המונח הלועזי פלגיאט (Plagiarism) מאגד תחתיו מספר התנהגויות, אשר להן מכנה משותף – שימוש במשפטים או ברעיונות של אדם אחר והצגתם כתוצר אישי מקורי.
לעיתים חל בלבול בין המונח פלגיאט לבין המונח זכויות יוצרים, על אף שלמעשה מדובר בשני מונחים בעלי עקרונות יסוד שונים. למשל, חוקי זכויות יוצרים מגנים על צורת הביטוי ולא על הרעיון עצמו, בעוד שפלגיאט פירושו שימוש ברעיון ללא מתן קרדיט גם כאשר צורת הביטוי שונה.
לתופעת הפלגיאט ארבעה ביטויים עיקריים, השכיחים בעולם החינוכי: (א) מסירת עבודה שנכתבה על ידי אדם אחר תחת שמך; (ב) העתקת משפטים ממקור מידע וערבובם בגוף העבודה ללא מתן קרדיט; (ג) שימוש ברעיון של האחר ללא מתן קרדיט; ו- (ד) אי סימון מרכאות בציטוטים מדויקים.
מאז ומעולם היוותה התופעה חלק מן העולם התרבותי והחינוכי. אולם, מחקרים שנעשו בשנים האחרונות ברחבי העולם מצביעים על עלייה מדאיגה בשיעורי התופעה ועל השפעתה הניכרת על כלל מערכת החינוך – מבית הספר היסודי ועד לאקדמיה. עלייה זו מיוחסת ברובה לשימוש ההולך וגובר ברשת האינטרנט כמקור מידע.
רשת האינטרנט חושפת את התלמידים לכמויות אדירות של מידע. מידע זה, המאוחסן בפורמט דיגיטלי, רגיש יותר מן המידע המצוי על הנייר וזאת בשל היכולת לשנותו בקלות ולהעבירו ממקום למקום במספר פעולות פשוטות. עובדות אלו פותחות חלון הזדמנויות מגוון לביצוע ביטויי פלגיאט, בין אם בשגגה ובין אם בכוונה תחילה. בנוסף, מחקרים מראים כי התפיסה הרווחת בקרב המשתמשים ברשת האינטרנט היא שהמידע המצוי בה הינו חופשי (שייך לנחלת הכלל) ולכן ניתן לעשות בו שימוש ככל העולה על רוחנו.
קיימת הסכמה בקרב אנשי החינוך, שלא ניתן למגר את התופעה לחלוטין אך ניתן לנקוט במספר פעולות, אשר ביכולתן לסייע בצמצום שיעוריה בקרב התלמידים. פעולות אלו מתמקדות בשני מישורים עיקריים. האחד, השקעת משאבים במניעת הישנות התופעה, הן על ידי מתן הדרכות בנושא והן על ידי כתיבת מדיניות ברורה, שתשמש ככוח הרתעה. השני, איתור ביטויי התופעה בעבודות התלמידים, הן על ידי המורה עצמו והן בעזרת עזרים ממוחשבים.
ההרצאה התמקדה בעצות מעשיות להתמודדות עם ביטויי התופעה, הן ברמה הכיתתית והן ברמה המוסדית ולוותה בדוגמאות מן השטח.