הסיפור הזה עשוי לעניין רבים וטובים. מעורבים בו משרד עורכי דין אגרסיבי מדי. עירייה שפקחיה יודעים לתת דוחות חניה. אדם אחד שהחליט לא לוותר ושופטת הגונה בבית המשפט לתביעות קטנות.
עיקרו של הסיפור: בתו של התובע (להלן ייקרא איקס) ביצעה כפי הנראה עבירת חנייה בשטח שיפוטה של עירית נתניה. עיריית נתניה מפעילה חברת עורכי דין חיצונית שאמורה לגבות עבורה חובות. לחברה קוראים 'הדס עורכי דין'.
לטענת העירייה עבירת החנייה נעשתה בשנת 2008. יותר משנתיים לאחר מכן הגיעו לביתו של איקס גובים מטעמה של חברת עורכי הדין על מנת לעקל מטלטלים תמורת החוב. חשוב להבהיר שבתו נישאה שנה קודם לביצוע העבירה הנטענת ועברה להתגורר ביישוב החרדי רכסים.
איקס ניסה לשכנע את הגובים כי אינו הכתובת עבורם ואילו הם טענו בפניו שבמרשם האוכלוסין מופיעה בתו בכתובת זו. כאשר איימו עליו כי יזמינו ניידת משטרה לביתו על מנת שיוכלו לעקל חפצים תמורת החוב, נאלץ איקס לשלם חוב לא לו. בנקודה הזו נציין כי איקס משמש כראש כולל בעירו.
בכתב התביעה שהגיש לבית המשפט לתביעות קטנות כתב איקס כי "נאנסתי, בעוגמת נפש מרובה, לשלם חוב לא-לי, על מנת להציל את עצמי מבושה מרובה בקרב שכני ומכרי, באם תגיע ניידת חלילה לביתי, ואשר נוכחותה תהווה כתם תדמיתי על משפחתי".
הוא תבע מחברת עורכי הדין פיצוי בסך 20 אלף שקל על הפגיעה בשמו הטוב נוסף על הסכום שנגבה ממנו שלא כחוק ואף ביקש להטיל עליה קנס בסך 2 מיליון שקל לפיצוי נפגעיה אלא שבית המשפט לתביעות קטנות אינו מוסמך לכך.
עוה"ד צבי וישנגרד מספר לנו כיצד נגמר הסיפור בין כותלי בית המשפט: השופטת יעל קלוגמן קבעה כי "התנהלות זו" – של החברה – "מצביעה על גישה של שררה וכוחנות מצד הנתבעת" והטילה על החברה לפצות את איקס בסך של 15 אלף שקל נוסף על החזר הסכום שנגבה ממנו שלא כדין ובצירוף הוצאות משפט בסך 600 שקל.
"רבות נכתב על חומרת הפגיעה בשם הטוב. אביא לעניין זה דברים שכתב השופט סולברג ברשימתו 'על לשון הרע, 'לשון טובה' ופיצויים': "בתודעתנו החברתית תופס שמו הטוב של אדם מקום מרכזי. מקורותינו מציינים כי 'לשון הרע הורגת', וכי כל המלבין פני חברו ברבים 'כאילו שופך דמים', ואפילו סלח אדם עליו הוצא לשון הרע, הריהו 'בוער מבפנים'. אין להתפלא איפוא, כי תפיסתנו היא כי 'טוב שם משמן טוב'".