אחד הדברים המעצימים בתהליך אימון אישי לחיים הוא לעבוד על פרדיגמות החוסמות מתאמנים מלהגיע למטרות שלהם ולהוכיח להם כי ניתן למתוח את הגבולות האישיים באופן שיאפשר להם לעשות דברים שחשבו כי הם בלתי אפשריים מבחינתם. מתיחת הגבולות תהיה בדר"כ בבחינת יציאה מאזור הנוחות ומתאמנים רבים זקוקים בהקשר זה לדחיפה של המאמן ולתמיכה.
דומה הדבר לאימון כושר או לירידה במשקל – למרות שהרוב מסוגלים לעשות זאת לבד, רבים מעדיפים להיות שייכים לקבוצה בתחום ולקבל הדרכה ותמיכה משום שזו מדרבנת ומניע אותם להישגים.
ומה קורה כשיוצאים מאזור הנוחות ומגיעים להישג הראשון (או בשפה האימונית ליעד הראשון)? אז מגלים שדברים אפשריים עבורנו וממשיכים הלאה לכיוון היעד הבא וכן הלאה עד להשגת המטרה אותה הצבנו לפנינו.
השגת מטרות מלמדת מתאמנים כי הם מסוגלים להשיג הרבה יותר ממה שהם חושבים שאפשרי. הם מגלים כי כישוריהם מאפשרים להם להתקדם ולומדים למנף כישורים אלו. הם שואלים את עצמם: מה עוד אני מסוגל? שאלה זו יכולה לקחת מתאמנים רחוק להישגים מרשימים.
נחזור לפרדיגמות – הן מהוות חסם וגורמות לנו לחשוש לבצע משימות שאנחנו מסוגלים לבצען, במיוחד אם יש בהן סיכון כלשהו. החשש מכישלון וסיכון דברים שהשגנו עד כה – יכול לעצור אותנו ועל כן תמיכה ועידוד של מאמן מאפשרים למתאמנים לפרוץ את הגבולות האישיים.
אימון אישי לחיים מאפשר לאנשים להשיג הרבה יותר ממה שהם חושבים, להציב מטרות גבוהות ולא נמוכות וקלות להשגה ובהקשר זה אמר מיכלאנג'לו: "אלוהים, תן לי את הכוח לרצות הרבה מעבר למה שאני יכול להשיג".