בהתאם לעובדות כתב האישום נהג הנאשם ביום 27.12.14 בשעה 23:07 רכב בכביש 40, ק"מ 195 מכיוון צומת להבים לגורל. לטענת המדינה, נהיגה זו הייתה כאשר הנאשם שיכור כהגדרתו בחוק. עוד טוענת המדינה כי בבדיקה אשר בוצעה לנאשם נמצא כי בליטר אויר נשוף נמדד ריכוז אלכוהול של 535 מיקרו גרם אלכוהול, וכי עת נהג הנאשם ברכב, עשה זאת במהירות של 140 קמ"ש במקום בו מותרת מהירות של 90 קמ"ש.
בתשובתו לכתב האישום, הודה הנאשם בעצם הנהיגה במקום ובזמן, אך כפר במהירות אשר יוחסה לו וכן כפר בעובדה לפי היה שיכור עת נהג ברכב.
מטעם התביעה העידו ע.ת/1 רס"ר אורן בוקובזה. וכן ע.ת/2 עופר לוי, מתנדב ימת"א נגב.
ע.ת/1 הגיש לבית המשפט ראיות אלה: ת/1 דוח על נסיבותיו. ת/2 דוח בדיקת שכרות באמצעות ינשוף. ת/3 הודעה לנאשם בדבר המשמעות המשפטית של בדיקות השכרות. ת/4 טופס אישורי מסירה. ת/5 דוח פעולה לאכיפת איסור נהיגה בשכרות. ת/6 דוח עיכוב. ת/7 שני פלטי ינשוף מקוריים. ת/8 פלטי כיול. ת/9 נספח א' לדוח. ת/10 תעודת בלון. ת/11 תע"צ ינשוף. ת/12 תיעוד מדידת ממל"ז (תע"ץ).
ע.ת/2 הגיש את ת/13 מזכר שערך בזמן האירוע.
"במהלך המשמרת עבדתי בניידת מס' 14938 כחול לבן סטטי בשול ימני והפעלתי ממל"ז ממושב הנהג דלת נהג פתוחה נקודה האדומה מכוונת למרכז חזית רכב שנסע לבדו נתיב ימני יצאתי מהניידת וסימנתי לרכב לעצור בעזרת פנס כאשר שותפי [עופר כהן] מדליק מהבהבים הרכב נעצר אחרי הניידת בשול ימני כ 5 מטר נהג לבדו הוצג לנהג מהירות וטווח הוסברה מהות העבירה קשר עין רצוף מזג אויר תקין ותאורת כביש פועלת. לציין בזמן שהצגתי לנהג את המהירות הרחתי ריח חזק של אלכוהול מהפה של הנהג שטען שאכן שתה שתי כוסות וודקה. הנהג נבדק במקום בנשיפון תוצאה נכשל. נסעתי לצ גורל בתחנת ההסעה כאשר הנהג לא נוהג ושותפי נוהג ברכב שלו בהסכמה שם בוצע מאפיינים וינשוף התוצאה 535 מק"ג, הנהג עוכב לתחנות עיירות לצורך הפסקת הנהיגה שם הושאר הרכב ולנהג נרשמו זימונים לשימוע".
"עשיתי טעות מה אני יעשה נסעתי מהר ושתיתי 2 כוסות וודקה לפני שעזבתי את אשתי והילדה בצפון".
באותו דוח נרשם ע"י השוטר (ע.ת 1) כי רכב הנאשם נמדד באמצעות מד לייזר (ממל"ז) וכי המהירות שהוצגה במכשיר הממל"ז בעת המדידה הינה 145 קמ"ש במקום מהירות 90 קמ"ש המותרת בקטע הכביש בו נהג הנאשם. כן נרשם כי המדידה בוצעה ממרחק של 236.9 מטר.
בדיקת המאפיינים אשר נערכה לנאשם בסמוך למקום בו עוכב, הניבה תוצאות לפיהן הנאשם ביצע בהצלחה את כל בדיקות המאפיינים לרבות בדיקות הליכה על קו, מבחן הבאת אצבע לאף, ועמידה יציבה. יחד עם זאת, מפיו נדף ריח חזק מאד של אלכוהול והתרשמותו הכללית של השוטר הייתה כי הוא תחת השפעת אלכוהול כבדה (ראה ת/5).
בבדיקת ה"ינשוף" שנערכה לנאשם נמצאה רמה של 535 מיקרוגרם אלכוהול בליטר אויר נשוף. המצב המתואר לעיל הינו על רקע הודאת הנאשם עצמו בפני השוטר כי שתה שתי כוסות של משקה מסוג וודקה (סעיף 3 במסמך ת/5).
התביעה הציגה כראיה לעניין עבירת השכרות את נסיבות האירוע (ת/1), את דוח בדיקת השכרות באמצעות ינשוף (ת/2), בו תועדה בדיקת הינשוף שנערכה לנאשם, וצוין בה כי הבדיקה נערכה 15 דקות לאחר עיכובו של הנאשם במהלכם הנאשם לא אכל, לא שתה, לא עישן, לא הקיא, ולא הכניס -דבר מה לפיו או לאפו. כמו כן, הגישה המדינה כראייה את פלטי בדיקת הינשוף (ת/7) המראים על תוצאה של 535 מיק"ג אלכוהול, וכן פלטי בדיקות תקינות שנערכה למכשיר הינשוף בתחילת המשמרת באותו יום (ת/8), וכן הציגה התביעה תע"צ בדיקת כיול תקופתית שנערכה למכשיר הינשוף והצביע על תוצאה תקינה.
הסניגור בסיכומיו טען כי עד תביעה 1 לא ערך זכרון דברים לבדיקת הנשיפון אותה ביצע לנאשם.
דין טענה זו להידחות, שכן גם אם אצא מנקודת הנחה כי בדיקת הנשיפון לא נערכה כלל, עדיין אין בכך כדי לזכות את הנאשם מעבירת השכרות, עבירה שהוכחה באמצעות תוצאות בדיקת הינשוף שנערכה לנאשם.
עוד טוען הסניגור בסיכומיו לסתירות במועדים ובמקומות בהם בוצעו בדיקות השכרות לנאשם. אקדים ואומר כי אין אני רואה חשיבות רבה כפי שמנסה ב"כ הנאשם לייחס לדיוק של המקומות בהם בוצעו בדיקות השכרות.
גם אם אקבל את טענתו של הסניגור לאי דיוק בעדות השוטר במקומות בהם בוצעו הבדיקות, עדיין אין בכך בכדי לפגום באמינות עדותו של השוטר ואמינות הראיות אותן הציג בפני. לעדותו של השוטר ולמסמכים אותם הציג, אני נותן משקל רב, שכן לא מצאתי בהם כל סתירות מהותיות ומבדיקת תוכן העדות עולה כי המדובר בעדות סדורה, הגיונית המשולבת היטב בראיות כתובות ברורות ומסודרות.