התביעה דנא הוגשה מראשיתה בבית המשפט לתביעות קטנות.
בתום הדיון הראשון שהתקיים במעמד הצדדים הוריתי על העברת התביעה לדיון בבית משפט זה (השלום) לנוכח מורכבותה של התביעה, לרבות הגשת חוות דעת של מומחים.
בפני בקשת התובעת לעיין מחדש בהחלטה ולהורות על השבת ההליך לבית המשפט לתביעות קטנות.
בית המשפט לתביעות קטנות נועד לדיון בתביעות בהכרעה יעילה ומהירה, כאשר המסכת העובדתית או המשפטית ממוקדות ופשוטות.
להבדיל מכך, בתביעה דנא מחלוקות מרובות, החל בשאלת הליקויים וכלה בשאלה אם תוקנו, מתי וכיצד.
בין לבין, בבקשתה דנא, מוסיפה התובעת וטוענת כי הוחתמה תחת לחץ "כאשר סכין מונחת על צאוורינו" על פרוטוקול המסירה של הנכס שרכשה מהמשיבה.
לטעמי, לא יכולה להיות מחלוקת, כי האכסניה הנכונה והמתאימה ביותר לניהול ההליך היא בבית משפטה שלום הנכבד ואל בבית המשפט לתביעות קטנות.
אני ערה למצבה הרפואי המתואר של התובעת ואיני מתעלמת ממנו. אולם, דווקא בשל מצב רפואי זה, אני סבורה כי יש להמנע מדיון בבית המשפט לתביעות קטנות ולאפשר לתובעת לנהל את ההליך בבית משפט השלום, בשעה שהיא מיוצגת בידי עו"ד.
נכון הדבר כי בבית משפט השלום, עשוי ההליך להמשך זמן רב יותר, ואילו התובעת עותרת לניהול הליך מהיר ויעיל. אולם, אינני סבורה כי המהירות והיעילות שבה התובעת מבקשת לנהל את ההליך, צריכה לגבור על ניהול הליך הולם וראוי, שיביא לבירור מלוא העובדות והטענות על בוריין, על מנת לאפשר לבית המשפט להכריע הכרעה צודקת בנסיבות הענין.