קאטי היא אושיית פייסבוק בקרב חובבי האוכל בחיפה. היא מעלה לפייסבוק תמונות של התרנגול שמגיע כל בוקר לבקר אותה כדי לזכות באגוזים מקולפים מידיה, של השפים שבאים לבשל איתה, של הסלבס המקומיים שקופצים לצהרים, של התפריט היומי המתחלף, וכמובן – של הסירים והתבשילים שממתינים לרעבים המקומיים.
כל אלה עוררו אצלי גם את התיאבון וגם את הרצון להכיר את קאטי ולטעום מתבשיליה, אבל חלפה כמעט שנה עד שמצאתי את עצמי בתוך המסעדה הקטנה והסימפטית שלה – 'הסירים של קאטי'. למה כל כך הרבה זמן? כי המסעדה פועלת רק בשעות הצהרים, שעות בהן לא כל כך התאפשר לי להגיע לשם, וכאשר פעם אחת כבר מצאתי הזדמנות, התקשרתי אליה בשעה 13:30, לבשר שאני בדרך, והיא ענתה בטון קצת עצוב, שחבל שלא הודעתי לה מראש, כי אז היתה שומרת לי את מנת הלשון, שהיא יודעת שאני מאוד אוהב, כי ממש עכשיו זה נגמר. לא רציתי לוותר על הלשון, אז אמרתי שאמצא הזדמנות אחרת להגיע.
בקיצור, שנה חלפה עד שהגעתי לשם בפעם הראשונה. אחרי כמה חודשים הגעתי שוב, הפעם בתור אורח בפאנל קולינרי שהתקיים במסעדה תחת הכותרת 'לאן נעלמו המסעדות הרומניות'. והשבוע, הצלחתי להגיע לשם שוב!
אחרי ההקדמה הארוכה הזו, נגיע אל התכל'ס. המקום משדר אינטימיות, משפחתיות ונחמדות, ממש כמו הבעלים – קאטי. כבר מהרגע הראשון הרגשנו שם בבית. העיצוב הוא של רטרו. התיישבנו לצד אחד השולחנות המיועדים לזוג. כמו אחדים משולחנות העץ האחרים, גם זה שלנו היה מכוסה בפלטת זכוכית, ומתחת לה היו כרטיסי ביקור של סועדים ופתקים שהביעו תודה על האוכל הטעים והאווירה המחבקת.
ההגשה היא עצמית, ולכן מיד אחרי שבחרנו לנו שולחן והצצנו בפתקים המחמיאים, נעמדנו מול הדלפק, שמעברו השני עמדה קאטי, ובחרנו לנו מהסלטים. הדיל הוא כזה: ארוחה עסקית עולה 48 ₪, ותמורתה מקבלים מנה בשרית, שתי תוספות, לחם, ובוחרים 3 סלטים. אבל כבר על ההתחלה, בישרה לנו קאטי שמבחינתה אפשר לבחור יותר סלטים, או לעשות ריפיל, ובתנאי שמסיימים הכול מהצלחת. ממש לא כיף לה לראות שמעמיסים הררי אוכל על צלחת ולא מצליחים לסיים. הסכמתי איתה לגמרי.
את הסלטים למיניהם מקבלים בצלוחיות קטנות. אנחנו בחרנו: סלק מבושל, חמוצים, סלט ירקות, חציל, גזר מרוסק, כרוב, תפו"א עם ביצים ומיונז, טחינה, ולצדם כמה פרוסות לחם אחיד. כל הסלטים מלבד הסלק טעמו לחיכי. זוגתי אהבה גם את הסלק וגם את החמוצים שאותם לא טעמתי. לא ביקשנו ריפיל, על מנת לשמור מקום בבטן למנות העיקריות.
קאטי התגלתה כאישה לבבית מאוד, מלאת שמחת חיים והומור. כשהגעתי לשם לראשונה היא קיבלה את פניי בחיבוק חם כשנכנסתי, למרות שההיכרות בינינו עד אותו רגע היתה וירטואלית לחלוטין. "אני נחמדה רק בפעם הראשונה," היא התרתה בי בחיוך, "בפעמים הבאות אשלח אותך לעזור בשטיפת הכלים!" הרגעתי אותה שעליי לא מאיימים בשטיפת כלים, שהרי מזה שנים זהו אחד התפקידים שלי בבית, ובניגוד לאחרים אני דווקא מוצא בכך סוג של שלווה ומדיטציה.
התפריט, ואת זה ידעתי כבר מההיכרות שלנו בפייסבוק – מתחלף בכל יום. ציפיתי לקרוא שעל הלוח יופיע פירוט של תפריט היום, אבל במקום זה היה כתוב עליו בגיר בצבע ורוד וכחול: "אין מספיק מקום על הלוח לרשום את כל הטעים, אז תיכנסו למטבח ותיראו מה יש בסירים ומה בא לכם לאכול."
זוגתי, שלא ממש הגיעה רעבה, טעמה בעיקר מהסלטים, וסייעה לי לחסל את הגולאש, על מנת שאקבל גם את מנת הדג... ההיצע כולל בכל יום קציצות, כרעיים של עוף, חזה עוף ועוד. וכמובן, יש מנות משתנות בהתאם ליום בשבוע. הלקוחות הקבועים יודעים שמי שאוהב לשון, כדאי שיתייצב ביום חמישי. מי שאוהב כבד עוף וסינייה – שיגיע ביום רביעי. מוסקה – בכל יום ראשון. וכך הלאה. ויש גם מנה עיקרית צמחונית שמבוססת על סלק, כוסמת, קוסקוס, מרק עם ירקות של קוסקוס ועוד כמה תוספות שבטח שכחתי.
בימי שישי התפריט גדול הרבה יותר, אבל יש להזמין מראש. המסעדה לא פתוחה לסועדים ביום זה, אלא רק לטייק אוויי. בימי שישי ניתן לקיים שם ארוע עד ל-35 סועדים. ומי שמעוניין בקייטרינג עד 100 איש – קאטי והצוות שלה ישמחו לעמוד לרשותו.
האוכל הוא אכן טעים מאוד וביתי מאוד. ללא יומרות, ללא התהדרות בתואר 'שף', וללא פלצנות. אוכל פשוט, שמניחים אותו על הצלחת מבלי לעצב את המנה או לקשט אותה. גם אם פה ושם נתקלנו בירק קצת חרוך, זה ממש לא משנה. זה בסדר, גם בבית זה ככה.
האוכל הזכיר גם לי וגם לזוגתי את האוכל של האימהות שלנו, למרות שהן הגיעו מתפוצות שונות לחלוטין. הכול נקי מאוד, האווירה חברית וחברמנית. אישיותה הלבבית של קאטי משפיעה גם על הנוכחים. הסועדים הוותיקים כבר הפכו לחברים שלה והם מרגישים בבית, הסועדים החדשים יהפכו לחברים כבר במהלך הפעם הראשונה.
בשונה מכל יתר המאכלים שקאטי ואלה, הטבחית שלה, מכינות טרי-טרי בכל יום ביומו, מטעמי כשרות הברוקולי והכרובית חייבים להיות של סנפרוסט. הדגש הוא על אוכל בריא. לא הרבה שומן, ולא מטוגן. גם קהל צמחוני וטבעוני ימצא כאן מה לאכול. ובטח הבנתם שהמסעדה כשרה, חשוב לציין. ואגב – ניתן לרכוש אוכל הביתה.
בין לבין, כשירד קצת הלחץ, הצלחתי להחליף כמה משפטים עם קאטי, בניסיון להכיר את הרקע של על קצה המזלג. אז ככה: היא בת 60, למרות שהיא נראית הכי פחות, ואין לה שום בעיה להסגיר את הגיל. בעוונותיה היא בכלל מורה, שאחרי 4 שנים הבינה את הפרינציפ ופרשה ממערכת החינוך. במשך שנים עסקה בשיווק קוסמטיקה, בעיקר בכפרים ערביים.
כאשר האינתיפאדה הרימה ראש, הגיחות שלה לכפרים הפכו ללא סימפטיים, והיא שינתה כיוון. היא זכתה במכרז להפעלת קפיטרייה בתיכון עירוני ה' בחיפה, ובמשך 8 שנים הגישה לתלמידים ארוחות חמות. לפני ארבע שנים הפסידה מכרז ועזבה את בית הספר. כאשר נודע לה שהתפנה המבנה הנוכחי, ששימש גם קודם כמסעדה, החליטה לפתוח את 'הסירים של קאטי', ומאז היא כאן. עובדת קשה, חוזרת מותשת אל ביתה, אבל גם היא וגם הלקוחות מלאי סיפוק ואהבה.
הסירים של קאטי. קיבוץ גלויות 34.
שעות פעילות: ראשון - חמישי: 12:00-16:30 שישי: 8:00 עד 11:00 (לאספקת אוכל הביתה שהוזמן מראש. בדף המסעדה מתפרסם תפריט של אוכל הביתה לסופ"ש).
נגישות לנכים: יש. שירותי נכים, מסביב לבניין.
חנייה: יש מקומות חנייה בחינם מאחורי הבניין.