"איני מעוניין בכך שייוולד לי ילד ללא שאוכל לתת לו אהבה, וללא שאני אוהב את אמו" - כך כותב תורם הזרע שהתחרט ומבקש להשמיד את מנות הזרע שתרם, במכתב שהוגש היום (רביעי) לבג"ץ במסגרת עתירה שהגישה האשה שרכשה את מנות הזרע שלו ודורשת להשתמש בהן. "בעת ש'תרמתי' את מנות הזרע הנ"ל ראיתי במעשה דבר אידיאליסטי לטובת נשים חסרות ילדים ואני לא מיתמם, גם הכסף היה מניע, אך הרצון להיטיב היה העיקרי. לאחר מכן, שיניתי את אורח חיי ואמונותיי. המעשה הנ"ל אינו מתאים כיום להשקפת עולמי, ולדעתי רב הנזק בו על התועלת גם לי, גם לקרוביי, גם לאישה הנתרמת וגם לילדיה הנולדים מזרע של אדם זר".
את העתירה יוצאת הדופן הגישה אשה שילדה בת כתוצאה מתרומת זרע, ורכשה בהליך שגרתי עוד ארבע מנות זרע מאותו תורם כדי ללדת ילדים נוספים שיהיו אחים ביולוגים לביתה. אלא לפני שעברה הפריה נוספת מזרעו של התורם, הוא הודיע לבנק הזרע שהוא מתחרט ודורש להשמיד את המנות שנותרו. המדינה התייצבה לצדו של התורם שהתחרט, כשהטענה המרכזית היא כי "זכותו של התורם לכך שלא יהיה הורה לילד בעל כורחו עולה על שאיפתה של התורמת לילדים שיהיו אחים ביולוגים מלאים".
האשה עתרה נגד משרד הבריאות בדרישה למנוע את ההשמדה ולאפשר לה לעשות שימוש במנות שעבורן כבר שילמה, ושהתורם אף קיבל עבורן תמיכה כספית. בעתירה דנים שלושה שופטים: דפנה ברק-ארז, יצחק עמית ואליקים רובינשטיין.
עד היום לא נשמע קולו של תורם הזרע, והמדינה אף טענה כי היא מתקשה ליצור עמו קשר. היום הפתיעה הפרקליטות והציגה את מכתבו: "אני מבין את רצון הנתרמת בכך שילדיה יהיו מאותו אב, אך מתנגד למתן המנה הנ"ל". התורם שופך אור על התהליך שהביא אותו לסגת מהתרומה: "לפני זמן מה התחתנתי, ובעזרת השם נולד לנו בן. המעשים שעשיתי נעשו, ולא ניתן לשנותם. הפגיעה שנגרמה כבר לאשתי, ואני מאמין שתיגרם גם לילדיי (כאשר אצטרך לספר להם בבוא היום), היא באחריותי. חוסר הוודאות שנגרם להם מכך שיידעו שיש להם אחים שהם אינם מכירים הוא נורא, ואני מלא חרטה על שהסבתי זאת לקרוביי. אני יודע שעליי לשאת במחיר מעשיי, אך אני לא מעוניין שייגרם לקרוביי צער על לא עוול בכפם".
בסיום דבריו מתנצל התורם בפני המדינה ובפני העותרת: "סליחה שהכנסתי אתכם לכזה תיק, הכולל התנגדות ואם חד הורית הרוצה לבנות משפחה. בלי קשר לתוצאות המשפט, אנא הביעו התנצלותי בפניה על כל הצער שהסבתי לה במהלך הליך משפטי זה". הוא חותם בכינוי "התורם האלמוני".
להכרעת בג"ץ בעתירה עשויה להיות השלכה על אלפי נשים שנעזרות בשירותיהם של בנקי הזרע, ועל היכולת של תורמים להתחרט בשלבים השונים של התהליך. הנתרמת טוענת – באמצעות פרקליטה עו"ד גלי נגדאי – כי החליטה ללדת ילדים מתורם אחד בלבד, ולכן ההחלטה להשמיד את הזרע גוזרת עליה למעשה לוותר על רצונה למשפחה אותה תיכננה. עוד היא טוענת כי לא מדובר ב"כפיית הורות" שכן התורם הוא רק תורם, ואינו בעל מעמד של "הורה" לילדים שיוולדו מזרעו. טענה נוספת מגיעה מתחום החוזים: מרגע שהתורם הסכים במודע לתרום את זרעו לאישה אנונימית, חתם על טופס הסכמה ואף קיבל תמורה עבור התרומה – התחרטותו היא למעשה הפרת חוזה. העותרת גורסת כי גם משרד הבריאות ובנק הזרע מפרים את התחייבותם כלפיה. עוד היא טוענת כי לא רק זכותה נפגעה, אלא גם זכותה של בתה לאחים בכלל ואחים ביולוגיים בפרט.
מנגד, המדינה טענה – באמצעות עו"ד דנה בריקסמן – כי אין מדובר בזכות להורות, אלא על זכות להולדת ילדים שיהיו אחים ביולוגיים מלאים וזכותו של ילד לאח ביולוגי – זכויות שאינן קיימות בדין. הטענה המרכזית של המדינה היא שבאיזון בין זכותו של התורם לכך שלא יהיה "הורה לילד בעל כורחו" לבין שאיפתה של התורמת לילדים שיהיו אחים ביולוגיים – גוברת זכותו.