המערער יליד 1963.
".... עניינו של המערער יוחזר לוועדה הרפואית לעררים בהרכבה מיום 4.4.17, על מנת שתשוב ותבחן קביעותיה תוך התייחסות לממצאי בדיקת ה- MRI ולחוות הדעת של ד"ר דרייפוס.
מובהר למערער כי ככל שלא ישתף פעולה בבדיקה הקלינית תהא רשאית הוועדה לקבוע ממצאים על בסיס חוסר שיתוף פעולה.
הוועדה תהא רשאית להשלים בדיקתה ככל שתמצא לנכון לעשות זאת"
ביום 26.04.18 התכנסה הוועדה רפואית לעררים מכוח פסק הדין. בפני הוועדה ציין המערער, כי מאז התאונה הוא מטופל במרפאת כאב בבית חולים רמב"ם, כאבי גב וצוואר וכתפיים.
"הוועדה עיינה בפס"ד מיום 20.02.18, עיינה במסמכים אשר מופיעים בס' 3 לעיל.
התובע הגיע באיחור של 45 דק' והוועדה הסכימה לקבל את התובע.
לשאלה מכוונת ממשיך לנהוג.
לאור בקשת התובע נבדק ע"י נוירוכירורג בדיקה חוזרת.
מתהלך ללא צליעה וללא מימוש של אביזרים אורטופדים, לורדוזה צווארית שמורה, ללא ספזם של שרירי הצוואר בעת שמתבקש לכופף את ראשו מקשיח בצורה ריצונית את שרירי וטוען שכואב לו מאוד אך יחד עם זאת מגיע עם סנטרו עד כ 1 ס"מ מבית החזה.
קיים יישור מלא תוך כדי בעת כאב, בקצה בטווח כמו כן תנועות צידוד של הראש 85 מעלות דו צדדי, ותנועות הטייה 45 מעלות דו צדדי, עם כאבים בקצה הטווח.
גפיים עליונות ללא קיפוח מוטורוי ללא דלדול שרירים על פי מדידה בנק' שוות, החזרים גדיים הופקו אין החזרים פתלוגים מוסר על ירידה גורפת בתחושה בכל ידו השמ'. ללא התאמה דירמטומלית, אין סימנים של גירוי שורשי בידים.
גב תחתון ללא כיווץ שרירים פרברטפרלים לורדוזה מותנית שמורה, אין סקוליוזה, התיישב זקוף ללא כיפוף ברכיים 0 SLR שלי לי דו צדדי ללא סימנים של גירוי שורשי ברגליים.
אין קיפוח מטורי פרוקסמלי ודיסטלי, מוסר על הפרעה בתחושה, בכל רגלו השמ' מהמפשעה ומטה, ללא התאמה אנטומית כלשהיא.
אין סימנים פרימדלים ב 4 גפיים.
בהתאם לממצאים הבדיקה הקלינית בדיקות הדימות ובדיקות ה EMG, הוועדה מאשרת את החלטתה מיום 04.04.17- ובזה מאמצת באופן חלקי את מסקנותיו של ד"ר דריפוס מאחר והממצאים בבדיקת הצוואר לא תואמים את ממצאיו אלא ממצאים שנמצאו בוועדה הקודמת.
הוועדה עוצרת דיון ומבקשת יעוץ אורולוגי בהתאם לפס"ד"
"היועץ עיין בכובד ראש בהחלטת בית המשפט שבעצם החזירה את התובע לוועדה בהרכבה במושבה ביום 04.04.17, על מנת שתשוב ותבחן קביעותיה תוך התייחסות לממצאי בדיקת ה MRI ולחוות דעתו של ד"ר דרייפוס.
למרות שבפס"ד לא מוזכר הצורך לבדיקה חוזרת אצל אורולוג- הגיע ליועץ היום (ד"ר בולקיאר) והתלונן על הפרעות חסימתיות במתן שתן ללא סיבוכים וללא אשפוז באורולוגיה, כמו כן חזר על כך שעבר בדיקות של US עם הפרש של חצי שנה בשנת 2016 שבראשונה היתה שארית שתן משמעותית של מעל 130 סמ"ק, ובבדיקה השניה לאחר טיפול בחוסי ALFA שארית של 35 סמ"ק דבר שמעיד על הטבה משמעותית.
לגבי הנושא של אין אונות יש לציין שגם עכשיו לא הציג תוצאות של בדיקת זקפה לילית במכון מכר למלל אי לכך לא ניתן להתייחס ולקבוע נכות בנושא זה"
הוועדה התכנסה ביום 24.05.18 על מנת לסכם את דיוניה וקבעה כך: "המשך דיון מיום 26.04.18, הועדה עיינה בחוו"ד אורולוג ומקבלת את מסקנותיו ובכך דוחה את הערר".
הוועדה לא התייחסה לנושאים בהתאם להוראות פסק הדין. הוועדה לא דנה בכל סעיפי הליקוי כפי שפסק הדין הורה תוך שהיא לא מפרטת ולא מנמקת בהרחבה את קביעותיה.
הוועדה לא התייחסה לחוות הדעת של ד"ר דרייפוס מיום 04.09.16.
הוועדה לא התייחסה לבדיקת MRI גב וצוואר מיום 03.03.16.
המערער לא זומן להתייצב בפני הוועדה ולא נשמעו טענותיו.
ד"ר דרייפוס בחוות דעתו ערך שתי בדיקות, הראשונה בדיקת טווחי תנועה של עמוד שדרה צווארי והשנייה בדיקת טווחי תנועה עמוד שדרה מותני ובשתיהן ד"ר דרייפוס מדד טווחי תנועה, דבר שלא עשתה הוועדה ודי בכך בכדי לפסול את החלטתה.
לטענת המערער עצם אי מדידת טווחי תנועות ואי התייחסות הוועדה לבדיקת המומחה, מהווה פגם משפטי.
ד"ר דרייפוס התייחס בחוות דעתו לבדיקת EMG מיום 28.06.16 אולם הוועדה כל ל לא התייחסה אליה והחליטה להסתמך על בדיקת EMG מיום 21.03.04. בהתאם לפסק הדין היתה הוועדה אמור ה להתייחס לחוות הדעת, דהיינו גם למס מכים עליה נשענת חוות הדעת.
החלטת הוועדה לא ניתנה רק בהסתמך על ממצאי הבדיקה הקלינית אלא גם על ממצאי בדיקת ה- EMG הלא עדכנית.
מנגד, טען המשיב, כי דין הערעור להידחות , שכן הערעור מופנה כנגד ההחלטה הרפואית של הוועדה. יצוין, כי הוועדה התכנסה פעמיים בעניינו של המערער, פעם ראשונה ביום 26.04.18 ופעם שניה ביום 24.05.18.
מעיון בפרוטוקולי הוועדה עולה המסקנה ברורה, כי הוועדה קיימה את הוראות הסכמת הצדדים אשר קיבלה תוקף של פסק דין באופן מנומק ואין כל הצדקה להתערבות שיפוטית בהחלטה.
פסק הדין הורה לוועדה לשוב ולבחון את קביעותיה תוך התייחסות לממצאי בדיקת MRI מיום 03.03.16 ולחוות דעת ד"ר אריאל דרייפוס. הוועדה שבה ובחנה את עניינו של המערער מחדש, עיינה במסמכים הרפואיים שהונחו בפניה כולל בדיקת ה MRI וחוות הדעת של ד"ר דרייפוס, ערכה למערער בדיקה קלינית חוזרת, והפ נתה את המערער ליעוץ מומחה אורולוגי.
לאחר בדיקתו של המערער, ועיון בבדיקות הדימות הוועדה אישרה את החלטתה הקודמת מיום 04.04.17, ואימצה באופן חלקי את חוות דעת ד"ר דרייפוס באשר לעמוד שדרה מותני, ולא אימצה את מסקנותיו לגבי עמוד שדרה צווארי שכן הוועדה לא מצאה בבדיקתה הקלינית את הממצאים אותם הוא ציין בחוות דעתו.
הוועדה רשאית להעדיף את ממצאיה על פני ממצאי בדיקות אחרות, הן קליניות והן דימות.
לעניין האורלוגי- הוועדה התייעצה עם יועץ בתחום האורולוגי אשר חוות דעתו אומצה לאחר מכן על ידי הוועדה הרפואית המסכמת.
יש לדחות טענות המערער בנוגע לבדיקת ה EMG שכן זו לא היתה חלק מהוראות פסק הדין המחזיר.
המשיב סבור, כי לא נפלה כל טעות משפטית בפעולת הוועדה וכי החלטתה מפורטת ומנומקת וניתן להתחקות אחר הלך מחשבתה.
במסגרת ערעור על החלטות ועדות לעררים, מוסמך בית הדין לדון בשאלות משפטיות בלבד.
לא אחת נפסק, כי על בית הדין לבחון אם הוועדה טעתה בשאלה שבחוק, חרגה מסמכותה, הסתמכה על שיקולים זרים או התעלמה מהוראה המחייבת אותה (ראו בין היתר עב"ל 10014/98 הוד - המוסד לביטוח לאומי, פד"ע לד 213 - 1999). עוד נפסק בהקשר זה כי קביעת שיעור הנכות וסעיפי הליקוי הרלוונטיים הן קביעות רפואיות מובהקות הנמצאות בתחום סמכויות הבלעדי של הוועדה ובית הדין אינו מוסמך להתערב בהן ( עב"ל (ארצי) 17/06 בן צבי - המוסד לביטוח לאומי, מיום 22.6.2006).
לאחר שעיינתי בטענות הצדדים, פרוטוקול הוועדה ובמסמכים הרפואיים, מצאתי כי דין הערעור להידחות . וזאת, מן הנימוקים שיפורטו להלן.
עניינו של המערער הוחזר לוועדה הרפואית לעררים מכוח פסק דין שהו רה לוועדה לבחון את קביעותיה תוך התייחסות לממצאי בדיקות ה MRI ולחוות דעתו של ד"ר דרייפוס. ממקרא הפרוטוקול עולה, כי הוועדה קיימה אחר הוראות פסק הדין המחזיר, כך הוועדה התייחסה באופן מפורט לממצאי בדיקות ה MRI ע"ש צווארי וע"ש תחתון מיום 03.03.16 לרבות בדיקת EMG מתאריך 21.03.04. הוועדה נעתרה לבקשת המערער וערכה ב דיקה חוזרת על ידי נוירוכירורג אשר מצא, בין היתר, כי המערער מתהלך ללא צליעה וללא מימוש של אביזרים אורטופדיים, לורדוזה צווארית שמורה, ללא ספזם של שרירי הצוואר. עוד צוין, כי קיים יישור מלא תוך כדי הבעת כאב, בקצה בטווח כמו כן בתנועות צידוד של הראש 85 מעלות דו צדדי ותנועות הטיה 45 מעלות דו צדדי. ניתן להתרשם, כי הוועדה ערכה בדיקה קלינית מקיפה ועל יסוד בדיקתה הקלינית ובדיקות הדימות אישרה הוועדה את החלטתה מיום 04.04.17.
לעניין חוות דעת ד"ר דרייפוס הוועדה מציינת כי הממצאים בבדיקת הצוואר לא תואמים את ממצאיו אלא הממצאים שנמצאו בוועדה הקודמת ועל כן החליטה הוועדה שלא לאמץ את עמדתו במלואה ולאמץ באופן חלקי באשר לעמוד שדרה מותני, שכן כאמור ממצאיה בכל הנוגע לעמוד שדרה צווארי שונים. הלכה היא, כי קביעה בדבר השוני בממצאים דיה כדי לצאת חובת הנמקה עניינית ומנומקת ( דב"ע נא/ 122-99 חיים רזלר נ' המוסד לביטוח לאומי, פד"ע כג 169, דב"ע נד/21,22-01 המוסד לביטוח לאומי נ' דוד כהן, פד"ע כז 54).
בהקשר זה יש לדחות את טענות המערער לעניין אופי וסוג הבדיקות שערכה הוועדה. ההכרעה בשאלה כיצד תקבע הוועדה את ממצאיה – על אלו בדיקות תסמוך וכיצד תשקלל את כלל הממצאים – היא עניין רפואי מובהק הנתון לשיקול דעתה של הוועדה, ובית הדין לא ישים את שיקול דעתו תחת שיקול דעתה המקצועי.
בכל הנוגע לתחום האורולוגי- המערער נבדק על ידי מומחה יועץ בתחום האורולוגי וחוות דעתו אומצה על יד הוועדה המסכמת. המדובר בהחלטה רפואית מובהקת אשר מצויה במתחם שיקול דעתו של המומחה והמערער לא הצביע על טעות כלשהי בחוות דעתו של היועץ אשר מצדיקה התערבות בית הדין.
יש גם לדחות טיעוני המערער בנוגע לבדיקת ה-EMG שכן מקובלת עליי טענת המשיב , כי זו לא היתה חלק מהוראות פסק הדין המחזי ר וככל שהוועדה התייחסה לבדיקה הרי הדבר נעשה למעלה מן הצורך, וממילא המדובר בבדיקת עזר כשלעולם הנכות נקבעת על יסוד הממצאים הקליניים כפי שבוארו על ידי הוועדה.
החלטת הוועדה מפורטת ומנומקת וממלאת אחר הוראות פסק הדין. מדובר לטעמי בהנמקה ברורה של הוועדה אשר מושתתת על שיקולים רפואיים מקצועיים, המצויה בגדר מתחם הסבירות. לא מצאתי פגם משפטי בהחלטת הוועדה המצדיק התערבות בית הדין.