זו בקשה שהוגשה בשעה 9.38 לדיון בעתירה היום. הדיון היה קבוע לשעה 9.00. הוא החל בשעה 9.00, שבה לא היו העותר ובאת כוחו נוכחים באולם. אם הבינה ב"כ המבקשת שסברתי שהדיון קבוע ל- 8.30, לא הבינה נכון. בשעה 9.00 ביקשתי מב"כ המשיבה לברר מדוע לא הופיעה ב"כ העותר לדיון. הוא בירר ובסופו של דבר, בשעה 9.04 דיבר עם ב"כ העותר שהודיע שתגיע לדיון תוך 10 דקות. זה מתאים גם להודעה שלה בשעה 8.50 שתגיע בתוך 20 דקות. על כן עיכבתי את תחילת הדיון עד לשעה 9.15, קצת יותר מאותן 10 דקות. עד שעה 9.15 לא הופיעו העותר וב"כ. בשעה זו ביקשתי מב"כ המשיבה להזמין את העותר הנמצא מחוץ לאולם להכנס לאולם, אך הוא סירב. לאחר שעה 9.15 החלטתי לקבוע מועד נוסף לדיון בעתירה, לשעה 15.00, בתקווה שהעותר וב"כ יוכלו להגיע בשעה זו. לאחר שהסתיים הדיון, הגיע ב"כ העותר, וגם העותר הואיל להכנס לאולם.
ב"כ העותר אינה מפרטת את הסיבות לאיחורה. אני מניח, שהיא איחרה מסיבות טובות, ולא משום שאינה יכולה להגיע בזמן לדיון הקבוע לשעה 9.00. לא ירדתי לסופה של הטענה שהעותר זקוק לליווי. הליווי לא מנע ממנו להתייצב לדיון בעניינו באולם בית המשפט, ולא מחוצה לו. הליווי לא ימנע ממנו להגיע לדיון אחר בעניינו, והפעם להתייצב באולם בית המשפט.
הקצבתי לדיון שעתיים וחצי, משום שסברתי שיש צורך בזמן זה לשם דיון ראוי בעתירה. אני מסכים עם ב"כ העותרת, שהעותר זכאי לדיון בעתירתו. לכן קבעתי דיון אחר בעתירקתו, ולא מחקתי את העתירה עקב אי הופעתו. עתה השעה 9.53, ובשעה 11.30 קבוע לי דיון בתיק אחר. על כן, לא אוכל לקיים את הדיון היום. לפיכך, אני דוחה את הבקשה.