החיים באלפיון העליון נחשפים: כרטיסי אשראי בסכום של 55 אלף שקל בחודש, הוצאות מחיה של 45 אלף דולר בחודש, ארבע פעמים בשנה חופשה בחו”ל, אחוזה מפוארת המשתרעת על מספר דונמים ביישוב יוקרתי, בריכה פרטית, מגרש טניס, סאונה, חדר קולנוע, צי רכבי פאר, מטפל בריכה, גננים ושתי מנהלות משק. אין זה תיאור של סט צילומים לטלנובלה חדשה, אלא פרטים העולים מתוך פסק דין שהותר לפרסום בענייני מזונות וחושף את חיי העשירים במדינה.
בנוגע למזונות הילדים נקבע: “אכן חיובי המזונות שנפסקו לילדים הם גבוהים ולא שכיחים. ברם גם רמת הכנסתו והיקף רכושו של המערער גבוהים ביותר ובלתי שגרתיים כלל, ורמת החיים שהילדים הורגלו אליה היתה בהתאם”.
בערעור שהגיש האב נטען כי סכומי המזונות לילדים גבוהים ביותר, והרבה מעבר לצרכים האמיתיים שלהם. עוד נטען כי לאור פוטנציאל ההכנסה של האם חלה גם עליה חובה להשתתף במזונות הילדים. האיש אף טען כילא היה נכון לפטור את האישה מהשבת המזונות המשקמים, מפני שבמועד הפרידה היה לה קשר עם בן זוגה היום. לדבריו, האישה גם לא הוכיחה שיש לו הכנסה בגובה פי חמישים מהכנסתה כפי שנקבע בפסק הדין. לפיכך עתר האיש להקטנת מזונות הילדים ל־2,000 שקל בחודש לכל אחד מילדיו הקטינים. מנגד, טענה האישה, באמצעות עורכי הדין שמואל מורן, יהודית מייזלס ונועה אלרועי, כי המשפחה ניהלה “רמת חיים השמורה לאלפיון העליון”. האישה טענה כי היה עליה להשתקם לאחר הפירוד, ולכן מזונות השיקום הוענקו לה בדין ובצדק.
המחוזי קבע כי “אין מחלוקת שהילדים חיו באחוזת פאר ייחודית, ועלות המדור שהם הורגלו לה גבוהה ביותר. כיום הילדים חיים בבית צנוע בהרבה, אולם עדיין מדובר בווילה, ולפיכך הסכומים שקבע בית המשפט לענייני משפחה משקפים רמת מדור סבירה לעומת מה שהילדים הורגלו… סכומי המזונות סבירים יחסית לרמת החיים שהילדים הורגלו אליה ואין מקום להתערב בהם”. כן נקבע כי “לאור פער ההכנסות, ברור שאין לחייבה להשתתף במזונות הקטינים”.
עורכי הדין מורן ומייזלס מסרו: “זה פסק הדין הראשון שניתן מאז פסיקת העליון בנושא, אשר מיישם את זכות האישה למזונות במסלול אזרחי גם אם היא גרה עם גבר אחר, באופן שמסמן את מעבר דיני המשפחה למאה הנוכחית ולתקופה שבה נשים אינן נענשות על כך שהן פותחות בזוגיות חדשה. פסק הדין מכיר בכך שלאישה, שתמכה כל השנים בבעלה, ונתמכה על ידו מבחינה כלכלית, מגיעים מזונות בזכות ולא בחסד”.