המשפט (נוסח משולב) התשמ"ד-1984, לאחר שנשמעו עדויות הנהגים, ועל בסיס החומר הקיים בתיק.
1.הנהגת ברכב המבוטח על ידי התובעת (להלן, ולשם הנוחות: "התובעת") טוענת כי בעת שנסעה בכביש הראשי לכיוון בית חולים רמב"ם (מכיוון דרום לצפון), כשהיא נוסעת בנתיב הימני מבין שני הנתיבים הרגילים (מימינה נתיב נת"צ), סטתה לפתע משאית הנתבעת, אשר נסעה בנתיב משמאלה, לתוך נתיב נסיעתה, ופגעה בה לכל אורך צד שמאל (מהדלת הקדמית שמאלית ועד כנף אחורית שמאלית).
כן נטען כי מדובר היה במשאית גדולה עם שני נגררים.
2.הנהג במשאית השייכת לנתבעת 1 (להלן ולשם הנוחות: "הנתבע") מאשר כי אכן נסע בנתיב שנמצא משמאל לנתיב בו נסעה התובעת, והתכוון להשתלב לתוך הנתיב בו נסעה התובעת, ואולם לטענתו, כאשר האט מהירות נסיעתו על מנת שהתובעת תעבור והוא יוכל להיכנס ימינה לנתיב נסיעתה, סטתה לפתע התובעת לתוך הנתיב בו נסע, ופגעה במשאית.
3.לאחר ששמעתי את עדויות הנהגים אשר הדגימו את אופן התרחשות התאונה, ולאחר שעיינתי בכל החומר שצורף (תמונות הנזק ברכב התובעת, דו"ח שמאי של רכב התובעת, וטפסי הודעה לחב' הביטוח של שני הנהגים), הנני מחייבת את הנתבעות לשלם לתובעת סך של 4,500 ₪ בצירוף שכ"ט עו"ד בסך 1,200 ₪, והחזר אגרה.
4.בקביעת סכום זה נתתי דעתי, בין היתר, לעובדה כי הנתבע אישר בעדותו כי בכוונתו היה להשתלב לתוך הנתיב מימין בו נסעה התובעת, ומכאן שסביר יותר לקבוע כי הוא זה שסטה לתוך נתיבה, ולא ההפך.
האמור לעיל, אף עולה בקנה אחד עם העובדה כי הנזק ברכב התובעת מתחיל בכנף השמאלית אחורית, דהיינו, רכב התובעת היה לפני רכב הנתבע, ואין סבירות בקבלת הגרסה כי התובעת סטתה שמאלה כשהיא מקדימה את המשאית, ומשלא היה בכוונתה לעבור לנתיב השמאלי אלא להפך (כוונת הנתבע היה לעבור לנתיב הימני).
יחד עם האמור לעיל, יש להטיל אשם תורם נמוך גם על התובעת אשר הבחינה במשאית וייתכן שהייתה יכולה להיצמד לקצה הנתיב מימין, לאפשר למשאית להשתלב בנתיב בו נסעה, ובכך להקטין את הנזק.
5.הסכום שנפסק בסעיף 3 לעיל ישולם תוך 30 יום שאם לא כן יישא הפרשי הצמדה וריבית כחוק.
ניתן פטור מתשלום המחצית השנייה של האגרה, וככל ששולמה היא תוחזר לתובעת באמצעות בא כוחה.