ואל - יאמר - ב': בפסוק זה. הן אני - ד': *שמ' ו , ל; יש' מט , כא; נו , ג; איוב לג , ו.
ואל - יאמר - ב'; יבדילני - ל'; הן אני - ד'.
הבדל יבדלני יי' - למה אתגייר? הלא הקדוש ברוך הוא יבדילני מעל עמו כשישלם שכרם. ואל יאמר הסריס: למה אטיב דרכיי ומעלליי? הן אני כעץ יבש , מאין זכרון.
ואל יאמר בן הנכר - אשר יבאו להתגייר , דוגמת "ונלוו גוים רבים אל יי'" (זכ' ב , טו); "ונלווה הגר עליהם" (יש' יד , א). יבדילני - למ"ד פתוחה , והוא כמו 'יבדלַני' וכן "לא יראַני" (שמ' לג , כ) , כמו 'יראֵני'. הבדל יבדילני יי' מעל עמו - שלא נתנה תורה כי אם לישראל: בכל התורה כתוב: "צו את אהרן" (וי' ו , ב); "דבר אל בני ישראל" (שמ' יד , ב ועוד); ומאחר שלא נצטוו עליה כי אם ישראל , מה אני בא לשומרה? ואל יאמר הסריס הן אני עץ יבש - הלא אני עץ יבש , ומה שכר אני נוטל אם אקיים את התורה , ומה פורענות אני מקבל אם אני חוטא?
ואל. בני הנכר - אלה הגרים , גירי הצדק. הנלוה - פועל עבר , והה"א תחת 'אשר' , כה"א "ההלכוא אתו" (יהו' י , כד). יבדילַני - פתח גדול תחת קמץ קטן; וכמוהו "כי עתה יאהבַני אישי" (בר' כט , לב). הן אני עץ יבש - בעבור שלא יוליד.
ואל יאמר בן הנכר שגר אתך ויפול עליך (ראה יש' נד , טו): מה אישורים יש לו לאנוש העושה זאת , הלא הבדל יבדילני יי' מעל עמו? ואל יאמר הסריס השומר משמרתי תמיד יומם ולילה לפני ואינו פונה לביתו: הן אני עץ יבש - שכל כך אני שומר משמרת אלהים , שאני בטל מפריה ורביה , ובמה אני מאושר ומה בצע כי שמרתי משמרתו?
ואל יאמר - מה שזכר בן הנכר והסריס מישראל - בן הנכר שאין לו ירושה בארץ , והסריס שאין לו בן שיירשנו - אל יאמרו בעבור זה שהם מובדלים מארץ ישראל , אני מבטיח אותם טובות אחרות; כן פירש אדוני אבי ז"ל. והנה מצאנו ביחזקאל (מז , כב - כג) כי הגרים תהיה להם נחלה בארץ ישראל!? נֹאמַר , כי בן הנכר שאמר הנה - שלא הוליד בנים אחר שנתגייר , והרי הוא כסריס שאין לו בן , ויחזקאל אמר על אשר הולידו בישראל אחרי שנתגיירו , וכן אמר "אשר הולידו... בתוככם והיו לכם כאזרח בבני ישראל" (שם). יבדילני - פתח הלמ"ד במקום צירי , וכן "יאהבני אישי" (בר' כט , לב) והדומים לו שכתבנו בספר מכלל (לה , א). וההבדלה הזאת , שיהיו חושבים שיאמר בן הנכר: אע"פ שנלויתי אל יי' ונתגיירתי , ואין לי בן בישראל , לא אהיה נחשב מעַם יי' , בין בעולם הזה בין בעולם הבא; וכן יאמר הסריס: מה אני בעולם? כיון שלא אניח בן במותי , הרי אני כאלו לא באתי לעולם ולא חפץ בי האל , והרי אני כעץ יבש שלא יוציא פרי וענף; והנה האל ברא העולם לפריה ורביה , כמו שכתוב "פרו ורבו" (בר' א , כב) , וכתוב "לשבת יצרה" (יש' מה , יח) , ואחר שלא זכיתי להניח בן , ובמותי יכרת שמי וזכרי מן העולם , אין האל רוצה בי. ועל עניין זה אמרו רבותינו ז"ל: (ראה ב"ב קיז , א): מי שאינו מניח בן ליורשו , הרי הוא כמנודה לשמים; לא אמרו 'מנודה' , אלא 'כמנודה' , שיראה כמנודה; ואינו , אם מעשיו טובים. אמר: אל יאמר - אל יחשוב זה , לא בן הנכר ולא הסריס.
ובל (בנוסחנו: ואל) יאמר בן הנכר - אילו הגרים. הבדל יבדילני יי' מעל עמו - ומה מועיל לי שנתגיירתי , ואני מובדל מהם , שהם מתייחסים כל איש על שבטו? ובא הקמץ ביבדילני תמורת הצרי , כמו "זכרנו יברך" (תה' קטו , יב). ואל יאמר הסריס הן אני עץ יבש - בלא בנים , ומה תועלת לי בקיום המצות?