אליזבת בארט בראונינג (מולטון) (באנגלית: (Elizabeth Barrett Browning (Moulton)‏; 6 במרץ 1806 - 29 ביוני 1861) הייתה אחת מהמשוררים הרומנטיים הבולטים באנגליה ובארצות הברית של התקופה הוויקטוריאנית.
בארט-בראונינג זכתה להצלחה גדולה כבר בחייה, והשפעתה על המשוררים הידועים, אדגר אלן פו ואמילי דיקנסון, הייתה גדולה.
בארט בראונינג נולדה ליד דרהאם שבאנגליה. אמה הייתה מרי גרהאם-קלרק, ממשפחה עשירה מניוקאסל, שנישאה לאדוארד (מולטון) בארט בשנת 1805. למשפחתה היו מטעי סוכר נרחבים בג'מייקה מאז שנת 1655.
אליזבת הייתה הבכורה מבין שנים עשר הילדים שבמשפחתה. היא קיבלה חינוך פרטי בביתה והחלה לכתוב שירה בגיל 4. כשהייתה בת 14 התפרסם אפוס ארוך שחיברה כשנה קודם לכן: "קרב מרתון". אמה אספה את שיריה מגיל הילדות והנעורים, ובכך יצרה את אחד האוספים הגדולים ביותר של יצירות נעורים השייכות לסופר כלשהו בבריטניה. ילדותה עברה עליה באושר, אך בגיל 15 היא לקתה כנראה במחלה שתקפה את עמוד השדרה, וסבלה כל חייה מכאבים כתוצאה מהמחלה.
בשנת 1832 עברה המשפחה לדבון, ומאוחר יותר ללונדון. בארט בראונינג החלה לתרום מיצירותיה לכתבי עת שונים, ובשנת 1838 היא פרסמה את אוסף השירים הראשון שלה. עקב מחלתה ומותו של אחיה בטביעה, פיתחה חרדה מפגישה עם זרים ובילתה שלוש שנים בטורקיי, דבון. ב-1844 היא פרסמה את אוסף השירים השני שלה. בין השנים 1841 עד 1844 הרבתה אליזבת לכתוב שירה ועסקה רבות גם בהתכתבויות עם אנשים שונים, גם אם לא הרבתה להיפגש איתם. היא הייתה ספונה בחדרה שבקומה השנייה, אך הפריון הספרותי שלה הביא לה הצלחה מרובה ומועמדות לתואר הנכבד של משורר לאומי (Poet Laureate of the United Kingdom) לאחר מותו של ויליאם וורדסוורת'.
בגיל 43 ילדה אליזבט בארט בראונינג בן, לאחר ארבע הפלות טבעיות. היא המשיכה לכתוב ולפרסם, אך בשנותיה האחרונות היא פיתחה עניין, עד כדי אובססיה, בספיריטואליזם ובפוליטיקה האיטלקית. בשנת 1861 חלתה בהצטננות קשה ומתה.
אליזבט בארט-בראונינג הייתה המשוררת המוערכת ביותר בארצות דוברות האנגלית של המאה ה-19. מקוריותה בשיריה והאומץ שבו דנה בנושאים שונים זכו להערצה.
ביצירתה הראשונה (En Essay on Mind, with Other Poems) השתקפה התרשמותה העזה מהמשורר לורד ביירון והפוליטיקה היוונית. היא התנגדה התנגדות נמרצת לעבדות והביעה זאת בשיריה, כמו למשל: The Runaway Slave at Pilgrim's Point. היא פרסמה מאמרים בכתבי העת, בהם היא מביעה את דעותיה. בסונטות מן הפורטוגזית היא כתבה שירי אהבה מקוריים ורומנטיים. ב"אורורה ליי" היא הביעה את דעתה על מעמד האישה.
חלק מעבודתה של בארט בראונינג מכיל נושאים בעלי גוון דתי, ובמיוחד השירים המוקדמים. היא הייתה מעוניינת בדיונים תאולוגיים, למדה את השפה העברית וקראה בתנ"ך.
אליזבת בארט בראונינג הייתה פופולרית מאוד בחייה. אדגר אלן פן הושפע משיריה והטמיע יסודות משיר אחד בפואמה הידועה שלו "העורב". הוא כתב שההשראה הפואטית שלה היא מהגבוהות והחוש האמנותי שלה הוא טהור במהותו. הוא הקדיש לה את הפואמה. גם אמילי דיקינסון שאבה השראה מבארט בראונינג. היא העריצה אותה כמשוררת וכאישה בעלת עקרונות הומניים.
בשנת 1989 יצא בעברית תרגום חדש של האוסף הידוע ביותר של בארט-בראונינג: "סונטות מן הפורטוגזית". המתרגם: משה זינגר. בשיריה באוסף זה נתנה אליזבת ביטוי לרגשות האינטימיים שלה ולתמורה שחלה בה בעקבות פגישתה והתכתבותה עם רוברט בראונינג. הספר מכיל 44 סונטות, שכל אחת מהן מצטיינת במבע עדין ועומס של רגשות לצד הרהורים שונים. וכך הפכה מערכת יחסים זו לאחת מפרשיות האהבים הידועות ביותר של עולם השירה והספרות.
^ 4.0 4.1 4.2 4.3 Elizabeth Barrett Browning", Encyclopaedia Britannica"
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=אליזבת_בארט_בראונינג&oldid=27059635"