"בשום שכל" - מעניין מה חושבים על הצירוף הזה אלו שאימצו אלל שפתם את "זה עושה שכל".
ובכל מקרה, מדובר ממש בהתקלה, במיוחד בעידן הכתיב המלא חסר הניקוד.
ידוע לי שמדובר בבעיטה שמאלית , אבל אני לא סגורה על חולם או שורוק.
שום כמו שוש תשיש?
שום כמו עוף גוזל?
בוואי של כמו "טוב".
"שוֹם" אינו תואר. אבל אני מתלבט אם זו צורת מקור (כמו שוש תשיש, אבל אז לא כל כך מובן שם העצם שכל שבא אחריו), או בינוני פעול (כפי שכבר דיברו כאן לאחרונה על צורות יחודיות כמו בּוֹש) או בכלל שם פעולה (כמו שימה), במילון אבן שושן הוא נוקט כאפשרות האחרונה.
הצורה היא צורת מקור מוחלט של בניין קל.
ייתכן שהמשמעות היא כשל שם פעולה בהקשר המסוים הזה (אבל הצורה אינה של שם פעולה).
"הוא צם אתמול" מה שם הפעולה לדעתך?
אגב, לא דייקתי קודם. אבן שושן מגדיר זאת כשם הפועל (ז'), לא כשם פעולה. אם הוא מתכוון לצורת המקור מה הכוונה בסימון זכר?
גם בציטוט שהבאת כתוב אמנם "מקור של שם" אך מיד אח"כ כתוב "שימה". כנראה מקור יכול לשמש כעין שם פעולה. לא?
שאין לו שם פעולה (בבניין קל) בתצורת שם פעולה ולכן משתמשים בצורת המקור המוחלט. אבל זו עדיין צורת המקור המוחלט.
צורת המקור המוחלט של נחי ע"ו וע"י בבניין קל היא 'פוֹל', והמקור הנטוי הוא 'פוּל' (ע"ו) או 'פִיל' (ע"י). (אגב, בעקבות הנבירה גיליתי שאע"פ שכיום אנחנו משתמשים בשם הפועל 'לָשׂים' במקרא יש רק לָשׂוּם. השכלתי. ) משקלי שם הפעולה של בניין קל הם קטילה או קטֵלה. בגזרת ע"ו זה 'קילה' (שימה, קימה, ריצה, טיסה וכו').
* ספיר לא מציין צורות מקור כערכים בפני עצמם אלא במקרים מעין אלה, אם יש לצורה משמעות משלה (כשם עצם, או כחלק מצירוף כבול, למשל).
2. צירופים מורכבים: שני פעלים נטויים בצירוף מקור מוחלט יחיד; שני מקורים מוחלטים בצירוף פועל נטוי יחיד; שני מקורים מוחלטים בלא פועל נטוי.
שׂוֹם תָּשִׂים עָלֶיךָ מֶלֶךְ אֲשֶׁר יִבְחַר יְהוָה אֱלֹהֶיךָ בּוֹ (דברים יז, טו).
אִם-אַתֶּם שׂוֹם תְּשִׂמוּן פְּנֵיכֶם לָבֹא מִצְרַיִם וּבָאתֶם לָגוּר שָׁם (ירמיהו מב, טו).
2. בדוגמאות לשנייה לא נתקלתי (עם "שום").
3. את "מְפֹרָשׁ וְשׂוֹם שֶׂכֶל" (נחמיה ח, ח) הוא משייך לקטגוריה השלישית, בתפקיד שם פועל.
לגבי משמעותו של המקור המוחלט בשם פועל במשפט הנתון, הוא כתב כי המקור המוחלט כשם פועל נושא במשמעויותיהם של שם פועל גם יחד. ברשימת הדוגמאות שהציג הוא מצוי לעתים בשימושים שמניים ולעתים בשימושים פעליים. הוא הביא דוגמאות לתפקיד התחבירי של המקור המוחלט בדוגמאות שבהן הוא בשימושים שמניים ("שום שכל" אינה אחת מהן, ולפיכך ניתן להניח שהוא בשימוש פועלי).
באשר למעמדו של המקור המוחלט בשם פועל במשפט הנתון, הוא כתב כי המאפיין את המקור המוחלט כמקור נסמך או כשם הפועל הוא מציאותו כסומך או כנסמך בצירופי סמיכות או כמרכיב בביטויים אחרים, בלא שינוי כלשהו בתבניתו. לפי סיווגו של זהרי, בפסוק מנחמיה "שום" משמש כנסמך. בהקבלת צורת שם הפועל או המקור הנסמך [המקור הנטוי] לעומת תבנית המקור המוחלט, הצירוף היה צריך להיות "שוּם שכל".
לסיכום, נראה שאליבא דזהרי "שום" ב"שום שכל" הוא בשימוש מיוחד (לא רגיל) המקביל למקור נסמך ובמשמעות של שם פועל בשימוש פועלי. ייתכן שלו הצירוף היה נוצר בעברית החדשה היינו אומרים "לשים שכל" (זה נשמע קצת כמו "עושה שכל"... ) וזה מזכיר לי את "לתת את הדעת".
 "לוח הפעלים השלם" מאת שאול ברקלי, עמ' 12 (דוגמאות 51-46).
 "הניקוד הלכה למעשה" מאת ניסן נצר, עמ' 92 (ג1).
 הן שייכות למערכת הפועל, והוא בשיטת הבינוני, ובכל מקרה לא מציין בנטיות מקור מוחלט אלא רק שם פועל.
 דוגמה 77, עמ' 113.
אמנם אודה שלא הכל הבנתי כנראה בגלל תמציתיות דברייך.
כשאת כותבת שמקור מתפקד לפעמים כשם פועל מה הכוונה ? את יכולה לתת דוגמאות לזה?
אחרי כל החפירה העצבנית הזו?
וַיֵּשֶׁב הָעָם לֶאֱכֹל וְשָׁתוֹ (שמות לב, ו).
לָמָּה קְשַׁרְתֶּם עָלַי אַתָּה וּבֶן-יִשָׁי בְּתִתְּךָ לוֹ לֶחֶם וְחֶרֶב וְשָׁאוֹל לוֹ בֵּאלֹהִים לָקוּם אֵלַי לְאֹרֵב (שמואל א כב, יג). – שים לב ש"בתתך" ו"לקום" שניהם מקור נטוי, אבל "שאוֹל" מקור מוחלט.