למרות שנחזה את העתיד נראה משהו עבור אנשים כמו נוסטרדמוס עם הרבה ידע של אסטרולוגיה, כמעט כולם יכולים לחזות את העתיד ברגע שאתה רואה איך "המשחק" עובד. בתור התחלה, עכשיו זה די קשה לסנן את האמת של בולשיט, כי נראה כי השירותים החשאיים לא רק התקשורת המרכזי בכיס שלהם, אלא גם כמעט את כל התקשורת האלטרנטיבית. כלומר, כאשר אתה מחפש מידע על אירוע היסטורי, אתה כנראה תוצג עם גרסה חלופית המבקר את הגרסה המיינסטרים, אבל הוא עדיין מסך עשן.
אופוזיציה מבוקרת היא חלק חשוב של העיקרון של שמירה על אחיזה על אנשים באמצעות ביקורת שבה יש לך בנוי בתחתית כפולה. אתה לפוצץ את חומר נפץ באותה אדמה כפולה אם האופוזיציה יש מספיק גדול הבאים. זה דורש אפוא חשיבה ברורה ובעיקר עצמאות. אם אתה עושה משהו, לעשות זאת מעט ככל האפשר על פי תובנות של אחרים, אבל לעשות את זה כמה שיותר את עצמך. אל תיקח שום דבר ללא הבחנה ותשקול את ההיגיון. רצוי במיוחד ללמוד היסטוריה וכתובים דתיים, כדי לגלות כי המציאות שלנו נראה נשלט על פי תסריט. ברגע שאתה מזהה את התסריט הזה, אתה הופך נוסטרדמוס עצמך.
לא זו בלבד שאתה מגלה, באמצעות חקר ההיסטוריה, את מה שתיאר ג'ורג 'אורוול בספרו כמנהג של משרד האמת כבר עשרות שנים; אתה גם לגלות כי העולם נשלט בחשאי על ידי אנשים של bloodline מסוימים שיכולים לפעול כאנשי עסקים, אבל הם למעשה בתחפושת. ההיסטוריה היא על קו ההרכבה ומתאמת ברציפות לשמור על השקפת העולם Trumanshow שלנו.
Rockefellers היו מלכים 400AD, והם עדיין מלכים. שום דבר לא משתנה הרבה מלבד הצורה וההיקף של קון.
אם למדת את תיאוריית הסימולציה המתוארת כאן באתר, ייתכן שגילית כי אין זו תיאוריה, אלא עובדה. ה ניסוי כפול חריצים מראה כי הצופה נחוץ לפני שהתגשמות העולם עבור אותו צופה. חשוב להבין את העיקרון הזה היטב. הצופה נמצא מחוץ לעולם המתממש הזה. אנו יכולים להגדיר את הצופה כ'נשמה' או כל מה שאנו רוצים לכנותו. זה כי רבים מהם חושבים שזה מתגלגל המאמינים של הדתות השונות מאמינים שזה הולך לגן עדן או לעזאזל. המשקיף החיצוני הוא, כביכול, זה שישב על הספה עם הבקר ביד ואת העולם התממש הוא מה שאתה רואה על המסך כאשר אתה משחק במשחק פלייסטיישן שלך. אז יש את מי שמקבל את ההחלטות. קוד המקור של התוכנית קובע את האפשרויות. אפשרויות אלה קבועים בחוקים הקשורים סימולציה היקום הזה. לדוגמה, אנו עוסקים בחוקים טבעיים כגון כוח הכבידה או מהירות האור ומתבגרים, אנחנו יכולים לחלות או למות. אלה הם כללי המשחק.
בנוסף, שמנו לב כי היא סימולציה מרובת משתתפים. וב סימולציה מרובת משתתפים יש לך לשלב כמה כללים לתוך קוד המקור של התוכנית. פלטפורמת הענן של Google למשחקי מציאות משופרת גם עשתה מינוי כזה למתכנתים. Google קוראת לזה עוגנים עננים; פיזיקה קוונטית מראה כי בסימולציה שלנו הסכם כזה חל גם כי הוא זהה למעשה בשיטת עוגן של Google: ההסתבכות הקוונטית. התסבוכת הקוונטית מבטיחה כי אובייקט הוא תמיד ובכל מקום שנצפה על ידי כל השחקנים באותו מקום. לדוגמה, הר עבור כולם במשחק יכול להיות באותו מקום ויש להם את הטופס הנכון עבור משקיפים מכל זווית.
ההסתבכות הקוונטית בפיזיקה קוונטית פירושה שכאשר, למשל, שני זוגות פוטון מתממשים (על ידי תצפית) הם תמיד מניחים את המיקום ההפוך ואת כיוון הסיבוב. אם אתה הופך חלקיק אחד, החלקיקים האחרים גם להסתובב; למרות שנות האור מוסרים מן החלקיקים האחרים. לכן היישוב אינו משחק שום תפקיד והגבלת מהירות האור אז פתאום כבר לא קיימת. איינשטיין טען שיש סוג של דלת אחורית, שתגרום לתקשורת. זהו עקרון תולעת ידוע. ובכן, אם הדלת האחורית היא פשוט זרם הנתונים או מה שאנחנו מכנים עכשיו 'ענן', אז אנחנו יכולים פתאום לעשות ייצוג של זה (ואת רעיון תולעת יכול להיות מופנה לאשפה). אם, עם זאת, אנו מסבירים את זה בתוך תצפית 3D שלנו, אתה עדיין צריך להתמודד עם ההגבלה של מהירות האור (אם נתנו את הנתונים של "ענן" באמצעות סיבים אופטיים אור לייזר), אבל היינו חושבים 4D, אז זה "ענן" נמצא בכל מקום בו זמנית.
נניח שאתה יצור 2D ואני הייתי זורק כדור מ 3D דרך המטוס שלך, אז היית עושה את התצפית הכרונולוגית של המראה של נקודה (משום מקום), קו הולך וגובר; ואחריו קו קטן יותר ויותר לנקודה שנעלמה פתאום. עם זאת, הכדור כבר מעל לרמה שלך וגם מתחת לרמה שלך. אתה חווה את התצפית כרונולוגית, בעוד הצורה כדורית היא למעשה קבוע (נוכחים תמיד) ב 3D. אז אם היינו מוסיפים ממד 4e למודל שלנו, אז זה, כביכול, "ענן" כי הוא נוכח בכל מקום.
אם שחקן משחק מרובה משתתפים ביפן אובייקט מסתובב, שחקן B בקנדה צריך לראות אותו גם על המסך שלו. ההסתבכות הקוונטית מוסברת על ידי זרימת נתונים בכל מקום. חשבנו שהזמן (מהירות האור) הוא הגורם המגביל ב- 3D שלנו, אבל זה משום שאנחנו לא יכולים לתפוס את הכדור (שהיה תמיד שם) ורק לעשות את ההתבוננות הכרונולוגית של המקור וההיעלמות של הקו. יישוב מהירות האור ולכן לא לספור את 4D ואת זרם תמיד בכל מקום זרם הנתונים, שבו כל החומר הוא עדיין בקוד המקור סופרפוזיציה.
הרעיון של סופרפוזיציה מ פיזיקה קוונטית הוא גם שימושי עבור למידה להבין. סופרפוזיציה היא הטובה ביותר לתאר את "כל האפשרויות האפשריות התוכנית יש בו". לדוגמה, אם אתה משחק משחק פלייסטיישן ואתה איפשהו בעיר, אתה יכול להשתמש הבקר שלך לתת את הבובה על המסך לרוץ, לקפוץ, ספין, או שילוב של כל זה ועוד. התוכנה יכולה לחשב את כל האפשרויות האלה וכל האפשרויות האלה הם לפיכך בקוד המקור. הסופרפוזיציה היא למעשה ההגדרה לכל האפשרויות האלה. זה השחקן שעושה את הבחירה וכי מה שמופיע על המסך מגיע מ 'סופרפוזיציה'. זה מה שהתממש על המסך הוא החליט על ידי השחקן (אחד עם הבקר ביד ולא את הבובה על המסך). לסופרפוזיציה (קוד המקור) יש כל תוצאה אפשרית של בחירה זו. אם תחליט לסובב סיבוב, התוכנה תאפשר את התמונה על המסך לצאת סופרפוזיציה, המהווה חלק ספין זה.
אז אנחנו יכולים לומר בבטחה כי פיזיקה קוונטית היא אינדיקציה ברורה (אם לא "ההוכחה האולטימטיבית") של הרעיון שאתה ואני חיים בסימולציה (התאוששות: אנו תופסים את זה כשחקן שחקנים במשחק רב- משחק השחקן).
ברגע שהגענו למסקנה שאנחנו חיים בסימולציה, אנחנו יכולים רק להסיק שעדיין צריך להיות הסכם חשוב במשחק. הסכם זה נקרא גם 'חוק הרצון החופשי' של אנשים רבים. אם אתה בונה סימולציה ואתה מעצב בובות במשחק כי הם מתוכנתים כדי לעקוב בדיוק נתיב מסוים דרך המשחק, אז יש לך משחק דטרמיניסטי. אז התוצאה היא כבר קבוע. לשחקנים אין ברירה, כביכול. הבובה במשחק עושה את הבחירות מתוכנת מראש. זו ההגדרה של סרט. אז זה בעצם לא סימולציה. זה יפוג כפי שנקבע בעבר. אז זה לא יהיה סימולציה. סימולציה תמיד משרתת את מטרת הבדיקה של המשתתפים. משמעות הדבר היא שלמשתתפים יש חופש בחירה, לבחון אילו בחירות הם עושים ואיזו תוצאה תייצר. בקיצור: סימולציה ללא רצון חופשי תהיה דטרמיניסטית ולכן אפשר לקרוא לה סרט טוב יותר. הרצון החופשי הוא אפוא חיוני. הרצון החופשי צריך להתקיים אם נחיה בסימולציה. כמו כן, חיוני להתעקש כי השחקן עם הבקר בידו הוא בעל רצון חופשי. הבובה על המסך זז רק דרך המשחק הזה מבוסס על הבחירות שלו או שלה הבחירות האלה לא דטרמיניסטית, אבל מבוסס על הרצון החופשי. לנשמה, לצופה, יש רצון חופשי.
האם אנחנו הולכים לעשות עבודה רצינית של unraveling את זיוף ההיסטוריה כגון מיילס Mathis עושה את זה, אז אנחנו יכולים לבוא לגילוי כי ישנם קווי דם מסוימים השולטים בעולם. נראה כי קווי הדם האלה הם, כביכול, תווים שאינם שחקן בסימולציה. מונח זה עשוי לדרוש הסבר כלשהו, ​​אבל למעשה אתה יכול לומר כי אם בונה של המשחק רוצה להשיג תוצאה מסוימת מבלי לשלול את השחקנים (הנשמות) של הרצון החופשי, יש רק דרך אחת להשיג זאת. הוא יכול לשים שחקנים במשחק המנוהלים ישירות על ידי עצמו. אתה יכול להשוות את זה עם בובות מתוכנת מראש במשחק שאתה יכול להיתקל במשחק פלייסטיישן, שבו אתה יכול לקבל הוראות לדוגמה. במשחק פלייסטיישן תווים אלה יכולים להיות מוכרים בבירור. המתכנת של משחק מרובה משתתפים יכול לבחור להפוך את הבובות האלה להיראות כמו כל בובות אחרות במשחק. הם נראים, כביכול, לאוווטרים של שאר השחקנים. הם יכולים לנסות להשפיע על השחקנים במשחק ולשלוח כיוון מסוים. הם יכולים להאכיל אותם במידע או בנסיבות שלהם כך "מתוך סופרפוזיציה" כי הם נוטים לעשות בחירות כי הקבלן של המשחק היה הכי רוצה לראות.
אז אם ניקח בחשבון את קווי הדם האריסטוקרטיים שמתחבאים מאחורי שמות כמו הרוקפלרים ורבים אחרים, כמו 'דמויות שאינן שחקן' הנשלטות על ידי הקבלן של המשחק, אז הם, כביכול, הבובות במשחק המנסות להשפיע על הבחירה של השחקנים האחרים. הנשמה בבקר עושה החלטות על סמך מה שהוא תופס על המסך וכי תפיסה יכולה להיות מאוד מנחה ומשכנעת. התפיסה שלנו, למשל, היא של מערכת כלכלית שגורמת לנו להיות תלויים בכסף. הדמויות שאינן שחקן גם לנסות להשפיע על השחקנים עם כל מיני דתות ומערכות חינוכיות. הקבלן של המשחק נראה עושה כמיטב יכולתו כדי לשלוח את השחקנים לכיוון מסוים. הוא מנסה להבין תסריט סרט, כביכול, אבל באותו זמן להמשיך לציית לחוק של רצון חופשי.
במאמרים קודמים הזכרתי לעתים קרובות כי אנו יכולים לזהות סקריפט ברור. התסריט הזה נראה גם בכתבי הקודש ובמיוחד בנבואותיהם. אתה לא רק להפוך מנבא בעתיד, אתה צריך לעשות קצת מאמץ. וזה מאמץ ולכן גם מורכב ללמוד את eschatology. זוהי הדוקטרינה המקיפה את נבואות הדתות השונות לגבי מה שמכונה "סוף". אם תסבירו זאת בנוסף להתפתחויות הפוליטיות שאנו רואים, הרי שהכל בפוליטיקה העולמית קשור למעשה להגשמת הנבואות. לא לחינם יש כל כך הרבה מלחמות במזרח התיכון, וזה סיבה טובה שארה"ב משקיעה מיליארדים בישראל ולמעשה מנהלת את כל העולם הפוליטי סביב ירושלים.
אנחנו הולכים לגלות כי מנהיגי העולם, אנשים בעמדות העליון של עסקים, פוליטיקה, בנקים, אוניברסיטאות וכן הלאה, הם למעשה תווים שאינם שחקן, אשר מונעים על ידי הקבלן, אז אנחנו יכולים לגלות כי יש להם תסריט מסוים בצע. הם מנסים להשיג תוצאה כי הקבלן של סימולציה רוצה לראות מבלי להפר את חוק הרצון החופשי.
אבל מהי המטרה של סימולציה זו? אם הקבלן של הסימולציה עדיין מנסה להשיג תוצאה מסוימת, הוא יכול גם לכתוב סרט. זה כנראה הכוונה כי שחקנים רבים ככל האפשר לשחק את המשחק. סימולציה ולכן נראה שיש עניין כמו נשמות רבות ככל האפשר כדי לשחק את המשחק. אם אתה רוצה להיות מסוגל להשתמש בנשמות אלה בצורה אופטימלית, אז אתה צריך לשכנע אותם כי היא סימולציה שבה החוק של הרצון החופשי חל. אחרת אתה לא יכול לפתות אותם למשחק שלך. אתה לא יכול לשכנע אותם לקחת חלק. אז זה יהפוך לכלא נשמות, כביכול.
נראה שהמטרה של הסימולציה מורכבת ממספר רב של מנעולים של נשמות ככל האפשר. אז כמובן אנחנו באים לשאלות בסיסיות כגון: מהיכן באותן נשמות? מי הם הכפתורים מחוץ למשחק הזה? היכן הם? מה זה 'בחוץ' זה סימולציה? מי הוא בונה סימולציה זו? איזו תוצאה הוא רוצה לראות שיש לו כל כך הרבה שחקנים שאינם שחקן לשחק? ועוד הרבה שאלות.
אלה הן שאלות שימושיות מאוד, אשר יש לי כנראה כבר ענה בכמה מאמרים. תן לי עכשיו להגביל את עצמי לתוצאה הרצויה. לדעתי, התשובה טמונה בכוח היצירה של הנשמה. יש משהו חזק באותה נשמה. השחקן על הכפתורים עשוי אפילו לקבל את אותן יכולות כמו בונה של המשחק. עם זאת, כמו שחקנים יותר ויותר להזדהות עם הבובה במשחק, הם נוטים לשכוח את היכולות האלה. יש להם, כביכול, להיות מזוהה יותר מדי כמו avatar מוגבל במשחק (גלגול האדם).
אם נתחיל לזהות את התסריט, נוכל גם לגלות כי נראה כי הכוונה כי האדם הופך "אלמוות". את "חיי הנצח" האלה אפשר למצוא לא רק בדתות, אלא גם בטרנסומניזם ובשאיפה לסינגולריות. סינגולריות זו היא, כביכול, מתמזגת עם AI (בינה מלאכותית). נראה כי בונה של סימולציה זו (צורה של AI) רוצה את הנשמות להתמזג עם AI. לכן נראה כי הנשמות משחק צריך לרצות לשים את עצמם באופן מלא לשירות של המתכנת: מרצון, כי החוק של הרצון החופשי נשאר. סימולציה זו, כך נראה, משרתת את המטרה של מפתה ומכוונת שחקנים בצורה כזו להשפיע על תווים שאינם שחקן, כי הם במלואם בשירות של המתכנת. נראה כי נראה שאנחנו משולבים, כביכול, לתוך מערכת וירוסים עם יכולות יצירתיות. מישהו כתב את הדמיון הזה כדי להפוך אותנו לנושאים האולטימטיביים העיוורים, המכוונים, העושים עיוורון, שרוצים לרקוד בצינורות שלו.
כל האמור לעיל צריך להוביל את התובנה החשובה שאנחנו יכולים לחזות את העתיד. נוסטרדמוס מבוסס בעיקר על הידע האסטרולוגי שלו. האסטרולוגיה הזאת כשלעצמה היא גם אינדיקציה לכך שאנו חיים בסימולציה, שבה ניתן לזהות קוד מקור מסוים. לדוגמה, זה יכול להיות נכון, כי אתה יכול לבחור את אוואטר על בסיס מקום לידה, זמן ותאריך וכי המיקום של כוכבים (יחד עם גורמים תורשתי) לקבוע את המאפיינים של אוואטר נבחר. כאשר אתה נולד אתה בוחר (לבחור את הנשמה שלך) מאשר את גלגול (הגוף שבו אתה משחק סימולציה זו).
הידע החשוב ביותר, עם זאת, הוא ידע כי ניתן להשיג את המאמצים של השחקנים שאינם שחקן; האנשים בראש הפירמידה של הכוח. עם זאת, יש צורך לקחת את הטרחה כדי לפענח את זיוף ההיסטוריה ולגלות מי מנסה להביא את התוצאה מטעם בונה של סימולציה זו. בנוסף, עליך ללמוד לגלות כי הדת היא חלק חשוב של התסריט כי אלה (שחקנים שאינם אופי השחקן) בצע.
ברור, עם זאת, שאנו חיים בתקופה שבה אנחנו לא רק סגורה על ידי התקשורת המרכזי ואת ספרי ההיסטוריה המרכזי. התקשורת האלטרנטיבית היא בעיקר בידיה של אותה קבוצה ומנסה להפיץ מידע כוזב. לכן קשה מאוד ללמוד לזהות את התסריט, אבל לא בלתי אפשרי. על ידי עושה קצת מאמץ, אתה יכול בקלות להפוך נוסטרדמוס. עם זאת, אתה חייב לראות דרך המשחק כולו.
אם נגיע למסקנה כי אנו מתמודדים עם סדירות - דרישה לסימולציה - שבה הרצון החופשי תמיד צריך לחול, משמעות הדבר היא כי השחקן יכול לעשות בחירות כי לסטות מן "שליטה" של avatars. במשחק הנשלט על ידי הקבלן. כדי להשפיע באופן יעיל על התוצאה של הסימולציה, עם זאת, התעוררות של מיליארדי שחקנים אחרים צריך להתרחש. אני בכוונה לא קורא לזה התעוררות של מיליארדי אנשים, כי אוואטר אנושי הוא בהסבר זה, רק את הבובה על המסך; האדם שהתגשם כתוצאה מהתפיסה על ידי הנשמה. הנקודה היא שהנשמה חייבת להתעורר. על הנשמה לא לאבד את עצמה באווטאר. על הנשמה לא להזדהות עם האוואטר הזה. אם יתעוררו מיליארדי נשמות, התסריט יתמוטט. אולי זה הרבה יותר חשוב לפעול ברמת הנשמה. אם נניח לרגע שאולי יהיו לנו אותן "תכונות תכנות" ברמת הנשמה כמו בונה סימולציה זו, אז אחד האקר טוב עשוי לעשות את כל ההבדל וזה יהיה בקרוב המשחק. המשך.
חיזוי העתיד הוא סוף בתי הקזינו!
כן, מתברר שההיסטוריה שנזכרה לנו במשך מאות שנים היא שקרית ולא נכונה, שאנו נשלטים על ידי אלה שאין להם שום קשר עם האנשים הפשוטים, ההולנדי. מה שהם היו מסווה במשך מאות שנים על ידי מתנהג כמו ההולנדי. פרטי, הם, זה בזה, שונים מאוד. יותר אני לא יכול להגיד על זה כי לצערנו אנחנו דיקטטורה שותקת. בכל מקרה, יש לשחזר את ההיסטוריה האמיתית עם עובדות אמיתיות, ולו רק משום שהיא משפיעה על הלגיטימיות של המנהלים שלנו. האם הם רשאים למשול בנו והם יכולים להסביר את עושרם, אשר סודות לא נאמר לנו, עד כמה זה משפיע על האינטרסים של אנשים משותפים וכו '?
שאנחנו חיים במטריצה ​​ברורה ולצערי אנחנו לא יכולים להימנע מכך. התעוררות מסיבית של נשמות היא בהחלט אופציה, בהתחלה, אבל זה לא משנה את הסטטוס קוו שבו אנו חיים. משחק לבד, פעולה, יכול למעשה לשנות את המטריצה, סטטוס קוו. אחרי הכל, הבה נהיה כנים, אנחנו לא יכולים לקחת משם קוו, על ידי מחשבות לבד, על ידי התעוררות מאסיבית. לכן אני בעד שינוי משטר, לרפובליקה, לדמוקרטיה אמיתית, לחופש ביטוי אמיתי וכו '. זה אפשרי רק אם אנשים מתחילים להפגין בצורה מסיבית על בסיס יומי, וכו'. מטבע הדברים, זה חייב להיעשות באופן חוקי משום שהם לא מחכים לשינוי משטרתי. יש מעט או ללא סולידריות מהולנד עבור Vestjes צהוב, הם פשוט התעלמו. היכן הסולידריות הבינלאומית של הולנד? לא רק בגלל שינוי המשטר בצרפת לא מתאים הולנד? היכן אמנסטי אינטרנשיונל וארגון Human Rights Watch מדוע הם לא מפגינים נגד הפרות זכויות האדם של נושאות הג'לה וסטג'ים? כן, אז אתה יודע ששני הארגונים שייכים לאלה שיש להם עניין בסטטוס קוו.
יש לי אהדה ל"ויסטג'ים הצהובים".
בספר קורא הנרי קיסינג'ר "מבריק ופרובוקטיבי ...", אומר ז'אק אטאלי, כי הבנקאים האילומינטיים מכניסים "עולם חדש אמיץ", מצד אחד, מן הטוב, האמת או המציאות.
במבט לעתיד שלו, "היסטוריון העתיד של העתיד" (2006), ז'אק אטאלי, דיבר על משוכות של העולם השלישי המקיפות את המערב.
"יותר ויותר המוני יפילו את עצמם בשערי המערב. הם כבר מאות או אלפים בכל חודש; הנתון יגדל למיליונים, אז עשרות מיליונים ".
ארצות הברית תהיה היעד הפופולרי ביותר, "בעוד עשרים שנה, האוכלוסיות ההיספאניות והאפריקניות-אמריקניות יהיו רוב בארצות הברית".
אטאלי גם חזה מצב מעקב שבו "הטלפונים שלנו שולח נתונים ל- NSA", והנצרות מחורצת נגד האיסלאם. ברור היה שאטאלי לא היה רומנטי. היתה לו גישה לתכנית.
"בעתיד, החברה רוצה ללכת רחוק ככל לנתק רבייה ומיניות. המיניות תהיה ממלכת ההנאה, ההעתקה של המכונות.
הדורות הבאים יהיו חפץ מעשה ידי אדם, ברחם מלאכותי, שייבחר מראש. האדם יהפוך כך לאובייקט מסחרי ".
הוא גם כתב תיאור זוהר של קארל מרקס, וטען שמרקס הוא משווק חופשי, שהעדיף את הקפיטליזם כקרש קפיצה לאידיאל הקומוניסטי שלו וחזה את הגלובליזציה כפי שאנו מכירים אותה כיום (כלומר, סדר העולם החדש).
תרבות הנשלטת על ידי התקשורת תיצור אוכלוסייה אגוצנטרית שתהיה נאמנה רק לעצמה.
אטאלי מצייר תמונה של חברת מעקב שתגרום לשטאזי להתכווץ.
אפילו מכונות הכביסה שלנו יהיו מזימות נגדנו, בעוד אריזות של מוצרי מזון, כלי לבוש ומוצרי בית יהפכו "לתקשורתית".
אנחנו נחיה עם רובוטים לא מהימנים.
"הרובוטים הפנימיים יהפכו לאוניברסליים בחיי היומיום. הם יהיו מחוברים לרשתות תפוקה גבוהה בכל מקום נוודי. הם יפעלו כעוזרת ביתית, כאיידס לבעלי מוגבלויות או לקשישים, כעובדים וכאנשי כוחות הביטחון. בפרט, הם יהפכו "Watchers".
כל הנתונים שלנו ייאספו על ידי חברות אבטחה פרטיות ופרטיות. הצורה העיקרית של מעקב יהיו מכשירי בידור ניידים. העובר של היום הוא ה- iPhone ששולח נתונים ל- NSA.
"האובייקט הנוודי הייחודי יהיה ניתן למעקב לצמיתות. כל הנתונים שהוא מכיל, כולל תמונות של חיי היומיום של כולם, יאוחסנו וימכרו לעסקים מומחים ולמשטרה ציבורית ופרטית ".
על ידי 2050, מכונות אלה יתפתחו למה המכונה Atalii "מכונות מעקב עצמי" שיאפשר לכל אחד לפקח על הציות שלהם עם הנורמות.
המסר האחרון שלי אינו בין ההערות?
הפגנה 21 ביוני, וילם אנגל, כאב מרדכי קריס, ג'רואן פולס, אי שפיות בנגיף ומה יקרה אחר כך?