בין אם מדובר בחוג מדע, ספורט, נגינה, ריקוד וכן הלאה, הילד או הילדה זוכים לפעילות שאינם מקבלים במסגרת הלימודים בבית הספר, מה שמפתח את כישוריהם, הידע שלהם והבריאות הגופנית והנפשית.
ילדים המשתתפים בחוגים נחשפים למפגשים חברתיים ותרבותיים עם ילדים שונים, לעיתים שונים מהותית מהחברה אותה הם מכירים מבית הספר. החוגים מקנים לילדים חינוך לערכים כמו: עבודת בצוות, עבודה בשיתוף, יכולת התמודדות עם כישלון, פיתוח כושר מנהיגות, ציות לכללים וחוקים ועוד.
השתתפות בחוגים מקנה הזדמנות נפלאה לילדים אשר אינם מקובלים בבית ספרם, לשנות את מעמדם החברתי בזכות כישוריהם בחוג, וכפועל יוצא מכך להעלות את דימויים העצמי ולצבור ביטחון ממעמדם החדש.
ילדים ביישנים ומופנמים יכולים למצוא במסגרת החוג אמצעי ביטוי. ילדים תחרותיים יקבלו בחוג כלים להתמודדויות עם הפסדים, כישלונות והצלחות.
פעמים רבות אנו מתלבטים איזה חוג עדיף לילדנו ומה יתרום לו יותר. הקונפליקט בין מה שנוח לנו יותר כהורים לבין רצון הילד ידוע ומוכר. ננסה כאן על קצה המזלג לסייע בבחירה.
כאשר אנו בוחרים חוג לילד עלינו להתחשב במספר גורמים: יכולותיו ורצונו של הילד; כישוריו המולדים, מיהו מדריך החוג ומה אנו יודעים עליו, מיקום החוג, שעות פעילות החוג ועוד.
במידה והילד בחר בחוג מסוים, ראשית עלינו לבחון מדוע בחר דווקא בחוג זה. האם מתוך כוונה לרצות את אחד מאיתנו ההורים? האם בגלל שחבריו משתתפים בחוג והוא רוצה להידמות להם? חשוב לברר עם הילד האם הוא בכלל מבין את מהות החוג שבחר, ומה בדיוק מתרחש במסגרתו.
קודם כל אין לוותר על השתתפות בשיעור ניסיון בחוג. בדרך כלל גם ההורה יוכל לשהות במקום בזמן החוג וכך להתרשם מהמדריך ולשוחח עמו גם לאחר תום השיעור (האם יש לו גישה לילדים?), להכיר את הילדים האחרים המשתתפים בחוג (הגילאים, המין שלהם, היכולות, הרמה שלהם בחוג וכן הלאה).
לא פחות חשוב לבחון את התנאים הפיזיים בהם מתנהל החוג: האם המקום בטיחותי? האם יש רמת תחזוקה וניקיון טובים במקום? האם צפיפות הילדים לא גבוהה מדי?
כדאי לקחת בחשבון שגם פרצופים מוכרים מסייעים לילד, מקלים על ההסתגלות שלו בחוג, מורידים את רמת החרדה ומעלים את הסיכויים שהילד ירצה להמשיך ולבקר בחוג.
שיקול משני הוא כמובן בדרכי ההגעה לחוג - אך אם מדובר בילד גדול שמגיע בכוחות עצמו, ודאי ששיקול בטיחות הדרך (כבישים, נסיעה באוטובוסים וכו') הופך לשיקול מרכזי וחשוב.
כאשר מדובר בילדים צעירים יותר, בגילאי 3-5, כדאי להתחיל עימם בחוג שאינו מתנהל במסגרת נוקשה ומחייבת, ולהעדיף חוג בסביבה מוגנת, עם ההורה, המאפשר לבחון את מוכנות הילד להרשמה לחוג בתדירות קבועה.