ביום ראשון האחרון הצליח הנשיא התורכי ארדואן להשלים את המשימה – להפוך להיות סולטאן. אמנם תפקידו בשם יישאר "נשיא", לפחות נכון לעכשיו, אך בעקבות השינוי בחוקה, כוחו יהיה מוחלט. אחד המהלכים הראשונים הוא הארכת "מצב החירום" עד חודש יולי, דבר שמאפשר לארדואן לעשות שינויים גדולים בקלות.
נראה שבדומה לתורכיה של מלחמת העולם ההשניה, בה היא שמרה על ניטרליות וניצלה את הרצון של שני הצדדים בתמיכתה, גם ארדואן ירצה לשתף פעולה עם שתי המעצמות – רוסיה וארצות הברית. רוסיה, בוודאי מאז התנצלות ארדואן על הפלת המטוס הרוסי, שומרת על קשרים קרובים עם ארדואן, אך גם ארצות הברית של טראמפ מתייחסת אליו בצורה חיובית. כדוגמא לכך אנו רואים את הברכה של הנשיא האמריקני לאחר פרסום תוצאות משאל העם.
כך גם החמאס, וסלמאן מלך סעודיה, שליט בחרין, והאמיר קטר ועוד. עם זאת היו גם שלא ראו בעין יפה את המהלך.
העיתון המצרי אלאהרם, (ותודה לרועי קייס ויצחק זיסק) שופרו של הנשיא א-סיסי, דיבר על כשלון של ארדואן ועל אי סדרים במשאל העם. פארוק גוידה, משורר ועיתונאי מצרי, כתב ביקורת על ארדואן והחלום העות'מאני. נכתב כי ארדואן חי בחלומות העבר ורוצה להחזיר את הזמן ולהפוך לסולטאן. הוא מציין כי ארדואן מנצל את המצב הגרוע בעולם הערבי וכי זוהי הזדמנות פז להגשים את חלומותיו של ארדואן.
כפי שציינתי בעבר, ערוץ אלג'זירה הוא ערוץ טלוויזיה השייך לאמירות הקטרית שמלווה כמובן גם באתר אינטרנט. הערוץ עלה לאוויר בשנת 1996 בכותרת "הדעה והדעה האחרת" כשדיבר על זווית אחרת של המזרח התיכון. זווית שהתקשורת הערבית הקיימת לא יכולה לתת בשל השליטים הרודנים. הערוץ שינה את פני עולם התקשורת הערבי. ערוץ אלג'זירה בדומה לנשיא ארדואן הוא בעל אוריינטציה אח"סית, כלומר של תנועת "האחים המוסלמים", האמא של תנועת החמא"ס המוכרת לנו.
מקומו של אלג'זירה חשוב מאוד עד כדי כך שרבים רואים בו כמי שהצליח לשנות את המזרח התיכון, ובהיותו המנוע העומד מאחורי טלטלת המזרח התיכון של שנת 2011 שזכתה לכינוי האופטימי "האביב הערבי". כשיש לך ערוץ טלוויזיה עם כ-80% צפייה בעולם הערבי אתה יכול להזיז מהלכים כמו הדחת רודנים בני מעל 30 שנה וכמובן גם דעת קהל. הדבר מזכיר במידה מסוימת את הצפייה הישראלית בערוץ הראשון לפני הקמת ערוץ הערוצים המסחריים 2, 10 ועליית הכבלים.
בקריקטורה של ערוץ אלג'זירה אנו רואים ביקורת על העולם הערבי במילים שלנו – מי אתם שתלמדו אותנו מה זו דמוקרטיה?
מצד שמאל ישנו ענן עם "51.2%", מציין את אחוזי התמיכה במשאל העם בתורכיה. הענן משקה את הפרח התורכי. מצד ימין אנו רואים את העולם הערבי החי בתוך נעל (גם סמל למאבק, כמו זריקת נעל) מבקר את ה"דמוקרטיה" של תורכיה, כשבעצם מנהיגיו שלו פעמים רבות מנצחים באחוזים מוגזמים של 99%. א-סיסי המצרי זכה לתמיכה של 96.91%, מספרים דומים זכה גם מובארכ בתקופתו. אסד הסורי לעומתו שזכה בעבר במספרים דומים, בבחירות האחרונות בתמיכה של 88.7%, כנראה בכדי להיראות יותר "אנושי".
האם באמת העולם הערבי יותר דמוקרטי מתורכיה? תלוי בעיני המתבונן.
קרדיט:נעם בנעט, מומחה למזרח התיכון.