תקופת גיל המעבר של האישה הינו בעצם תקופת חיים ארוכה יחסית, שיש אומרים שמתחילה בסביבות גיל 30-35 ונמשכת כ 3-2 עשורים.
בתוך תקופה זאת מגיע הרגע שבו פוסק המחזור החודשי של האישה, ארוע הקרוי מנופאוזה.
רבים מבלבלים בין שני מושגים אלו וקוראים לתקופת הפסקת הוסת בשם גיל המעבר.
ארועים רבים מתרחשים בתקופת גיל המעבר, החל מהירידה ביכולת הפריון של האישה עבור דרך ירידה בתפקוד אברים אחרים כגון בלוטת התריס, הלבלב, העצמות, מערכת העיכול והשתן ועוד.
מהן הסיבות לתופעות גיל המעבר?
רק חלק מהשנויים ומהתופעות – מקורם בירידה בהורמוני המין. רוב השנויים מתרחשים פשוט עקב העליה בגיל, מהצטברות רעלים, מפעילות גופנית לא נכונה או לא מספקת, מתזונה מועטת או מרובה והעיקר עקב השפעת המבנה הגנטי.
רוב הנשים בעולם ובעיקר במזרח מתמודדות באופן טבעי עם שינויי גיל המעבר. חלק מהנשים בעולם המערבי נוטלות במשך כמה עשורים תחליפי הורמוני המין.
מהם תוצאות המחקרים של טיפול בהורמון חלופי?
מזה כ 5-7 שנים מופיעים מחקרים מדעיים לגבי תוצאות של לקיחת תחליפי הורמונים אלו. בתחילה התוצאות היו מעודדות והראו למשל ירידה בהתקפי לב. בהמשך יותר ויותר התברר שנטילת תחליפי הורמונים אלו, שיוצרו ע"י חברות תרופות שונות, מביאה לעליה בשכיחות סרטן שד, ארועים מוחיים [CVA], ארועים תסחיפיים [יתר קרישתיות של הדם וחסימת כלי דם באברים שונים כמו בריאות וברגליים], והתקפי לב.
מחקר שפורסם ביולי 2002, חשף נתונים לגבי למעלה מ 16,000 נשים שקבלו את תחליף ההורמון והעלה על פני השטח את הסכנה שבנטילת הורמונים חלופיים.
הגם שקמו מתנגדים לתוצאות מחקר זה, היותו חלק משורת מחקרים שהראו תוצאות דומות הביאה לירידה חדה בשימוש בתחליפי ההורמונים.
אגודות רפואיות ברחבי העולם כולם בישראל ומשרדי הבריאות הממשלתיים יצאו בקריאה להפסיק את השימוש בתחליפי ההורמונים למניעת תופעות הקשורות בגילך המעבר והורו שניתן להשתמש בתחליפי ההורמונים רק כאשר הנשים סובלות מתופעות הפוגעות באיכות חייהן ורק כאשר פתרונות אחרים, בעלי תופעות לוואי פחותים, לא מועילים.
בנוסף נקבע כי המינון, סוג ההורמון החליפי ומשך זמן הלקיחה יקבעו ויותאמו לכל אישה בהתאם לנתוניה.
אם כן, נפל דבר בעולם הנשים: לא עוד נתינה גורפת של תחליפי הורמונים לנשים שחצו את גיל ה – 50.
מה תפקיד הרופא במציאות המשתנה?
בנוסף גם תפקידו המסורתי של הרופא עבר שינוי. מפוסק ומחליט בלעדי הוא מתבקש כיום להיות מסביר, מנחה, מספק מידע עובדתי אך משאיר את הבחירה בידי האישה, לאחר שמצבה הבריאותי מובן לה ומובנים לה אפשרויות הטיפול השונות, כולל מתחומים שהיו בעבר בחינת טאבו לרופאים – הרפואה המשלימה.
אין חולק על כך שהזעזוע שעבר על עולם הנשים והרופאים בעקבות פרסום המחקר הנ"ל הביא ויביא למפנה בתפיסת האישה מחד ובתפיסת גורמי הבריאות והרפואה מאידך את אופן ניהול הבריאות של הנשים.
לדוגמא: הזמן המוקדש כיום במערכת הציבורית למפגש בין אישה לרופאה הוא 10-15 דקות. זהו זמן לא סביר שאינו מאפשר אפילו שיחה הגונה שלא לדבר על הצגת נושא, חלופותיו הטיפוליות ודיון על מנת שאישה תוכל לבחור את הבחירה הנכונה למשל כפי שהיא יודעת לעשות לפני קנית מחשב, מכונית או דירה.
מהי הגישה המומלצת לנשים בתקופת המעבר?
בנוסף, מרוכזת המערכת הרפואית לרוב בטיפולים רפואיים וכמעט שאינה מתייחסת להיבטי בריאות אחרים כמו תזונה, שמירת משקל, פעילות גופנית, המנעות מרעלים ומסיכונים בריאותיים, הפגת מתחים ואורח חיים בריא לחיים ארוכים.
נשים רבות לא יודעות שחלק מתופעות תקופת המעבר הינן זמניות, לאחרות מסתגלים ואחרות שוככות בחומרתן.
נשים רבות לא יודעות שהבעיות העיקריות הקשורות בתקופת המעבר הן האוסטאופורוזיס המתחילה בגילאי 30, מחלות לב וקרישת יתר שם הדם ואלצהיימר ולכן אינן מתייחסות לרוב לנושאים אלו בחיי היום יום .
לגבי הטיפול ההורמונלי החליפי רובם מרוכזים באסטרוגן על סוגיו השונים וההתייחסות לפרוגסטרון הטבעי נמוכה. לעתים דווקא התופעות מוחמרות עקב מתן תכשירי אסטרוגן ולא פרוגסטרון טבעי. במקרים רבים ההורמון שחסר הוא דווקא הפרוגסטרון וזה יכול להינתן בצורתו הטבעית דרך הפה, דרך הנרתיק או דרך העור בקרם למריחה.
הטיפול היעיל הניתן כיום לאוסטאופורוזיס- הן כטיפול והן כמניעה משך את השטיח מתחת להתוויה העיקרית שהיתה להורמונים החלופיים, ש"יודעים" רק למנוע את התדרדרות התהליך אך לא "יודעים" להפכו ולהחזיר לעצם את צפיפותה.
בשילוב נכון של תזונה, פעילות גופנית מתאימה, הפגת מתחים, הימנעות מרעלים כמו סיגריות ואלכוהול, פעילות מנטלית וחברתית, תוספי מזון ותרופות ניתן למנוע תופעות רבות הן בתקופת המעבר והן לאחריה.