מחקר "קשב" על סיקור המחאה החברתית הוצג אתמול בכנס משותף עם "שתיל"
מחקר קשב מראה כי העיתונות המרכזית התייחסה למחאה החברתית כאל חלק ממשחק הפוליטיקה המפלגתית. קריאתה של המחאה לעצב מחדש את כללי המשחק ולהחליף את השיטה הפוליטית-חברתית-כלכלית הקיימת, נעלמה כמעט לגמרי מהסיקור. משתתפי הכנס שבו הוצג אתמול המחקר, ביניהם אנשי תקשורת בכירים, העידו מקרוב על התמונה העולה ממחקר קשב.
>> לתקציר מחקר קשב: המחאה חזרה – (רק) אלפים באו"
המחקר המקיף של קשב על סיקור המחאה החברתית: "המחאה חזרה – (רק) אלפים באו", הוצג אתמול לראשונה במסגרת כנס משותף שערכו קשב ושתיל בתל אביב ועסק במנגנונים של השתקת ביקורת בשיח הציבורי בישראל וביחסי הון, שלטון ותקשורת.
המחקר – שהתמקד בשבועיים בחודש מאי 2012 שבהם נעשו ניסיונות לחדש את המחאה, וכן בסיקור לאחר ההפגנה הסוערת שהתקיימה בתל אביב ב-23 ביוני – מראה כי על אף ההבדל הניכר בסיקור המחאה בין העיתונים השונים, עלה מכולם מסר שהציג את המחאה באופן שטחי ולעתים אף מזלזל או שלילי.
"ישראל היום" זיהה את המחאה עם השמאל, הבליט טענות שמטרת המחאה היא להפיל את נתניהו, המעיט בחשיבותה והציג את המפגינים כאלימים – בהמשך לאופן שבו סיקר העיתון את המחאה בקיץ 2011. "ידיעות אחרונות", בדומה ל"ישראל היום", קשר בין המחאה החברתית והאופוזיציה לממשלת נתניהו, אך בניגוד לחינמון, מסגר אותה באופן חיובי. "מעריב" התמקד בהיבט הפרסונלי והרכילותי ועסק בעיקר בשאלת הצטרפותם של מנהיגי המחאה למפלגות הקיימות. הסיקור ב"הארץ" העביר מסר של תמיכה במחאה אולם ביקר את מה שנראה בעיני העיתון כהיעדר גוון פוליטי מספק.
אנשי תקשורת בכירים שהשתתפו בכנס שנערך אתמול העידו מקרוב על התמונה העולה ממחקר קשב. כך למשל סיפר תני גולדשטיין, לשעבר עורך מדור כלכלה ב-ynet, על הצגה מגמתית וסלקטיבית של מטרות המחאה כבר בקיץ 2011. בנוסף לכך, לדבריו, הפגיעה הקשה בתקציבי הפרסום בתקשורת בעקבות המחאה הביאה להפסקה כמעט מוחלטת של הסיקור לאחר "הפגנת המיליון", כך שגם כאשר היו הפגנות, הציבור לא ידע עליהן. גולדשטיין סיפר גם כי לאחר הפגנות ה-22-23 ביוני 2012 קיבלו כתבים ועורכים בכלי התקשורת הנחיה מפורשת להבליט את תמונות הפריצה לבנקים ולהצניע את הדיווחים על האלימות המשטרתית.
ד"ר הגר להב ממכללת ספיר אמרה כי עד ל"מחאת הקוטג'" מיעטו כלי התקשורת המרכזיים לסקר את המשבר הכלכלי-חברתי בישראל. גל גבאי, מגישת "עושים סדר חדש" בטלוויזיה החינוכית, שהנחתה את הפאנל הראשון בכנס, התייחסה לתופעה זו כ"יום כיפור של העיתונות הישראלית". אסמא אגבריה זחאלקה מארגון העובדים "מען" אמרה כי העובדה שמחאת 2011 פרצה דווקא בלב תל אביב סייעה לה למשוך תשומת לב רבה, אך התקשורת העדיפה להמשיך ולהתמקד בהתרחשות בשדרות רוטשילד, במקום לסקר את המצב הכלכלי בקרב ציבורים מוחלשים יותר, כמו במגזר הערבי ובקרב יוצאי עדות המזרח בפריפריה.
העיתונאית לשעבר רונית צח טענה כי הציפייה שהתקשורת "תחבק" את המחאה אינה מציאותית בשל הניגוד המובנה בין דרישות המחאה למצב בשוק התקשורת, שגם הם נשלטים בידי בעלי הון, ורבים מהכתבים והעורכים בהם חוששים לפרנסתם. את דבריה חיזקה עו"ד דידי לחמן-מסר, לשעבר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שתיארה את מפת האינטרסים המנוגדים למחאה השולטים בעיתונות הישראלית: לדבריה, כלי התקשורת שלא פועלים למטרת רווח, דוגמת רשות השידור והטלוויזיה החינוכית, נתונים לשליטה ישירה של פוליטיקאים ממפלגת השלטון; וגופי התקשורת המסחריים תלויים במפרסמים הגדולים, שגם הם נפגעו מהמחאה החברתית. סקירות קשב בנוגע לאיומים ממשלתיים על חופש העיתונות בישראל ובנוגע למשבר הכלכלי בתקשורת מאששות את דבריה של עו"ד לחמן-מסר. לעומת זאת טען חנוך מרמרי, עורך "העין השביעית", כי הסיקור הושפע מתבניות העבודה בתקשורת הממוסדת שאינן קשורות למחאה דווקא וכי הירידה בסיקור הייתה טבעית לאור האופן שבו התפתחה המחאה.
רונית צח, הגר להב והפעילה החברתית אור-לי ברלב מ"חדר המצב", הדגישו את חשיבותה של תקשורת אלטרנטיבית ושל גופים דוגמת "המשמר החברתי". ד"ר דניאל דור מ"המשמר החברתי" אמר כי פעילות המשמר מכוונת לשינוי איטי ומתמשך של השיח החברתי, בין היתר באמצעות עבודה מסודרת מול התקשורת. תני גולדשטיין הדגיש את הישגיה של המחאה, כגון החלת חוק חינוך חינם, וטען כי לסיקור בתקשורת המרכזית היה חלק ניכר בהישגים אלו – מה שמצביע על חשיבות הסיקור בתקשורת המרכזית לשינוי חברתי עתידי.
ממצאי המחקר, כמו גם הדברים שנאמרו בכנס, מעלה תהיות באשר ליכולתם של צרכני החדשות בישראל לקבל מידע מקיף, אמין והוגן על מהותה ומשמעותה של המחאה החברתית; ובאשר לעצם יכולתה של התקשורת המרכזית לסקר באופן סביר תופעות חברתיות ופוליטיות מורכבות. זאת במיוחד בהינתן האינטרסים הפוליטיים, הכלכליים והחברתיים המשפיעים על הצגת המחאה בתקשורת.
"קשב" ימשיך לעקוב אחר סיקורם של נושאים חברתיים-כלכליים בעיתונות הישראלית על מנת לבחון את דפוסי הסיקור בנושאים אלו בזמן אמת.