לפני כארבע שנים לקוחה בחדר כושר בבית חנינא עלתה על הליכון מבלי להבחין שהוא פועל ונחבלה. באחרונה התקבלה טענתה שבעל המקום התרשל כשלא דאג לתאורה מספקת.
בתביעה שהוגשה ב-2012 סיפרה התובעת, אישה כבת 60, שהגיעה להתעמל בחדר הכושר "פיטנס האוס" שבבית חנינא ונפלה כשעלתה על מכשיר הליכון במקום.
התובעת טענה שהתאורה בחדר הכושר הייתה חלשה שכן בעל המקום ועובדיו לא מדליקים את כל האורות כדי לחסוך בחשמל.
לדבריה, עלתה למכשיר עם בקבוק מים ופלאפון ובטרם הספיקה להניח אותם המכונה העיפה אותה אחורה והיא נחבלה. בדיעבד התברר לה שהמכשיר היה מופעל והסתובב במהירות רבה אך בשל התאורה הלקויה היא לא הבחינה בכך. עוד לטענתה, לא היו במקום די אנשי צוות כדי לפקח על בטיחות השימוש במתקנים.
התובעת סיפרה שלאחר שנפלה המדריכה ופקידת הקבלה שהיו במקום צעקו עליה ואמרו לה שלא קרה לה כלום ושתקום.
לטענת התובעת, היא נחבלה בכתפה ובגבה ומאז האירוע אינה יכולה לשוב לעבודתה כספרית וקוסמטיקאית.
הנתבע הכחיש שהתובעת נפלה בחדר הכושר שלו או שנגרם לה נזק. לטענתו, הוא לא נכח במקום בזמן האירוע שכן הוא נמנע מלהיכנס לחדר הכושר כשנשים מתעמלות בו. עם זאת, במקום נכחה מדריכה ומספר המתעמלים המועט לא הצריך נוכחות של אנשי צוות נוספים.
השופט מרדכי בורשטין מבית משפט השלום בירושלים העדיף את גרסת התובעת שלדבריו הייתה עקבית.
השופט הדגיש שעדות מדריכת הכושר שנכחה במקום היא עדות משמעותית והימנעות הנתבע מלזמן אותה פועלת לחובתו. עוד הוא ציין שתמיכה לגרסת התובעת ניתן למצוא בפנייתה בזמן אמת לקופת החולים.
השופט ציין שמספר אנשי הצוות שנכח שמקום באותו יום היה מספק שכן היו בחדר הכושר שמונה מתעמלים בלבד.
יחד עם זאת הוא קבע שהנתבע התרשל כשלא דאג לתאורה מספקת במקום. השופט הוסיף שהנתבע לא הציג נהלים כלשהם ולא הוכח שהיה פיקוח על הפסקת פעולת מכשיר ההליכון. לכך לדבריו מתווספת העובדה שהמכון פעל ללא רישיון וללא ביטוח בניגוד לחוק מכוני כושר.
עם זאת, השופט קבע שלתובעת אשם תורם מאחר שהיא הכירה את המקום ואת תנאי התאורה ו"יכלה לנקוט משנה זהירות בטרם עלייתה על המכשיר".
לעניין הנזק השופט קבע שהתובעת לא הוכיחה שעבדה לפני האירוע, לא הגישה קבלות ולא זימנה לקוחות לעדות. כמו כן, בדף הקבלה לחדר הכושר נכתב שהיא עובדת בחנות והדבר סותרת את גרסתה. בנסיבות אלה קבע השופט שאין מקום לפסוק לה פיצוי על הפסדי שכר.
השופט פסק לתובעת פיצוי של 10,000 שקל על עזרה וסיעוד וכן 2,500 שקל עבור הוצאות רפואיות וטיפולים. עוד נפסקו לטובתה 40,000 שקל על כאב וסבל.
בסיכומו של דבר קיבל השופט את התביעה וחייב את הנתבעים לפצות את התובעת ב-42,000 שקל לאחר ניכוי אשם תורם של 25%.
הנתבעים חויבו בנוסף בהוצאות ושכ"ט עו"ד של 10,000 שקל.