>> אלפי גמלים בנגב צפויים לכליה בשל מחסור בשטחי מרעה. הבצורת הקשה הפכה את המחסור לקריטי.
לפי נתוני עדאלה, המרכז להגנה משפטית על זכויות המיעוט הערבי, כמעט כל 3,000 הגמלים בנגב נותרו ללא שטחי מרעה. בעלי הגמלים, רובם ככולם בדווים, ייאלצו לשחוט אותם מפני שאין ביכולתם לספק לגמליהם מזון חלופי יקר כמו גרעינים ומספוא.
גידול הגמלים מהווה מרכיב חשוב בכלכלה המדברית שפיתחה ושימרה האוכלוסייה הבדווית בנגב במשך מאות שנים. בשבוע שעבר שיגר עו"ד מוראד אלסאנע המייצג את ארגון עדאלה, מכתב למנכ"לית משרד החקלאות, יעל שאלתיאלי. במכתב נטען כי זה שנים רבות מסרב משרד החקלאות להקצות שטחי מרעה למגדלי הגמלים הבדווים בנגב וכן אינו מפרסם קריטריונים לרישום הגמלים בספר המקנה.
רישום כזה היה מקנה למגדלי הגמלים זכויות של עוסקים בחקלאות ותנאי סף להקצאת שטחי מרעה. "המצב הקשה שנוצר השנה השאיר משפחות בדוויות רבות, בעלות מסורת של מאות שנים בגידול גמלים, ללא הכנסה ויכולת קיום. מרבית המשפחות הללו הן מרובות ילדים ומשתייכות לאוכלוסייה הענייה ביותר בישראל" נכתב בפנייה של המרכז למשרד החקלאות.
בתגובה לפניית עדאלה, אישר משרד החקלאות כי גידול גמלים אינו מוכר כענף חקלאי ולכן מגדלי הגמלים לא זכאים לזכויות המוענקות לענפים חקלאיים אחרים. "משרד החקלאות דואג לספק שטחי מרעה לעדרי בעלי חיים המהווים ענף חקלאי, אך אינו אחראי על אספקת שטחי מרעה למגדלי בעלי חיים שאינם מוגדרים כענפים חקלאיים. בשל המחסור החמור בשטחי מרעה, קיים השנה קושי מהותי לספק שטחי מרעה לעדרי הצאן של הבדווים המהווים ענף חקלאות מוכר ולכן המשרד אינו יכול לסייע למגדלי הגמלים", כך נכתב בתגובת המשרד. המשרד מכחיש את טענת עדאלה כי קיימת אפליה בהקצאת שטחי מרעה: "הטענה שניתנים שטחי מרעה למגדלים אחדים ולאחרים לא, אינה נכונה. נכון להיום לא ניתנים שטחי מרעה לעדרי גמלים".
במשרד מציינים כי "בקרב הבדווים בנגב יש 1,300 מגדלי צאן הרשומים במשרד החקלאות, שמגדלים 180 אלף ראשי צאן ואלה מקבלים את כל הסיוע ואמצעי הייצור שהמשרד מספק". גידול גמלים מהווה מקור הכנסה ל-300 משפחות בדוויות המגדלות 3,000 גמלים. היעדר הסדרת שטחי מרעה מאלץ את בעלי הגמלים לחפש שטחים חלופיים כמו שטחים הסמוכים לכבישים, למפעלי תעשייה. רעיית הגמלים בשטחים אלה אף הביאה לתמותת גמלים.
אחד המגדלים איבד את חמשת גמליו שרעו הגמלים ליד אתר פינוי הפסולת הרעילה ברמת חובב ושתו מים מורעלים שזוהמו בחומרים כימיים. גמלים אחרים נהרגו כשחצו כבישים ראשיים ומסילות רכבת בחיפוש אחר מרעה. בחלק מהתאונות האלה קופחו חייהם של נהגים ונוסעים שרכביהם התנגשו בגמלים בעת שחצו את הכבישים. ב-2007 קופחו חייהם של 5 בני אדם בתאונות שנגרמו כתוצאה מהתנגשות עם גמלים.
"בדווי שלא מגדל גמלים, הוא בדווי בלי כבוד"
>> הגמל הוא מקור פרנסה לבדווים - אבל לא פחות מזה, מקור לכבוד. עלאווד ג'ומעה (48), בדווי המתגורר עם משפחתו, לצד גמליו ועזיו, במאהל מסורתי של עורות עזים בסביבת ירוחם מדרום לבאר שבע, מסביר: "הגמל נותן לבדווי חלב מזין. לפני כמה שנים שימשו הגמלים גם לחרישה. היום עברו לחרוש בעזרת טרקטור, אבל בחורף הרבה בדווים יחזרו לחרוש עם גמלים, בגלל מחיר הסולר שמתקרב ל-10 שקלים לליטר.
"את הנאקה חולבים ואת הזכרים מוכרים לשחיטה בעזה, חברון ובמקומות אחרים שבהם אוכלים בשר גמל. זכר אחד משאירים ועליו אפשר לרכוב ולטייל. כשהם בני שנתיים-שלוש אפשר למכור אותם. פעם שימשו הגמלים גם להובלה, אבל עכשיו הטנדרים משמשים להובלה. בדווי שלא מגדל גמלים, הוא לא בדווי עם כבוד. הבעיה עם המרעה לא התחילה עכשיו, אבל עכשיו היא הגיעה לשיאה. משרד החקלאות לא מקצה לנו שטחי מרעה, אז אנחנו נאלצים ללכת לשטחים רחוקים. אבל אז הסיירת הירוקה לוקחת לנו את הגמלים. הם לא רוצים שנרעה בשטח. אפילו שיש שטח מתאים שבו הגמלים לא מפריעים לאף אחד. פעם היו לבדווים הרבה גמלים. לכל אחד 30-40 גמלים. היום לכל בדווי יש 3-4, בשביל הכבוד".