""אם לא הייתי מטיילת לא היה לי סיפורים להעביר לדורות הבאים""
השנים הראשונות שלי חיי היו בוודמיר ניו יורק. לא ליד בעיר הגדולה ליד האוקינוס האטלנטי. אני סיימתי בית ספר לורנס בלונג אילנד ביוני 1961 הלכתי לקולג הפסטורה ולמדתי היסטוריה וחינוך-רציתי להיות מורה, לבנות לא היו אז הרבה אפשרויות. בקולג הלכתי לפרויקט מיוחד – גרים אצל אנשים במדינות אחרות , להכיר את העולם. אני טסתי להולנד.
בקיץ לאחר מכן הלכתי עם סבא וסבתא שלי לאנגליה, שוויץ ואיטליה ובילינו שלושה שבועות בישראל – זו הייתה פעם ראשונה שביקרתי בארץ בשנת 1963. אחרי שסיימתי קולג החלטתי שאני רוצה לטייל בעולם טסתי לדנמרק – שם גרתי עם משפחות שונות, למדתי דנית ולמדתי על תרבותם של הדנים.
אחרי 9 חודשים בדנמרק הלכתי עם חברה לגרמניה ופולין לאחר מכן שחזרתי חזרה הביתה – לניו יורק ולימדתי כיתה ד', עבדתי בתנועת נוער יהודית, ולימדתי בבית כנסת ואז פגשתי את בעלי-צבי בכנס לתנועה קונסרבטיבית בספטמבר לאחר מכן התחתנו.
התחלתי ללמד בקנדיקן שם גרנו ל-4 שנים שתי בנותיי נולדו בקנידקן במשך הזמן קיבלתי תואר שני. צבי ואני החלטנו שאנחנו רוצים ללמוד עוד והלכנו לעשות דוקטורט במסצוסטס גרנו שם שנתיים בכפר שכולם שם לומדים ביחד- ללמד. גרנו שנה בוירגיניה ושתינו (אני ובעלי) למדנו באוניברסיטה. החלטנו שיהיה לנו יותר טוב ועברנו לקנדה (ונקובר קולומביה הבריטית) עבדתי באוניברסיטה כמעט 10 שנים.
כשהמשפחה שלי ואני גרנו בקנדה בילינו הרבה סופי שבוע בהרים – מטיילים בהרים במערב קנדה ואיידהו.
אנחנו אוהבים את החופש, השחרור האוויר הצח והכושר.
בשנת 1984 החלטנו לעשות עלייה וארבעתנו עברנו לארץ. באנו למבשרת ציון. גיליאן וויבקה היו בנות 14 ו-12, הקליטה בשבילם הייתה לא קלה אבל הם היו אופטימיות.
בשנת 2003 בעלי ואני התחלנו לנסוע לאלפיים בצפון איטליה. מאז אנחנו נוסעים בקעץ לטייל ובחורף לעשות סקי. כשיצאתי לפנסיה בגיל 69 טסנו הרבה יותר למקומות שונים בעולם: ניו זילנד, דרום אפריקה, יפן, תאילנד והרבה מקומות באירופה.
כל יום שאני יכולה אני הולכת על חוף הים ליד הבית שלי. אני מרגישה ברת מזל שאני גרה בארץ, ליד חוף הים ושכל המשפחה שלי ואני כל כך קרובים. משפחתי ואני נוסעים כל חורף לסקי-באלפיים ולפעמים גם בקיץ-לאלפיים.
בני המשפחה שלי הם: בתי הבכורה גיליאן, שנישאה לרונן ולהם יש ארבעה ילדים: ספיר, מעין, יואב ונדב. בתי הצעירה – ויבקה יש לה שני ילדים: מתן וגסי.
כולנו אוהבים לטייל בהרים.
הנכדה ספיר: מאוד נהניתי לשמוע את הסיפורים של סבתא – היה כיף ומעניין.
מריון: מאוד חשוב לי לזכור מאיפה הגיעה המשפחה, מאוד כיף לי להיות עם ספיר ולשתף את החוויות.