רמב"ם הלכות פרה אדומה פרק ג הלכה ד: ותשע פרות אדומות נעשו משנצטוו במצוה זו עד שחרב הבית בשנייה, ראשונה עשה משה רבינו, שנייה עשה עזרא, ושבע מעזרא עד חורבן הבית, והעשירית יעשה המלך המשיח מהרה יגלה אכי"ר.
איגרת השמד: וחיוב המצוות אינו תלוי בביאת המשיח, אלא אנחנו מחוייבים להתעסק בתורה ובמצוות, ונשתדל להשלים עשיתן, ואחר שנעשה מה שאנחנו מחויבים, אם יזכה ה' לנו או לבני בנינו לראות המשיח – הרי זה טוב יותר, ואם לא – לא הפסדנו כלום, אלא הרוחנו בעשיתנו מה שאנחנו מחויבים.
אורחות חיים הלכות נדה: כתוב בתשובות הגאונים… שאין לנו טהרה מטומאת מת ולא משאר טומאות עד שתהיה פרה אדומה יראו עינינו וישמח לבנו. אמן.
רמב"ם הלכות פרה אדומה ד,ה: הזה ולא כיון כנגד ההיכל פסולה שנאמר אל נכח פני אהל מועד עד שיכוין כנגד ההיכל ויהיה רואהו, וכן אם שחטה או שרפה שלא כנגד ההיכל פסולה שנאמר ושחט אותה לפניו.
רשב"א שבועות דף טז עמוד א: הא דאמר ר' יהושע שמעתי שמקריבין אף על פי שאין בית כו', איכא למידק דהא שחיטת קדשים צריכה פתיחת דלתות וכדדרשינן אל פתח אהל מועד בזמן שהפתח פתוח ולא בזמן שהוא נעול, ויש לומר דהתם בזמן שהיה הבית קיים דאיכא פתח ואיכא דלתות.
שו"ת ציץ אליעזר חלק י סימן א: ובכזה מרומז גם בלשונו של המאירי בשבועות שם שכותב בלשון: מקריבין למקום בית המקדש ואעפ"י שאין שם בית בנוי ולא פתח אהל מועד וכו' עיין שם. ואם כן י"ל בפשיטות שגם הרמב"ם ס"ל בכזאת ולכן סתם לפסוק שחייבים בזה"ז בכל גוונא משום שחוטי חוץ.
פירוש הרמב"ם למשנה מסכת פרה פרק ג משנה ב: ואם נתאר לנו שלא נמצא איש טהור אלא הכל טמאין טומאת מת כמו בזמנינו זה היאך אפשר שיטהר כהן השורף את הפרה, והאדם המזה צריך שיהיה טהור והרי אין שם מי שיזה עליו ונמצא שתבטל מצוה זו, לפי שאין אפר הפרה מטהר את הטמא אלא אם הזהו איש טהור, והאיש הזה לא יהא טהור אלא באפר הפרה. לפיכך אמר שאפשר לנו למצוא עצה כדי שימצאו בני אדם שאין עליהם טומאת מת כלל, ועם זאת נרחיק אותם כפי יכלתינו מלנגוע באפר, ויהיה הקדוש בכלים שאין מקבלים טומאה ויזו על הכהן הזה השורף ויטהר.