בחברת הדירוג מזהירים כי חלה עלייה בסיכון של חברות התלויות ביצוא גז לפירעון חובות ■ במידרוג סבורים כי החברות הישראליות יתקשו למכור גז במחירים גבוהים בחוזי היצוא, בעוד מחירי הגז בעולם צוללים ■ עיקר הסיכון נמצא ברציו, דלק קידוחים ותמר פטרוליום.
מניות חברות הגז התאוששו מעט אתמול (ג'), לאחר צלילה של 60%–80% מתחילת השנה. מדד הגז והנפט עלה ב–5%, לאחר שאיבד כ–65% מתחילת ינואר. איגרות החוב של החברות המרכזיות בענף המשיכו גם אתמול להיסחר בתשואות זבל גבוהות של 10%–26%, המלמדות על חשש המשקיעים שחלקן עשויות להתקשות לעמוד בפירעון החוב בשנים הבאות.
הטלטלה בענף מיוחסת בין היתר למשבר הקורונה, שמפחית את הביקושים לנפט וגז בעולם; וכן למלחמת מחירי הנפט בין סעודיה לרוסיה, שלא הצליחו לסכם על קיצוץ בתפוקה. לפי הערכות, רוסיה סירבה לקצץ בתפוקה במטרה לשמור על סביבת מחירים נמוכה, שתפגע בתעשיית נפט הפצלים של ארה"ב; בעוד סעודיה הגיבה במדיניות היצף, שנועדה לחתוך בהכנסותיה של רוסיה מנפט.
במידרוג הזהירו אתמול כי משבר הקורונה, ביחד עם מלחמת המחירים, העלו את סיכון האשראי של חברות הגז והנפט הישראליות. לפי חברת דירוג האשראי, הבעיה חמורה במיוחד, מאחר שמבנה החוב של רוב החברות בענף כולל עומסי פירעונות בטווח הקצר, שמשולבים ברמת מינוף גבוהה.
במידרוג הבחינו בין שתי קבוצות של חברות: כאלה עם הטיה לשוק הגלובלי (יצוא), וכאלה עם הטיה למשק המקומי. ההבחנה מבוססת על ההבדלים בחוזים של כל מאגר: תמר ממוקד בחוזים בתוך ישראל ומיעוטם למצרים ולירדן — בדומה למצבו במאגר כריש. מנגד, לווייתן מוטה באופן מובהק ליצוא למצרים ולירדן (85% מסך ההפקה). החלוקה הזאת מבדילה בין חברות כמו רציו ודלק קידוחים, לחברות כמו ישראמקו או אנרג'יאן שמוטות לשוק המקומי.