צוואה הנה מסמך בעל תוקף משפטי בו מכתיב הפרט כיצד יטופלו הנכסים שנותרו ברשותו לאחר פטירתו. חוק הירושה תשכ"ה – 1965 אומנם קובע בסעיף 1 שכאשר אדם נפטר יעבור העיזבון ליורשים כל זאת בהתאם להוראות החוק האמור.
יחד עם זאת עקרון חופש הציווי הנגזר מחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו מכיר בזכותו של האדם להורות במסמך זה הוראות שונות מאלו הקבועות בחוק, שאף עשויים במקרה של מחלוקת לגבור על הסעיפים בו.
כך, צוואה מאפשרת לפרט באמצעות מנגנונים אחרים מהמפורטים בחוק להחליט כיצד הוא היה רוצה שיחולק העיזבון שלו לאחר מותו ויש לה אפשרות לתרום למזעור הפוטנציאל לסכסוכי יורשים עתידיים בנושאים המפורטים בה.
סעיף 18 לחוק מכיר בקיומן של מספר סוגי צוואות: צוואה שנכתבה ביד, בפני רשות, עדים או בעל פה. סעיף 19 לחוק קובע שצוואה בכתב יד צריכה להיות כתובה כולה על ידי המוריש, כולל התאריך בה נכתבה ולהיות חתומה על ידו.
צוואה בפני רשות המוסדרת בסעיף 22(א) לחוק שם נקבע שהיא תעשה על ידי הגשה בכתב של דברי המצווה או אמירה בעל פה של הדברים בפני חבר בבית דין רבני, רשם לענייני ירושה, רשם בית משפט, או שופט, כאשר במידה והצוואה נעשתה בעל פה על המצווה להצהיר שזו צוואתו ואיש הרשות יאשר אותה.
צוואה בפני עדים הקבועה בסעיף 20 לחוק צריכה לכלול תאריך, עליה להיעשות בכתב ולהיחתם על ידי המצווה שיצהיר לשני העדים שזו צוואתו, כאשר חובה על העדים לאשר באותו הזמן בחתימתם שלהם על הצוואה שכך חתם והצהיר המצווה.
לעניין זה חובה לציין שאדם שהוכרז כפסול דין או קטין אינם כשרים לפי סעיף 24 לשמש כעדים לצורך האמור. צוואה בעל פה או צוואת שכיב מרע מופיע בסעיף 23 לחוק כאשר החוק מתיר לאדם שרואה עצמו עומד למות לצוות בעל פה בנוכחות שני עדים ששומעים את דבריו.
החוק מחייב לרשום את הדברים שנאמרו יחד עם התאריך, הנסיבות לעריכת הצוואה וחתימת העדים ולהפקיד מסמך זה בידי רשם הירושה. אם המצווה עדיין בחיים והנסיבות בגינן נעשתה הצוואה השתנו, הצוואה תתבטל אחרי חודש.
בכל מקרה בו יש קיימת צוואה ועדיין קיים חשש לסכסוך יורשים יש להיעזר בשירותי עורך דין מקצועי לבדיקת תקינות הצוואה ותוקפה המשפטי ביחס לחוק ההורשה.
בש"א 002621/98 עיזבון המנוחה נחמה בייגל בע"מ נ' בייגל- בקשה לקיום צוואה לאחר פטירת המנוחה בתאריך ה-13 למאי 1998.
המבקשת הגישה בקשה לקיום שתי צוואות נוטריונית מהשנים 1987 ו-1996 כאשר המתנגד מבקש לפסול את הצוואות ולהורות על מתן צו ירושה, בין היתר גם בשל טענה להשפעה בלתי הוגנת על המנוחה.
כבוד השופט סגן נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה חיים פיזם מורה לקיים את הצוואה משנת 1996 ודוחה את הבקשה למתן צו ירושה.
זאת משום שלדידו לא נפל ליקוי באי אילו מהצוואות ולא מופיעה עדות להשפעה בלתי הוגנת על המנוחה לנישול המתנגד מחלקו בירושה והותרתו לטובת המבקשת, שכן החוק מטיל את חובת ההוכחה על מי שטוען לקיומה של השפעה מעין זו.
העובדה שהמבקשת שהתה במשך השנים לצידה של המנוחה בעוד שהמתנגד לא היה בארץ ולא הביע התעניינות במצבה של המנוחה לא אומרת שהופעלה השפעה בלתי הוגנת.