"דויד מול גוליית בדרמה חזקה, בשילוב משחק כנה ואמיתי של וויל סמית".
מבוסס על הסיפור האמיתי של דר' בנט אומלו, יליד ניגריה שהיה הראשון לפרסם ממצאים רפואיים על ההשפעות הטרמאוטיות הכרוניות בפוטבול האמריקאי כתוצאה מפגיעות הראש.
זהו לא סיפור על פוטבול וגם לא על זעזועי מוח (זהו רק מוטיב וכלי בסרט), הסיפור האמיתי הוא סיפור על אנושיות, סיפור של דויד וגוליית ואיך בחור צעיר מניגריה, מהגר, מגיע לאמריקה להגשים חלום.
מבחינת דר' אומלו אמריקה היא רק שלב אחד מתחת לגן עדן. אחרי שהוא הגיע אליה הוא רוצה להחזיר בחזרה לחברה ולממש את כל ההשכלה שצבר.
לדר' אומלו יש שמונה תארים, והוא ללא ספק איש מדע. אבל בסרט אנו רואים גם אדם אנושי ומאוד רוחני, שוחר שלום ואהבת אדם.
וזאת למרות שהוא פתולוג והוא כל היום מנתח גופות. בצורה מפתיעה ומעניינת הוא מתייחס לגופות כאל אנשים חיים, מדבר אליהם, מנסה באמת להבין איך הם הגיעו אליו, הוא למעשה מבקש מהם עזרה בפענוח המוות שלהם.
לתוך העולם של דר' אומלו נכנס לפתע הפוטבול, משחק עם הרבה התנגשויות ותיקולים בין השחקנים. ההתנגשות המחוללת בסרט היא באותו רגע שבו מייק ובסטר, (שחקן פוטבול אגדי לשעבר) מת ומגיע לנתיחה אצל דר' אומלו.
מצד אחד השחקן מייק ובסטר, אגדת פוטבול, ומצד שני דר' בנט, שהוא כלום מבחינת האמריקאיים.
העובדה שדר' אומלו הוא לא אמריקאי, לא לבן וגם לא גדל בפיטסבורג גורמת לתפנית בסרט; הוא מחויב לגלות את האמת ולנסות להבין למה מייק ובסטר, בחור חסון ואתלטי, מת בגיל צעיר.
אם דר' אומלו לא היה נמצא באותה נקודת הזמן מישהו אחר כבר היה קובר אותו ואת הסוד שלו, רק מתוך כבוד לשחקן האגדי.
דר' אומלו יוצא למסע ומתחייב להוציא את האמת לאור, גם אם זה אומר שהוא צריך להיאבק באחד מהתאגידים האמריקאיים החזקים ביותר, ליגת הNFL. התאגיד נחשב אפילו כמי ששולט ביום שלם מימי השבוע ( אלו הם ימי ראשון בהם נערכים המשחקים).
נקודה מעניינת נוספת בסרט היא "ההתנגשות" בין דר' אומלו לדר' ג'וליאן באיילס (אלק בולדויין). באיילס הוא רופא מוערך שעבד שנים בתור הרופא הראשי של קבוצת הפוטבול של פיטסבורג. אומלו מחפש את האמת. לעומתו באיילס מחפש גאולה, ואולי בעצם לכפר על השנים שבהם ידע שיכול היה להיווצר נזק מוחי לשחקנים שלו, אבל לא הייתה לו את היכולת לשנות את זה או לפרסם את זה. הנושא פתוח לפרשנות של הצופה האם זה היה ניסיון לנקות את המצפון שלו או באמת ניסיון לחבור לדר' אומלו ולהוציא את האמת לאור.
וויל סמית, (שמגלם את דר' אומלו), עושה עבודה נפלאה, . לא הייתי יכול לחשוב על שחקן אחר שמתאים לתפקיד (אולי רק קובה גודינג ג'וניור). צריך לזכור שזהו לא סרט דוקומנטרי, ולכן דר' אומלו בסרט הוא בעצם הגרסה של וויל סמית והפרשנות שלו לדמות, לדעתי הוא עשה עבודה נפלאה, אמיתית וכנה.
תמוהה ביותר התעלמותם של חברי האקדמיה שלא העניקו לו אפילו ממועמדות לשחקן הטוב ביותר .
הסרט צולם בפיסטבורג, מה שהוסיף לאותנטיות של הסרט. אפילו חלק מהלוקיישנים צולמו באותם המקומות שבאמת שם התרחשו האירועים במציאות. העובדה הזו גרמה למשפחות של הדמויות המרכזיות בסרט לבוא לסט ולהיות שותפים לעשיית הסרט, מה שעורר הרגשת מחוייבות לשחקנים ולכל צוות ההפקה. אני מזהה קווי דימיון בסרט הזה לסרט זוכה פרס האוסקר "ספוטלייט". גם בסרט הזה היה צריך מישהו מבחוץ בכדי להוציא את האמת לאור. אני חושב שהסרט "בלתי הפיך" לא הצליח כל כך באמריקה מכיוון שנגעו להם בנקודה רגישה. פוטבול זה הספורט הכי אהוב באמריקה, כמו שבספוטלייט נגעו להם במוסד הכנסייה, שהוא טאבו מבחינתם.
חשוב לציין שהסרט הוא לא אנטי פוטבול, אלא אמת לא נעימה ולא נוחה שהיה חשוב להוציא אותה החוצה, ואז ההחלטה היא בידי האנשים מה לעשות אם האינפורמציה הזו.
מילה טובה לפיטר לנדסמן שכתב את התסריט וביים אותו בצורה נפלאה. הוא הצליח להעביר לצופה את המצוקה של שחקני העבר בפוטבול האמריקאי, כשהוא נעזר בטכניקות צילום ובימוי שונות, כמו (המון) קלוז אפים, צילומים תזזיתים וקאטים מהירים.
לסיכום זוהי בהחלט דרמה חזקה וממולצת שמשלבת סיפור המבוסס על אירועים אמיתיים עם משחק מצויין. אהבתי.