1. זוהי תביעה בגין נזק גוף שנגרם לתובע ביום 24.12.08 כאשר נפל במדרגות מבנה בבסיס חיל האוויר שבו עבד מטעם הנתבעת 1 (להלן: "התעשיה האוירית"). התובע מבקש פיצוי בסך 2,897,506₪ בגין פגיעה אורתופדית ונפשית. הנתבעות מכחישות את אחריותן ואת אומדן הנזק ומוסיפות שיש לנכות מהפיצויים שיפסקו לתובע סכום העולה בהרבה על אומדן נזקיו.
2. התובע טוען שהוא נדחף מאחור ונפל במדרגות מסוכנות שנבנו בניגוד לדין. את האחריות לנוהל העבודה המסוכן הוא מייחס לתעשיה האוירית, מעסיקתו. את האחריות למבנה המסוכן של המדרגות הוא מטיל גם על המדינה, כבעלת המקרקעין. בסעיף 19 לכתב התביעה תוארה התאונה כך: "בזמן שהתובע עלה במדרגות... הוא נתקע ונדחף על ידי אחד העובדים אשר סיימו את המשמרת ואשר ירד במדרגות. התובע נפל במדרגות והתגלגל אחורה עד לרחבה שלפני המדרגות.". בדיון ביום 15.9.14 תיקן ב"כ התובע את הדברים ואישר שהתאונה התרחשה בעת שהתובע ירד במדרגות. ואכן, בתצהיר העדות הראשית של התובע נכתב: "בזמן שירדתי במדרגות לאחר שהחתמתי כרטיס, בתנאי הדוחק ובנסיבות לעיל, אני נדחפתי מאחור על ידי אחד העובדים אשר סיימו את המשמרת ואשר ירד במדרגות". הטענה שהנפילה נגרמה עקב התקלות בעובד אחר הועלתה על-ידי התובע במועד מוקדם מאד. היא תועדה על-ידי הממונה עליו, חיים מקיאס, בעת שערך דו"ח תאונה, על סמך שיחת טלפון עם התובע. במסמכים רפואיים שונים נכתב שהתובע "החליק", "מעד" או "נפל". לא מדובר בשינוי גרסה (כטענת הנתבעות): "מעידה" או "נפילה" יכולות להיות גם תיאור מכלול האירוע וגם תיאור של חלקו הסופי (שראשיתו "דחיפה"). אוסיף, שגם הביטוי "התקלות" הוא דו-משמעי ויכול לתאר התקלות של התובע עצמו בעובד אחר, או התקלות של עובד אחר בתובע.
3. התובע טען שנדחף מאחור במדרגות ואינו יודע על-ידי מי ולכן נפל. הוא הזכיר שמות של עובדים רבים המוכרים לו שהיו בזירת האירוע, אך רק שם של אדם אחד שלדבריו הושיט לו עזרה מיד אחריו (ובמשתמע היה סמוך לו ואולי ראה מה קרה). הצדדים מלינים זה על זה, על כך שעובדים שנכחו באירוע לא זומנו לעדות. אכן, לכולם היו סיבה והזדמנות לזמן עדים לתאונה. האינטרס של התובע לזמן עדים אלה נראה גדול מהאינטרס של הנתבעות – שהרי עליו הנטל להוכיח את תביעתו. לצד זה, כנראה שלנתבעות היה פשוט יותר לזכות בשיתוף פעולה של אותם עדים. עצם נפילת התובע אינה במחלוקת אמיתית. עד ההגנה חיים מקיאס ירד במדרגות מעט לפני התובע ושמע מיד שהוא נפל, אך לא ידע את סיבת הנפילה. נראה שאילו היה עד היכול לספר על סיבת הנפילה, היה מי מהצדדים מזמנו. נראה שאיש מהם לא מצא עד היודע באמת מה קרה.
4. יש אירועים שמטבעם רק בעל הענין בהם, יכול להעיד על פרטיהם. את האפשרות שנפל בשל "התקלות" העלה התובע בשלב מוקדם יחסית, בהודעה טלפונית שמסר למר מקיאס. איני רואה סיבה לפקפק באותנטיות של רישום זה. לצד זה, איני סבור שיש לצפות שגרסה שנמסרת בהקשר של דיווח על תאונה, או אצל רופא, תכלול את כל פרטי האירוע. לכן, איני סבור שיש לייחס משמעות רבה למועד המאוחר שבו נטען במפורש ובפרטים שהתובע נדחף מאחור במדרגות וסביר בעיני שכך אומנם קרה. האם קשורה התאונה לשיטת עבודה לקויה, או לליקוי במדרגות – כטענת התובע?
5. התובע הגיש חוו"ד של המהנדס יוחנן גרבי, אשר צילם ומדד את המדרגות. לדבריו, מחייבות "תקנות התכנון והבניה" להתקין מאחזי יד לצד המדרגות ומעקה באמצען. לדעתו, המדרגות כפי שהן אינן עומדות ב"תקנות" והן מסוכנות למשתמשים בהן. הנתבעות לא הגישו חוו"ד נגדית. ב"כ הנתבעת 1 ביקש לחקור את המהנדס, אך הוא לא זומן לישיבת ההוכחות ולבסוף, ויתרו הנתבעות על חקירתו. לדעת התובע חוות-הדעת ומסקנותיה לא נסתרו. מכאן שהמדינה הפרה את חובת הזהירות כלפיו וגם הפרה חובה חקוקה. הוא אף סבור שהמדרגות היו "דבר מסוכן" המצדיק את היפוך נטל הראיה. הנתבעות סבורות שתיאור התאונה על-ידי התובע הופך את חוות-דעתו של המהנדס לבלתי רלבנטית, מפני שהתרחשות התאונה לא הושפעה ממצב המדרגות. לדעתן, אף אם היו מותקנים מאחזי יד ומעקה, אין לדעת אם התובע צעד בקרבת מקומם המשוער ואם היה מפיק מהם תועלת. הן סבורות שחוות-הדעת חסרה, מפני שאין בה ניסיון לשחזר את מהלכו של התובע על המדרגות.
6. מדרגות אינן "דבר מסוכן" ובנסיבות האירוע אין להפוך את נטל הראיה, לפי אף אחת מהחלופות האפשריות. אבסורדי לצפות מהנתבעות להסביר מדוע נפל התובע מקום שבו גם התובע עצמו מתקשה בדבר. ברור שהן יודעות על סיבת הנפילה או נסיבותיה הרבה פחות משיודע התובע עצמו. התובע גם אינו יכול לטעון כעת להפרת חובה חקוקה – הן מפני שבכתב התביעה שלו לא נקב בשמה של החובה שכביכול הופרה (כחובתו הדיונית) והן משום שגם בסיכומיו לא עשה כן.
7. המהנדס גרבי מדד, שרטט וצילם את המדרגות. הוא ציטט מתקנות (שבהן אעסוק מיד) וסיכם את חוות-דעתו במילים "א. מהלך המדרגות במצבו הנוכחי מסוכן למשתמשים בו, ואינו עומד בתקנות התכנון והבניה. ב. חובה לתכנן מעקה ומאחזי יד כנדרש בתקנות התכנון והבניה ע"י מתכנן מוסמך".
הנתבעות לא חקרו אותו ולא הגישו חוות-דעת אחרת. לדעת התובע מחייב הדבר את קבלת חוות-הדעת כפי שהיא. אפילו אעשה כבקשתו, לא יהיה בכך כדי לסייע לו, שכן חוות-הדעת אינה אומרת דבר הרלבנטי להכרעה בתביעה ואת זה טענו הנתבעות בסיכומיהן (ולמרבה הצער, בהכללה גורפת וללא דיון מספיק). למעשה, המהנדס כלל לא חיווה דעתו בשאלות הרלבנטיות להכרעה בתביעה.
8. המהנדס גרבי ציטט מתוך "תקנות התכנון והבניה". הוא והתובע אחריו, לא נקבו בשם המלא שלהן ובדיון ב"נורמה המשפטית" היא נותרה בלתי מזוהה. אוכל רק לשער שהמהנדס ציטט מתוך תקנות התכנון והבניה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות), תש"ל – 1970, הקובעות תנאים לקבלת היתר בניה. במרוצת השנים חלו בהן שינויים רבים. המהנדס ציטט מנוסחי תקנות שהותקנו בשנים 2008 ו – 1982. אך האם חלו נוסחים אלה על בניית המדרגות בעת שהותרה בנייתן? אין כל ראיה על מועד בניית המדרגות והתובע שותק בענין בסיכומיו. השאלה אינה עיונית, שכן המדרגות נמצאות בבסיס של חיל האוויר שהיה קיים עשרות שנים לפני שנפצע התובע בשנת 2008.
9. הפרת נורמה אינה מתחוללת בעולם נטול ממד זמן. הטוען להפרה של נורמה חייב לטעון (ולהוכיח) מתי התחוללה ההפרה ולהפנות לנורמה שהיתה אז בתוקף. טיעוני התובע כמו חוות-הדעת שעליה הוא נשען מתעלמים מכך לחלוטין.