בעלי התוספות הוא הכינוי למספר רב של תלמידי חכמים שלקחו חלק בכתיבת פירושים, המכונים תוספות, על 30 ממסכתות התלמוד הבבלי, ועל פירוש רש"י לתלמוד. הם יצרו ופעלו במשך כמאתיים שנה, במאות השתים עשרה והשלוש עשרה. מרביתם מחוג תלמידי רש"י באשכנז ובצרפת ומיעוטם באנגליה ובאיטליה. ראשונים היו תלמידי רש"י, שכתבו הערות וחידושים לפירושו. במשך הזמן התרחבו וגדלו תוספות אלה, עד שהיו לתוספות לתלמוד.
רבי יעקב בן מאיר (רבנו תם, מרומרוג(צר') וטרוייש), אחיהם של הרשב"ם והריב"ם, גדול חכמי צרפת בדורו, מחבר ספר הישר על הלכה ושו"ת.
רבי יום טוב מפלייזא שזוהה על ידי חוקרים רבים וביניהם י"נ אפשטיין כרבי יום טוב בן הריב"ן, נכדו של רש"י. לדעת אפרים אלימלך אורבך רבי יום טוב העתיק את מקום מושבו מפלייזא לפריז.
רבי אליעזר בן שלמה מטוך שחי בטוך שבנורמנדי במחצית השנייה של המאה ה-13, היה מאחרוני בעלי התוספות ועורכם של קובצי תוספות רבים. במסכתות רבות, פירוש התוספות המופיע על הדף בדפוסים, הוא מתוספותיו. רבי אליעזר מטוך היה אחיינו של רבי חזקיה ממגדינבורג (מהרי"ח).חיבר בנוסף גם פירוש על התורה, שלא נמצא בידינו, אך מוזכר ברשימת חיבורים שצורפה לכתב יד של ספר הרקמה לרבי יונה אבן ג'נאח.