דיון על חשיבה יצירתית וחינוך טכנולוגי.
שמי מיכל, ואני סטודנטית בסמינר לחינוך ויזמות חברתית. בנוסף אני משתתפת בפרויקט הזה - "פורצים דרך- יזמות בסמינר הקיבוצים" כמלוות פרויקטים.
קראתי את הפרויקט שלך, וממש התלהבתי. נראה לי פרויקט מקסים, ומתוקף העובדה שאתה ואחרים שעומדים מאחורי הפרויקט - נמצאים גם בעמדות מפתח לקבלת החלטות- כנראה גם ישים.
בפרויקטים מהשוג הזה, חשוב לזכור לשים לב לפרטים הקטנים. איך מעבר לזה שסוגרים את כל הפרטים הגדולים של השיתוף פעולה, חושבים מראש על מטרות הביניים, המטרות , והבעיות שיוכלו להתעורר במהלך הפרויקט.
1. לחשוב האם , ואיזה בעיות יכולות להתעורר בדרך לאישור הפרויקט. האם כרגע יש משהו שמונע מהפרויקט להתקים, צורך מסוים (תקציבי או אחר) שהכרחי לקיום הפרויקט?
חנן - אני חושב שזו יוזמה מאוד מעניינת.
מיכל - אני חושב שעלית על חלק מהנקודות החשובות שעוד צריכות מענה.
ראשית, אני באמת מציע שתמשיכו (לפחות כרגע) את הליווי כאן באתר, כדי לשמר את המידע "לדורות הבאים".
1. חנן - אם אני מבין נכון, כרגע הגוף הבא שצריך לרתום בעניין הוא בית ספר מקצועי כלשהו. מה הסטטוס של זה? האם הם כבר הביעו עניין ראשוני?
2. ב"מדדים להצלחה" הגדרת מספר קריטריונים מעניינים, אך לדעתי את רובם קשה מאוד למדוד. איך למשל מודדים "שיפור בדימוי העצמי" או "העלאת מודעות"? אולי כדי לחשוב על מדדים יותר "מדידים". למשל - כמות אזכורים בתקשורת יכולה להעיד על חשיפה. כמות הילדים שיבחרו מקצוע מדעי יותר בשנה הבאה יכולה גם היא להיות אינדיקטור, או המשכיות של הפרוייקט ושכפול שלו. אני מציע להתמקד קצת יותר במדדים האלה, כדי לוודא שאנחנו יודעים איך נראה הפרוייקט הזה כשהוא מוצלח.
3. מתי התאריכים של התחרות העולמית? זה נשמע כמו דדליין שצריך להצהיר עליו כסיום הפרוייקט.
מיכל, תודה על התגובה המעודדת. אשמח מאד אם תעזרי לי להתמקד בשאלות שהעלית. איך ממשיכים את הליווי?
שמחה שמצאת את התגובה מועילה, אפשר להמשיך את הליווי במספר אופנים: כאן באשוקה, במייל, טלפון או פגישות פנים מול מפנים.
איזה דרך הכי טובה עבורך?
מיכל, בואי ננסה להמשיך כאן, עוד אנשים יוכלו ללמוד ממה שקורה בינינו.
הי חנן, בכיף .
אני רואה שבנוסף לשאלות שלי, גם דניאל הוסיף כמה שאלות חשובות.
בו נתפקס על השאלות האלו ומשם נמשיך.
הבעיה העיקרית היא זמינות הסטודנטים בפקולטה לאמנויות שלנו. בעיה נוספת היא בחירת בית הספר: יש שני בתי ספר מועמדים (הדיון בבחירה לא יכול להעשות מעל במה זו). וכמובן - נצטרך כסף למימון החומרים והנסיעות (התכנון הוא שהילדים יבואו ל'קיטנה' של כמה ימי מרתון בחופש הגדול (בנוסף למפגשים ספורים במשך הסימסטר עם הסטודנטים לעיצוב ועם הסטודנטים להנדסה).
החוג לעיצוב שלנו, תכנית של חינוך טכנולוגי בבית ספר תיכון ומכללה להנדסה.
האינטרסים של החוג שלנו - הם בעיקר קישור בין ההתמחות המקצועית ושדה החינוך, שהרי המעצבים שאנחנו יוצרים אמורים להיות מורים לעיצוב. יש פה, כמובן גם שליחות חברתית שהיא מטרה חשובה של המכללה בכלל ושל הפקולטה בפרט.
בתי הספר מחפשים יחודיות ודרכים להציג סביבות למידה מגרות בכדי לעודד נרשמים ושיפור דימוי.
המכללה להנדסה מחפשת מעורבות חברתית, סביבות למידה מרתקות ויצירת פוטנציאל נרשמים.
לא רואה התנגשות אינטרסים - להיפך, השילוב המשולש יתן כח אדיר. לגבי המטרות החינוכיות - הדגשתי כמה בתיאור המטרות של הפרויקט.
כן, דניאל, כאמור יש שני בתי ספר שמהם צריך לבחור אחד. יש שיקולים לכאן או לכאן. אני מנסה לפנות זמן ולהיפגש עם המנהלים. מקווה להחליט בשבוע הקרוב.
2. ב"מדדים להצלחה" הגדרת מספר קריטריונים מעניינים, אך לדעתי את רובם קשה מאוד למדוד. איך למשל מודדים "שיפור בדימוי העצמי" או "העלאת מודעות"? אולי כדי לחשוב על מדדים יותר "מדידים". למשל - כמות אזכורים בתקשורת יכולה להעיד על חשיפה. כמות הילדים שיבחרו מקצוע מדעי יותר בשנה הבאה יכולה גם היא להיות אינדיקטור, או המשכיות של הפרוייקט ושכפול שלו.
אני מציע להתמקד קצת יותר במדדים האלה, כדי לוודא שאנחנו יודעים איך נראה הפרוייקט הזה כשהוא מוצלח.
מדד ראשון ועיקרי הוא עצם ההצלחה ליצור את המכונה. זוהי ממש מכונה שאפשר לראות בעיניים ולהרגיש בידיים. לגבי המדדים שהיצעת - סבבה. לי חשוב בעיקר לראות אור בעיניים (של סטודנטים, מרצים וכמובן ילדים ומורים) ויש לי כלי מדידה לכמות האור בעיניים - זה נקרא 'מד-אור בעיניים'.
לוח הזמנים של התחרות הרלוונטית עוד לא פורסם לשנה הבאה. ההתחרויות השנה (יש במדינות שונות בארה"ב ובקוראה) הם בין ינואר למרץ. התחרות, למעשה, איננה תנאי - היא בבחינת אתגר נוסף, אבל ננסה לעקוב אחרי המועדים ולהרשם למתאימה בשנה הבאה (היתה גם אחת באוקטובר בצפון קרולינה).