חברים יקרים, השתתפתי אמש במפגש נדיר שהתקיים בא-ראם (שכונה במזרח ירושלים) בין משלחת סעודית רמת דרג לחברי כנסת מהאופוזיציה.
כדי להניע אותה, ממשלת ישראל חייבת לחדש את המו”מ עם הצד הפלסטיני, להתקדם לעבר ההסדרה שתביא להקמת מדינה פלסטינית בתמיכת כל המדינות שחתומות על היוזמה.
כל פעם שתשמעו כיצד ראש הממשלה שלנו מתגאה בשיפור היחסים של ישראל עם המדינות הערביות באזור, זכרו את המילים של אנוואר אל-עשקי איתו נפגשתי, המקורב מאוד למלך הסעודי: “כולנו פלסטינים!”.
כזכור, היחסים עם מדינות האזור היו בשיאם לפני קצת פחות מעשור.
התנהלו אז מגעים בין ישראל לראשת הפלסטינית, אז אישררו את היוזמה לא רק כל המדינות הערביות – אלא גם המדינות האיסלאמיות, ועיתונאים ישראלים דיווחו על כך מריאד בירת סעודיה.
לאחר הסכמי אוסלו נחתם ההסכם ההיסטורי עם ירדן ונפתחו בארץ נציגויות ושגרירויות של מדינות ערביות נוספות כמו קטאר ועומאן.
אמשיך בכך שאגיד את המובן מאליו – בלי ההתקדמות במישור הפלסטיני, לא תהיה התקדמות בהתפתחות היחסים הבילאטרליים עם מדינות האזור גם כן. זה ברור לסעודים, זה ברור גם למצרים ולירדנים ורק לפני מספר ימים דיבר על כך השגריר הירדני שהשתתף בדיון של השדולה למען שיתוף פעולה אזורי בכנסת.
יש רק גורם אחד שמתכחש לכך ומנסה למכור לישראלים את הבלוף שלו: ראש הממשלה שסבור שצריך להמשיך לנהל את הסכסוך במקום לעבוד על הפתרון שלו.
את הסכסוך הישראלי פלסטיני, חברים, אנו חייבים לפתור לא רק כדי לשפר את מערכת היחסים עם מדינות האזור, ולא רק כדי להקטין את נפח הטרור, אלא גם על מנת לעצב את גבולות המדינה שלנו ולשמור עליהם היטב, להפסיק את טרגדית השליטה שלנו על עם אחר שאינו רוצה להיות נשלט ובצדק – וגם כדי לשמור על הצוויון של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
אני רואה ביוזמת השלום הערבית את חגורת התמיכה שיכולה לבלום את הזעזועים ולחזק את ידי אלו שמאמינים בפשרה ובהסדר ולא ב”לנצח נחיה על חרבנו”.
בירכתי את חברי המשלחת שהפגישה איתם נערכה באופן אירוני באותו חלק של מזרח ירושלים שנמצא מעבר לגדר, מעבר למחסום קלנדיה, ושנטול כל סימן של ריבונות ישראלית, וייחלתי לכך שנוכל בפעם הבאה לארח אותם בכנסת ולהחזיר ביקור בריאד.
לפני מספר ימים בדיון של השדולה למען שיתוף פעולה אזורי אמר סגן השר איוב קרא ש”טוב שכן קרוב מאח רחוק”.
השכנים הקרובים אלו הפלסטינים, שבסופו של דבר, למרות כל המשברים והזועות נצטרך לדבר איתם, ולא עם שייחים סעודים או עם אמירים קטאריים.