בספטמבר האחרון טיילנו בחבל סוואנטי שבצפון מערב גיאורגיה. האיזור מכיל כמה מהפסגות הגבוהות בהרי הקווקז. הפסגות הדומיננטיות לאורך שבילי ההליכה הינן Shkhara (5070 מ'), Tetnuldi (4860 מ') ו Ushba (4700 מ') המזכיר את המטרהורן בשווייץ בצורתו.
שבילי ההליכה סומנו על ידי גוף מקומי שנקרא Svaneti tourism center בשיתוף עם ארגון שווייצרי בשם SDC. חרף המועורבות השווייצרית, סימון השבילים אינו מתקרב לקרסולי הסימונים הנהוגים בשווייצריה. למעשה, סימון השבילים הליקוי, בתוספת המפות הלא מדוייקות, הינן נקודת החולשה העיקרית של הטיול הרגלי באיזור.
החבל מחולק לסוואנטי עליון (Zemo Svaneti) וסוואנטי תחתון (Kvemo Svaneti).
עקב הנופים הקיצוניים, האיזור מהווה מוקד משיכה לתיירים (בעיקר הקטע שבין מסטיה ואושגולי), אין מה לחשוש מכך שכן עומס תיירים במושגים גיאורגיים (נכון ל 2013) אינו עומד באותו קנה מידה כמו שבילים פופלאריים באיזורים אחרים בעולם (TMB, Torres del Paine, וכל איזור טיולים רגליים פופלארי אחר שעולה על דעתכם...).
עיר הגישה לסוואנטי העליון הינה Mestia, אליה ניתן להגיע במונית שירות (מרשרוטקה) מ Zugdidi או ישירות מהבירה טביליסי. עיר הגישה לסוואנטי התחתון הינה Lentekhi, אליה ניתן להגיע במרשרוטקה מ Kutaisi. בין הכפרים השונים מחברות דרכי עפר שהמקומיים נוסעים עליהם בג'יפים וישמחו לקחת איתם תיירים תמורת מחיר מופקע.
הלינה הינה באירוח משפחתי. כמעט לכל משפחה באיזור יש חדר אורחים שמשמש לאירוח מטיילים. האירוח כולל ארוחת ערב מפוארת, שתייה לרוב וארוחת בוקר כמיטב מסורת קבלת הפנים הגיאורגית. את האוכל שנשאר בבוקר ניתן לקחת בשקית להמשך היום. מדובר בפינוק שקל להתרגל אליו ובחווייה, בעיקר בכפרים שפחות רואים תיירים. במחיר הינו אחיד (לאחר מיקוח קל כמובן) – 35 לארי לאדם (בערך 16 יורו). בבתים בד"כ יש חשמל, לעיתים אף יש מקלחות חמות.
בכפרים שבין מסטיה לאושגולי הבתים משולטים כגסטהאוסים אך סביר שהמקומיים יתפסו אותכם כבר בכניסה לכפר שתגיעו אליהם הביתה. בכפרים הפחות מתויירים פשוט צריך להסתובב בכפר וכשפוגשים מישהו לשאול אותו איפה אפשר לישון, הוא כבר ימצא את המשפחה המארחת הקרובה בשבילכם.
אין מגבלות על הקמת אוהל אך אין באמת צורך באוהל בשבילים המתוארים. אנחנו היינו ערוכים ללינת שטח, דבר שהתברר כמיותר.
הספר Walking in the Caucasus של Peter Nasmyth מקדיש פרק לסווטנאי. אנחנו לא טיילנו עם הספר כך שאין ביכולתי להעיד על אמינותו. אני כן יכול להעיד שהאיזור מתפתח בקצב מסחרר וכיוון שהספר הינו מ 2006 הוא עלול להיות פחות רלוונטי.
אנחנו השתמשנו בסיפורי דרך ותיאורי שבילים מהאתר של Svaneti tourism center .
מפות הינן נקודה כואבת במיוחד. ניתן לרכוש בטביליסי מפות בקנה מידה 1:50000 של Geoland משנת 2011 בעלות של 10 לארי (4.5 יורו בערך). הבעיה העיקרית עם מפות אלה הינה בתכסית, במקרים רבים השבילים בשטח אינם תואמים את השבילים במפה. דווקא מפה סכמטית הנמכרת במכולות במסטיה (סריקה שלה מופיעה בפוסט זה – עלה לנו 7 לארי) התגלתה כאמינה יותר מבחינת התכסית.
אין בכל האמור לעיל כדי להרתיע , כי אם להתריע. חשוב לפני כל יום הליכה להבין את הטופוגרפיה בה אמור השביל לעבור, לבקש ממקומיים להכווין לשביל הנכון ולא להסתמך על הסימונים שיובילו אתכם.
הקיץ בגיאורגיה חופף לקיץ בארץ. ביוני השבילים עלולים עוד להיות מושלגים ואחרי אמצע ספטמבר הסבירות לגשמים עולה. כיאה לאיזור הררי קיצוני, גם בחודשי הקיץ יתכנו סופות שלגים וחשוב להיערך בהתאם.
האתר של Svaneti tourism center – מכיל סיפורי דרך ומפות סכמטיות – קישור .
אתר למטרק – מכיל מידע כללי בעברית על טיולים בגיאורגיה – קישור .
לפני שאתאר את המסלול, אבהיר כי לא את כל השבילים המתוארים הלכנו בטיול שלנו, עקב בעיות של מזג אויר והיערכות לקויה. המסלול המתואר מבוסס על רוב המסלול אותו הלכנו בתוספת מספר תכנונים שלא יצאו בפועל \ המלצות בדיעבד.
השביל מתחיל בקהילת הכפרים Etseri הנמצאת על כביש הגישה מערבית למסטיה. כל מרשרוטקה שנוסעת על ציר Zugdidi – מסטיה עוברת בכפר.
• יום 1 – מ Etseri (גובה 1450) השביל עולה למעבר ההרים Baki pass (גובה 2460). מהפאס השביל נע על קו רכס לכנסיית Meziri עם נופים מרשימים ל Ushba. השביל יורד דרך יער לכפרי קהילת Becho, הראשון בהם הוא Tvebishi וממנו ל Mazeri (גובה 1600).
• יום 2 – מ Mazeri ניתן לצאת לטיול יום נחמד לקרחון Ushba הנמצא למרגלות ההר. הטיול כולל מסלול הלוך חזור המגיע בשיאו לגובה 2700 מ' במחנה הבסיס לטיפוס על ההר.
• יום 3 – מהכפר Bagvadanari הסמוך ל Mazeri עולה שביל למעבר ההרים Guli pass בגובה 2960 מ' דרך הכפר הנטוש Guli. ממעבר ההרים ניתן לרדת ישירות לכביש הגישה למסטיה דרך שביל הנע לאורך ערוץ הנחל או להמשיך עד לצלב הנמצא מעל מסטיה וממנה לרדת למסטיה עצמה (גובה 1420). חשוב לציין שהשביל עלול להיות מעט ארוך ליום אחד וחשוב לצאת מוקדם. אנו עלינו רק לפאס כטיול יום מ Mazeri.
• יום 4 – ממסטיה ישנם מספר טיולי יום נחמדים, ביניהם הטיול לקרחון Chalaadi בעמק צפון מזרחית לעיר.
• יום 5- ממסטיה ניתן להמשיך במעלה העמק בשביל שעולה עד לגובה 2010 מ' ויורד בין הכפרים לכפר Zabeshi, האחרון בעמק, בגובה 1690 מ'. מ Zabeshi יוצא שביל לטיול יום נפוץ הלוך חזור לקרחון Tviberi בגובה 2310 מ'.
• יום 6 – מ Zabeshi עולה שביל על הגבעה לדרום ומתחבר לשביל הגי'פים הנע בשיא גובה (2300 מ'). חשוב לציין שקטע זה מאופיין בפיצולים רבים וסימונים לקויים. משביל הג'יפים מתפצלים במורד השלוחה לכפר Adishi (גובה 2000 מ').
• יום 7 – מ Adishi השביל נע במעלה העמק, חוצה את הנהר ועולה לאוכף Chkhutnieer עם נופים יפים לקרחון בקצה העמק ול Tetnuldi. מהאוכף יורדים לכפר Iprali בגובה 1800 מ' הנמצא בקצה העמק הבא.
• יום 8 – מ Iprali השביל מתחבר לדרך הג'יפים הראשית הנעה לאורך נהר ה Inguri. ניתן להמשיך על דרך הג'יפים עד קהילת הכפרים היפה Ushguli הנמצאת למרגלות Shkhara בגובה 2000 מ' (יום קצר). ב Ushguli ישנם מספר טיולי יום, הנפוץ בינהם עולה לקרחון Shkhara במעלה העמק בגובה 2300 מ'.
מ Chvelpi או Mami ניתן לקחת ג'יפ (אנחנו שילמנו 50 לארי לג'יפ) ל Lentekhi, ממנה כבר יש תחבורה סדירה ל Kutaisi.
נופי הקווקז מרהיבים, משהו בין ההימאליה לאלפים. האירוח במשפחות לאורך הדרך הופכת את הטיול בו לחווייה ייחודית. עלות המחייה זניחה. אפילו הטיסה קצרה (שעתיים וחצי מנתב"ג לטביליסי). מומלץ מאוד.