1. בפני בקשה למינוי מפרק זמני על מנת לתפוס את רכוש החברה, ספריה, וכל מסמך אחר הדרוש לבדיקה ולחקירת עסקיה.
החברה הוקמה ביום 21.8.94, ועוסקת בהקמת מפעלי תיירות באילת במקרקעין הידועים כמגרש מס' 20, לפי תב"ע 41/114/03/02 בגוש 40057 חלקה 1, (להלן - הפרויקט).
ב-50% נוספים מהונה המונפק והנפרע של החברה, ושימש עד ליום מותו, 29.3.05, כמנהל החברה בפועל.
2. החברה היא חדלת פרעון, משחבה עשרות מליוני שקלים כשעיקר החוב הינו לבנק הבינלאומי הראשון בסך כ-24 מליון ש"ח ויתרת החוב במליוני ש"ח לספקים וקבלנים.
חשבונות הבנק של החברה מוגבלים. עם מותו של מאיר חזיזה ז"ל אין לה הנהלה. החברה מנוהלת ע"י בני משפחתו מבלי שמונו לכך, העושים בחברה כבתוך שלהם. לא מתבצע ניהול תקין של הכנסות והוצאות החברה. אין איש יודע מה קורה עם כספים המתקבלים מדמי שכירות ומהפעלת מתחם הפרויקט.
החברה הינה חדלת פרעון, משאינה פורעת חובותיה לספקים ולנותני שירותים. אינה מפקידה הכנסותיה לחשבון הבנק של הבנק הבינלאומי הראשון, אף שהיא חייבת לעשות כן עפ"י אגרות החוב ושעבודים להם התחייבה כלפי הבנק, כאשר למבקשים אינטרס שהחברה תעמוד בהתחיבויותיה כלפי הבנק, בהיותם ערבים לחלק ניכר של חובות אלה.
החברה פועלת תוך העדפת נושים, כאשר הכנסות החברה מועברות לגורמים מועדפים, אך אינה פורעת חובותיה למבקשים.
3. בין בעלי המניות של החברה שורר מזה תקופה ארוכה חוסר אמון רב, ולא אחת הצדדים פנו לערכאות. למרות הסכמים שונים אליהם הגיעו ונסיונות להסדיר המחלוקת מחוץ לכותלי ביהמ"ש, לא צלח הדבר בידם. המחלוקת מקבלת משנה תוקף לאור דו"ח רו"ח בר-לב שנערך לבקשת המבקשים, ממנו עולה קיומם של ליקויים בניהול החברה, כספים הוצאו מהחברה במרמה תוך הפקת חשבוניות פיקטיביות, והוברחו נכסים לחברות קשורות בבעלותו של מאיר חזיזה ז"ל ובני משפחתו.
נגד החברה הוגשו כתבי אישום בגין עבירות מס ובניה ללא היתר.
4. פניית המשיבים נגועה בחוסר נקיון כפיים, משנועדה לזכות בכספים ולהשתחרר מערבויות. הם הסתירו מביהמ"ש נסיונם בעבר להשתלט על החברה, עת פנו בבקשה עוד בשנת 2003, למינוי כונס נכסים לכל רכושה של החברה.
בתקנון החברה קיים סעיף בוררות, ולכן עומדת החברה על בירור המחלוקות שבין בעלי המניות במסגרת הבוררות.
אין מקום להתיחס לדו"ח רו"ח בר-לב משלא הובא תוכן הדו"ח בתצהיר, כדי שיהיה ניתן לחקור את עורך הדו"ח.
לא הוכח קיומו של חוב, לא הוכחה חדלות הפרעון של החברה, ולא נשלחה דרישה סטטוטורית כנדרש.
5. המבקשת 1 לא ידעה לאמוד את גובה חוב החברה כלפיה, כמו כן לא הובאו מאזנים ודו"חות שנתיים כדי לתמוך בטענת חדלות הפרעון של החברה.
לא הוצגה כל דרישה סטטוטורית.