הלם בעולם המוסיקה: קית' אמרסון, 71, ממייסדי להקת אמרסון, לייק ופאלמר, הלך לעולמו ביום חמישי בביתו בסנטה מוניקה שבלוס אנג'לס. אמרסון שהתאבד ׁׁׁ(נמצא ירוי בראשו, עם האקדח לצידו), סבל מדיכאון בשנים האחרונות בשל בעיות בריאות. דבר מותו פורסם בחשבון הפייסבוק של השלישייה, מהמשפיעות בז'אנר הרוק המתקדם. "אנו מבקשים מהציבור לשמור על פרטיות המשפחה בשעת אבלה", נכתב.
"אני שבור לב ממותו של חברי הטוב ואחי למוזיקה, קית' אמרסון", כתב גם חבר ההרכב קרל פאלמר בהודעה לתקשורת, "קית' היה נשמה עדינה שאהבתו למוזיקה ותשוקתו להופעותיו כקלידן יוותרו בלתי ניתנים להשוואה לאורך שנים רבות".
להקת THE NICE הייתה זו שחשפה את המוסיקאי הענק הזה - שלא פחד ליצור מוסיקה מאתגרת - לעולם. היא עברה כמה גילגולים ואלבומים עד שהגיעה לאלבום הנהדר הזה, שנקרא FIVE BRIDGES. התקליט הזה, שיצא רק אחרי פירוק הלהקה, הוקלט ב-10 לאוקטובר 1969 בהופעה עם תזמורת סימפונית. בימינו זה כבר דבר שיגרתי שלהקות רוק מופיעות עם תזמורות סימפוניות אך בשנות השישים המאוחרות הצעד הזה היה בהחלט חלוצי.
להקה בולטת בחלוציותה בסיפור הזה של הופעת להקה עם תזמורת הייתה DEEP PURPLE, שעלתה ב-24 לספטמבר 1969 על בימת רויאל אלברט הול הלונדוני ויצרה היסטוריה.העבודה על המוסיקה לאלבום FIVE BRIDGES הוכנה בזמן שהלהקה שהתה בארה"ב. שם היא עבדה על הלחנים ביחד עם המנצח הקלאסי ג'וזף אגר.
היצירה FIVE BRIDGES הוזמנה מאמרסון ולהקתו לפסטיבל אמנויות בניוקאסל. הבסיסט לי ג'קסון היה יליד העיר ולכן היה ברור שהוא זה שיכתוב את המילים על העיר בעלת חמשת הגשרים מעל נהר הטיין.אמרסון כתב את הרעיון הבסיסי ליצירה בזמן שישב במטוס. הוא הצמיד את ראשו לחלון והרגיש כי למנוע הרועד של המטוס יש קצב מיוחד שמרעיד בו את החלון אליו נצמד הקלידן. אמרסון שלף מיד שקית הקאה והחל לשרבט עליה את התווים הבסיסיים ליצירה. למחרת רץ הקלידן השאפתן לחנות תווים ורכש ספר לימוד לכתיבה תזמורתית.
בכל רגע נתון ישב אמרסון בדירתו הקטנטנה עם הפסנתר וכתב את המוסיקה ליצירה. התהליך של הכתיבה היה ארוך כי הוא לא למד לכתוב תיזמור בעבר, עד כדי כך שלא ידע אפילו מה תחום המנעד של הכלים להם הוא כותב את המוסיקה. התוכנית הייתה לתזמר את כל היצירה להקלטה בפסטיבל הזה, אך הלהקה לא הספיקה לארגן תזמורת שלמה לבכורה בפסטיבל הזה בניוקאסל. לכן חברי הלהקה עלו לבמה בניוקאסל, בשעת חצות, כשלישייה בלבד.
המילים שג''קסון הבסיסט כתב הלמו היטב את אווירת העיר והפסטיבל שבה.
האקוסטיקה במקום הייתה מושלמת והקהל לא נתן ללהקה לרדת מהבמה. אמרסון זכר היטב את האקוסטיקה הטובה ובחר להקליט באותו המקום את 'תמונות בתערוכה' עם להקתו העתידית, EMERSON LAKE AND PALMER. לאחר כמה הופעות נוספות הגיעה הלהקה להופעה המיוחלת עם תזמורת באולם FAIRFIELD HALL שבקרוידון. למרות שהלהקה הייתה באותו זמן ללא חוזה הקלטה מחודש, הוחלט להקליט את ההופעה הזו.
אך ההכנות להופעה הזו לא היו קלות: פסנתר הכנף שאמרסון התעקש להשתמש בו היה גדול מדי מכדי להיות על הבמה ביחד עם התזמורת. לבסוף נאלצה הלהקה לבקש אישור מיוחד להשאיר את דלתות המעלית של הציוד שלצד הבמה פתוחות, בכדי להשחיל לשם חלק מהפסנתר לאורך כל ההופעה.
להקת החימום בערב הזה הייתה קינג קרימזון. משך הופעת החימום תוכננה ל-45 דקות.
בינתיים מאחורי הקלעים נראה אמרסון כשהוא מתהלך באופן עצבני למדי הוא נראה מודאג והייתה לו סיבה טובה מאד לכך כי זמן החזרה ללהקתו עם התזמורת היה רק כמה שעות. הסיכון היה גדול מאד. תעריף התזמורת גם היה פי שלוש מזה של הלהקה. ובנוסף הייתה גם הוצאה נוספת של הבאת המנצח ג'וזף אגר מארה"ב לאנגליה.
רשימת השירים המקורית של המופע הראתה שהיה כאן ניסיון ליצור אווירה קלאסית יותר מאווירת מופע רוק. התזמורת פתחה לבדה את המופע בביצוע ל- SYMPHONIE FANTASTIQUE של ברליוז. לאחר מכן עלו חברי הנייס לביצוע משותף של KARELIA SUITE. לאחר מכן הגיע הביצוע המלא לחמשת הגשרים.
אמרסון רץ כל הזמן בין ההאמונד לפסנתר הכנף שהיה תקוע בצד אחר של הבמה. המופע הסתיים עם ביצוע התזמורת את TROIKA של פרוקופייב ואחרי כן הנייס ניגנו את RONDO. המופע הסתיים.. הקהל נעמד במשך חמש דקות ולא הפסיק למחוא כפיים. הנייס עלו להדרן ללא התזמורת וביצעו שוב את RONDO ואת העיבוד שלהם ל- SHE BELONGS TO ME של בוב דילן.
הקהל, שהגיע למופע שהיה אמור להיות באווירה קלאסית, רקד בכל המעברים באולם והפך את המופע לאווירת רוק. כשהמופע הסתיים ובהצלחה, נראה אמרסון זורח מאושר מאחורי הקלעים. עד כאן מה שקרה במופע עצמו.. ועכשיו לאלבום מהמופע הזה שיצא אחרי שהלהקה למעשה התפרקה.
עטיפת התקליט "חמישה גשרים"
הצד הראשון של האלבום מורכב כולו מהיצירה FIVE BRIDGES. החלק הראשון של היצירה הוא תזמורתי לגמרי, ללא ליווי של הלהקה. ומיד לאחר מכן אמרסון מנגן סולו פסנתר איכותי ויפהפה. לאחריו נכנסת כל להקת הנייס והשילוב הרוקיסטי והג'אזי שלה עם התזמורת הולכים מכאן ועד סוף הצד יד ביד עם חיוך גדול ויצירתיות מופלאה.
את האלבום הזה של הנייס קניתי בוויניל בסוף שנות השמונים ומאותו הרגע הבנתי שאני אוהב את הנייס יותר מאשר את אמרסון, לייק ופאלמר.. היצירה הזו פשוט הממה אותי כשהקשבתי לה אז. וגם היום אני מרגיש צמרמורות של עונג עם הקשבה לצליליה.
צד ב' נפתח עם ביצוע של להקה ותזמורת לאינטרמצו מתוך KARELIA SUITE של סיבליוס. הנייס ניגנו הרבה פעמים לפני כן את היצירה בהופעות. אך כאן המימד התזמורתי מוסיף ובגדול.
באמצע הקטע אפשר לשמוע את ההתעללות הקבועה של אמרסון באורגן ההאמונד L100 שלו. לא סתם קראו לו בזמנו ההנדריקס של האורגן. אולי אקט ההתעללות מיותר אך הצלילים שאמרסון מפיק מההאמונד בזמן ההתעללות נשמעים כמו גניחות של חיה פצועה שנכנעת לקלידן שמטפל בה.
אחרי כן מגיע ביצוע יפהפה של הלהקה והתזמורת ל- PATHETIQUE של צ'ייקובסקי. יש כאן סולו האמונד יפהפה של אמרסון, שמחזר את התפקידים הקלאסיים עם סאונד בשרני ומענג.
הקטע הבא נקרא COUNTRY PIE והוא במקור של בוב דילן מאלבומו NASHVILLE SKYLINE. גיטרת הבס (עם המפרט) הנהדרת של ג'קסון פותחת את הקטע. אמרסון הצליח להכניס לתוך הקאבר הזה תפקידי קלידים מתוך יצירת BRANDENBURGER NO. 6 של באך.
האלבום נחתם עם הקלטה אולפנית של שיר בשם ONE OF THOSE PEOPLE.
לפי הכיתוב על עטיפת האלבום, אין ספק כי אמרסון העריץ את אגר המנצח. הנייס לא היו הראשונים בהופעה עם תזמורת סימפונית על הבמה..
דיפ פרפל עשו זאת קצת לפניהם. למעשה, ג'ון לורד וקית אמרסון היו חברים כה טובים עד שלורד הציע לאמרסון להשתתף בקונצ'רטו המפורסם שלו עם דיפ פרפל. אך לוח הזמנים של אמרסון לא איפשר זאת וכל שנותר לו זה לאחל הצלחה רבה לחברו. חברי הנייס היו נוכחים בקהל בקונצ'רטו של דיפ פרפל ולאחר מכן חברי דיפ פרפל הגיעו לחזות במופע הזה של הנייס. חמישה גשרים מעל נהר הטיין וגם גשרים מוסיקליים מוצלחים ביותר בין שלישיית רוק לתזמורת סימפונית.
המאמר לזכרו של קית׳ אמרסון - הענק שלא פחד ליצור מוסיקה מופלאה.