גשר הזיו הוא קיבוץ ליד העיר נהריה.
היישוב הוקם ב-27 בינואר 1949 על ידי מפוני הקיבוץ בית הערבה שמצפון לים המלח שנטשו את מושבם בעקבות מלחמת העצמאות וחברי תנועת הבונים דרור מארצות הברית.
עד לשנים האחרונות, הקיבוץ תיפקד ככל קיבוץ אחר: היו ענפי משק, חדר-אוכל, בתי ילדים וכו'. לאחרונה, הקיבוץ השלים את הפרטתו. כיום, היכן ששכנו פעם השדות, הנגריה ואורוות הסוסים, בנויה שכונת וילות יוקרתית.
קיבוץ גת נמצא בסמיכות לקרית גת.
הוא נוסד בשנת 1941 ומייסדיו הגיעו מפולין, מיוגוסלביה ומאוסטריה.
בתחילה שכן הקיבוץ בכפר סבא ונקרא המנוף.
איצו-בר - הפאב המקומי.
בית נאצר - המבנה בו נערך המשא ומתן עם הצבא המצרי, בסוף מלחמת העצמאות.
לה טרה פרומסה - יקב ומרכז מבקרים.
דביר (או בשמו הרשמי דבירה) הוא קיבוץ ויישוב קהילתי הממוקם מצפון לבאר שבע וממזרח לרהט.
קיבוץ דביר הוקם בשנת 1951 על ידי עולים מהונגריה.
בתחילת דרכו שכנו תושבי הקיבוץ באוהלים והביאו מים למקום בעגלה רתומה לסוס, מקיבוץ שובל. עם השנים התפתח הקיבוץ והצטרפו אליו עולים מדרום אמריקה ותושבים מישראל.
המויש'ס - החבורה ששרה בליל הסדר.
הפיטריה - מועדון הח"ץ.
הצריף הירוק - בית הילדים משנות ה- 50.
רוח צפונית, רוח דרומית - ריקוד חג המוני בחג הביכורים ועוד.
דברת הוא קיבוץ בעמק יזרעאל ליד עפולה.
הקיבוץ הוקם ב-30 באוקטובר 1946 על ידי קבוצת העבודה "זרעים", אשר הורכבה בעיקר מעולים מגרמניה ומאוסטריה, שעלו לפני מלחמת העולם השנייה (1938).
קבוצה זו התרכזה במעין חרוד משנת 1942 וחיכתה לעליה על הקרקע.
מיקום הקיבוץ כיום אינו מיקומו המקורי ורק ב-1947 נרכש שטח הקיבוץ כיום על ידי הקרן קיימת לישראל. במהלך המלחמה עברו חברי הקיבוץ אל "דברת עילית" (שטח הקיבוץ כיום).
הקיבוץ התפרנס בעבר בעיקר מענפי חקלאות השדה וענפי בעלי חיים, וכן משירותי דרך (פונדק דברת ותחנת דלק).
אננס דברת - מותג של מלון מגידול מקומי, מתוק ובעל מרקם מיוחד, הנמס בפה.
בוכטל - מאכל דברתי אהוב, שהגיע מהמטבח האוסטרי, והפך ללהיט קולינרי שאותו היטיבה לבשל חברה טוניסאית.
דגניה א', היא קבוצת התיישבות הנמצאת בקצהו הדרומי של ים כנרת, כעשרה ק"מ מדרום לטבריה, והיא הקיבוץ הראשון שהוקם בארץ ישראל, לכן היא ידועה כ"אם הקבוצות והקיבוצים".
דגניה א' (או דגניה, כפי שנקראה עד להקמת דגניה ב' בשנת 1920) נוסדה בשנת 1910 על אדמות הכפר אום ג'וני על ידי קבוצה, שנקראה "הקומונה החדרתית".
הקומונה החדרתית הייתה הקבוצה השנייה שעבדה את אדמות אום ג'וני. קדמה לה "קבוצת הכיבוש" שהגיעה למקום בשנת 1909 בסיוע "המשרד הארצישראלי".
דגניה א' בהיותה הקבוצה הראשונה ואב הטיפוס לדגם ההתיישבות הנקרא קיבוץ ידועה כ"אם הקבוצות" או "אם הקבוצות והקיבוצים".
ב - 4 ביוני 1912 הקבוצה עברה מאום ג'וני לנקודת הקבע באב-אלתום - שער הנהר, מוצא הירדן מהכנרת - שם היא נמצאת עד היום.
במקום נמצא מוזיאון חצר הראשונים.
במלחמת העצמאות הדפו מגיניה ומגיני דגניה ב' את הפולשים הסורים, שהגיעו עד שערי המשק. במקום הטנק הסורי שנפגע ליד גדר המשק.
הנשר אשם - תשובה לכל תירוץ לא הגיוני, כפי שאמר השופט לחבר שהסביר מדוע ירה בנשר.
התחדרו - מושג מימיה הראשונים של דגניה, כאשר זוג נכנס לחדר משפחה ללא נישואים.
מחפש את הצבע - מחפש דבר שאחר לא מבין.
מעדר של גורדון - מעדר עם ידית ארוכה (כדי להימנע מכיפוף הגב).
צבי!!! - צעקה בין חברים יודעי סוד.
קונפייטר - עגלה דו-אופנית להובלת מוצרים מחדר האוכל ו/או כל מתקן נייד בעל מהות לא ברורה.
ריקוד החבילה - ריקוד לשמירת שווי המשקל שמבצע חקלאי צעיר ולא מנוסה, תוך כדי העמסת חבילת חציר כבדה עם קלשון לקומה גבוהה של העגלה.
דגניה ב' היא קבוצה הנמצאת בעמק הירדן, סמוך לדגניה א', בתחום המועצה האזורית עמק הירדן.
דגניה ב' נוסדה בשנת 1920, על ידי קיבוץ "עבודה" של בני העלייה השנייה. במאורעות 1936 - 1939, המכונים גם המרד הערבי הגדול, שימש המקום בסיס יציאה להקמת יישובי חומה ומגדל.
בעליה השלישית, נראה היה למייסדי דגניה א' שיישובם גדול מדי ועלול לאבד את צביונו האינטימי. כדי להימנע מכך הזמינו את קבוצת ”עבודה”, מאנשי העלייה השנייה, להתיישב על ידם, והקצו להם 1000 דונם מאדמתם. כך נוצר ישוב חדש, בשם כמעט זהה.
במלחמת העצמאות הצליחו מגיניהן של הדגניות לבלום את צבא סוריה שפלש לעמק הירדן.
"...משפחת רם על המרפסת בדגניה ב'. לדעתי, בשנות הארבעים. סבא וסבתא שלי, דודים שלי ואבא שלי..."
דורות הוא קיבוץ בצפון הנגב ליד העיר שדרות.
היישוב הוקם בחנוכה, שנת 1941 על ידי עולים מגרמניה שהצטרפו אליהם גרעינים מהארץ, מלטביה ומצ'כיה.
קיבוץ דליה הוא קיבוץ מקיבוצי חומה ומגדל.
הקיבוץ הוקם בשנת 1939 במסגרת "חומה ומגדל" בידי גרעינים של תנועת השומר הצעיר מרומניה וגרמניה, ובקיבוץ גם דגם מוקטן של "חומה ומגדל".
בין 1944 לבין 1968 התקיים בקיבוץ מדי מספר שנים כנס מחולות העם.
קיבוץ דן הוא קיבוץ הממוקם באזור אצבע הגליל.
הקיבוץ נוסד כאחד מיישובי חומה ומגדל ומצודות אוסישקין ב - 4 במאי 1939.
המקימים היו קבוצת עולים מטרנסילבניה, חברי תנועת השומר הצעיר, שהגיעו לכפר סבא בשנים 1931-1932, והקימו קיבוץ ארעי בשנת 1933 בגבעת השומר, ליד כפר סבא.
בשנת 1939 נתנו מוסדות היישוב את אישורם לעלייה לקרקע, והקיבוץ נוסד באורח של קבע בקרבת צומת הגבולות ישראל - סוריה - לבנון.
מיקומו באזור הגבול גרם להיותו מקום קליטה ראשוני לעולים שהגיעו בדרך בלתי לגלית מסוריה ולבנון לפני קום המדינה, ולסיבה שבעטיה ספג הקיבוץ הפגזות והתנכלויות לאורך השנים שלאחר הקמת המדינה. במלחמת השחרור כשלו הסורים בנסיונם לכבוש את קיבוץ דן שלוש פעמים.
בשנות החמישים והשישים הותקף הקיבוץ בצליפות והפגזות, עד למלחמת ששת הימים. במלחמת ששת הימים תקף טור שריון סורי בן שישה טנקים מלווה ביחידות חיל רגלים את דן. על הקיבוץ הגנו חברי הקיבוץ, אשר הצליחו להדוף את המתקפה הסורית. לאחר המלחמה נורו קטיושות על דן, אך בשנים האחרונות שקט בקיבוץ. התקופה שלאחר מלחמת ששת הימים התאפיינה בתנופת פיתוח כלכלי ואנושי בקיבוץ דן.
אין וגם לא יהיה – סגרו את הבית חרושת! - תשובתו של אחראי האספקה הקטנה לכל דורש.
עגבניות הנס - עגבניות ירוקות (כמו אלה שנקטפו ע"י הנס, שהיה עיוור צבעים).
קבר אחים - כינוי למנה בשרית העשויה מכנפי תרנגולות.
דפנה הינו קיבוץ השוכן ליד העיר קריית שמונה.
דפנה הוקם ב - 3 במאי 1939 כחלק ממבצע חומה ומגדל וכראשון מבין מצודות אוסישקין. דפנה היה ראשון יישובי חומה ומגדל בצפון עמק החולה.
הקבוצה שהקימה את הקיבוץ התיישבה קודם לכן (מ - 1932) בגבעת מיכאל, באזור נס ציונה, ועלתה לקרקע לאחר 7 שנים, כשהיא מונה כמעט 250 נפש. קבוצת ההתיישבות השתייכה לתנועת "הקיבוץ המאוחד".
בשל מיקומו ליד הגבול, סבל היישוב מהתקפות רבות במשך שנות קיומה של מדינת ישראל.
האון הינו קיבוץ יושב באזור הצפון לחופה המזרחי של הכנרת מול העיר טבריה.
היישוב נוסד בשנת 1949 כהאחזות ראשונה של הנח"ל, ע"י חברות נוער עולה: הונגריה/ פולין/תורכיה, וחברת נוער מהתנועה המאוחדת אשר היו בהכשרה בעין גב.
הגושרים הוא קיבוץ הנמצא בסמוך לכביש הראשי - קרית שמונה - קיבוץ דן.
הקיבוץ הוקם בספטמבר 1948 על ידי עולים מטורקיה, בתחילה במבנים הנטושים של יישוב קודם בשם נחלים, ומאוחר יותר הוא עבר כקילומטר צפונה למיקומו הנוכחי.
הפילוג בקיבוץ המאוחד בשנות ה - 50 הביא לכמה גלים של מתיישבים חדשים שהגיעו מקיבוצים אחרים: איילת השחר וכפר גלעדי (1952), נוה אור (1954) ויד חנה (1955) ואשר תרמו רבות לייצובו ולביסוסו של הקיבוץ הצעיר.
קיבוץ הזורע נמצא על יד יקנעם.
לקראת העליה על הקרקע יצאה בסתיו 1935, קבוצת חברים לחאן-תורכי בגבעות הרי-מנשה. משם החלו בהכנות להקמת הישוב, ובערב פורים שנת 1936, ארבעה ימים לפני פרוץ המאורעות בארץ, התישבו באדמת הזורע - 40 חברים, 27 חברות ותינוקת אחת.
בשנת 1936 עלתה לארץ קבוצה שניה של חניכי הוורקלויטה והתישבו בגן-יבנה. התכנית היתה להקים קיבוץ שני של בוגרי-תנועת הוורקלויטה. אך מכיון להתאחד עם קבוץ שהזורע כבר השתייך לקיבוץ הארצי נקבע בתנועה, כי עליה שמיר. האיחוד לא עלה יפה וב - 1942 השלימו גם הם את הזורע, שאוכלוסיתו מנתה עתה למעלה ממאה חברים.
עם חורבן הישוב היהודי בגרמניה חדלה גם תנועת ה"ורקלויטה" להתקיים ורוב החברים שהצטרפו לקבוץ בשנים הבאות, היו בוגרי חברות נוער שהתחנכו בהזורע.
בנוסף לקבוצת המייסדים שמוצאם מגרמניה, קלט הקיבוץ קבוצת נוער מבולגריה שלא מעטים מבניה התגייסו במהרה לפלמ"ח ולצה"ל ונפלו במלחמת השחרור. זמן קצר לאחר מכן נקלטה קבוצת ילדים בני מרוקו וכן נערים שעלו מסוריה ולבנון. בהמשך נקלטו בקיבוץ עולים מארצות רבות שרבים מהם הגיעו במקור לאולפן העברית שהתקיים בקיבוץ במשך עשורים רבים עד עצם היום הזה.
החותרים הוא קיבוץ השוכן בחלקו הצפוני של חוף הכרמל, סמוך לטירת כרמל.
מייסדי החותרים הם חברי נוער ג', יוצאי צ'כיה וגרמניה, שקיבלו את הכשרתם באשדות יעקב והתמקמו כגרעין בקריית חיים בדצמבר 1941.
ב-1949 לאחר התלבטויות רבות וויכוחים קשים מחליטים להקים את ישוב הקבע כשני ק"מ דרומית מערבית לטירה (כיום טירת הכרמל).
במרוצת השנים הראשונות הצטרפו לקיבוץ גרעינים של "הנוער העובד" ו"דרור" מבני הארץ וצ'כוסלובקיה. החל משנות ה-60 היו השלמות של "דרור" מאורוגוואי וארגנטינה.
השנים המאוחרות יותר התאפיינו בעיקר של קליטה של יחידים ומשפחות מדרום אמריקה. אנשים הקיבוץ ידועים בכינויהם "שבט הגזירונים".
המעפיל הוא קיבוץ הנמצא בעמק חפר.
קבוצת "המעפיל" נוסדה בשנת 1938 בחדרה. גרעין מייסדיו היו יוצאי השומר הצעיר בגליציה, פולין, גרמניה ואוסטריה, שקיבלו את הכשרתם במרחביה, בבית זרע ובמעברות.
האדמות אשר עליהן הוקם הקיבוץ נרכשו בשנת 1932 על ידי יהושע חנקין מידי הכפר הערבי קאקון.
ב - 2 בנובמבר 1945, יום השנה להצהרת בלפור, עלתה הפלוגה הראשונה לאדמות אלו במסגרת מבצע העלייה של שתים עשרה נקודות ההתיישבות. עם היתד הראשונה הצטרפה קבוצת גרעין מאנגליה וקבוצות השלמה מחברות נוער שהתחנכו במקום.
בשנים הראשונות להקמתו המשק סבל קשות משכונותו לכפר הערבי קאקון, וספג יריות, צליפות והטרדות בלתי פוסקות. במלחמת העצמאות החמיר המצב והקיבוץ סבל ללא הרף מהתנכלויות, יריות וצליפות שמנעו מהחקלאים לקצור את אדמתם עד כדי כך שנצרכו לקצור לאור הירח.
מתוקף היותו כיישוב המזרחי ביותר בעמק חפר, הקיבוץ שימש כבסיס לכוחות צה"ל בתקיפתם את הכפרים הערביים שנותרו בשרון. חומרת האירועים הביאה לפינוי ילדי הקיבוץ לחדרה עד שוך הקרבות, ומרבית העיסוק היה סביב הלחימה.
חברי המעפיל שעבדו בשדות שימשו כסיירים לחטיבת אלכסנדרוני שהובאה כתגבורת על מנת להסיג את הכוחות הערביים שישבו על גדרות היישוב. גם לאחר כיבוש קאקון, המשיך הקיבוץ לסבול מהתקפות הנגד שביצעו העיראקיים. רק עם סיום המלחמה התפנה הקיבוץ לבניין המשק החקלאי בו.
הקבוצה התפרסמה בקבוצת הכדורעף שלה - הפועל המעפיל.
מקגיגי - מאכל-מעדן מלכים, עשוי שתי שכבות וופל שביניהן מלית של שברי בוטנים, פירורי עוגיות, קקאו ודבש. את המקגיגי הביאה לקיבוץ המעפיל, מאוסטריה, אמא ליפשיץ המיתולוגית (שכולם בקיבוץ, חברים וילדים כאחת, קראו לה אמא...).
קלפצ'יק - אטב כביסה עשוי עץ, שלא כמו אלו של ימינו העשויים פלסטיק.