ש= רצון לקבל.
היכולת לקבל את לעצמך על מנת לתת לאחרים.
איך אפשר לאהוב בן אדם אחר? רק כאשר כולך מלאה באהבה. אישה שאוהבת את עצמה. ואהבה מתחילה לגלוש ולהתפזר סביבה לכל הכיוונים. כשיש בתוכך אהבה, את מחלקת איתה בדרך טבעית. זה בלתי אפשרי להחזיק אותה בפנים, היא פורצת החוצה אל הבן אדם שאת אוהבת, גורמת לך להודות על כך שהוא נמצא בחייך.
אהבה זו האנרגיה הכי חזקה ביקום, זו אנרגיה של החיים.
ננסה להבין את השורש לביטחון עצמי נמוך. שורש השורשים של הביטחון העצמי הנמוך הוא המוח האנושי. המוח שלנו עובד ללא הפסקה מאז שנולדנו. ביום רגיל, עוברות במוחינו מיליונים של מחשבות מהירות. לחלק מהן אנו אפילו לא נספיק לשים לב. אז לאיזה מן המחשבות אנו שמים לב? התשובה ברורה למחשבות שיש להן מטען רגשי רב. ולאיזה מחשבות יש מטען הרגשי הרב ביותר? למחשבות שליליות.
כמות אהבה עצמית חשה כלפי עצמך או הביטחון העצמי האישי שלך, כל אלו באחראיות בלבד. הרבה פעמים בגלל נסיבות כאלה ואחרות אנו מגעים לכאן ועכשיו עם בטחון עצמי ירוד. האירועים בעבר השפיעו לרע על הביטחון העצמי שלנו ומאז לא עשינו דבר על מנת לתקן זאת.
החיסרון הגדול של הביטחון עצמי נמוך, הואר בכך שאת מקרינה אותו החוצה. אנשים סביבך קולטים את הוויברציה של הביטחון הנמוך שלך, ומחזירים לך יחס לפי מידה של הביטחון העצמי המוקרן החוצה. על מנת לנהל מערכת יחסים יציבה, רמת הביטחון העצמי צריכה להיות תקינה.
בני זוג האוהבים את עצמם מזינים את נשמתם ומתמלאים באנרגיה הזו. רק אהבה תגרום להם להיות חזקים ותאפשר להם ליצור ולחיות. אהבה מסלקת את האגו ומנקה את הלב המזויף. האגו נוצר מזיוף, פחד וחולשה. האהבה האמיתית מרפאה את האגו. בזוגיות זה מתבטא בזה שאחד מבן הזוג יהיה מאוכזב כי הוא חיי בתחושה שהוא נותן כל הזמן ולא מקבל לפי מה שהוא מעניק.
קודם כל דע את עצמך.
אחד הסודות לזוגיות מוצלחת הוא קודם כל להכיר את עצמך, לחקור עמוק במהות הנפש, ללמוד להקשיב ללב, לחיות מתוך איזון וכוונות טובות, לבקש להיות טוב יותר עבור הסביבה ועבור עצמך. מדובר בתהליך של השלמה של אדם עם עצמו. קבלה עצמית, אחדות ושלמות של האחד לפני שהוא מתחבר עם נשמה אחרת. הרעיון מאחורי זה למעשה מתאר הליכה לתוך הזוגיות ממקום שהוא כבר מאוזן, הרמוני ושלם, מקום נקי ושקט, וכן הסיכוי שתהיה התאמה זוגית על בסיס מניעים טהורים הרבה יותר גבוהים.
אחד לשבוע לפנק את עצמך במאכל אהוב.
מ= רצון לתת.
יכולת התעלות,נתינה והכלה, אהבת הזולת ונתינה מתוך רגש לב. כשאדם רווק או זוג נתקל בקשיים,ויכוחים, אי הסכמה, כעס, קנאה עלבון- גדולתו תיהיה להתעלות מעל רגשות שליליים אלה, ולהמשיך לשפוע אהבה לתת עוד דווקא שקשה, כשהכי כועסים או רוצים להסתגר ורק להתרחק מבן\בת הזוג. צעד זה יביא למעשה ליציאה מבלי ששמנו לב.
התאמה זוגית מוצלחת היא בין היתר יכולתם של בני הזוג להיות בנתינה, לגבור על הרגשות השליליים ולרצות להסתכל על דברים מגבוה, מנקודת מבט המאפשרת חזרה לפרופורציות , והזכות בעיקר ולא בתפל.
הבסיס תמיד , בין שני בני אדם בכלל, ובין בני זוג בפרט, צריך להיות בסיס של נתינה. השאיפה של בני הזוג יהיה צמצום הרצון לקבל לעצמו, שזו ההתנהגות המקולקלת שמפרידה בין האנשים והפיכה של הרצון לקבל שיהיה בעל מנת להשפיע.
הכיוון הכללי של ההתנהגות בין בני הזוג צריך להיות התנהגות של נתינה, לחפש את טובת זולתו. המילה שלום באה מהשורש שלם, בלי שאחד ישלים את רעהו כל אחד מהשנים חסר. כאשר יש שלום בין השניים זה מרמז שמטבע הבריאה שלנו אנחנו חסרים והמחסור נמצא אצל השני או חבר או בן זוג זה אצלו בפיקדון.
אהבה טהורה ולא אגואיסטית .
הגדרת אהבה בזוגיות כפי שאנו מכירים אותה, למעשה מחביאה בעומקה סוד גדול, ןמתחלקת לשני חלקים עיקריים ושונים במהותם.
קיימת אהבה המונעת מתוך אגו, מתוך רצון לספק את העצמי הפרטי וקימת אהבה טהורה המתחוללת מעצם היותה לא מותנית בדבר. התאמה זוגית על פי פירוש זה, תיפול ותצמח בדיוק על הבסיס הזה .
כל זוג וכל אדם צריך לשאול את עצמו האם הוא אוהב את האדם שאיתו, או האם נוא אוהב את איך שהאדם הזה גורם לו לעצמו להרגיש? האם האהבה שלנו מותנית במעשים? בהתנהגות? במתנות חומריות? על פי קבלה והידע העתיק החבוי בתוכה, אהבה המבוססת על אגו, מניע אישי ורצון לסיפוקים רגעיים לא תשרוד, וגם אם כן תהיה זאת זוגיות מתישה,מתסכלת ומלאת בכעס ובכאב. לעומת זאת, התאמה זוגית שנוצרה על ידי חיבור טהור ונקי לזולת, כלומר מערכת יחסים ששני בני זוג נמצאים במצב של נתינה , ללא צטרך או דרישה לקבל בתמורה, אוהבים אחד את השני מעצם מהותם, ללא קשר למעשים למתנות או למראה חיצוני, תהיה זאת זוגיות בריאה וחזקה המבוססת על ערכים של שלום, הרמוניה ואחווה.
כאשר אין אפשרות של נתינה וקבלנה אין שלום.
אצל האיש חלק ששיך לאישה והוא חייב לתת לה את זה, מחויב.
האישה מצידה צריכה לקבל כאשר מתקיים המהלך הזה של נתינה וקבלה מתקיימת השלמות.
נקודת המוצא הבסיסית היא אני נותן מאחר שאני ממלא את נשמתי ברגשות טהורות, שאינם תלויות בדבר.
– אני מקדיש בכל יום במחשבה בתכנון מעשה אחד טוב.
– לפני השינה אני מסכמת את יומי.
– אני מאזין פעם ביום למוזיקה שאהובה עלי.