תקנות אלו תיקראנה תקנות כלי-היריה.
(ג) בכל כלי-קיבול מתאים אחר שיאושר ע"י המפקח הכללי של המשטרה.
(2) סוחר בעל רשיון יכול להציג לצרכי עסק בבית-העסק שלו נושא הרשיון רובה-ציד אחד ולא יותר מחמישים כדורי-ספורט.
(3) במקרה של הפרת-שלום או עפ"י צו מאת קצין-משטרה גבוה, חייב סוחר בר-רשיון להחזיר למקום-האצירה המאושר את רובה-הציד ואת הכדורים שהוצגו לראווה לצרכי עסק.
(1) כשהרשות המוסמכת למתן רשיונות מסרבת לחדש רשיון לכלי-יריה, או כשבעל הרשיון אין בידו לשלם את האגרות הדרושות בעד חידוש הרשיון, על בעל הרשיון למסור את כלי-היריה לקצין הממונה על תחנת-המשטרה הקרובה ביותר למקום-מגוריו של בעל הרשיון.
(2) על בעל הרשיון להדביק למחסן כלי-היריה שלו פתק שיציין את שמו, מקום-מגוריו ותאור כלי-היריה.
(3) כלי-היריה יהא שמור שנה אחת בתחנת המשטרה.
(4) בתחנת המשטרה ינהלו פנקס של כל כלי-היריה שהופקדו כאמור ובו יפורטו שם הבעלים ומקום-מגוריו ותאור כלי-היריה.
(5) אם עברה שנה ולא קיבל בעל כלי-היריה רשיון, ישלחו את כלי-היריה למשרד הראשי של המשטרה על מנת שיהא שמור בירושלים.
(6) ישמרוהו באותם מחסנים למשך עוד שנה אחת, ואם כתום אותו המועד לא קיבלו הבעלים רשיון, ישמידו את כלי-היריה או ינהגו בו באופן אחר ככל אשר יצווה המפקח הכללי של המשטרה.
(7) לא ישולם כל פיצוי לבעליו של כלי-היריה שהשמידוהו בהתאם להוראות תקנה זו.
1 חא"י, ג', (ע) 1737, (א) 1731.
2 תקנה 3 בוטלה מכללא מכיון שהיא סותרת את ההגדרה "כלי יריה צבאי" האמור בסעיף 1 לחוק כלי יריה תש"ט-1949.