בישראל מוכרים כ-20 מינים של עופות פולשים. חלק מהעופות האלה השתלבו בבתי הגידול הטבעיים ונראים כחלק בלתי נפרד מהנוף, עד כי הצופה מן הצד יתקשה להבחין כי הם מינים זרים.
העופות השונים מתחרים עם בעלי חיים אחרים ולעיתים דוחקים אותם, מסבים נזק לחקלאות ומפיצים טפילים.
הצוצלת היא דוגמה לציפור הנפוצה כל כך בארצנו, עד כי קשה להאמין שלא צמחה כאן באופן טבעי. מקור הצוצלות בארץ הוא כפי הנראה מצוצלות שהובאו במאה ה-19 למסגדים, ומשם הן התפשטו הן באופן טבעי והן בסיועו של האדם. עם השנים הפכו הצוצלות לנפוצות מאוד ברחבי הארץ ואוכלוסייתן כיום מוערכת בכמה מאות אלפי פרטים.
צוצלות התפשטו באופן עצמאי ובזכות האדם לרוב יבשת אפריקה, למזרח התיכון וגם לאוסטרליה. הצוצלות ניזונות מזרעים ומדגן, ובאפריקה הן ידועות כמזיקות לגידולי דגן.
הגיעה לארץ: שנות ה-60 של המאה ה-20.
הדררה הובאה לארץ כחיית מחמד, וכפי הנראה ברחה או שוחררה מכלובים באזור גוש דן. הדררות ניזונות מפירות, מזרעים, מתפרחות ומצוף. הדררות שוכנות בסמוך ליושבי אדם או לגידולים חקלאיים. הן ידועות כמזיקות לגידולים חקלאיים שונים כדוגמת פקאנים ואפרסמונים. בהיותן מקננות חורים יש חשש שהן דוחקות ציפורים אחרות שמקננות בחורים כמו הדוכיפת והנקר.
הדררה הובאה לארצות רבות בעולם והתבססה בהן. בהודו היא ידועה כמזיק חקלאות בעייתי.
העורב ההודי נצפה לראשונה באילת בשנת 1976. כפי הנראה הגיע על גבי אוניות שעשו דרכן אל אילת. בשנת 1979 נצפה כבר קינון ראשון של העורבים באילת, ובסוף שנות ה-90 מנתה האוכלוסייה מאות פרטים. כיום אוכלוסיית העורב ההודי ממשיכה להתרבות ולהתפשט באזור. העורב ההודי הוא אוכל כול. חיבתו הגדולה לגוזלים מעמידה בסכנת פגיעה מינים של עופות מקומיים.
כסוף המקור ההודי אותר לראשונה בבקעת הירדן בשנת 1985. מקורו כנראה בפרטים שברחו מהשבי. הציפור התבססה גם בירדן, ופי הנראה חלק מהפרטים שנצמצאים בישראל מקורם מירדן. התפשט לאורך השבר הסורי-אפריקני, מצוי בעיקר בעמק בית שאן ובעמק הירדן.
התוכי הנזירי הובא לישראל, כמו גם למדינות אחרות ברחבי העולם, כחיית מחמד, אך הצליח להשתחרר מהכלובים. הוא זוהה לראשונה באמצע שנות ה-90 באזור תל אביב. כיום הוא מתרבה בהצלחה בטבע ומרחיב את תחומי תפוצתו. נזקיו העיקריים הם לחקלאות. הוא ניזון מזרעים, מפירות, מתפרחות ומחרקים. גם בדרום אמריקה, ארץ מוצאו, ובארצות נוספות שאליהן פלש, תוכי זה מוכר כמזיק לחקלאות.
הגיעה לארץ: סוף שנות ה-90 של המאה ה-20.
המיינות הובאו ארצה כחיות מחמד ושוחררו או ברחו מכלובים, כפי הנראה מאזור פארק הירקון. תוך זמן קצר הן התפשטו מתל אביב לגוש דן ומשם צפונה, דרומה ומזרחה. הן נמצאות בעיקר סביב מגורי אדם. המיינות ניזונות ממזון מגוון שכולל זרעים, פירות, חרקים, שלשולים, צוף ועוד. לא ברורה השפעתם על מינים מקומיים, אך קיימות עדויות ראשוניות לפגיעה במינים שונים. המיינות הועברו למקומות שונים בעולם, בעיקר לצורך הדברה ביולוגית של מיני חרקים מזיקים. ברחבי העולם הן ידועות כמתחרות עם מינים מקומיים על מזון ואתרי קינון, כמעבירות של מלריה של עופות וכגורמות נזק ליבולים חקלאיים.
הזרזיר הבורמזי הוא מין פולש שהחל כבר לבסס אוכלוסיות בבר. האוכלוסייה בישראל מקורה כפי הנראה בפארק הציפורים שבפארק הירקון. מאז איתורו בתל אביב בשנת 2000 הרחיב הזרזיר את תפוצתו ברחבי גוש דן.
מקורו של הזרזיר בישראל הוא כפי שהנראה מפרטים שברחו מחנויות לממכר בעלי חיים או מפארק הציפורים בתל אביב. לא ידועות השפעותיו האקולוגיות, אך נצפה כמה פעמים כשהוא לוקח מזון מציפורים אחרות כמו דוכיפת ודרור הבית. נפוץ כיום בתל אביב. הוחדר גם באופן לא מוצלח להוואי. כיום מתרבה בטבע והצליח להעמיד אוכלוסייה בבר.
הזרזיר ההדור נצפה לראשונה בתל אביב, ומקורו בטבע הוא כפי הנראה מפרטים שברחו מפארק הציפורים שבפארק הירקון. כיום מספריו עדיין מועטים, אך הוא מתרבה בטבע.