יום השואה הבינלאומי נקבע ליום 27 בינואר. ליעקב ברזילי, תודעת השואה, הנחלת הזיכרון של השואה – זו משימה אישית, שליחות יקרה. במשך השנים יצא למסעות מ עבר לים כדי להיפגש עם קהלים שונים ולהדגיש את הצו לא לשכוח. מסע חשוב במיוחד היא המסע לאירלנד, ולמסע היו הדים, שירתו ריגשה רבים: הופעתו כובשת הלב של המשורר יעקב ברזילי זכתה להדים חיוביים באירלנד ושברה חרם תרבותי של שנים רבות. מתברר, שהופעותיו של ברזילי זוכות להצלחה במקומות שונים ברחבי העולם. ליעקב ברזילי יש תחושה שהוא שליח, שהוא תורם את תרומתו הצנועה להנחלת מורשת השואה, לחזק את האהדה לישראל בעולם.
העילה הראשונית לראיון זה הייתה הופעתו באירלנד, ממש לאחרונה – ומי שעקב אחר כלי התקשורת באירלנד היה עֵד לאהדה רבה כלפיו, לראיונות עומק, למשוב חיובי שזרם לשגרירות שלנו בדבלין, אירלנד. המפגש עם ברזילי נסב סביב ספרי השירה שלו, שנגעו בשואה: "אבי לא יברך על הלחם", "אותיות בוכות באש","מחכה לאבי", "עד נר ראשון של בוקר". אני מביא כדוגמא עטיפה של ספר שתורגם לאנגלית, לא את כל הספרים שתורגמו. מובאת בזה גם עטיפת הספר "מחכה לאבי" – שיריו בעברית שזכו בתרגום לתגובות אוהדות בהופעותיו של ברזילי מעבר לים. הקהל היה מרותק, תודעת השואה הפכה ממושג מופשט למציאות חיה.
כאורח של שגריר ישראל בועז מודעי, הרצה בספרייה העירונית בדבלין, וכן הרצה באוניברסיטת טריניטי ביום עיון לכבוד ראול ולנברג ביום הולדתו המאה.
השגריר בועז מודעי ורעייתו נורית, סגנית השגריר, שיבחו את הופעת ברזילי- ועל פי איגרותיהם למשרד החוץ, השירה של ברזילי חרשה תלמים ויצרה מציאות חדשה.
" זו הייתה שליחות חשובה. הצלחתי לשבור חרם של שנים רבות כלפי שגרירות ישראל. הרגשתי עמוק בלב, השירים חדרו ללבבות".
ברזילי, התראיין לעיתון המוביל "אייריש טיימס", והראיון המקיף סיפר את סיפור חייו של ברזילי, סיפורה של משפחתו, סיפורו של מחנה ברגן בלזן, מסרים של ברזילי בעקבות השואה.
ברזילי אף הוזמן לקבלות פנים בשגרירויות ישראל והונגריה. על פי הדיווחים בכלי התקשורת, כולנו החמצנו הופעה מרשימה, ושיחה מרגשת עם הקהל. במופעים אחרים של ברזילי, שנערכו בעבר, היה במופע גם קטע של ביצוע מוסיקלי.
המשוב בעיתונות להופעתו באירלנד היה מחמם לב: הסקירות בעיתונים השונים הדגישו את היותו של ברזילי ניצול שואה, את היותו שליח של הספרות העברית ושל העם בישראל, והכותרות היו מרגשות: "ברזילי משורר מדהים ועתיר השראה" , "יישר כוח לשגרירות הישראלית שהציגה בפנינו שירה זו, התרגום הנפלא יכבוש את הקהל המבוגר ואת הקהל הצעיר", "הופעתו של יעקב ברזילי הייתה מהממת וכובשת".
יעקב ברזילי סיכם בקול נרגש את המסע לאירלנד: "נסעתי לדבלין חדור שליחות, שבתי גדוש חוויות. בהרצאתי בספריה העירונית נשבר חרם מתמשך כלפי ישראל והשגרירות שלנו, ההרצאה באוניברסיטת טריניטי סחפה את הקהל וזה היה במסגרת יום עיון לכבוד ראול ולנברג, בשנת הולדתו ה 100. העברתי את המסרים שלנו כמדינה יהודית בראיון עם כתב העיתון "אייריש טיימס". ביקרתי במוזיאון היהודי בדבלין, עירו של נשיאנו המנוח חיים הרצוג, ואביו הרב יצחק הרצוג. קבלות הפנים בשגרירות, היחס של הקהל בכל האירועים, כל אלה גרמו לי להחסיר פעימה".
"נהרות של מילים לא יצליחו לתאר את הצלחת ביקורו של יעקב ברזילי בדבלין.... ומסתיים במילות המלצה: "המשך שיגורו של יעקב ברזילי ברחבי העולם - מומלץ ביותר!".
המחמאות של אנשי השגרירות בדיווח למשרד החוץ הן חד משמעיות, וכך כתבה נורית מודעי סגנית השגריר: "ההצלחה מקבלת משמעות נוספת, הואיל ויעקב ברזילי בשיריו ובנועם הגשתו את שיריו, הצליח לראשונה מזה למעלה מעשור לפצח את חומת החרם התרבותי על ישראל, דבר ששימח אותנו עד מאד!".
מי שעוקב אחר יצירתו המגוונת של יעקב ברזילי, מבין שהצלחתו בשנים האחרונות היא שיאו של תהליך יצירה, שנמשך בהתמדה זה שנים: ברזילי ליריקן ללא תקנה, ויש בשיריו לא רק רגישות וכתיבה על טבע ואהבה, אלא גם שירים שנוגעים בזמן, בתהליך ההתבגרות, בהגות על הזקנה, על משמעות החיים.
רבים הוקסמו מספרו "קשוב לגלים" בהוצאת כרמל, 2008 – וכך הצטמררנו מספרו "אותיות בוכות באש" (כרמל 2004) - וגם מספר שירי האהבה הענוג "על חלקת בטנך הלבנה: שירי אהבה וארוטיקה" (כרמל 2002). בהופעותיו הקפיד ברזילי לספר את סיפור השואה, סיפורו המשפחתי, ושם גם קרא לא רק משיריו אלא גם מספר הפרוזה "עד נר ראשון של בוקר" (עקד 1997) – ומדובר בספר, שמסופר בגוף ראשון.
בספר זה אין מאוחר ומוקדם, ממש כמו בתורה, כי מדובר בעלילה נפשית, שמאחוריה עלילה משפחתית ועלילה לאומית.
נפגשתי עם יעקב ברזילי כדי שיפתח לנו צוהר להבנת שירתו, להבנת הדרך שבה הוא כובש את הקהל, שבה הוא מעביר את מסריו.
כולנו התרשמנו מן המסע המוצלח לאירלנד, מן הביקורות האוהדות בדבלין, איך הגעת לשם?
יעקב ברזילי: "זה לא התחיל בדבלין, מדובר ב"תמנון" בעל זרועות רבות, יריעה רחבה מאוד, מפעל של עשרות שנים, הנושק לכתיבה, להרצאות, ולמוסיקה. את הדרך כמובן התחלתי כאן בארצנו הקטנה. אני 'חורש' את הארץ לאורכה ולרוחבה ומרצה בבתי ספר תיכונים וחטיבות ביניים. כל הרצאותיי משולבות בפרקי ספרות, בשירה ובקטעי פרוזה מספריי. זאת השנה השלישית שאני משתתף במפעל הוותיק של משרד החינוך, מפעל "סופר-אורח". אני שמח, שאגודת הסופרים העברים המליצה על שילובי במיזם חשוב זה. חשוב לי להגיע לקהל, חשוב לי להגיע לתלמידים ולנוער, וזו הדרך הברוכה והאמיתית, שבה אפשר ליצור קשר עם קהל חשוב זה".
מורגש, כי אחד הנושאים העיקריים שאתה מוביל בהתמדה, הוא נושא השואה, תודעת השואה, הזכר של אלה שנספו וכוחות היצירה של אלה ששרדו.
יעקב ברזילי: "אני אכן כותב על השואה כמשורר ומשוחח על שירתי ועל נ ושא השואה. אני פעיל גם באופן ציבורי בתחום זה. לאחר שנבחרתי להיות חבר במועצת יד ושם השקעתי מאמצים בהופעה לפני בתי ספר ומוסדות, כדי להגביר את תודעת השואה. מועצת יד ושם היא מוסד חסר שיניים, ריק מתוכן . אני חבר במועצה זה עשר שנים, ואני ממשיך בכך. הוזמנתי להרצות בבית הספר להוראת השואה, בפני משלחות מורים מהונגריה, המגיעות אחת לשנה. זה חשוב, כי כל משתתף במפגשים אלה הופך להיות שגריר בארצו לנושא השואה והנצחתה.ההרצאות שלי התקיימו בהונגרית, יד ושם העניק לכל מורה את הרומן שלי, "עד נר ראשון של בוקר, מתורגם להונגרית - ואגב רומן זה יצא גם בלונדון באנגלית".
האם היו הדים למפגשים אלה?
יעקב ברזילי: "בסיום הרצאותיי לא מעט מורים הקיפו את שולחני והזמינו אותי להרצות בעירם, בבית ספר שבו הם מלמדים. הרצאתי ברחבי הונגריה, באחת ההרצאות שמתועדת בווידיאו, השתתפה שגרירת ישראל, ראש העיר ונכבדים אחרים.15 נערות דקלמו את שיריי המתורגמים וכן קראו גם פרקים מהרומן שלי במשך שעה וחצי על רקע תפאורה רלוונטית עשירה, הכול בעל-פה". במקביל יש לי בהונגריה סיורי הרצאות בערים שונות, בעיקר בפני קהל לא יהודי".
בוודאי, זה קהל שמגיב אחרת. האם אין לך חשש מתגובות עוינות?
יעקב ברזילי: "אספר לך על תגובות שנשארו חרותות בזיכרוני במיוחד. לדוגמה, בעקבות הרצאה בעיר גבול של הונגריה, עיר שגובלת עם יוגוסלביה לשעבר. בסיום ההרצאה ניגש אליי כומר במדי כומר ואמר: 'אני באתי מעיר קטנה מעבר לגבול. הייתי רוצה לקבל את שיריך, לחזור איתם לצאן מרעיתי,לבני הקהילה שלי, להטיף באמצעותם לאהבה במקום לשנאה'. כך, אתה רואה, גם בפני קהל לא יהודי, שירה יכולה לרכך לבבות, לשבור מחיצות. והנה עוד דוגמה: בשובי ארצה קיבלתי מכתב מנערה בת 17 שהשתתפה בהרצאה. קראתי והייתי בהלם. הנערה הודיעה לי, כי בעקבות שיריי החליטה להתגייר ולהיות יהודיה. לא עזר מכתבי אליה, שבו כתבתי, שאפשר להיות אדם טוב גם כנוצרי וגם כמוסלמי. היא עברה תהליך גיור, והיום היא יהודייה כשרה. ללמדך, מה השפעתם של שירים. זכיתי למספר פרסים ממשלת הונגריה. לשירה יש כוח לכבוש לבבות".
לפי התגובות של משרד החוץ ונציגיו באירלנד, ראיתי, שהופעותיך שברו חרם, כבשו גם קהל שהיה עוין. כיצד השפיעו הופעותיך בהונגריה על קשרי ישראל- הונגריה?
יעקב ברזילי: "בתחום המוסיקה יזמתי מפעל, חילופי מנצחים בין ישראל להונגריה. התקיימו עשרות קונצרטים עם תזמורות בהונגריה – הן בהונגריה, הן בארץ. בכל קונצרט מבוצע מחזור שירים שלי, בעיקר בנושא השואה. הקונצרטים מגוונים, יש לי כ- 130 שירים מולחנים בעיקר בסגנון קלאסי".
שמתי לב שהופעותיך זוכות לשידור גם בקול המוסיקה ובקול ישראל. מה התגובות שם? כיצד זה משפיע על הופעות במקומות אחרים?
יעקב ברזילי: "עורכי קול המוסיקה טוענים, שאני המשורר החי המושמע ביותר במגדר הקלאסי. לפני כל קונצרט אני עולה לבמה וקורא את השירים המנוגנים, בשפתם. יצירותיי מושמעות ומבוצעות בארצות הברית בערים רבות, בדרום אמריקה ובאירופה.יש לי תוכניות רדיו וטלוויזיה רבות מוקלטות מקונצרטים וראיונות. באחת מתבניות הטלוויזיה תרגם את השירים המשורר שנדור צ'ורי, שהיה מועמד לנשיא הונגריה, וגם ביקר בארץ בפסטיבל משוררים. בתכניות אחרות קוראים את שיריי שחקנים מפורסמים מתיאטרונים ידועים ברחבי העולם. יש לי מספר תקליטורים, שמבוססים על שיריי בביצוע אמנים מהשורה הראשונה. אתמול התבשרתי שהתקליטור האחרון "לזכור עד כלות" נכנס למועמדות בתחרויות 'גראמי' בארצות הברית ( האוסקר של המוסיקה )".
האם יש שוני בין הופעה בארץ כמו אירלנד, להופעה ממש בגרמניה, להופעה סמוך למחנה השמדה?
יעקב ברזילי: "לפני מספר חודשים הזמינה אותי עיריית צלה, עיר הקרובה לברגן- בלזן, לסדרת הרצאות בבית ספר תיכון, באותה הזדמנות נתתי הרצאה בבית הכנסת היהודי בפני קהל לא יהודי, כמו כן נערך עמי ראיון מצולם בברגן-בלזן, וכן קבלת פנים אצל ראש העיר. ואתה בוודאי רוצה לדעת, מה אני נשאל שם, מה מעניין אותם. אספר כמה דוגמאות.
נער בבית הספר קם ושאל אותי: האם אני מוכן לסלוח לסבא שלו? האם נותרה בי שנאה כלפי גרמניה?. היו שקמו ושאלו אותי, איך מתנהלים חיי אחרי מה שעברתי? מה מערכת היחסים שלך עם אלוהים? אישה ביקשה לדבר, והנה היא מתייפחת ובפיה שאלה נוקבת: איך יכולנו לעשות להם את כל זה? האם הזמן יעשה את שלו והזיכרון הזה ייעלם? לעתים השאלות פשוט גורמות לי להחסיר פעימה, להרגיש משותק לרגע".
לעתים אנו מרגישים, שיש אמת בפתגם, אין נביא בעירו. אתה זוכה לאהדה רבה בהופעותיך ברחבי תבל, והשאלה היא, האם אתה זוכה לאותה התעניינות גם בקהילה הספרותית שלנו?
יעקב ברזילי: "באוניברסיטת בר-אילן יש עבודות על יצירתי. פרופ' נורית גוברין כתבה מאמר בעקבות השתתפותה בהשקת ספרי הקודם "מחכה לאבי". כך גם שמאי גולן. כמו הופיעה ביקורת במוסף לספרות של ידיעות אחרונות, בחתימתו של אלי הירש. המשוב בארץ מחמם את לבי כל פעם מחדש: לפני שנתיים הוזמנתי לעצרת הממלכתית ביום השואה והגבורה שהתקיימה בכנסת, לקרוא את שירי "החיוך". לפני מספר חודשים פנו אליי. יש התעניינות, יש פניות, וחשוב לי לתרום את חלקי בהעברת המסר הלאה, להנחיל את המורשת של השואה, להעביר את הלפיד של השירה לקהל ישראל. כך לדוגמה, יצאה משלחת משולבת לפולין מטעם בית הנשיא, משרד מבקר המדינה והכנסת. ביקשו ממני לצרף כמה שירים למסע. על-פי ההדים המגיעים אליי, שיריי "מככבים" באירועים רבים של בתי ספר ומוסדות שונים. אין כמעט משלחת לפולין בלי השירים שלי. אני נענה לכל הזמנה, מבחינתי זו מחויבות פנימית שבוערת בי להיות לפה לאלה שקולם נדם, להיות שגריר של אמת למען עמי, למען ארצי".
"בכל יום בעלותי לחדר העבודה שלי, אני מתבונן מבעד לחלון חדרי בטבע המתעורר, ומאזין לציוצי הבוקר ולמשק כנפי הציפורים. לפעמים ענן קטן שהמלאכים שכחו לחתל, מטפטף מלמעלה, ואני שוקע בהרהורים: עולם כל כך יפה מחד, והעולם היפה הזה חמוש מכף רגל ועד קודקוד בכלי נשק קטלניים. תהיתי מה התשובה ההולמת לחיילים חמושים ברובים? משוררים חמושים במילים. עכשיו, משיצאו השירים לרשות הרבים, גורלם תלוי בנדבת לבם של הקוראים".
ועשיתי אהבה עם המלים".
המפגשים של יעקב ברזילי מעידים, שהציבור יודע לאהוב אותו, לאהוב את שירתו. שירתו מפלסת דרך, שירתו נוגעת בנימי הנשמה, ומעל לכל: לשירה עם משמעות יש כוח להציב משורר בשורה הראשונה. שירתו של יעקב ברזילי מתחברת לשירה העברית לדורותיה, מספרת את הסיפור שלו – ויודעת לספר את הסיפור של כולנו.