התובע רכש מהנתבעת טלויזיה 42 אינץ תמורת 3,900 ₪.
במעמד הרכישה קיבל התובע הנחה בהתקנה , כך שבמקום סך 280 ₪ , הוא נדרש לשלם רק 100 ₪ בעת ההתקנה.
התובע קיבל לידיו את מכשיר הטלויזיה עם הרכישה ואף עשה בו שימוש באופן מידי, אלא שההתקנה של המתקן לתליית הטלויזיה צמוד לקיר, התעכבה במשך מספר ימים. הנתבעת התחייבה לדאוג להתקנה תוך 10 ימים אך היה עיכוב.
התובע מבקש פיצוי על העיכוב בהתקנה. לדבריו, הוא נאלץ לפנות מספר פעמים לנתבעת, העיכוב גרם לו להתרוצצויות, הוצאות, נסיעות, טלפונים והוצאות שונות. לפיכך, הוא מבקש פיצוי על סך 10,000 ₪. לטענתו, העיכוב היה קרוב לחודש ימים.
אין ספק כי מדובר בתביעה מופרזת ומופרכת. למרבה הצער, נתקל ביהמ"ש כי רוכש מוצר מבקש בשל דברים של מה בכך, פיצוי בשיעור העולה פי כמה ממחיר המוצר שרכש, כך גם כאן.
שמעתי את עדותו של התובע וכן את עדותו של מנהל בנתבעת וכן את עד ההגנה נציג המכירות שמכר את מכשיר הטלויזיה לתובע והיה בקשר איתו לאחר מכן.
מכל העדויות ששמעתי, הרשימה אותי בכנותה עדותו של עד ההגנה, נציג המכירות מר תומר אקון שסיפר בהגינות כי היתה תקלה ביוקרטית שבעקבותיה היה איחור בהתקנה של ימים ספורים, וכי הוא התנצל על כך בפני התובע ואף העניק לו פיצוי, כך שההתקנה של המתקן נעשתה בבית התובע ללא תמורה והנתבעת ויתרה על החיוב בסך 100 ₪ שהיה חייב התובע לשלם.
עד ההגנה הכחיש את שאר טענותיו של התובע ובכלל זה טענות על פניות חוזרות ונשנות ועל בעיות בעניין אספקת מתקן ההתקנה.
מכשיר הטלויזיה נרכש ב – 31.12.09 והמתקן לקיר הותקן ביום 27/1/10.
על פי תנאי ההזמנה, ההתחייבות הייתה לביצוע התקנה תוך 10 ימי עסקים.
בהתחשב באיחור של מספר ימים שלא היה בו כדי לפגוע באופן ממשי בהנאתו של התובע, שכן התובע עשה שימוש בטלויזיה כפי שהוא עצמו אישר עוד לפני ההתקנה של המתקן בקיר, אני סבור כי הפיצוי לו זכה התובע, הינו פיצוי סביר וראוי.