האם חייבות נשים בשתיית ארבע כוסות בליל הסדר? הגמרא בפסחים קובעת שכן, משום 'שאף הן היו באותו הנס'.1 מפשט דברים אלו משתמע כי החיוב, ביסודו, נובע מן העובדה שאף הן נושעו ונגאלו מן השעבוד. לעומת זאת, מדבריהם של ר' יצחק הלוי, מורו של רש"י, וכן מדבריו של רש"י עצמו ושל הרשב"ם עולה כי אותו הנס נעשה בזכותן ובשיתופן,2 וזאת מתוך הקישור למאמר הנודע בדבר זכות הנשים הצדקניות במצרים.3 כלשון רש"י, 'שאף הן היו באותו הנס. כדאמרינן בשכר נשים צדקניות שבאותו הדור נגאלו'.
היבט אחר הקשור בנשים ובארבע הכוסות מופיע במקורות אחדים, ולפיו ארבע הכוסות הן כנגד ארבע האמהות. הקבלה בין הכוסות לאמהות מופיעה בספרו של המהר"ל מפראג (1525 לערך1609-), 'גבורות ה'',4 וככל הידוע, היא ייחודית וראשונית לו. בדבריו מזכיר המהר"ל חפיפה בין שלושת האבות לשלושה דברים שיש לומר בפסח – 'פסח מצה ומרור' ובין ארבע האמהות לארבע הכוסות.
התייחסות נוספת לרעיון ההקבלה בין האמהות לכוסות מופיעה בספר 'שני לוחות הברית' לר' ישעיה הורוויץ (1565?1630-).7 ברם, בניגוד למהר"ל הכורך את האמהות יחדיו ואינו עורך הקבלה נפרדת בין כל אחת מהכוסות לאמהות, הרי שבספר 'שני לוחות הברית' זוכה החפיפה הנזכרת ליתר הרחבה, ונערכת השוואה פרטנית בין האמהות. ואולם, בעוד שנקודת יסוד בדברי המהר"ל היא היות הנשים טפלות לאנשים, הרי שבדברי השל"ה מוטיב זה לא הובא כלל. בדברי השל"ה קשורה זכותן של שלש מבין האמהות, מלבד שרה, במעשים הכרוכים בבניהן, ואין הן נזכרות בשל זכויות עצמאיות שעמדו להן. יש לציין כי אין הדבר חורג מדרכי השבח המצויים והרווחים אותה עת בתרבויות אחרות.
בפתח דבריו מזכיר השל"ה כי כשנתבונן 'נמצא האבות והאמהות כולן(!) הן(!) יסוד המצוות התלויות בגאולת מצרים'. בדומה למהר"ל, הוא מציין כי האבות מייצגים את היסודות של 'פסח מצה ומרור' והאמהות את ארבע הכוסות. 'ד' אמהות', כתב, 'הן(!) ד' כוסות'.
שרה היא כנגד הכוס הראשונה, הנאמרת על הקידוש, שבו נזכר 'אשר בחר בנו מכל עם'. כשם שאברהם 'בחר מהעמים' וגייר את האנשים, באורח דומה גיירה שרה את הנשים.
הכוס השנייה עליה קוראים את ההגדה, המתחילה בגנות והמסתיימת בשבח, היא כנגד רבקה. רב ושמואל נחלקו בשאלה מהיכן מתחילה הגנות. 'מאי בגנות רב אמר מתחלה עובדי עבודת גלולים היו אבותינו [ושמואל] אמר עבדים היינו'.8 עצם ההשוואה שעורך השל"ה מוסבת לא על רבקה, כי אם על בניה, יעקב ועשו. שני הסברים ניתנים בהתאם לשתי הדעות, של רב ושל שמואל: על פי הפירוש הראשון, 'מתחילה עובדי עבודה זרה היו אבותינו' מתייחס לעשו, והשבח בסוף בו נאמר 'ועתה קרבנו המקום לעבודתו' ליעקב. על פי הפירוש השני פותחת הגנות ב'עבדים היינו' ומתייחסת לכך ש'עשו הוא עבד לנצחיות(!) רב יעבוד צעיר. ויעקב הוא ישראל כי שרית וגומר'.
הכוס השלישית, כוס ברכת המזון, היא כנגד רחל שבנה יוסף כלכל את כל בית ישראל. השל"ה מזכיר את המאמר התלמודי 'שאין ברכה מצויה בתוך ביתו של אדם אלא בשביל אשתו'9 וזאת למרות שרחל ויוסף אינם אישה ובעלה כי אם אם ובנה – רחל ויוסף. מדבריו עולה כי את כלכלת העם יש לייחס לזכותה של רחל.
1. פסחים קח ע"א-ע"ב. ראו עוד בהמשך שם (פסחים קח ע"ב) הברייתא 'ת"ר הכל חייבין בארבעה כוסות הללו אחד אנשים ואחד נשים ואחד תינוקות'. || 2. רש"י, רשב"ם ותוספות, ד"ה שאף הן היו באותו הנס, פסחים קח ע"ב; תוספות ד"ה היו באותו הנס, פסחים, שם. || 3. סוטה יא ע"ב. מקבילות ראו מסכת סוטה, בעריכת הרב אברהם ליס, כרך ראשון, ירושלים תשל"ז, עמ' קנא-קנב. ראו עוד אורי ארליך, '"אף הן היו באותו הנס" – לגלגולה של טענה שוויונית בעולם ההלכה', עין טובה, תל-אביב תשנ"ט, עמ' 142-159. || 4. רבנו יהודה ליואי בן בצלאל, גבורות ה', קראקא שמ"ב, פרק ששים, עז ע"ד-עח ע"א. || 5. שמות רבה, דפוס וילנה, טו, ד, כו ע"א-ע"ב. || 6. ראש השנה יא ע"א. מקבילה: ילקוט שמעוני, שיר השירים, רמז תתקפו. ראו עוד 'פרקי ר' אלעזר', מהדורת מיכאל היגער, חורב, י, תש"ח, עמ' 237, פרק שבעה וארבעים, לפיו דילג 'הב"ה הקץ בזכות אבות שלשה שהם עמודי עולם ובזכות אמהות שהם גבעות עולם, ועליהם הכתוב אומ' "קול דודי הנה זה בא מדלג על ההרים מקפץ על הגבעות"' (שיר השירים ב, ח). || 7. ר' ישעיה הורוויץ, ספר שני לוחות הברית, אמשטרדם ת"ט, מסכת פסחים, מצה עשירה, קנו ע"א. || 8. פסחים קטז ע"א. || 9. בבא מציעא נט ע"א. || 10. פסחים קיח ע"א. || 11. פסיקתא דרב כהנא, מהדורת מנדלבוים, וזאת הברכה, עמ' 442-443; מדרש תהלים, מהדורת בובר צ, ג, עמ' 386-387; ילקוט שמעוני, וזאת הברכה, רמז תתקן; שם, תהילים, רמז תתמא. על הביטוי "נעים זמירות" בהקשר למשה ראו מדרש תהלים, מהדורת בובר א, ו, עמ' 7-8, ומקבילות. || 12. מדרש תהלים, מהדורת בובר צ, ג, עמ' 387. רכיב זה חסר במקור שבפסיקתא דרב כהנא. מקור נוסף, שלא יזכה לדיון כאן בו מוזכר כי הכוסות הן כנגד האמהות מופיע בכתב יד תימני שפרסם הרב כשר. ראו הרב מנחם מ' כשר, תורה שלמה, חלק תשיעי, כרך עשירי, ניו יורק תש"ה, עמ' 107; הנ"ל, הגדה שלמה, ירושלים תשכ"ז3, עמ' 92. || 13. סדר אליהו רבה וסדר אליהו זוטא, מהדורת מאיר איש שלום, כה, עמ' 138; מקבילה: ילקוט שמעוני, תהילים, רמז תשצה. || 14. במדבר רבה, דפוס וילנה ג, ו, ט ע"ב. || 15. רבנו אלעזר מגרמייזא, הגדה של פסח ושיר השירים עם פירוש הרוקח, מהדורת הרב משה הרשלר, ירושלים שדמ"ת, עמ' פד-פה. והשוו דברים דומים בפירוש אחר מבית מדרשם של בעלי התוספות. ראו תוספות השלם, אוצר פירושי בעלי התוספות, הגדה של פסח, מהדורת הרב יעקב גליס, ירושלים תשמ"ט, עמ' פא, אות ו.