נוירופתיה של עצב הירך – אבחון וטיפול מהירים עשויים למנוע נזק בלתי הפיך בעצב ומנוע פגיעה קשה באיכות החיים. מיחושים באזור הזה ולעתים גם שינויים תחושתיים בקדמת הירך ואף חולשה של השריר הארבע ראשי עלולים להופיע גם בגלל נזק לעצב הזה. לאבחון חשוב לבצע אבחנה מבדלת.
עצב הירך או העצב הפמורלי הוא אחד מסיבי העצב המרכזיים בגפה התחתונה. העצב וענפיו השונים מעצבבים חלקים ניכרים מהגפה התחתונה כולל תחושה לחלק העליון של הירך וכוח לשריר הארבע ראשי. לכידה ופגיעה בעצב הירך במקורותיו בעמוד השדרה המותני או לאחר שעזב את עמוד השדרה עלולים לגרום לסימנים ותסמינים תחושתיים ו/או מטוריים. בין היתר עלול החולה להתלונן על חולשה של השריר הארבע ראשי, קושי לעלות על מדרגות, פיק ברכיים וגם על שינויים תחושתיים בקדמת הירך כולל נימול בירך לפנים, הירדמות של הירך הקדמית וכלה בתחושת שריפה קשה באזור זה.
העצב הירך או העצב הפמורלי הוא אחד משני העצבים הגדולים אשר מעצבבים את הרגל. העצב הגדול יותר הוא העצב הסיאטי (Sciatic). שני עצבים אלו מקורם במקלעות המותן והעצה (Lumbosacral Plexus). מסעו של העצב הפמורלי מתחיל במקלעת המותנית משורשי עצבים L2, L3, L4. הוא עושה דרכו מטה לכיוון הרגל מחלל הבטן, דרך האגן, חודר מבעד לשריר הכסל (Psoas major), ממשיך מטה בסמיכות לשריר המותן (Iliacus), עובר מתחת לרצועת המפשעה (Inguinal ligament) אל קדמת הירך וממשיך מטה אל השוק ואל כף הרגל.
במהלך מסלולו מעניק העצב הפמורלי ושלוחותיו יכולת מוטורית לשרירים כופפי מפרק הירך כולל שריר החייטים (Sartorius), שריר הכסל (Iliacus) ושריר המסרק (Pectineus) ולארבעת הראשים של שריר פושט הברך – השריר הארבע ראשי (Quadriceps). ענפים של העצב הפמורלי מעניקים יכולת תחושתית לחלק הקדמי פנימי של עור הירך באמצעות “עצב עור הירך הצדי” (Lateral femoral cutaneous nerve) ולחלק הפנימי של עור השוק ושל כף הרגל באמצעות עצב תחושתי הקרוי “העצב הצפון” (Saphenous nerve). בדיקת רפלקס הברך (Patellar tendon reflex) מעניקה כלי חשוב לצורך בדיקת תקינות העצב.
ברוב המקרים נזק לעצב הירך התרחש על רקע של נזק לדיסק הבין חולייתי בין חוליות המותן הגבוהות ולגירוי שורשי העצבים המרכיבים אותו (L2, L3, L4). גורמי סיכון נוספים לנזק לעצב הזה כוללים: טראומה (פצע דקירה, שברים באגן, מפרק ירך), גידול סרטני, מורסה, דימום מסיבי (תרופות נוגדות קרישה, מחלת המופיליה, טראומה ישירה) או מפרצת של כלי דם המתפתחים במהלך מסלולו ובסמיכות לעצב.
גם פרוצדורות רפואיות הכוללות ניתוחים להחלפת מפרק הירך, ניתוחי בטן ומפשעה, לידה קשה, טיפולים בקרינה ועוד מהוות גורמי סיכון לפגיעה בעצב. נזק לעצב הזה עלול להתפתח גם בגלל מחלה (Diabetic amyotrophy). גורמים מכניים להתפתחות נזק לעצב כוללים חגורה, השמנה, ישיבה או עמידה ממושכים, הבדלים באורך הרגליים ועוד.
הסימנים והתסמינים בעקבות נזק לשורשי העצבים L2-L4 בעמוד השדרה המרכיבים את עצב הירך יכללו מלבד כאבי גב תחתון גם סימנים ותסמינים מוטוריים – חולשה של השרירים המכופפים את מפרקי הירכיים ופושטי הברך וגם סימנים ותסמינים תחושתיים – נימול או הירדמות של העור בחלק החיצוני קדמי של הירך ובחלק הפנימי של השוק וכף הרגל.
נזק לעצב הירך בתוך האגן מעל רצועת המפשעה (Inguinal ligament) יניב סימנים ותסמינים עצביים מוטוריים ותחושתיים כולל חולשה של השרירים שאחראים על הכיפוף של מפרקי הירכיים ופושטי הברך וכן נימול או הירדמות של העור בחלק החיצוני קדמי של הירך ובחלק הפנימי של השוק וכף הרגל. החולה לא ידווח עלך כאבי גב תחתון.
פגיעה ב“עצב עור הירך הצדי” (Lateral femoral cutaneous nerve) יכולה לגרום להתפתחות תופעה קלינית ששמה מרלגיה פרסטטיקה (Meralgia paresthetica). העצב התחושתי הצדדי של הירך נילכד לרוב ברצועת המפשעה (Inguinal ligament). הסימנים ותסמינים של מרלגיה פרסטטיקה כוללים כאבים באזור הירך, כאבים במורד הירך לפנים, נימול ותחושת שריפה בחלק הקדמי חיצוני של עור הירך.
לכידה של העצב הצפון (Saphenous nerve entrapment) עלולה להתרחש בנקודה שבה הוא בוקע מתעלת המתוויכים (Adductor canal) הממוקמת כ 10 סנטימטרים מעל הצד הפנימי של מפרק הברך. הנזק שנגרם לעצב נובע מהחיכוך שנוצר בינו לבין הרקמה השרירית הדינמית המתכווצת ומרפה לסירוגין. סיבות נוספות עלולות להיות נזק מקומי כתוצאה מפציעת ספורט או חבלה אחרת או מפרוצדורה רפואית כמו למשל ניתוח של הברך בגלל ליקוי במיניסקוס פנימי. הסימנים והתסמינים בגין נזק לעצב הזה יכללו: כאב בחלק הפנימי של אזור הברך המחמיר בעלייה במדרגות, הליכה ו/או בעמידה ממושכת. תחושת שריפה שעלולה להפריע לישון. ללא פגיעה מוטורית.
היסטוריה רפואית ובדיקה מעמיקה עשויים לזהות אם קיימת פגיעה בעצב ומהי רמת החומרה. אדם עם פגיעה במקורות של עצב הירך (L2-L4) או בעצב עצמו במהלך מסלולו מעל לרצועת המפשעה ידווח (תלוי במיקום הנזק) על פיק ברכיים, צליעה וקושי בעליית מדרגות. הממצאים השכיחים בבדיקה יהיו ירידה בהחזר הגידי של הארבע ראשי וחולשה של השריר הארבע ראשי. יש לחשוד בגב התחתון כמקור לגירוי עצב הירך על סמך התסמינים שאמורים לכלול גם כאבי גב.
אם הבעיה נמשכת זמן מה יתכן ונזהה אטרופיה של השריר. במידה ושריר המותן כסל מעורב אזי הפגיעה בעצב אמורה להיות מעל רצועת המפשעה. לרוב יתלוננו החולים על כאבי מפשעה קלים, כאב חריף באזור המפשעה, ירך ואולי גם בטן תחתונה עלולים להעיד על פגיעה עצבית מקורה בדימום מתחת לצפק (Retroperitoneal). פגיעה בעצב באזור המפשעה תניב סימנים ותסמינים תחושתיים בלבד.
האם חולשת השריר נובעת ממחלת ניוון שרירים? מחלת ניוון שרירים עלולה גם היא לגרום לחולשת שרירים אך גם כאן הפגיעה תהייה דו צדדית וההתפתחות תהייה הדרגתית. MRI או CT של האגן עשויים לעזור באבחון ובהבדלה של הגורם האפשרי לפגיעה עצב הירך. בדיקות נוספות כוללות בדיקת הולכה עצבית (NCT), אלקטרומיוגרפיה (EMG) – בדיקה להערכת תפקוד השריר והעצבים. את הממצאים יש להשוות בין שני הצדדים.
הטיפול כמובן, תלוי בגורם לבעיה. כאשר הפגיעה העצבית נגרמת מדימום, גידול סרטני, מפרצת או כול גורם מסכן חיים אחר יש כמובן צורך להתערבות רפואית כירורגית. ברוב הקרים אין הדבר כך ורוב האנשים שסובלים מפגיעה עצב הירך יכולים ליהנות מטיפול שמרני לא חודרני. טיפול תרופתי יידרש כאשר הבעיה נגרמת כתוצאה מסוכרת או מחלת כלי דם. הטיפול יכלול הנחיות לגבי אופן התנהגות נכונה כמו למשל הימנעות מתנועות או שהייה בתנוחות אשר גורמות ללחץ או גירוי של העצב. כמו כן יעשה שימוש באמצעים להפחתת דלקות כגון אולטרה סאונד ולייזר רך, החזרת האיזון השרירי (כוח, גמישות) ועוד.