ביום 3.11.13 הוגש כתב תביעה מתוקן.
לא הוגש כתב הגנה במועד אלא בחלוף פרק זמן ארוך.
הנימוקים שהוצגו לעניין אי הגשתו של כתב ההגנה אינם מהווים טעם מספיק לאיחור כה ממושך בהגשתו של כתב ההגנה.
יובהר, כי בהחלטתו של בית המשפט מיום 28.7.14 למתן ארכה להגשת כתב ההגנה, על רק אי בהירות בייצוגם של הנתבעים, ניתנה לנתבעים ארכה לפנים משורת הדין ולפיכך ברור כי כלל לא היה מקום לחשב המועד בהתאם לפגרת הקיץ, מה גם שההחלטה קבעה התאריך ולא קצבה פרק זמן.
התובע עתר למתן פסק דין בהעדר הגנה אולם בשלב זה, מתן פסק דין הינו סעד דראסטי אשר אינו מידתי. לפיכך, יש לאשר הגשת כתב ההגנה, אף אם באיחור, אולם מובן כי ראוי יהיה להורות על צו להוצאות הכרוכות והנובעות ממחדלי הנתבעים.
הנתבעים לא ענו לדרישות ב"כ התובעת לקידום ההליכים המקדמיים, בהתאם להחלטה שניתנה על ידי בית המשפט. מטעם זה, עתר ב"כ התובע למתן החלטות שונות אשר מטרתן להמציא את החלטות בית המשפט לידי הנתבעים, על רקע אי בהירות ביחס לייצוגם. יובהר, כי אלמלא אי בהירות זה, הרי שהתביעה כבר היתה מתקבלת, על רקע העדר ההתייחסות להחלטות בית המשפט. רק על רקע קיומה של אי בהירות, הנובעת בפני עצמה ממחדלי הנתבעים, פעל בית המשפט לפנים משורת הדין, במתן החלטות אשר מטרתן להמציא את החלטותיו לנתבעים ולמעשה במתן הזדמנות נוספת לנתבעים לקיים החלטות בית המשפט לקידום ההליך.
אי הבהירות כאמור, אשר נובעת ממחדלם של הנתבעים, גרמה לכך שהיה על ב"כ התובע לחזור ולעתור בבקשות בעניין זה והיה על בית המשפט לשוב ולהידרש לנושא בהחלטות שונות.
בשים לב למכלול הנסיבות, מצאתי לנכון לאשר הגשתו של כתב ההגנה ועם זאת לחייב הנתבעים בתשלום הוצאות לטובת התובע בסך של 3,000 ₪ וכן לטובת המדינה בסך של 1,000 ₪. סכומים אלו ישולמו תוך 30 יום.
התיק נקבע לקדם משפט ליום 25.1.15 שעה 12:00.