את הוא העסק של חייך.
אני יודעת, את המשפט הזה שמעת יותר מפעם אחת. וגם יותר מפעמיים. בעיקר אם יש לך עסק עצמאי. ובעיקר אם הוא עסק עצמאי קטן. אבל אני מכוונת למקום אחר לחלוטין. אני מכוונת אלייך. ממש אלייך. את, כן את.
את לא רק העסק של חייך, את הפרויקט העצום, האחד החשוב והמתמשך של חייך כולם. המטאפורה לעסק היא רק שתביני, שתפנימי עד כמה זה עוצמתי.
כמו כל עסק את לא יכולה לצפות שהוא יקום בוקר אחד ויתנהל בהצלחה בצורה ספונטנית. עסק חייב כיוון, חייב ניהול, תקציב, יושרה, תחזוקה, שיווק ועוד אינסוף כלים וערכים. אחרי עבודה משמעותית על כל התשתיות – העסק עשוי להצליח.
אני מגדירה "עשוי להצליח" כי לכל המורכבות הזו יש גם קונטקסט, שעליו עדיין לא התחלתי את השיח.
את אישה מופלאה.
בריאה נדירה וחד פעמית של הבורא או של הטבע, או של שניהם יחד – כל אמונה שלך היא רלוונטית. נשמה הנמצאת בתוך גוף פיזי ומתהלכת פה ביקום הנוכחי. את.
האם אי פעם התייחסת לעצמך ברצינות? בכל הרבדים של הוויתך? האם שאלת את עצמך את השאלות הרלוונטיות – מי אני? מה אני רוצה להשיג בחיי? אילו כלים עומדים לרשותי? אילו כישורים יחודיים (טביעת נשמה) אני נושאת באמתחתי? מה אני אוהבת? מה אני רוצה לפתח בתוך עצמי? באילו קהילות אני רוצה להיות חברה, שייכת?
ואם שאלת – האם התעכבת דייך על תשובות רציניות או רצת להמשיך את חייך כי אין ברירה וחייבים, והמשכנתא והילדים ? האם את מכירה בערך עצמך עד כדי הקדשת זמן איכות לעצמך או מעדיפה פעילויות יומיומיות אוטומטיות – שממלאות אמנם את זמנך אך מרוקנות ומתישות אט- אט את נשמתך.
את. כן את.
זה קורה בדרך כלל בסביבות גיל הארבעים. שהילדים כבר גדולים דיים ואין צורך להחזיקם על הידיים (באופן פיזי לפחות), וחלק מזמנם מוקדש לעצמם – לחייהם האישיים/ החברתיים ועוד מיני פעילויות והאיש שאיתו בחרת לחיות את חייך בחר קריירה מפוארת (בעיקר מלאה שעות פעילות מחוץ לבית ופחות שעות מפוארות עם משפחתו) ואת? כן – את, מוצאת את עצמך ממלאת את יומך כקדם בפעילויות אוטומטיות כי חשוב וצריך ואין ברירה.
ואני? אחרי כל פעולת אין ברירה מניחה סימן שאלה. כי ה"אין ברירה" מקבל אצלי תמיד עדיפות אחרונה. מעדיפה כל פעילות מבחירה על כזו שאין ברירה. וכאורח פלא, פתאום האין ברירה מקבל אינסוף ברירות חלופיות.
אז רגע, רגע, מה אני בעצם מציעה, את שואלת?
יקרה שאת. את. כן את.
היכן התשוקה? ההתלהבות?
מציעה לך לבחון מחדש את חייך. בעיקר אם את מרגישה קצת פחות מעצמך, קצת יותר דהוייה מפעם. לבחון את הכיוון שאליו נשמתך נעתקת, את התשוקה, את ההתלהבות. להדליק שוב את כל מה שבער בך פעם לפני שנכנסת לתוך המסלול האוטומטי.
לבדוק איך את יכולה לקדם ולו משהו אחד מתוך כל אילו. אם את אוהבת לקרא – הניחי ספרייה גדולה בסלון ביתך עם מיטב הספרים וקיראי לפחות פעם ביום (כן. במקום כביסה. ואם יש לך דאגה באשר לכביסה – אז את יכולה מייד להסיר אותה כי הכביסה ממתינה לשובך בנאמנות אין קץ).
קני לעצמך ספרים.
ספרי לכולם מה את קוראת ותחזרי להתלהבות של פעם. כי ההתלהבות מדבקת. והילדים שלך יראו שאת מתלהבת ממה שאת אוהבת ושאת משקיעה בעצמך והם ילמדו מזה פעמיים – פעם אחת שאמא שלהם מקסימה ומתרגשת ופעם שנייה ילמדו להתייחס לנשמתם ולאהבותיהם ברצינות. וגם האיש שאיתו בחרת לחיות את חייך. וכאדוות מדהימות – כל מעגלי חייך יצייתו להתלהבות הזו.
ועכשיו הוסיפי למפות תחומים נוספים בחייך – האם התזונה שלך מאוזנת? האם את מקפידה בתנועה איכותית לגופך? האם את משקיעה בהתפתחות מתמדת? בתרומה לאחרים? כל מקום שאיננו מאוזן בחרי לבדוק אותו ולהיות עבור נשמתך.
זה נשמע כמו פרויקט עצום – את צודקת. זה פרויקט חייך. את. כן את.
ובמקומות שאינך יכולה להגיע לאיזון בעצמך – קחי לעצמך יועצים מדהימים (כמו כל עסק מצליח – מה שעובד לבד מדהים ואם לא אז משתמשים ביועצים חיצוניים להתפתח לשלב הבא).
ואת? הרי את לא רוצה להיות רק עסק שעובר בחיים, שורד או מדשדש, את רוצה להיות עסק מיוחד – מדהים- אחר – שונה – משגשג – מתקשר – מופלא.
אז בהצלחה לך בריאה מופלאה של הטבע. ביחרי בעצמך.
את. כן. את.
מוקדש באהבה אינסופית לכל הנשמות הטהורות.