בקיץ 2003, המנג'ר סר אלכס פרגוסון הבין שעליו למצוא מחליף לרוי קין שהיה בשלהי הקריירה ונזכר בקשר קמרוני שהוא ראה בנאנט הצרפתית. הוא הגדיר אותו כ"קשר מרכז שדה קלאסי, אחד שיודע לקרוא את המשחק, אגרסיבי ובעל איכויות להפוך לשד אמיתי". קצת לאחר מכן, ב-16 באוגוסט של אותו קיץ, זה לא היה רק כריסטיאנו רונאלדו שערך הופעת בכורה במנצ'סטר יונייטד - לצדו שיחק גם אריק דג'מבה דג'מבה.
אם לדייק, בעוד שכריסטיאנו רונאלדו הצעיר שרק הגיע מספורטינג ליסבון ישב בתחילת הדרך על הספסל, דג'מבה דג'מבה הפך לשחקן הרכב במהרה וגם שערו הראשון הגיע מוקדם מהמצופה. הבעיה שלו הייתה שממשחק למשחק פערי האיכות בלטו, הוא התקשה להתאקלם ובעיקר משכורתו הגבוהה יצרה עבורו בעיות - לא סתם בעיות, אלא כאלה שגרמו לו להתפרנס מדי חודש מבונוסים בלבד. ובונוסים הוא קיבל בעיקר על הישגים קבוצתיים, כי בסופו של דבר הוא רשם רק 20 הופעות בשנתיים במועדון.
רגע לפני חגיגות יום הולדתו ה-39, לאחר מסעות משונים שכללו גם שנה בהפועל תל אביב ויסתיימו בליגה החמישית בשווייץ, באנגליה ניסו להבין כיצד הידרדר הכישרון שזיהה סר אלכס פרגוסון במו עיניו עד לליגות חובבניות, חיים מהיד לפה ובעיקר הרחק מאור הזרקורים.
בחזרה למנצ'סטר יונייטד. החבר הכי טוב של דג'מבה דג'מבה באותם ימים היה כריסטיאנו רונאלדו. הם הגיעו יחד, היו שחקנים צעירים ולא מוכרים, ובחלוף השנים הקמרוני אפילו סיפר כיצד היה הולך לביתו של כריסטיאנו ואוכל מבישוליה של אמו. השניים חלקו חדר משותף במשחקי חוץ וגם היו נוסעים יחד לאימונים - פעם דג'מבה דג'מבה היה אוסף את כריסטיאנו, ופעם היה זה רונאלדו שהיה אוסף את חברו הטוב.
כשאמו של דג'מבה דג'מבה הלכה לעולמה, מי שהיה שם בשבילו יותר מכולם היה כריסטיאנו רונאלדו. "אריק, יש לך אותי. כל מה שתצטרך, אתה רק צריך למצוא אותי ואני אהיה שם בשבילך", סיפר דג'מבה דג'מבה שכך אמר לו הפורטוגלי הצעיר. הבעיה שמעבר להיותם החברים הכי טובים, במשותף לא היה להם הרבה - עובדה, בזמן שכריסטיאנו היה ועודנו אחד המקצוענים הגדולים בעולם הספורט, דג'מבה דג'מבה נהנה מהחיים, התמכר לקניות ובמהרה מצא את עצמו בחובות.
דג'מבה דג'מבה היה אחד מבין 10 אחים במשפחה ענייה בקמרון. עד כדי כך ענייה, שדג'מבה דג'מבה סיפר בעבר כי הוא לא האמין למראה עיניו כשנתקל בכספומט בצרפת: "מה זה לעזאזל, מכונה שמדפיסה כסף?!", שאל את חבריו. במנצ'סטר יונייטד הוא השתכר כ-75 אלף ליש"ט בחודש, אבל כסף כמעט שלא היה לו במשך שנים רבות - כי להשתמש בו בתבונה הוא ממש לא ידע. הוא החל לקנות מכל הבא ליד, כולל דירה יוקרתית, מכוניות, תכשיטים, בגדי מותגים ויהלומים. הוא גם נהג לשלוח מוצרים יקרי ערך וכסף למשפחתו ולחבריו בקמרון. בסופו של דבר, כך מספרים, הוא בזבז כל כך הרבה כסף - עד שלא הייתה לו ברירה אלא למנות ארבעה יועצים ורואי חשבון שיטפלו עבורו בניירת לכל תשלומי המסים והחובות שהצטברו. וכך, 75,000 ליש"ט בחודש גויסו לתשלום חובות והוא עצמו התפרנס מתשלום בונוסים בלבד.
ב-2005 התייאשו ממנו בתיאטרון החלומות והוא עבר לאסטון וילה, אבל גם בבירמינגהאם בעיית ההתמכרות לקניות נמשכה ונטען אף שבאחד הימים ביקש הלוואה מהעובדים בחנות המועדון. זו גם הייתה התחנה האחרונה שלו בקריירה בה זכה לתהילה ולסכומי עתק, כי משם המשיך במטרה לפרנס את ארבעת ילדיו לקטאר, אודנסה הדנית, להפועל תל אביב, לפרטיזן בלגרד, לסט. מירן הסקוטית וגם שיחק בהודו ובאינדונזיה ובקבוצת חובבים בצרפת עד שב-2016 הגיע לואלורב-בלאיג מהליגה החמישית בשווייץ, בשורותיה הוא משחק עד היום.
הוא חתם שם על חוזה לארבע שנים ועל פי הדיווח הוא מקפיד להגיע לאימונים, אליהם השחקנים מתבקשים להביא מהבית בקבוק משקה וכדור כדי להתאמן. במשחק האחרון צפו בו 88 צופים וכמעט כולם ביקשו ממנו בסיום את חולצת המשחק, אך הוא נאלץ לסרב מכיוון שזו החולצה היחידה שלו לכל העונה. אם לא יהיה שינוי יוצא דופן, נראה כי בקרוב הוא יפרוש מכדורגל. לשמחתנו, כך מדווחים כעת, נקי מחובות ויכול לפרוש בשקט אחרי קריירה מוזרה להפליא.