יונדאי i20, מחליפת הגטס, קפצה מדרגה או שתיים כמעט בכל הבחינות: העיצוב נאה יותר, האבזור מרשים יותר והתחושה בתא הנוסעים נעימה משמעותית מבגטס הפשוטה. הבטיחות טובה מאוד (ובטח עדיפה על פני זו של הגטס), המנועים חזקים וגמישים יחסית, ותיבת ההילוכים מעט עצלה מדי, אך פעולתה חלקה. נוחות הנסיעה לא רעה והתנהגות הכביש מגובשת ומשרה-בטחון. סוף-סוף הסופר-מיני של יונדאי היא מכונית שלמה, עם מעטפת יכולות טובה וללא אף כשלון משמעותי. הבעיה היא שהיא עדיין איננה זורחת כמעט בשום סעיף, ומהווה חבילה טובה – אך לא מצטיינת. ב-2012 עברה יונדאי i20 מתיחת פנים קלה במסגרתה עודכנה היצע המנועים (גרסת ה-1.6 ליטר יצאה, גרסת ה-1.2 ליטר נכנסה) ועודכנו רמות האבזור.
המלצה -ה-i20 מספקת כמעט כל מה שאפשר לבקש ממכונית סופר-מיני.את חוות דעתי גיבשתי אחרי כ-4 חודשים, במהלכם אנחנו מבלים יחד בתדירות של כ-2500 ק"מ בחודש. יונדאי i20, במיוחד בגירסת ה-1.6 ליטר הידנית, היא כנראה המכונית היותר-מאוזנת ושימושית שכסף יכול לקנות.
לחיוב - *מרווח פנים - בהחלט. 4 מבוגרים (או שני מושבי תינוקות) יוכלו לשהות ברכב בנוחות. הודות לרצפה השטוחה מאחור, גם נוסע חמישי יוכל להיכנס, אבל עדיף שיהיה מדובר בילד קטן - בעיקר מפאת מימד הרוחב (שוב, זו עדיין רק סופר מיני..). *תא מטען - בגודל של כ-300 ליטר, הגדול בקטגוריה. זה מספיק לקניות שבועיות של משפחה בקלות, או להעמסה של עגלת תינוק. במקרה של העמסת פריט גדול מהרגיל, אפשר לקפל את המושבים האחוריים (ביחס של 60\40), כולל החלק התחתון שלהם, לכדי יצירת תא מטען מוגדל בעל רצפה שטוחה לחלוטין. מעבר לכך, מדובר במבנה האצ'בק, מה שאומר גישה מוצלחת לכל איזור התא (ועוד לא דיברתי על נוחות התמרון בנסיעה לאחור). *שרשרת תזמון - בגירסאות ה-1.6 ליטר - עמידות טובה יותר בפני עומסים וכן חיסכון בעלויות אחזקה (לא צריך לבצע טיפול טיימינג כל 3 שנים). *איבזור - כל הגירסאות, מהתחלת השיווק (2009), הגיעו עם אבזור בטיחותי מלא (6 כריות אוויר, בקרת יציבות וכו'..), כיוונון מלא להגה, כיוון מלא למושב הנהג, 4 חלונות חשמל, שליטה מההגה על עוצמת השמע ועל תחנות הרדיו, יציאת AUX, רדיו-דיסק מקורי עם RDS, מחשב דרך, מד חום מנוע (חשוב מאוד!) ו.. קיפול חשמלי למראות! גירסת הפרימיום מוסיפה פנסי ערפל, ציפוי ניקל לסבכה הקדמית וגג שמש חשמלי. גימור Supreme (בגירסאות ה-1.6 ליטר) כולל בנוסף גם חיישני לחץ אוויר בצמיגים, חישוקים קלים בקוטר 16", בקרת אקלים, ציפוי עור להגה ולידית ההילוכים, תא כפפות מקורר (!) וריפוד פנימי צבעוני (אדום-שחור). מפרט בהחלט יוצא דופן. *ביצועים - בגירסת ה-1.6 ליטר הידנית - הביצועים חזקים למדי. עליות, עקיפות או סתם נסיעה מהירה - הכל הולך וגם עם אוטו מלא (3 מבוגרים + ציוד) הביצועים טובים. באופן אישי, כל חודש אני יורד עם הרכב מהמרכז לאילת (לבד + ציוד) דרך כביש 40 ובאמת שהמכונית נוסעת טוב. *נוחות מושבים - מניסיון של אותן נהיגות ארוכות, המושבים תומכים ואוחזים במפתיע. כמעט תמיד הנסיעה לאילת היא רצופה ונטול עצירות (וזו נסיעה של 340 ק"מ לכיוון, כן?). *צריכת דלק - מצויינת. הנסיעות לאילת הן לאו דווקא רגועות - הרבה עקיפות, רוחות צד חזקות, מזגן, ציוד ושיוט מהיר - ועדיין היא צורכת בסה"כ 6.8 - 7.0 ליטר ל-100 ק"מ! בעברית - 14-15 ק"מ לליטר; וזה בלי בקרת שיוט ועם 5 הילוכים ידניים בלבד. בנסיעה רגועה יותר (אבל עם אותם הפרמטרים לעיל) כבר הוצאתי 6.2 - 6.5 ליטר ל-100 ק"מ (15-16 ק"מ לליטר). *עלויות אחזקה - מדובר במכונית נפוצה מאוד, המשתמשת במכלולים עמידים ומוכחים. המשמעות היא היצע רחב של חלפים משומשים זמינים, היכר מעמיק ונרחב של בעלי מקצוע עם הרכב וחלקיו וביטוח זול. אלו מתווספים לצריכת הדלק (בדגמים הידניים, או האוטומטיים מ-2012 אחרי מתיחת הפנים המצויידים בבקרת שיוט) ולשרשרת התזמון (בדגמי ה-1.6 ליטר, עד 2012).
לשלילה - *נוחות נסיעה - המושבים אמנם נוחים, אבל יכולת הבידוד מפני הדרך לא מוצלחת. כל מכסה ביוב, פס האטה או כל יצירה מקורית אחרת מהמיטב שיש לכבישי ארצנו להציע - נכנסים לאוטו בקלות רבה מדי, במיוחד בגירסת ה-Supreme (בלעדי לגירסת ה-1.6 ליטר) בה כיול המתלים נוקשה ביחס לשאר הגירסאות ובכדי להוסיף חטא על עוון, אזי גירסה זו נועלת חישוקים יפים אמנם, אבל עם צמיגים ספורטיביים בחתך 50 (ברוחב 195 מ"מ, אגב) שלא מוסיפים לנוחות. *איכות הרכבה - החומרים מהם מורכב התא עמידים, אך בלב לוח המחוונים יש ציפוי מוכסף. זו תוספת יפה מרחיבת לב ודעת, אבל לאורך זמן האיזור הזה נוטה לצקצק (וגם שני פתחי האיוורור בקצוות הדשבורד), לקרקש ולהשמיע מיני קולות מחאה. אני משוכנע כי מתלים מעט רכים יותר ומבודדים יותר היו עושים חסד עם החלק היפייפה הזה. *הנאה מנהיגה - ובכן, לא כאן חברים. למרות שילוב המנוע-גיר המוצלח והספורטיבי-משהו, אין כאן חווית נהיגה לצערי. אחיזה יש בהחלט ויש איזושהי נטייה ספק-מעניינת ספק-מוזרה להיגוי יתר (!) אבל זוויות הגלגול מוחשיות, ההיגוי ארוך ומנותק (ובגירסאות המנוע הקטנות יותר ההגה עוד יותר קל) ובאמת שסיבובים חדים זה לא הקטע שלה. *גיר אוטומטי מיושן - לגיר האוטומטי 4 הילוכים ארוכים ומייגעים שבעיקר גורעים מצריכת הדלק. התיבה האוטומטית המיושנת, אגב, גורמת לכך שההבדל בתאוצות בין גרסאות ה-1.4 ל-1.6 ליטר יהיה הרבה פחות מורגש מכפי שניתן לצפות ממנוע חזק יחסית על מרכב קל יחסית. מצד שני, גם ההבדל בצריכת הדלק הוא זניח עד לא-קיים. *תשוקה - קשה להתעלם מהעובדה שזו מכונית נפוצה מאוד, לרוב בצבע כסף חיוור, טאסות וסימן היכר של ארגון/ חברת ליסינג. זה קצת מוריד מהחשק, אבל אפשר לבחור בגירסת ה-Supreme היוקרתית שמראה שמספיקות כמה נגיעות עדינות (צבע מטאלי, חישוקים גדולים ומעוצבים, פנסי ערפל וציפוי כרום מלפנים) כדי להפוך אותה ממכונית ליסינג שקופה למכונית יפייפיה ואלגנטית.
המלצה -הרכב נקנה לפני כשנתיים ונסע המון ק"מ. מאוד מרוצה ממנו. מגלה אמינות טובה למרות הק"מ הגבוהה, צריכת דלק סבירה ומאובזר מאוד.
לחיוב - צריכת דלק טובה, אמינות טובה, מרווחת מאוד, מאובזרת מאוד, חלקים זולים.
לשלילה - רעש מהפלסטיקים בעמידה, לא משהו קריטי אבל קצת מציק.
המלצה -עשינו סקר שוק מקיף, נסיעות מבחן על כל הרכבים בקטגוריה.היונדאי ניצחה.
לחיוב - 1.נוחות, נוחות מאחורה. 2.גודל תא מטען, כולל השימושיות שלו, 3.שקט 4.קיבלנו מיונדאי מערכת מולטימדיה איכותי JVC, בהחלט מתעלה על כל הציקמוקים שהציעו המתחרים. 5.הנסיעה חלקה , שקטה וללא מאמץ. תיבת ההילוכים הידנית נוחה מאד לתפעול, קלאץ רך מאד, אני מזכיר שהרכב נקנה בשביל הגברת, והיא מאד מרוצה שקנינו ידני.
לשלילה - היה נחמד עם היה עוד קצת מיץ שם מתחת למכסה המנוע, למרות שזה המצב גם אצל המתחרים, חבל לא קיימת גרסה 1.4 ליטר ידנית. הרכב הרבה יותר חסכוני מהקודם, ברכב הקודם היא הייתה מתדלקת בערך 180 ליטר בחודש, עם היונדאי 135 ליטר בחודש.
מכונית מוצלחת, במיוחד בגירסאות הידניות.
ה-i20 מספקת כמעט כל מה שאפשר לבקש ממכונית סופר-מיני.את חוות דעתי גיבשתי אחרי כ-4 חודשים, במהלכם אנחנו מבלים יחד בתדירות של כ-2500 ק"מ בחודש. יונדאי i20, במיוחד בגירסת ה-1.6 ליטר הידנית, היא כנראה המכונית היותר-מאוזנת ושימושית שכסף יכול לקנות.
*מרווח פנים - בהחלט. 4 מבוגרים (או שני מושבי תינוקות) יוכלו לשהות ברכב בנוחות. הודות לרצפה השטוחה מאחור, גם נוסע חמישי יוכל להיכנס, אבל עדיף שיהיה מדובר בילד קטן - בעיקר מפאת מימד הרוחב (שוב, זו עדיין רק סופר מיני..). *תא מטען - בגודל של כ-300 ליטר, הגדול בקטגוריה. זה מספיק לקניות שבועיות של משפחה בקלות, או להעמסה של עגלת תינוק. במקרה של העמסת פריט גדול מהרגיל, אפשר לקפל את המושבים האחוריים (ביחס של 60\40), כולל החלק התחתון שלהם, לכדי יצירת תא מטען מוגדל בעל רצפה שטוחה לחלוטין. מעבר לכך, מדובר במבנה האצ'בק, מה שאומר גישה מוצלחת לכל איזור התא (ועוד לא דיברתי על נוחות התמרון בנסיעה לאחור). *שרשרת תזמון - בגירסאות ה-1.6 ליטר - עמידות טובה יותר בפני עומסים וכן חיסכון בעלויות אחזקה (לא צריך לבצע טיפול טיימינג כל 3 שנים). *איבזור - כל הגירסאות, מהתחלת השיווק (2009), הגיעו עם אבזור בטיחותי מלא (6 כריות אוויר, בקרת יציבות וכו'..), כיוונון מלא להגה, כיוון מלא למושב הנהג, 4 חלונות חשמל, שליטה מההגה על עוצמת השמע ועל תחנות הרדיו, יציאת AUX, רדיו-דיסק מקורי עם RDS, מחשב דרך, מד חום מנוע (חשוב מאוד!) ו.. קיפול חשמלי למראות! גירסת הפרימיום מוסיפה פנסי ערפל, ציפוי ניקל לסבכה הקדמית וגג שמש חשמלי. גימור Supreme (בגירסאות ה-1.6 ליטר) כולל בנוסף גם חיישני לחץ אוויר בצמיגים, חישוקים קלים בקוטר 16", בקרת אקלים, ציפוי עור להגה ולידית ההילוכים, תא כפפות מקורר (!) וריפוד פנימי צבעוני (אדום-שחור). מפרט בהחלט יוצא דופן. *ביצועים - בגירסת ה-1.6 ליטר הידנית - הביצועים חזקים למדי. עליות, עקיפות או סתם נסיעה מהירה - הכל הולך וגם עם אוטו מלא (3 מבוגרים + ציוד) הביצועים טובים. באופן אישי, כל חודש אני יורד עם הרכב מהמרכז לאילת (לבד + ציוד) דרך כביש 40 ובאמת שהמכונית נוסעת טוב. *נוחות מושבים - מניסיון של אותן נהיגות ארוכות, המושבים תומכים ואוחזים במפתיע. כמעט תמיד הנסיעה לאילת היא רצופה ונטול עצירות (וזו נסיעה של 340 ק"מ לכיוון, כן?). *צריכת דלק - מצויינת. הנסיעות לאילת הן לאו דווקא רגועות - הרבה עקיפות, רוחות צד חזקות, מזגן, ציוד ושיוט מהיר - ועדיין היא צורכת בסה"כ 6.8 - 7.0 ליטר ל-100 ק"מ! בעברית - 14-15 ק"מ לליטר; וזה בלי בקרת שיוט ועם 5 הילוכים ידניים בלבד. בנסיעה רגועה יותר (אבל עם אותם הפרמטרים לעיל) כבר הוצאתי 6.2 - 6.5 ליטר ל-100 ק"מ (15-16 ק"מ לליטר). *עלויות אחזקה - מדובר במכונית נפוצה מאוד, המשתמשת במכלולים עמידים ומוכחים. המשמעות היא היצע רחב של חלפים משומשים זמינים, היכר מעמיק ונרחב של בעלי מקצוע עם הרכב וחלקיו וביטוח זול. אלו מתווספים לצריכת הדלק (בדגמים הידניים, או האוטומטיים מ-2012 אחרי מתיחת הפנים המצויידים בבקרת שיוט) ולשרשרת התזמון (בדגמי ה-1.6 ליטר, עד 2012).
*נוחות נסיעה - המושבים אמנם נוחים, אבל יכולת הבידוד מפני הדרך לא מוצלחת. כל מכסה ביוב, פס האטה או כל יצירה מקורית אחרת מהמיטב שיש לכבישי ארצנו להציע - נכנסים לאוטו בקלות רבה מדי, במיוחד בגירסת ה-Supreme (בלעדי לגירסת ה-1.6 ליטר) בה כיול המתלים נוקשה ביחס לשאר הגירסאות ובכדי להוסיף חטא על עוון, אזי גירסה זו נועלת חישוקים יפים אמנם, אבל עם צמיגים ספורטיביים בחתך 50 (ברוחב 195 מ"מ, אגב) שלא מוסיפים לנוחות. *איכות הרכבה - החומרים מהם מורכב התא עמידים, אך בלב לוח המחוונים יש ציפוי מוכסף. זו תוספת יפה מרחיבת לב ודעת, אבל לאורך זמן האיזור הזה נוטה לצקצק (וגם שני פתחי האיוורור בקצוות הדשבורד), לקרקש ולהשמיע מיני קולות מחאה. אני משוכנע כי מתלים מעט רכים יותר ומבודדים יותר היו עושים חסד עם החלק היפייפה הזה. *הנאה מנהיגה - ובכן, לא כאן חברים. למרות שילוב המנוע-גיר המוצלח והספורטיבי-משהו, אין כאן חווית נהיגה לצערי. אחיזה יש בהחלט ויש איזושהי נטייה ספק-מעניינת ספק-מוזרה להיגוי יתר (!) אבל זוויות הגלגול מוחשיות, ההיגוי ארוך ומנותק (ובגירסאות המנוע הקטנות יותר ההגה עוד יותר קל) ובאמת שסיבובים חדים זה לא הקטע שלה. *גיר אוטומטי מיושן - לגיר האוטומטי 4 הילוכים ארוכים ומייגעים שבעיקר גורעים מצריכת הדלק. התיבה האוטומטית המיושנת, אגב, גורמת לכך שההבדל בתאוצות בין גרסאות ה-1.4 ל-1.6 ליטר יהיה הרבה פחות מורגש מכפי שניתן לצפות ממנוע חזק יחסית על מרכב קל יחסית. מצד שני, גם ההבדל בצריכת הדלק הוא זניח עד לא-קיים. *תשוקה - קשה להתעלם מהעובדה שזו מכונית נפוצה מאוד, לרוב בצבע כסף חיוור, טאסות וסימן היכר של ארגון/ חברת ליסינג. זה קצת מוריד מהחשק, אבל אפשר לבחור בגירסת ה-Supreme היוקרתית שמראה שמספיקות כמה נגיעות עדינות (צבע מטאלי, חישוקים גדולים ומעוצבים, פנסי ערפל וציפוי כרום מלפנים) כדי להפוך אותה ממכונית ליסינג שקופה למכונית יפייפיה ואלגנטית.
הרכב נקנה לפני כשנתיים ונסע המון ק"מ. מאוד מרוצה ממנו. מגלה אמינות טובה למרות הק"מ הגבוהה, צריכת דלק סבירה ומאובזר מאוד.
צריכת דלק טובה, אמינות טובה, מרווחת מאוד, מאובזרת מאוד, חלקים זולים.
רעש מהפלסטיקים בעמידה, לא משהו קריטי אבל קצת מציק.
אחלה רכב, שקט, זריז בעיר, נוח.
עשינו סקר שוק מקיף, נסיעות מבחן על כל הרכבים בקטגוריה.היונדאי ניצחה.
1.נוחות, נוחות מאחורה. 2.גודל תא מטען, כולל השימושיות שלו, 3.שקט 4.קיבלנו מיונדאי מערכת מולטימדיה איכותי JVC, בהחלט מתעלה על כל הציקמוקים שהציעו המתחרים. 5.הנסיעה חלקה , שקטה וללא מאמץ. תיבת ההילוכים הידנית נוחה מאד לתפעול, קלאץ רך מאד, אני מזכיר שהרכב נקנה בשביל הגברת, והיא מאד מרוצה שקנינו ידני.
היה נחמד עם היה עוד קצת מיץ שם מתחת למכסה המנוע, למרות שזה המצב גם אצל המתחרים, חבל לא קיימת גרסה 1.4 ליטר ידנית. הרכב הרבה יותר חסכוני מהקודם, ברכב הקודם היא הייתה מתדלקת בערך 180 ליטר בחודש, עם היונדאי 135 ליטר בחודש.
המון בעיות חשמל, בעיות במערכת היגוי, חלקי חילוף יקרים.
האוטו מצוין לא מתקשה בעליות, בזכות התיבה הידנית הוא מרגיש זריז.אני ממליץ.
סופר מיני יעילה, בטוחה ומשעממת.
איבזור בטיחות מלא, מרווח פנימי מכובד, תא מטען שימושי ואבזור נוחות מקיף.
התנהגות כביש חסרת השראה ונוחות נסיעה בינונית.
יונדאי i20 מתחדשת עם מתיחת פנים קלה לשנת 2012. יצאנו לבדוק מה שופר במסגרת מתיחת הפנים ומה לא.