בקשה לדחייה על הסף של הודעת צד שלישי בטענה לחסינות משפטית נגד תביעה נזיקית לפי הוראות סעיפים 6(א) ו- 7ב (א) לחוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) תשי"ב -1952. מדובר בהודעת צד שלישי ששלחה הנתבעת נגד מדינת ישראל - משרד הביטחון בנסיבות בהן התובע, חייל בשירות סדיר, נפצע עקב קטטה בחופשה והגיע לטיפול רפואי אצל הנתבעת, המשיבה. לטענת התובע, המשיבה התרשלה בטיפול הרפואי בו ועל כן הוגשה נגדה תביעת נזיקין. התביעה במקור הוגשה גם נגד המדינה ואחר כך התביעה נגדה נמחקה והוגשה הודעת צד שלישי נגד המדינה, משרד בטחון.
המודיעה עותרת לדחות הבקשה שהוגשה בטרם הגשת כתב הגנה כי המחלוקת מחייבת בירור עובדתי ועל בית המשפט לצמצם מחיקת הליכים על הסף אלא אם כן השאלה היא משפטית טהורה. כן נטען כי אם תמחק הודעת צד שלישי נגד המדינה גם היא זכאית לאותה תוצאה. טעון המתעלם מכך שבסוגיה זו כבר קבעתי שאין התוצאה זהה (החלטה מיום 11/10/13).
המודיעה גם מפנה להודעת קצין התגמולים כי התובע אינו זכאי לפיצוי לפי חוק הנכים כי מדובר באירוע תוך כדי חופשה ואחוז הנכות שנקבע הוא פחות מ- 20% . נטען אפוא כי המדינה הביעה את עמדתה כי התובע לא זכאי לפיצוי על פי חוק הנכים (תגמולים ושיקום), נ"מ תשי"ט-1959. לפיכך נטען כי אם חוק הנכים לא חל גם לא חל ההסדר בסעיפים 6 ו- 7ב לחוק הנזיקים האזרחיים.
הבקשה של המדינה מתבססת על הנמקה משפטית גרידא ועל כן יש מקום להכריע בה עתה.
מההנמקה להלן אני מסכימה עם המדינה להעדר עילה מטעמים משפטיים בעילת נזיקין.
אפתח בטיעון של המודיעה המסתמך על הודעת קצין התגמולים. הודעת קצין התגמולים ניתנה בהתייחס לפגיעה המקורית, בהתבסס על הוראות חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד ), תשמ"ח-1988. אין מחלוקת כי לגבי הנזק שנגרם בקטטה קצין התגמולים צדק כי הפציעה הייתה בשירות אך לא עקב השירות ואחוז הפציעה פחות מ – 20%.
בגין הנזק שגרמה הקטטה הגיש התובע תביעה לקצין התגמולים והועדה הרפואית קבעה לו נכות של 5%. בתיק זה התובע טוען לנזק בגובה של 14.5% המורכב מ- 5% נזק על הפציעה בקטטה ועוד 10% נזק בגיל טיפול רשלני (חוות דעת ד"ר דוד יהודה ). מומחה הנתבעת, ד"ר מיכה רינות הסכים עם הועדה הרפואית לגבי נכות של 5% וחלק על ה- 10% הנוספים .
לטענת המדינה עמדת קצין התגמולים בהתייחס לנזק שנגרם על ידי הקטטה אינה המצב המשפטי הנכון לגבי הנזק שנטען שנגרם מאופן הטיפול בתובע על ידי הנתבעת. לכן נטען כי אם צודק התובע כי הטיפול הרפואי שניתן לו היה רשלני וגרם לו נזק נוסף שהוא נפרד מהנזק שנגרם לו בקטטה, אזי הנזק האמור נגרם לו לא רק בעת השירות אלא גם עקב השירות. לכן הזכות לפיצוי לפי חוק הנכים מוסכמת בנסיבות אלה גם על ידי המדינה, אם היא תוכח (סעיף 13 לבקשה תוך הפנייה לרע"א 285/59 קצין תגמולים נ' שנדור, פ"ד יד 1286 ) כאשר לתובע תביעה ישירה נגד קצין התגמולים בגין הנזק הנוסף (סעיף 20 לבקשה, סעיף 37 לחוק הנכים).
יחד עם זאת לטענת המדינה הפסיקה הכירה בזכות התובע לבחור האם לתבוע את קצין התגמולים במישרין או את הנתבעת כגורם שהגדיל את נזקו, אך הנתבעת חסומה מפני תביעה נזיקית נגד המדינה כפי שהתובע חסום בתביעה נזיקית נגד המדינה בגין טיפול רפואי רשלני.
העילה נגד צד שלישי אינה בעילה הנזיקית עצמאית כי צד שלישי לא נתן לתובע טיפול רפואי אלא בטענה כי אם נדרש לפצות את התובע אזי חובה זו חלה על צד שלישי. המדינה אינה חולקת על כך שאם תוכח עילת התביעה של התובע, עליה לפצות את התובע במסגרת חוק הנכים אך הבחירה היא של התובע אם לתבוע במסגרת חוק הנכים או לתבוע את הנתבעת.