1.זוהי תביעה בגין תאונת דרכים שארעה ביום 23.3.09.
2.לטענת התובע, בתאריך זה נסע ברכב מסחרי מסוג ניסן, מעין משאית קטנה, בכביש חיפה תל אביב הישן (כביש מס' 4) מצפון לדרום. בסמוך לצומת בה מגיעים רכבים מכיוון עתלית הבחין ברכב בו נהג הנתבע 1 (רכב השייך לחבר שלו, ולהלן: "רכב הנתבע") המשתלב מכיוון מערב, ולטענת התובע מבלי ליתן לו זכות קדימה כפי שהיה עליו לעשות. לאחר זמן מה ראה שרכב הנתבע מאט וסוטה לצד הימני של הנתיב הימני, על כן אותת שמאלה ויצא לעקיפה. לפתע פנה רכב הנתבע בחדות שמאלה, ללא איתות, וביצע פניית פרסה. התובע פגע בחלק השמאלי של רכב הנתבע.
3.לטענת הנתבע, השתלב בנתיב ההשתלבות בכביש מס' 4 לאחר שהגיע מכיוון כביש החוף ופנה ימינה. לאחר שבדק וראה שאין רכב שמגיע מאחוריו העלול לסכן את כניסתו לנתיב הנסיעה דרומה השתלב בנתיב זה, לאחר מכן החל להאט ולאותת שמאלה מאחר ורצה להיכנס לתחנת הדלק, בנקודה בה מסתיים קו הפרדה לבן ומתחיל קו מקווקו החל לפנות שמאלה, ואז פגע בו התובע מאחור.
4.יצויין כי חברת הביטוח אשר ביטחה את רכב התובע למעשה הכירה באחריות מבוטחה לתאונה ופיצתה את בעל הרכב בו נהג הנתבע במלוא הנזק אשר נגרם לרכבו, סכום שאינו מבוטל כלל ועיקר (ת/1), וזאת בניגוד לדעתו של התובע. התובע דורש מן הנתבע במסגרת תביעה זו סכום של 4,032 ₪ המהווה את גובה ההשתתפות העצמית אותו נדרש לשלם לחברת הביטוח.
5.שמעתי את עדויות הנהגים המעורבים, אשר הדגימו כל אחד לגרסתו, את אופן התרחשות התאונה.
גרסת התובע בנוגע לאופן התרחשות התאונה היתה מהימנה יותר. גרסתו אף נתמכה באופן חלקי בעדות של חבר מן המושב אשר נסע ברכב שמאחוריו. התובע הציג גרסה פשוטה, בשפה פשוטה, גרסה שהיתה ישירה וכנה. הנתבע מסר גרסה מתוחכמת יותר אך פחות מהימנה.
6.בנסיבות העניין דומה כי אין זה הוגן להטיל את מלוא האחריות לתאונה על אחד מן הצדדים לבדו. בתאונה מסוג זה מן הראוי להטיל אחריות גם על הרכב אשר פנה שמאלה. ביצוע פניית פרסה שמאלה, ואפילו פניה רגילה שמאלה אם היא מתבצעת בכביש בינעירוני ולא בצומת מוסדרת, היא פעולה חריגה המצריכה תשומת לב מיוחדת. על הרכב הפונה לבדוק היטב את מצב התנועה אשר משמאלו ומאחוריו, בדיוק כשם שרכב אשר רק סוטה לנתיב השמאלי לצורך ביצוע עקיפה חייב לבדוק אם איננו נעקף בעצמו, ובבחינת קל וחומר.
7.אני קובע כי האחריות לתאונה מוטלת על שני הצדדים בשיעורים כדלקמן: התובע נושא ב– 60% מן האחריות והנתבע ב-40%.
8.לפיכך, דין התביעה להתקבל באופן חלקי.
הנתבעים ישלמו לתובע סכום של 1,613 ₪, בתוספת הוצאות בסכום של 250 ש"ח .
סכומים אלו ישולמו תוך 30 ימים מהיום, שאם לא כן תיווסף עליהם ריבית פיגורים כחוק.
9.זכות להגשת בקשת רשות ערעור לבית המשפט המחוזי תוך 15 ימים מיום קבלת פסק הדין.
ניתן היום, י"ד טבת תש"ע, 05 ינואר 2009, בהעדר הצדדים.