החלק השני והאחרון העוסק בסיפור החילוץ בחורף דצמבר 1980.
אנו חוזרים אל הסערה יוצאת הדופן שהתרחשה בארץ ועשרות הפועלים שהיו בסכנת חיים. באותו יום גלים בגובה של עשרה מטרים ויותר התנפצו אל החוף בעוצמה מדהימה. באותה עת נבנה בחדרה מזח הפחם של תחנת החשמל. חברת בנייה ימית איטלקית השיטה שתי אסדות עבודה לארץ ומיקמה אותן מול תחנת הכוח בחדרה. האסדות ועליהן עשרות פועלים איטלקיים וכמה פועלים ישראליים, עמדה להתנפץ על שובר הגלים של נמל חדרה. הפועלים היו בסכנת חיים.
איש השייטת אורי טאיץ ואנשי חיל האוויר ויחידות החילוץ, עמדו לעשות את הבלתי יאמן.
איך הגעת לקרוא לפרק בשם "האסון"? איזה "אסון" בדיוק היה כאן? זה שהדוברות נהרסו? זה שחלון גשר הפיקוד נופץ? אלה מוגדרים אצלך כ-"אסון"?
לא עדיף "טרגדיית האסדה", או "שואת 1980"?
אבל ציניות בצד (ובאמת, אני חושב שיש בעיה), הסיפור והפרק מרתקים.