במלאווי, המדינה ה-9 בעונייה בעולם, שהעוני בה סופח נפח, נופך, ותצורה שלא היו מוכרים לי, ניסינו למכור תקווה לעניים- לוטו.
לקידום מכירות, ביום ראשון אחר הצהריים שכרנו מיניבוס, העמסנו מערכת הגברה, 5 פרפורמרים כריזמטורים, וחנינו מול People's, סניף רשת הסופרמרקטים לעניים בשכונה הקשה בבלאנטייר.
כמה מאות אנשים התקבצו מול הבידור להמונים שספקנו. בידור ממחוזות הנמוך, הילדותי, החובבני ועם זאת החינני. עיקרו- מופע אקרו-בלטי של שמנמנות לפני מנחה, שפיו ובולבולו שווים במלל בוטה הנתמך בתנועות מגונות מבארות מאחורי אגניהן, באופן, שקוף, בוטה, ברור ומתומלל ברהיטות שאינה מתנצלת, מסתתרת, צורכת פרשנות, או מכילה יותר ממשמעות אחת.
ים שחורים בגילאים 10 – 30 צוחקים ומשתפים פעולה, מקיפים שני סינים צעירים ואותי, הלבנבן בן ה-52, היחיד במרחב.
מתוך ההמון מתקרב אלינו שיכור שחור, פרוע ופרום ומתגרה בסינים שהם "בננות" כינוי גנאי לאוריינטלים באפריקה.