בתיק זה ניתן פסק דין על ידי כב' השופטת עדנה קוטן ביום 12.5.2010 אשר דחה את תביעת התובע להכיר בפגימה ממנה הוא סובל בידו ובצווארו כפגיעה בעבודה על דרך המיקרוטראומה או מחלת מקצוע. פסק הדין אימץ את חוות דעת של מומחה מטעם בית הדין בתחום האורטופדי.
התובע ערער לבית הדין הארצי. ביום 5.5.2011 ניתן פסק דין בערעור, במסגרתו נקבע כי יש למנות רופא תעסוקתי ליתן חוות דעתו כמומחה נוסף בעניינו של התובע וזאת על בסיס אותה תשתית עובדתית על פיה מונה המומחה האורטופדי על ידי בית הדין האזורי.
ביום 22.5.2011 ניתנה החלטה של בית הדין אשר מינתה את הרופאה התעסוקתית ד"ר אורלי תיבון-פישר כמומחית נוספת בתיק.
התובע, יליד שנת 1965, הינו נגר במקצועו.
התובע עבד כנגר הן כשכיר והן כעצמאי החל משנת 1984 עד חודש 4/05.
במהלך כל תקופת עבודתו כנגר עבד התובע 6 ימים בשבוע במשך 8-12 שעות ביום.
במסגרת עבודתו כנגר עסק התובע בכל סוגי הנגרות, לרבות הרכבת ארונות, דלתות, חלונות וכו'.
לצורך ביצוע עבודתו נהג התובע להרים משאות במשקלים שונים, כגון: דלתות, חלקי ארונות, פלטות ועוד, וכן השתמש בכלים שונים, וביניהם, מכונות חשמליות רוטטות כגון: פרייזר, מקדח לחירור דלתות ומקצע, וכן בפטיש, מסור ומכשיר "פרס".
לשאלתך באיזה מכשירים עבדתי כמעט כל יום אני אומר כי עבדתי במכשיר פרייזר, במקדח שמחורר דלתות ובמסור שבעזרתו עשיתי יישור לדלת. בשלושת מכשירים אלה עבדתי מידי יום. במכשירים האחרים השתמשתי באופן משתנה, לפי הצורך בהתאם לעבודה."
מעדותו של התובע ומתצהירו באשר לאופי עבודתו עולה כי העבודה עם כלים רוטטים, היוותה חלק אינטגרלי מעבודתו השגרתית של התובע, והיתה כרוכה בביצוע אותן תנועות והפעלת אותם מאמצים על פלג גופו העליון וידו הימנית, שחזרו על עצמם פעם אחר פעם במשך תקופה ארוכה.
לטענת התובע, ידו הימנית הינו ידו הדומיננטית.
בתאריך 10.7.00 נפגע התובע בגבו בתאונת עבודה כתוצאה ממנה נגרם לו שבר בחוליה L-1, אשר הוכרה ע"י הנתבע כתאונת עבודה ונקבעה לו בגינה, ע"י הועדה הרפואית מטעם הנתבע, נכות צמיתה בשיעור של 37%.
בבדיקת EMG מיום 14.8.03 נמצאה עדות לתסמונת לכידה של עצב אולינרי באזור המרפק ביד ימין.
בתאריך 4.5.05 קבע רופא תעסוקתי, ד"ר לייקין יבגני, כי לאור מצבו הרפואי של התובע ולאחר עיון במסמכים הרפואיים, מצא כי התובע - "בלתי כשיר לצמיתות לעבודתו בתור נגר ולכל עבודה אחרת בעלת אופי פיזי וכרוכה בהרמה וסחיבה של משאות כבדים והפעלת שתי ידיים מאומצת."
בהחלטתנו מיום 22.5.2011 מונתה ד"ר תיבון-פישר, לשמש מומחית יועצת רפואי (להלן: "המומחית"), לשם מתן חוות דעת רפואית בעניין הקשר הסיבתי בין הליקוי הרפואי ממנו סובל התובע לבין תנאי עבודתו.
בתאריך 3.7.2011 ניתנה חוות דעתה של המומחית.
המומחית קבעה כי התובע סובל מתסמונת לכידה אולנרית קלה מאוד במרפק ימין ומשינויים צוואריים קלים.
המומחית קבעה כי לא מדובר במחלות מקצוע מאחר ומחלות אלה אינן כלולות ברשימת מחלות המקצוע. המומחית אף התייחסה לסעיף 14 ברשימת מחלות המקצוע, לעניין עבודה עם כלים רוטטים והסבירה, שמחלותיו אינן כאלה הנגרמות על ידי עבודה במכשירים רוטטים.
לעניין מיקרוטראומה קבעה המומחית, כי "לא ניתן לקבוע שכל אחת מהפעולות שביצע התובע גרמה לו לפגיעה, אם כי סביר שמקצת הפעולות שביצע התובע בעבודתו כנגר, גרמו לו לפגיעה כלשהי, ללא ביטוי קליני ברור".
המומחית אף הוסיפה כי לא מצאה קשר בין המצב הקיים אצל התובע לבין פגיעות זעירות שאולי נגרמו לו בעבודתו רבת השנים עם מכשירים רוטטים.
מסקנתה של המומחית היתה כי מחלת התובע נגרמה בשל תהליך תחלואתי טבעי.
בתאריך 19.7.2011 ניתנה על ידנו החלטה לפיה צד מן הצדדים המבקש להפנות למומחית שאלות הבהרה יגיש בקשה בעניין. התובע הגיש בקשה להפנות שאלות הבהרה ובית הדין היפנה את מרבית שאלות הבהרה למומחית בהחלטה מיום 13.9.2011.
חוות דעת של המומחית לעניין שאלות ההבהרה ניתנה ביום 8.12.2011. המומחית לא שינתה את מסקנתה בחוות דעתה המקורית.
באשר למאמר אליו הופנתה, הסבירה המומחית כי ברפואה לא ניתן להסתמך על מאמר בודד לעניין שאלות של קשר סיבתי, אלא רק על מחקרים או על סקירת ספרות נרחבת ואף הוסיפה כי חוות דעתה ניתנה על סמך המדריך לאבחנת מחלות מקצוע שפורסם ב-2009 על ידי האיחוד האירופי.
מסקנתה הסופית של המומחית באותה חוות דעת היתה, כי אם היתה תרומה של עבודה להתפתחות מחלותיו של התובע הרי שהיא בטלה בשישים.
לטענת התובע בסיכומיו מיום 2.2.2012 - אין לקבל את קביעת המומחית משהפסיקה הכירה בויבראציות להן נחשף במהלך עבודה כגורם חשוב להופעת תסמונת לכידת העצב ואף מפנה לפסק דין של כב' השופטת קציר בתיק בל 16165-11-09.
ב"כ התובע הוסיף, כי היפנה את המומחית למאמר חדש מחודש מאי 2011 התומך בטענותיו כי מכשירים רוטטים יכולים לגרום נזק לעצב האולנרי.
ב"כ התובע הפנה לכך, כי המומחה הקודם, ד"ר אנג'ל, דחה את הקשר הסיבתי מאחר ולדעתו עבודת התובע לא מילאה אחר התנאי של עבודה עם מכשירים רוטטים, ומכאן – שאילו ד"ר אנג'ל היה סובר כי עבודת התובע התבצעה עם כלים רוטטים, הרי שהיה קובע קשר סיבתי בין תנאי העבודה למחלה.
ב"כ התובע אף סבור שקביעת המומחית לעניין המיקרוטראומה אינה נכונה והוא אף מתווכח עם המומחית לעניין המסקנות שהיה עליה להסיק מן המסמכים הרפואיים.
לטענת הנתבע בסיכומיו מיום 5.4.2012, הרי שחוות דעת המומחית מפורטת דבעי ומנוקמת לעילא ולעילא, כאשר התובע לא הוכיח קיומה של אסכולה שונה בענייננו.
קביעה שונה של מומחה רפואי בתיק אחר בנסיבות אחרות ובעבודה שונה אינה בגדר אסכולה ואינה מחייבת בענייננו ועל כך – יש לדחות את תביעת התובע.
לאחר שעיינו בחוות דעתה של המומחית, אנו סבורים כי קביעותיה הרפואיות של המומחית עומדות במבחן הסבירות וההיגיון וכי לא קיימת הצדקה עובדתית או משפטית לסטות ממסקנותיה.
כל מקרה נקבע לפי נסיבותיו. אם ניתן פסק דין אחר בנסיבות אחרות ובהתבסס על עובדות אחרות, אשר היתה בו מסקנה רפואית שונה – אין בכך כדי להשפיע בתיק זה.
בכל תיק מפנה בית הדין לחוות דעת רפואית ספציפית המתאימה לנסיבות של אותו תיק ובית הדין אינו מסתמך על חוות דעת רפואיות שניתנו בתיקים אחרים בנסיבות אחרות בבואו לפסוק בתיק ספציפי.
בכל מקרה, חוות הדעת היתה מפורטת, מנומקת ובהירה ואף הצטרפה לחוות דעת נוספת בתיק שנתן ד"ר אנג'ל לעניין העדר קשר סיבתי בין תנאי העבודה למחלה.
בנסיבות אלה, על יסוד חוות דעתם של המומחים, אנו דוחים את התביעה.
ניתן היום, 17.4.12, בהעדר הצדדים.