כשהיה הרה"ק בעל התניא זי"ע אסור בבית האסורים מחמת עלילות שוא שטפלו עליו זדים, נכנס אליו שר אחד וראהו שקוע במחשבותיו וצורתו נורא הוד. הבין השר כי איש מורם מעם הוא. השר היה בקי בחכמות רבות וגם היו לו ידיעות בתנ"ך.
פנה אל הבעל התניא ואמר לו: שאלה בתורה יש לי לשאול. כתוב בפרשת בראשית 'ויקרא אלוקים אל האדם ויאמר לו איכה'. הלא הקדוש ברוך הוא יודע הכל, ולמה היה צריך לשאול את האדם 'איכה'"?
אמר לו בעל התניא: "הלא התורה אינה ספר ספורי מעשיות, כל מה שכתוב בתורה היא נצחי ושייכת לכל אדם בכל זמן. והנה האדם נשלח לעולם הזה לזמן קצוב, והשם פונה אל האדם תמיד ואומר לו, הנה אתה כבר כך וכך שנים (כאן נקב בעל התניא ברוח קדשו את מספר שנותיו של אותו שר), מה עשית בשנים אלו?! האם היטבת למישהו?".
השר נתפעל מאד מהתשובה ואמר לו "תודה", ולאחר מכן הלך להמליץ טוב על בעל התניא בפני הקיסר, כי אדם גדול הוא ושווא טפלו עליו המלשינים.
אדם לעמל יולד מטרת בואו לעולם הוא לעמול ולהתייגע לזרוע ואחר כך לצור את הפירות בעולם הבא. ומדי פעם מתעוררת בוא השאלה "איכה" מה כבר הספקת לעשות בעולמך .
כבר אמר החפץ חיים שרע בעיניו אותם המדברים בגדלותם של הצדיקם שהצילחו להגיע לדרגות גבוהות בעבודת השם, ואינם מדברים מהקשיים שעברו אותם הצדיקים והתגברו על יצרם עד שנתעלו לדרגות גבהות אלו.