“אפרת גת, כמעט בת 42, נשואה לערן, 43, באושר וכושר, מאז שהכרנו בפגישה עיוורת, למרות שלמדנו יחד בבית הספר התיכון. יש לנו שלוש נסיכות: עופרי בת 15.5, יערה – 12 ועומר – 8. אנחנו גרים בגבעת יואב כבר 18 שנה ביחד. ערן נולד בגבעת יואב ואני בטבריה ואחר כך, המשפחה עברה לכרכום ובתיכון למדתי ב’נופי גולן'”.
“באופן כללי, אני אדם שאוהב להיות עסוק, מנסה להכניס כמה שיותר שעות ביום ולמלא אותן בדברים שאני אוהבת. מלבד העיסוק והעשייה שלי בשביל ועבור המשפחה שלי, בעיסוקי העיקרי אני מורה-מחנכת, בבית הספר ‘מצפה גולן’, בבני יהודה.
“העיסוק הנוסף שלי משלב את האהבה השנייה שלי, אחרי ילדים, עולם המטבח והאירוח. השילוב של אנשים ואוכל הוא עולם שלם וקסום, מבחינתי. כך יצא שלפני כארבע שנים, פתחתי עסק שנקרא ‘קסם הבישול’, שהתחיל בראשית דרכו כסדנאות בישול לילדים וממשיך עד היום, באירוח ביתי והכנת ארוחות.
“גם את הכתיבה, שהיא אהבה שלי והתרפיה שלי, הפכתי לפני כשלוש שנים לעיסוק ופתחתי בלוג ב’סלונה’ – המגזין האינטרנטי. בתחילתו וברובו הוא כמובן בנושא אוכל ומתכונים, אך כמו כל עיסוקיי, גם הבלוג נע בכתיבה בין האהבות שלי”.
“יום שישי הוא ‘היום החופשי’ שלי, מכיוון שאנחנו לא לומדים ביום הזה, אך הוא בדרך כלל מתמלא די מהר בעיסוקים רבים ובהמון הספקים, שנדחו מהשבוע שטס לפניו. לרוב, אנחנו משתדלים לפתוח את הבוקר בריצה משותפת, ערן ואני, או עם חברות וחברים מ’רצי הגולן’.
“בהמשך, אם אנחנו לא נוסעים לטייל, או לחברים, מגיע שלב ‘ההשלמות’ לבישולים, מטבח, ניקיונות וסדר. משתדלת לישון שנ”צ שישי, שהוא מתנה! ובעיניי, חייב להיות כתוב כחובה, בימי שישי לפחות. משתדלת להספיק גם עם הבנות דברים כמובן, קריאה קצת וכתיבה גם. ארוחת ערב. סרט טוב”.
“ארוחת השבת מגוונת. בדרך כלל, יש הזמנות של הבנות, לפי מה שיש להן חשק אליו, הן שולחות לי תמונות מהאינסטגרם ומאתגרות אותי. התפריט האהוב והמתבקש הוא די רגיל: חלות, דג, עוף בסילאן, מתכון הבית שמופיע גם בבלוג שלי, תפוחי אדמה בתנור, סלט, שעועית מוקפצת ועוד… עכשיו, בקיץ, יכולה להיות גם מדורה ספונטנית ולפעמים, כשיש שבועות עמוסים ואין אורחים, אז יש לנו ‘שישי בולונז’ בקטנה”.
“תמיד צבעוני ועם מגוון של מאכלים. לרוב, סופי השבוע זה הזמן שלי להתפרע עם אתגרים ובקשות, ריח של חלות ונרות שבת. כמובן, ברוב השבתות הוא מוקף עם אנשים אהובים”.
“אני יותר טיפוס של ספרים. עיתונים זה צרות גדולות ועצבות ואם אפשר לשלוט על מה שנכנס הביתה, אז אין לזה מקום אצלנו ולכן לא נכנסים אלינו הביתה. מעדיפה תמיד לשקוע באיזשהו ספר סוחף וללכת אתו לאיבוד”.
“הביחד הזה! גם אם השבת עמוסה באורחים, או נסיעה, הביחד הזה, השנ”צ, הרוגע, זה תמיד משהו אחר משאר השבוע. בעצם, מחמישי מתחיל הסופ”ש ויש הורדת הילוך מורגשת ממש, זה הדלק שלי לשאר השבוע”.
מאכל אהוב במיוחד?
אוכל טעים שמשולב עם אנשים טובים, מסעדות זה הבילוי המועדף עלינו, כמובן. אני אוהבת לאכול הכול (!) אולי חוץ ממרק אפונה, גואייבה ואבוקדו, שאוכלת רק בצורה מסוימת. אני אוהבת עד היום, גם בגילי, לנסות מטעמים חדשים. גם הבנות טועמות הכול ופתוחות לטעמים ותיבול ובעיניי זה הכי כיף, חדוות האוכל, לאכול בהנאה וליהנות מהאכילה”.
“אף פעם לא הערצתי דמות מפורסמת, גם לא בילדות, כך שאשמח לשבת עם כל מי שאוהב לשמוח, ליהנות, לצחוק, לאכול וכיף לנו להיות אתו. לשמחתי, אנחנו מוקפים באנשים כאלה. החיבור הזה הוא שנותן את התיבול האמתי לשולחן ולאוכל”.
“את שעות הפנאי שלי אני מרפדת בכל מה שאני אוהבת לעשות: לבשל, לארח, לקרוא, לרוץ, ללמוד, לטייל, לצלם, לבלות עם המשפחה והחברים, להיפגש עם אנשים. בכלל, ליהנות מהמתנות שמזמנים לנו החיים.
“מאמינה שאנחנו כאן לסיבוב אחד בגלגל הענק וגם אם אנחנו פעם למטה, תמיד אפשר לראות את הטוב בזה ולהבין שיש לאן לשאוף וליהנות מהנוף. לראות את הטוב בכלל זו עבודה יום-יומית, לא תמיד היא פשוטה, אבל משתלמת”.
“שאני מעלה לפייסבוק ולאינסטגרם רק את המאכלים שלא נשרפים לי. סתאאאאאם. שאני אמנם במזל לביאה, אבל יש בי גם קצת שפן בהרבה תחומים, כמו להגיד על עצמי כאן דברים ואני גם בטח אופתע שמישהו יקרא אותם. אולי גם שבגיל 40, התחלתי לאהוב הרינג ודגים מעושנים”.
“להמשיך לעשות את מה שאני אוהבת ולאהוב את מה שאני עושה וממש לא כקלישאה! אני חושבת שבטירוף שיש מסביב, זו פריבילגיה ענקית ומתנה שלא ברורה מאליה. בתוך החלום הזה, אני חולמת להגיע למצב שאוכל לפנות יותר זמן ומקום לנתינה ולפתוח את הבית כמו ‘בית השנטי’, לילדים ונוער ולשלב את עולם הבישול-נתינה-ילדים ביחד ובכך לשלב את כל העולמות שלי”.
“את הגולן, את הנופים, את השקט, האנשים, המרחבים. אני יכולה לצלם את אותו מקום, או להיות באותו מקום ולהתפעל מהיופי שלו, כאילו זו פעם ראשונה וכמה שלא טיילתי בו בשנים האחרונות, אני מגלה בו בכל פעם עוד משהו חדש, עוד פינה קסומה, עוד יופי”.
“הכי נדוש והכי חשוב: בריאות לכל הסובבים ולנו. להמשיך ולהיות מוקפת בילדים, אנשים, מטעמים ומילים ולשלב את כולם לעולם אחד מלא עבורי. בעיקר, לאהוב ולנסות תמיד לראות טוב ולעשות טוב כמה שרק ניתן כי ‘במקום שיש אהבה יש הכול'”.