לפניי תביעת שיבוב לקבלת פיצוי בגובה תגמולי הביטוח ששילמה התובעת, מכוח פוליסת ביטוח מקיף שמספרה : 73343501, למבוטחתה, גב' גליה אברלין (להלן: "המבוטחת"), בגין גניבת רכבה, מסוג קאיה, מ.ר 7569119 (להלן: "הרכב"), מחניון תת קרקעי, המשמש כעסק למתן שירותי חנייה לרכבים, שמוחזק ומופעל על ידי הנתבעת (להלן: "החניון"), הממוקם ברח' ביאליק 76 ברמת גן בבניין הקרוי מגדל אלרם. החניון מכיל כ-450 מקומות חנייה לרכבים, ומהווה חלק ממרכז מסחרי שבנוי מעליו, הכולל חנויות ובית קולנוע, ששמו "מרכז אלרם" (להלן: "המרכז המסחרי").
כניסה אחת בלבד המשמשת גם כנקודת יציאה, מבצעים בדיקה ביטחונית לרכבים, מספקים כרטיס חנייה, ומפנים את הרכבים למקום חנייה בחניון. התשלום עבור החנייה מתבצע, אצל קופאי, בעת היציאה מהחניון, באמצעות כרטיס חנייה, עליו מופיעה שעת הכניסה לחניון. במועד האירוע התשלום עבור שעת חנייה היה 6 ש"ח לשעה ו- 50 ש"ח לכל היום. אין נוכחות של איש ביטחון בעמדת היציאה מהחניון.
קיבל כרטיס חנייה, החנה את הרכב בחניון תוך השארת כרטיס החנייה ברכב ועזב את המקום. מאוחר יותר באותו יום, בשעה 16:00 לערך, שב נהג הרכב לחניון על מנת ליטול הרכב וגילה שהרכב נגנב מהחניון על ידי אלמונים. באותו היום בשעה 16:41 הגיש נהג הרכב תלונה למשטרה בגין גניבת הרכב (ראה ת/1).
1. לטענת התובעת, משעסקינן בחניון סגור, המכיל כ-450 מקומות חנייה, המנוהל על ידי סדרן ו/או שומר, המקבל את פני הרכבים בכניסה לחניון ומפנה אותם למקום חנייה בחניון, ומשנהג הרכב שילם לנתבעת עבור חנייה ושירותי שמירה לרכב - כאשר לא הוכח כטענת הנתבעת, שהנתבעת סייגה את אחריותה לשאת בנזק שנגרם עקב גניבת רכב מהחניון, באמצעות כיתוב בשילוט בכניסה לחניון או בכיתוב בכרטיס החנייה - הרי שהנתבעת הינה בגדר "מחזיק כדין" של רכבים החונים בחניון ולכן נושאת באחריות לאירוע כ"שומר שכר", כאמור בסעיף 1(ג) לחוק השומרים תשכ"ז - 1967 (להלן: "חוק השומרים").
א. הצבת מצלמה קבועה ביציאה מהחניון המתעדת את הרכבים היוצאים מהחניון.
ב. הצבת איש ביטחון ביציאה מהחניון.
ג. בדיקה של כרטיס החנייה בעת היציאה מהחניון.
ד. התקנת מצלמה מעגלית בתוך החניון.
לטענתה, משעקב התרשלות הנתבעת לא נמנעה הגניבה, על הנתבעת לשאת בנזק שנגרם לתובעת עקב גניבת הרכב מהחניון בהיותה "שומר שכר" כמשמעותו בחוק השומרים.
ומוסיפה התובעת, שהנטל על הנתבעת להוכיח כי עסקינן במקרה של כוח עליון, קרי שלא היה בכוחה לצפות ולמנוע את גניבת הרכב מהחניון. בנטל זה הנתבעת לא עמדה.
כן מוסיפה התובעת, שגם שיקולי מדיניות תומכים בקביעת קיומו של קשר שמירה מכוחו יש להטיל אחריות על הנתבעת מכוח חוק השומרים. לדעתה, משהנתבעת יכולה הייתה, בעלות נמוכה, למנוע את הנזק הגדול שנגרם עקב גניבת הרכב מהחניון, עליה לשאת בנזק שנגרם וזאת מאחר והדבר יתמרץ את הנתבעת, כמונע הנזק הזול, לנקוט באמצעים הנדרשים למניעת נזקים דומים בעתיד.
"חניון אשר גובה תשלום עבור כל שעת חניה מצהיר כי הינו מקיים סידורי אבטחה בסיסיים יותר מאלו של מגרש נטוש"
(עמ' 2 פסקה 1 לסיכומי התובעת), ולכן בנסיבות העניין יש לקבוע שמתקיים קשר של שמירה ועל הנתבעת, כ"שומר שכר" של הרכב, לשאת בנזק שנגרם לתובעת עקב גניבת הרכב, משעסקינן במקרה בו ניתן היה לצפות ולמנוע את גניבת הרכב מהחניון.