לאחר שבחנו את הקפצו'ר המחודשת בגרסה האוטומטית, יצאנו למפגש עם הגרסה הידנית שזכתה למחיר נמוך למדי. אז מה מקבלים בג'יפון שעולה פחות ממאה אלף שקל?
רנו קפצו'ר המחודשת, שנבחנה כאן רק לפני מספר שבועות, השאירה את חותמה כשהבנו שעברה מתיחת פנים מדויקת, שטיפלה בדיוק בנקודת התורפה של הדגם – נוחות הנסיעה. מצד שני ברור שקל יותר להרשים כשהגרסה הננהגת היא היקרה והמאובזרת בהיצע. לכן הגרסה הבסיסית הנבחנת כאן, המכונה "לייף" (שגם מתומחרת אגרסיבית), מהווה אתגר משמעותי יותר עבור הדגם שזה עתה נמתח. היא גם מכניסה את הקפצ'ור לזירה תחרותית שונה לגמרי בזכות המחיר הנמוך: רק מאה אלף שקלים, ועוד עם עודף לארטיק.
הקפצ'ור בגרסתה הבסיסית מסתפקת במנוע טורבו בנפח 900 סמ"ק בלבד. בנוסף המנוע גם משודך לגיר ידני, וכמובן שגם רשימת האבזור מתקצרת; כל זה ביחד מקצץ 30 אלף שקלים ממחירה של הגרסה היקרה. העמסנו משפחה הכוללת זוג הורים וזוג ילדים פלוס מטען למספר ימים, ויצאנו למבחן על קו הגבול הצפוני. הרשמים לפניכם.
בניגוד לקפצו'ר הקודמת שפגשנו בצבע אדום-נוצץ, הגרסה הבסיסית כאן מצטנעת בצבע לבן סטנדרטי. אך עם זאת היא מצליחה שלא להיראות פשוטה, זאת בזכות העיצוב החיצוני שממשיך להיות עדכני, עגלגל ומושך.
אמנם מתיחת הפנים לא ממש מורגשת כאן, אך מי שקולט את תאורת היום החדשה יתרשם שאכן יש שיפור מסוים. שילוב צבעים של שחור ולבן עם חישוקים קלים ומעוצבים יוצרים מראה שאינו צנוע כלל.
כניסה אל פנים הרכב חושפת את הבסיסיות שבגרסה הזו. אם בגרסה היקרה התלוננו על אפרוריות וגוונים כהים בתא הנוסעים, כאן כמות הגוונים הצטמצמה והתחושה הכללית פשוטה יותר. מה שמציל את המצב אלה מספר נגיעות צבועות לבן בדלתות, במגירת הכפפות ובבסיס מוט ההילוכים, המתכתבות עם הצבע החיצוני. הקונסולה המרכזית עטויה פלסטיק בגוון שחור פיאנו וישנן עוד כמה נגיעות בסגנון מתכתי אשר משפרות את התוצאה, אך הגוונים האפורים הם עדיין אלה ששולטים. איכות ההרכבה טובה בסך הכל, אך איכות החומרים אינה אחידה.
מיד עם הישיבה באחד מהמושבים הקדמיים, הם מתגלים כנוחים ותומכים היטב. לא נוקשים או רכים מדי אלא מספקים תמיכה בכל המקומות הנכונים, וכל זאת בלי יותר מדי חוכמות של כריות מתכווננות וכדומה. פשוט וקולע. גם תנוחת הנהיגה מתגבשת בקלילות. החוסר העיקרי כאן הוא משענת יד בין המושבים הקדמיים. נציין גם כי הורגש מחסור במרווח לברך ימין של הנהג.
בהנדסת האנוש ישנם מספר פאולים בעיקר סביב בקרת השיוט, שכרגיל אצל רנו מופעלת ממספר כפתורים המפוזרים במקומות שונים, אך מצד שני המזגן הסטנדרטי ומערכת המולטימדיה היעילה בשפה העברית מאפשרים תפעול יעיל. אגב מערכת המולטימדיה, זו מספקת איכות קול מפתיעה לטובה.
מבחינת האבזור יש כאן כמה הפתעות טובות כגון הנעה ללא מפתח, חישוקים קלים, מערכת עצור וסע, בקרת שיוט, הגה מצופה עור ומערכת מולטימדיה מקורית דוברת עברית. רשימה נאה ביחס למחיר, אבל היינו שמחים לקבל כאן עוד תמורה ברשימת אביזרי הבטיחות האקטיביים, שם אף צ'ק-בוקס לא מסומן ב-V (למעט נוכחותה של מערכת Movon בהתקנה מקומית).
מבחינת המרווח, תא הנוסעים אכלס בקלילות שני מבוגרים מלפנים ושני ילדים מאחור, אך הרוחב המצומצם מייצר תחושה מעט אינטימית ביחס למכונית משפחתית מן המניין. עניין מקובל בקטגוריה.
את תא המטען נאלצנו להעמיס עד כלות, ולשם כך גם הסטנו לפנים את הספסל האחורי עד למקסימום האפשרי, מה שהותיר מרווח רגליים מצומצם. למזלנו הנוסעים מאחור היו ילדים קטנים, מאחר ובמצב הזה מרווח הרגליים יהיה מצומצם למבוגרים.
תא המטען עצמו מציע נפח נאה של 455 ליטרים; גם כאן החיסרון הוא מימד רוחב מצומצם מה שאומר שרוב נפח האחסון הולך לעומק ולגובה.
פרק זה הוא בין החשובים במבחן של הקפצ'ור, זאת מאחר ובעבר (לפני מתיחת הפנים) הופנו נגדה טרוניות בסעיף נוחות הנסיעה. נסיעת המבחן מתחילה מיד עם היציאה מחניון אולם התצוגה, היישר אל כביש עירוני דרום תל אביבי טיפוסי, משמע משובש מאוד.
הקפצ'ור המתוחה מצליחה מיד להוכיח שיפור ואף מעבר לכך; היא מתגלה כמכונית פשוט נוחה בנסיעה עירונית. שיבושים מכל הסוגים, בורות או בליטות בכביש נספגים היטב ומשככים את רוב הזעזוע שהנוסעים היו אמורים להרגיש. ככל שהמהירות מתגברת הרושם מעט נפגם. הנטייה לרכות גורמת לה לתנועה מסוימת בשיבושים בינעירוניים, כך שברגע שכביש בינעירוני הופך למשובש, רמת הנינוחות נפגמת.
בנוסף, גם בידוד הרעשים מתגלה כלא-מושלם ככל שהמהירות עולה. רעשי הכביש חודרים כבר במהירות לא גבוהה במיוחד ורעשי רוח מצטרפים כשהמהירות מתגברת. שאון המנוע דווקא פחות מורגש לאורך הסל"ד, אך במרכז רצועת הכוח הרעש שהוא מייצר פחות נעים.
בגרסה הידנית של הקפצ'ור יש את אותו המנוע שמשרת את הקליאו, עם 3 צילינדרים בנפח של 900 סמ"ק בלבד. המנוע הזה מונשם באמצעות מגדש טורבו המייצר לו 90 כוח סוס ומומנט של 14.2 המושגים ב-2,250 סל"ד. כל הצניעות הזו מחוברת לגיר ידני בעל חמישה יחסי העברה.
כמו בסעיף הנוחות, גם כאן בתוך העיר מתגלה מערכת ההנעה הזו במיטבה, כאשר מחוץ לעיר ההתנהלות פחות מוצלחת. נתחיל במחמאה ענקית לתפעול הגיר המצוין - קליל, קצרצר, קליקי ומדויק. ממש כיף לבחוש עם המוט הזה, וטוב שכך מאחר וזה גם מה שנדרש לעשות בהתאם ליכולות המנוע. המנוע מצריך תמיד שמירה של ההילוך והסל"ד הנכונים, וצריך להיזהר שלא ליפול לאזור התחתון של שעון הסל"ד מתחת ל-2,500 - שם נמצאת שממה של כוח, במיוחד בהילוכים הגבוהים (במהירויות גבוהות יותר).
בנוסף רצועת הכוח צרה, כך שאם רוצים להאיץ ולשמור על זריזות יש לשמר את הסל"ד בטווח יעיל. זה יכול להיות גם מהנה, בזכות הגיר המצוין, וגם לספק זריזות טובה בעיר; אך זה גם יכול להיות מתיש בנסיעות ארוכות בינעירוניות, במיוחד בהתמודדות עם עליות ועקיפות מרובות.
למאמץ הקבוע יש ביטוי מסוים גם בצריכת הדלק. פה נציין שהמבחן כלל תנאים מאומצים: רכב עמוס נוסעים, נסיעות פקוקות וכבישים תובעניים, אך עם זאת התוצאה סבירה והממוצע שמדדנו בסוף הנסיעה היה 12.5 ק"מ לליטר. בתנאים מתונים סביר להניח שהיא תהיה חסכונית יותר.
הקפצ'ור מעולם לא התבלטה במישור הדינמי, אך הגנים הצרפתיים בכל זאת מקנים לה קצת אופי. זה בא לידי ביטוי בעיקר בשלדה תגובתית. ההיגוי בעל משקל מדויק, לא כבד מדי ולא קל מדי אך פעולתו מעט ארוכה. גם הבלמים חסרים את הנשיכה כשצריך, ודווקא בעומק הפעולה התחושה מעט ספוגית. הרכות הבסיסית יוצרת זוויות גלגול מורגשות, מה שמשכנע את הנהג להוריד קצב. התוצאה הסופית היא מכונית צפויה ובטוחה לנהיגה, אך לא כזו שמתגמלת באופי ספורטיבי כמו זה של פיג'ו 2008 למשל.
רנו קפצ'ור בגרסת "לייף" הידנית היא מכונית ייחודית וגם משתלמת. היא כנראה לא תתאים לכל אחד: קודם כל גיר ידני עלול להיות גורם מרתיע עבור נהגים רבים, אם כי אין לנו ספק שמי שייתן עוד הזדמנות אחת לגיר ידני, ויעשה זאת עם הקפצ'ור, עוד עלול לחזור בתשובה ידנית. גם נפח המנוע המצומצם עלול להוות חסם תודעתי, וגם כאן נציין שאמנם ישנם חסרונות לשידוך המנוע הזה עם הקפצ'ור - אך אין זה אומר שהוא לא ראוי. כל עוד רוב הנסיעות יתבצעו בתנאים עירוניים-פרבריים, ולא בעליות מאומצות אז אפשר ליהנות מזריזות מהנה למדי. אם נוסיף לכך גם את רמת הנוחות הגבוהה ואת רשימת האבזור המכובדת (בניכוי המחסור באביזרי בטיחות), נקבל בסופו של יום חבילה בעלת יחס טוב מאוד של עלות-תמורה.
המחיר האטרקטיבי פוגש את עולמות הסופר מיני והופך את הקפצ'ור בגרסה הזו לאלטרנטיבה ראויה למכונית קטנה ואופנתית, עם יתרונות מובהקים בתחומי הפוזה הג'יפאית, השימושיות והישיבה על הגובה. אנחנו אהבנו.