והגענו ל100 הסרטים הגדולים על פי ימד"ב. אני מזכיר למי שמצטרף שהרשימה אינה הסרטים הטובים על פי דעתי אלא סקירה של הרשימה שנמצאת באתר IMDB ואני מסקר בקצרה כל סרט וקובע אם הוא ראוי לרשימה הוא לא. מכיוון שהגענו ל100 הגדולים, אחד מהקרטריונים השתנה ועלה רמה - במקום האם הוא ראוי לרשימה, האם הוא ראוי למקום גבוה ב100 הסרטים הטובים ביותר. אז בלי עוד הסברים - 100 הסרטים הטובים ביותר , עשירייה ראשונה, שמפתיעה בכמות הסרטים הישנים שלה ועם שני סרטים של מרלין מונרו ושל בילי ויידלר. תענוג.
תקציר עלילה: קבוצת חיילים יהודים תחת פיקודו של קצין נוחתים בצרפת במטרה להרוג כמה שיותר נאצים.
על הסרט: כשקוראים ספר לפני שרואים את הסרט מדי פעם מתבאסים שיש דברים שהשתנו, אבל מקבלים את זה בהבנה מכיוון שספר הוא דרך אחרת לספר סיפור מאשר סרט. אבל כשקוראים תסריט לפני שרואים את הסרט אז מתבאסים כי פשוט מדמיינים את הסרט בצורה הכי מגניבה שניתן לדמיין ואז מגלים שהדמיון שלך יותר טוב ממה שטרנטינו תיכנן באמת. אחד מהתסריטים שיותר נהנתי לקרוא הפך לסרט שקצת התבאסתי שיצאתי ממנו אבל אני חושב שזאת בעיה ייחודית לי.
ראוי למקום כל כך גבוה? לא. אני לא בטוח אם הוא בכלל צריך להיות בתוך ה250, אבל איפה שהוא בתחתית הרשימה הוא לא מתבלט לרעה. כאן? הוא בינוני מדי בין יצירות המופת שבאות אחריו ולפניו.
תקציר עלילה: שני ציידים ראשים מתאחדים למען מטרה משותפת.
על הסרט: הצלפים אולי ממוקם ברשימה לפני "בעבור חופן דולרים", אך אישית אני מרגיש שבטרילוגית האיש ללא שם הוא הכי פחות טוב. לא שזה אומר משהו, כי ה"הכי פחות טוב" בטרילוגיה הזאת עדיין אומר יצירת מופת מושלמת. זה פשוט לא גרם לי לפרפר על הרצפה מאושר אלא רק לחייך כאילו אין צרות בעולם.
ראוי למקום כל כך גבוה? כן.
על הסרט: האוסקר היחיד של הסרט זה על הצילום השחור-לבן שלו, וזה לא רק אחד מהנצחונות המוצדקים (בלי לראות את המתחרים אפילו) אלא גם מקרה שבו האוסקר מבליט את הדבר הטוב ביותר בסרט - הצילום המהמם שלו שמשחק עם צל בצורה כל כך טובה שטורפת את כל שאר הניסיונות שעשו בסרטי פילם-נואר אחרים. כן, גם המשחק והעלילה והדיאלוגים חמודים אבל הצילום הוא מה שמעלה את הסרט הזה מלהיות סתם סרט ללהיות סרט שווה צפייה.
ראוי למקום כל כך גבוה? לא. סרט שווה צפייה - אבל לא פסגת הקולנוע.
תקציר עלילה: קבוצת חיילים בצבא הישראלי מחכים לאוכל. שני מוזיקאים בורחים אחרי שהתסבכו עם המאפיה ומצטרפים למקהלת ג'אז של נשים בתחפושות נשים.
על הסרט: עוד קומדיה מעולה של בילי ויילדר. שורות מחץ אחת אחרי השני, פארודיות על הקולנוע שבא לפני כן והופעות מעולות של כל השחקנים המעורבים בעניין ואפילו עלילה מעניינת עם טוויסטים שיספיקו לסרט מתח.
ראוי למקום כל כך גבוה? לא, כי הוא צריך להיות אפילו יותר גבוה.
תקציר עלילה: אדם שמנסה להתקדם בחברה על ידי לתת למנהלים שלו להשתמש בדירתו בשביל שעשועים מפוקפקים מסתבך כאשר לפתע הוא מתאהב בעצמו.
על הסרט: עוד קומדיה מעולה של בילי ויילדר. שורות מחץ אחת אחרי השני, פארודיות על הקולנוע שבא לפני כן והופעות מעולות של כל השחקנים המעורבים בעניין ואפילו עלילה מעניינת עם טוויסטים שיספיקו לסרט מתח. המממ.. אני מניח שהסיבה היחידה שהדירה נמצא מעל חמים וטעים זה פשוט כי שירלי מקליין מתעלה בקלות מעל מרלין מונרו.
תקציר עלילה: שני אמריקאים במקסיקו מנסים למצוא זהב.
על הסרט: הידעתם? תאוות בצע זה רע. אחד הסרטים היחידים שבהם מרגישים את בוגארט משחק דמות ולא פשוט נשאר מגניב לאורך הסרט מתאר כיצד הזהב מקלקל את נשמתם של אנשים בשביל כלום. מלבד המסר היפהפה, ג'ון יוסטון יוצר סרט מעניין שגם לו לא חסרים משפטים מחץ. תגים? אנחנו לא צריכים תגים מסריחים!
תקציר עלילה: בלוס אנג'לס המושחתת של שנות ה50, שלושה שוטרים מנסים לחקור מקרי רצח.
על הסרט: סיפור מצחיק: על התיאור האחורי של הסרט בקלטת היה רשום משהו כמו "80 דקות". אז אני וחבריי אמרנו " אה, זה קצר! בוא נראה את זה" ואז באמת לקראת השעה ועשרים נראה כאילו הכל נפתר והסרט הולך להסתיים. ואז הסרט נמשך לעוד שעה. בסיפור שהמסקנה העיקרית ממנו היא שמדי פעם לדעת את אורך הסרטים מראש הורס מעט את חווית הצפייה גם ראיתי סרט פשע אחד שהיה ברור אך כיפי נהיה סרט מתוחכם ומעניין שעה אחרי שהוא כבר היה אמור להסתיים. וראסל קרואו עדיין נסבל פה, שזה תמיד דבר חיובי.
ראוי למקום כל כך גבוה? כנראה שאני הייתי ממקם אותו יותר בסביבות ה150, אבל מיקומו כאן לא גורם לאף אחד להתרעם כי הוא אחד מסרטי הפשע המודרניים הטובים, ובטח מאלו שלא בוימו בסגנון הטרנטינוי.
תקציר עלילה: פשע נוראי מסופר מנקודות מבט שונות בצורה שקשה לדעת מה אכן קרה.
על הסרט: הסרט שהפך למושג מבוסס על ספר. טוב, ספר זה מוגזם - סיפור. סיפורונצ'יק. ולמרות שגם הסרט הוא קצר ביותר, הספר נותן חוויה יותר אפקטיבית ב20 עמודים מאשר שהסרט מצליח לעשות ב80 עמודים. מצד שני, לסרט יש את טושירו מיפונה אז אני מניח שבין הספר לסרט יש תיקו. ובכל מקרה הסרט כמה רמות מעל רוב הסרטים.
תקציר עלילה: דמויות שונות נפגשות בעולם הפשע הנמוך של לונדון במרדף אחרי יהלומים, כלבים ותחרויות אגרוף.
על הסרט: סנאצ' או "סנאצ'י" כמו שהוא קרוי במשפחתי, הוא סרט קאלט לכל דבר שמספר הפעמים שצפינו בו כנראה מגיע לדו ספרתי, ומספר הפעמים שציטטנו חלקים ממנו בעל פה מגיע לתלת. כמו לוק סטוק, רק יותר טוב, יותר מצחיק עם דמויות יותר נהדרות ודיאלוגים יותר שנונים. הכל עובד בסרט הזה, ובראד פיט נותן את הופעת חייו.
ראוי למקום כל כך גבוה?
תקציר עלילה: אישה צעירה מתחילה לעבוד אצל שחקנית תיאטרון מוכרת ומזדקנת.
על הסרט: הסרט מתאר את תככי עולם התיאטרון ואני חושב שרק המשפט הזה מסביר למי מיועד ולא מיועד הסרט. אם אתם מחפשים אקשן, מתח או דילמות מוסריות קשות לא תמצאו אותן כאן. לעומת זאת, גינוני דיווה, משפטי מחץ, הופעות נהדרות ודרמות קטנוניות של אנשים עם מזל יש בהרבה. מכיוון שאליי מיועד הסרט, אז אני נהנתי מאוד ממנו, וכך גם הביקורות והאוסקרים.
ראוי למקום כל כך גבוה? כן, בערך. אני עדיין חושב שהסרט קצת ז'אנרי מדי ולא מתחבר לקהל הרחב, אבל אולי בעצם מיקומו הגבוה מראה לי שאני טועה.