הודעת ראש הלשכה, מיום 04.03.2008, בעניין קרן הפנסיה.
נושא זה הועלה על ידי לדיון בועד המרכזי בישיבתי הראשונה כראש הלשכה. לאור הביקורת שנשמעה בין חברי הועד נתמנתה ע"י הקרן ועדת בדיקה, אשר מצאה שמצבה האקטוארי של הקרן מאוזן ואיתן.
בהמשך למכתבו של המפקח, אשר עסק ביכולות הניהול העתידיות של הקרן, נתבקשה ע"י הנהלת הקרן, וניתנה אף חוות דעת משפטית לגבי האופן בו תמומש החלופה השנייה שהוצעה ע"י המפקח, קרי: מכירת הניהול של הקרן לגורם שלישי.
העמדה בדבר הצורך בהעברת הניהול של הקרן לגורם שלישי הינה אף עמדה, שבוטאה ונתמכה על ידי מאז היבחרי לראש לשכה. התרשמותי היתה והינה, שרובם של חברי הועד המרכזי, ככולם, סבורים אף הם כי זו הדרך הנכונה לנהוג בקרן. אני מקוה ומעריך כי דרך זו תאומץ גם על-ידי המוסדות המוסמכים של הקרן עצמה, אשר הינם המוסדות המוסמכים להנהגתה של רפורמה ניהולית זו.
לאחר קבלת חוות הדעת האקטוארית וחוות הדעת המשפטית קבעתי את הנושא שוב לדיון ולהחלטה בועד המרכזי. הנושא נכלל בסדר היום של הישיבה, שנועדה להיערך ביום 19 בפברואר. הכוונה היתה כמובן לאשר את תמיכת הועד המרכזי בהעברת הקרן לניהול חיצוני.
לתדהמתי, יומיים לפני הישיבה, הגיעה למשרדי מעטפה חתומה, ובה מכתב מאת יושב ראש המועצה ועו"ד פסטינגר, החתום גם הוא על נייר הפירמה של יושב ראש המועצה. על המעטפה צויין "אישי" ולמכתב נילווה המסמך, שחיבר עו"ד יחיאל כץ, שהינו חבר הועד המרכזי לשעבר מטעם סיעתו של עו"ד פסטינגר.
אני מניח, שהמכתב והמסמך של עו"ד כץ הועברו גם לידיעתכם.
כמה דקות לאחר פתיחת המעטפה כבר קיבלתי פנייה מעיתונאית מעיתון "דה מרקר" בעניין כתבה בנושא, שהיתה אמורה להתפרסם למחרת בעיתון. ניתנו לנו כשלושים דקות לנסח תגובה. סירבנו. דרשנו דחייה בפירסום הכתבה ומתן אפשרות מכובדת להגיב לנושא המורכב. העיתון הסכים לבסוף, והתגובה הועברה למחרת.
בינתיים, לבקשת חברים רבים ובשל מזג האוויר הסוער, שהיה צפוי לפקוד אותנו, מה שאכן אירע, ביטלתי את ישיבת הועד המרכזי שתוכננה. ביום שבו אמורה היתה להיערך הישיבה, התפרסמה לחרדתי הכתבה הראשונה בעיתון "דה מרקר", שאני מניח שכולכם קראתם, תוך חשיפה, כביכול, של שערורייה רבתי בקרן, על גבי העמוד הראשון בעיתון, והכללתן של אמירות פוגעות ושקריות נגדי, נגד ראש הלשכה לשעבר, נגד הקרן והדירקטוריון שלה וכנגד הלשכה. הכתבה התבססה על מכתבו של עו"ד כץ, שלגביו כלל לא נדרשנו מלכתחילה להגיב ושלא שיערנו לעצמנו שהינו מצוי ברשות העיתון.
במהלך השבוע שלאחר מכן עסקנו בליקוק הפצעים ובטיפול בבעיות העצומות שנוצרו, לחינם. ביניהן: מאות פניות מודאגות מעמיתים, מגמה של התפטרות בקרב הדירקטורים (אם מספרם ירד באחד עלול להתמנות לקרן ע"י המפקח מנהל מורשה על כל הכרוך בכך), שחשים בגידה ניבזית של חברים שהינם מתפקדים בהתנדבות עבורם, למענם ומטעמם. למותר לציין, שהדירקטורים חוששים מאוד לשמם הטוב, לאחריותם ולכדור השלג שעלול להתגלגל כנגדם. היה גם צורך בהול להרגיע את הקרן, עמיתיה ומנהליה, ולנהל עימותים נוספים מול העיתונות ושיחות עם המפקח על הביטוח.
שבוע לאחר פירסום הכתבה פורסמה כתבה מזימה עם התנצלות חלקית. נערכו ישיבות דירקטוריון ועשרות פגישות מסוגים שונים לטיפול במשבר.
על רקע האמור ולנוכח המסמך שחיבר עו"ד כץ, פנה המפקח אל הקרן מייד לאחר פירסום הכתבה והודיע לה – כדרכם של רגולטורים כאשר מאן דהוא מתרה בעניין כלשהוא, עם או בלי סמכות, עם או בלי אחריות, עם או בלי התבססות על מלוא העובדות הרלוונטיות – כי הוא מתכוון לערוך לה ביקורת, על חשבונה, באמצעות משרד רואי החשבון, שמינה לשם כך. מייד, נדרשתי לטפל ב"צרה החדשה".
ראשית, שכרתי את שרותיהם של עורכי הדין אלי זהר וצביקה בר-נתן, על מנת שייצגו, בשלב זה אותי בלבד, בעניין. לפי הצורך, ובהתאם לאישורי הגופים הרלוונטיים, ייצג משרד זליגמן גם את הלשכה, הקרן וראשיה. כמעשה ראשון ובהמשך לפנייתנו אליו, הושהה בשלב זה מינויו של משרד רואי החשבון ע"י המפקח. אני מקווה שנשכנעו לחזור בו מכך. הנזק הכספי והתדמיתי במינוי כזה הוא עצום.
מינוי כזה עלול לסכל כליל את האפשרות להעביר את הניהול לגורם חיצוני. צד שלישי שפוי לא יסכים, מן הסתם, להתקשר בהסכם עם מי שנתמנה לה מבקר ע"י הממונה, על אחת כמה וכמה מבקר דוגמת זה שיש כוונה למנותו.
שנית, אבקשכם למנות היום שני דירקטורים נוספים לקרן, במסגרת רשימת המינויים (יש מיגבלה של 9 דירקטורים ולא ניתן היום להוסיף יותר משניים), וזאת כדי לחזק את הדירקטוריון ועל מנת שלא נהיה תלויים בימים אלה בהחלטה של דירקטור כלשהוא על הפסקת כהונתו.
שלישית, הוריתי למנכ"ל לשכור את שירותיו של מר מאיר שביט, כדי שיכין מתווה קונקרטי להעברת הקרן לניהול חיצוני. מהלך כזה כרוך באישור במוסדות הקרן עצמה, אך אני מקוה כי מתוך ראית טובת העניין הוא ייושם ויושלם תוך זמן קצר יחסית. משתושלמנה ההכנות הדרושות, אביא הדבר לאישור עקרוני גם בועד המרכזי.
ככלל, בישיבת הועד המרכזי האמורה אביא בפניכם את ההצעה המיטבית, אשר תובא לדיון ואישור במוסדות המוסמכים של הקרן. מובן שעד להשגתם של האישורים הדרושים מהנהלת הקרן, רובצת האחריות לפיתחי, אולם בנסיבות שנוצרו מצאתי לנכון לפעול מיידית ובשקט ההכרחי. דרך זו נראית לי נכונה וראויה יותר בנסיבות העניין ולנוכח הפרסום הפוגע בלשכה ובאורגנים שלה, שעלול היה להתעצם עוד יותר, לו היינו עוסקים היום בדיון מהותי נוסף בקרן.
על תגובתי בתוך האירגון, ובדבר הסוגייה של מימוש הזכויות המשפטיות ע"י כל הגורמים בדבר, שנפגעו מהפרסום המיותר, אחליט בנפרד.