ד"ר רמי אהרונסון מרח' סוקולוב 3 ב' ירושלים מיקוד 92144, כמומחה – יועץ רפואי מטעם בית הדין על מנת ליתן חוות דעת ולענות על השאלות שיפורטו להלן.
1.ממה סובלת התובעת בכל הקשור לתחום הנפשי?
2.האם מצבה הנפשי של התובעת נובע מן האירועים המתוארים לעיל?
3.האם השפעת האירועים הנ"ל על מצבה הנפשי של התובעת נמוכה מהשפעת גורמים אחרים?
התובעת ילידת שנת 1962, עובדת מזה שנים בעיריית אשדוד כמנהלת מחלקה ליוזמות חינוכיות.
התובעת חוותה 4 אירועים חריגים במשך תקופה של מספר חודשים, על רקע זאת שהיא חשפה מעילה לכאורה מצידה של מי ששימשה מזכירתה הראשית במשך 9 שנים.
1.למעשה, זהו האירוע אשר "התניע" את התהליך של הבדיקות והחקירות על כל המשתמע מהן ביחס למעילה שבוצעה לכאורה.
ביום 5.2.08 פנתה התובעת לסמנכ"לית העירייה וחשפה את שגילתה ביחס למעילה, שבוצעה לכאורה ע"י מזכירתה הראשית מזה 9 שנים.
2.עסקינן במועד בו גילתה התובעת כי הפכה ממתלוננת לחשודה במעילה.
ביום 13.4.08 נשלח לתובעת מכתב על ידי מבקר העירייה, ממנו עולה כי התובעת הוזמנה לתת עדות גם ביחס למעשים לא כשרים המיוחסים לה עצמה, כגון: מתן מקדמות לבתה, העסקת רכזת שאינה סטודנטית, מתן מילגה לפקידה במחלקה בתמורה לעבודה נוספת, וכן יצירת יתרה לא מנוצלת בחשבון הבנק.
3.התובעת הרגישה שותפה לחקירה ולבירור, ופתאום ללא כל התראה מצאה עצמה מצידו האחר של המתרס, כחשודה.
4.מדובר בשיחה עם הסמנכלי"ת, שהתרחשה ביום 16.7.08, ושבמהלכה הוצב בפני התובעת אולטימטום, לפיו במידה ולא תסכים לעבור לתפקיד אחר בעירייה תוגש כנגדה תובענה משמעתית.
השיחה ארכה למעלה מחצי שעה, במהלכה הוצג בפניה האולטימטום, ואף הוצגה בפניה יתרת הכספים בחשבון הבנק, אך התובעת סירבה להצעה. התובעת הוסיפה ותיארה כי השיחה לוותה בהתפרצויות זעם מצידה ובהרמת קול, והתובעת אף הרגישה ש"חסמו" את דרכה מלהתלונן במשטרה.