בתחילת יולי נפתחה ביפו הסדנה הבינלאומית לאופרה, שתימשך לאורך החודש כולו. בסדנה משתתפים השנה כמאה זמרים וזמרות מרחבי העולם, שאיתם עובד צוות של כשלושים מורים, מנצחים, במאים ופסנתרנים. הסדנה מתקיימת זו השנה ה- 25, ובמהלך שנותיה הרבות למדו בה כמה מחשובי הזמרים הישראלים שפועלים כיום בעולם.
מעבר לאינטרס הברור של הזמרים הצעירים להשתתף בסדנה, היא מהווה מוקד משיכה גם לקהל אוהבי האופרה. אלו יכולים לצפות בעשייה האופראית על כל שלביה, באווירה צעירה ולא מכופתרת. הסדנה מציעה מופעים מסוגים שונים, בהתאם לשלב בו היא נמצאת. השלב הראשון, המתקיים בימים אלו, הוא של כיתות האמן. כיתות אלו פתוחות גם לקהל (בתשלום). אם נפלתם על אחת מוצלחת, אפשר לראות בזמן אמת את השינוי המתחולל בביצועם של הזמרים הצעירים. בשלב השני, המתחיל ב- 17 ביולי, הדגש עובר לביצועי קונצרטים ואופרות שמתקיימים מדי ערב. האופרות מבוצעות בבימוי חלקי ודל תקציב, אך עם הרבה רוח נעורים ויצירתיות.
השנה יבוצעו בסדנה חמש אופרות: "שיקוי אהבה" מאת דוניצטי (Donizetti), "לה בוהם" של פוצ'יני, "דון ג'ובאני" מאת מוצרט, "המדיום" מאת מנוטי (Menotti) ו"אריאדנה בנקסוס" (Ariadne auf Naxos) מאת ריכרד שטראוס. מבחינת אופיין המוזיקלי כולן נגישות יחסית גם לקהל לא מקצועי, אך מי שרוצה "ללכת על בטוח" עם להיטים מוכרים יעדיף את אחת משלוש הראשונות.
במסגרת תוכנית הקונצרטים של הסדנה יועלה ערב המוקדש לשלושה ז'אנרים שהתפתחו לצד האופרה ה"רצינית"- "אופרה קומיק" (בצרפת), סרסואלה (Zarzuela, בספרד) ואופרטה (בגרמניה). קונצרט נוסף נקרא "בל קנטו ו-וריזמו", והוא יוקדש לרפרטואר האופרה האיטלקי של המאה ה- 19. ערב נוסף יקרא "אלוהים, השיגעון והשטן", ויכלול קטעים מאופרות בהן השטן בוחן את האדם לצד כמה מסצנות השיגעון המפורסמות. ערב אחר יוקדש למחזות זמר, עם זמרי הסדנה ופסנתרן.
המנהלת האמנותית של סדנת האופרה מראשיתה היא מדריכת הקול הכריזמטית ג'ואן דורנמן (Dornemann), מה"מטרופולין אופרה" בניו-יורק. דורנמן היא פרפורמרית נהדרת כמורה, וכיתות האמן בהנחייתה הן חוויה מיוחדת (בעיקר אם שומעים אותן בפעם הראשונה).
מבחינת הקהל, הסדנה מאפשרת להתחבר לתהליך הלמידה והעבודה של זמרים צעירים מצטיינים, שחלקם ברמה מעולה. עם זאת, למי שמגיע אליה בפעם הראשונה כדאי לתאם ציפיות. ראשית- אין מה לצפות לביצועים ברמה של בית אופרה אמיתי. הזמרים אמנם טובים בדרך כלל, אך התפאורה חלקית וסמלית והליווי נעשה ע"י פסנתר ולא ע"י תזמורת. שנית, לא כל כיתות האומן הן באותה רמה, וחלק עשויות להיות טכניות או משעממות. ברגע ששומרים על ציפיות ריאליות אפשר ליהנות גם מקולות יפים, גם מחדוות הגילוי של כישרונות צעירים, וגם מהאווירה הנעימה והלא מכופתרת.