימתן. היכולת של עמוד השדרה לתפקד במנחים קיצוניים ובמאמצים עילאיים מוקנית לו באמצעות חוליות ע"ש וכלל הרקמות התומכות והפועלות סביבן כולל מערכות שרירים חזקים, גמישים, מאוזנים ובעלי יכולות להגיב במהירות לשינויים. שיווי משקל הגוף ויכולת פרופריוצפטית (Proprioception) – חוש חישה עצמית – מדויקים משלימים את היכולת הזאת. הקפדה על יציבה טובה וארגונומיה נכונה עשויים להועיל בהפחתת העומס מעמוד השדרה והבלאי שמתלווה לו. הקפדה על כללי אימון נכונים (הימנעות מעומס יתר, הקפדה על זמני התאוששות וכיוצא בזה) וטכניקת ריקוד מדויקת עשויים גם הם להפחית את העומסים השליליים על עמוד השדרה. כמובן שיש לערוך חימום ראוי לפני תחילת הריקוד. והכלל הכי חשוב: אל תתעלמו מכאב.