ואשקיבצי (וושקאוץ) היא עיר באוקראינה.
התחלת הישוב היהודי בעיירה במחצית המאה ה-19.
רב ראשון, כיהן כשלוש שנים.
ר' גרשון שטיין. כהן כ-50 שנה.
ר' יוסף שטיין. כיהן כ-20 שנה. נפטר בשנת 1930.
ר' חיים פנחס דרברמדיקר שליט"א. רב הקהילה בין השנים 1930-1941.
- 28-29.6.1940 - הלאמת רכוש ובתים, חקירות לילה.
- 13.6.1941 - החל משעה ארבע לפנות בוקר, הוצאו מבתיהם, על ידי אנשי נ.ק.וו.ד., 26 משפחות, שהם 78 איש. והובלו לתחנת הרכבת, הוכנסו לקרונות להובלת בהמות, והוגלו לסיביר. 9 גברים הופרדו ממשפחותיהם. שם הועסקו בעבודות פרך, בין השאר: חטיבת עצים, סבלות. בתנאי רעב וקור אימיים. לאחר 18 שנה - בשנת 1959, שוחררו. 23 איש לא חזרו משם.
- 22.6.1941 - גויסו משפר בחורים יהודיים מהעיירה לצבא האדום. עקבות חלקם נעלמו.
- 29.6.1941 - בין נסיגת הרוסים לכניסת הרומנים, ניתנו שלושה ימי "חסד" לאוכלוסיה האוקראינית המקומית, דם ורכוש יהודי הפכו להפקר. הם פלשו לבתי היהודים בקבוצות, בזזו רכוש, היכו והשפילו. רוב יהודי העיירה רוכזו במרתף בית המשפט, תוך מכות, מריטת זקנים ופיאות והתעללויות אחרות.
- עם התבססות השלטון הרומני, הוחמרו הגזירות: ענידת מגן דוד צהוב, ריכוז היהודים בגטו סגור ברחובות אחוריים של העיירה, איסור על יציאה מהגטו, לקיחת "בני ערובה" שנעלמים ואינם חוזרים יותר. לאחר שלושה חודשים, הקהילה צוותה להתאסף בככר העיר, תוך שעות מספר, למסור כסף וחפצי ערך, לקחת מטען הכרחי ולצאת למחנות. עגלות הסיעו את הציבור על מטלטליו הדלים אל תחנת הרכבת, מעבר לנהר הפרוט. משם ברגל לאטאקי, על חוף הדנייסטר, ובמעבורת למוגילב פודולסק. וכאן - לכל אחד יש את סיפור הטרנסניסטריה שלו. כשהמכנה המשותף לכולם: רעב, כפור, השפלות, פחד, כינים, טיפוס ומוות של נפשות יקרים. משפחות רבות נכחדות.
- סוף מרץ, 1944. שיחרור. מי ששרד. מיעוט מהיהודים חוזר לעיירה. הבתים הרוסים ברובם. רוב השורדים - עולים לישראל, בעליה בלתי ליגאלית.
שואת יהודי צפון בוקובינה : הקהילות וחורבנן, רצח וכליאת היהודים בגטאות, צעדת המוות לטרנסניסטריה, יולי-אוקטובר 1941, עורך: דב שי. ‬מו"ל: תל-אביב : הארגון העולמי של יהודי בוקובינה, [תשס"ז], 2007.
Gold, Hugo: Geschichte der Juden in der Bukovina. Tel-Aviv, Olamenu' 1958.
שונה לאחרונה ב־21:00, 19 במרץ 2019.
דף זה נצפה 14,202 פעמים.