ותיטב - ל'; מקרן - ל' וחס'.
ותיטב הילולי משור פר - הוא שור שהקריב אדם הראשון , שנברא בקומתו; וביום שנברא נקרא 'שור' ― שהשור בן יומו קרוי 'שור' , שנאמר "שור... כי יולד" (וי' כב , כז) ― ובו ביום נדמה לפר , שהוא בן שלש שנים (ראה ר"ה י , א). מקרין ומפריס - קרנותיו קדמו לפרסותיו , שהרי בקומתו ובקרניו נברא , וראשו יצא מן הארץ תחלה; כדרך כל הנולדים הוציאתו הארץ; נמצאו קרניו קודמות לרגליו (ראה חולין ס , א).
ותיטב. משור - מ"ם משור ישרת אחר , כאילו הוא כתוב 'משור מפר'; כדרך "ככבש אלוף" (יר' יא , יט) - ככבש כאלוף. כי השור גדול מהפר , ואיך יסמוך שור אל פר? כמו "קח את פר השור" (שו' ו , כה). מקרין מפריס - שב אל הפר לבדו: שנראה קרנו ופרסתו; הטעם: שאינו קטן מאד.
ותיטב - התהלה שאהללנו בשיר , תיטב לו משור פר. או טעם ותיטב - על התודה שזכר (לעיל , לא); ויהיה פירושו: תודת הפה. ופירוש משור פר - משור ומפר; ומ"ם משור - עומדת במקום שנים. והשור הוא הגדול , והפר קטן ממנו. ופירוש מקרן מפריס - טעמו על הפר , שהוא בעל קרנים ופרסותיו חזקות; כי קודם שיהיו לו קרנים , פרסותיו רכות. ואמר זה , לפי שפחות מזה לא יכשר לקרבן; ופר הנזכר בתורה לקרבן , הוא בן שלש שנים (ראה ר"ה י , א). ורבותינו ז"ל דרשו (ע"ז ח , א): משור שהקריב אדם הראשון; ואמרו: שור שהקריב אדם הראשון , קרנותיו קודמות לפרסותיו , שנאמר: מקרן מפריס; ואמרו עוד: קרן אחת היתה לו במצחו: מקרן כתיב , בלא יו"ד.
ותיטב תפילתי ליי' משור פר - משור גדול , בעל קרנים ופרסות.