בפניי תביעת שיבוב שהגישה התובעת בגין נזקים לרכב מבוטחה.
מטעם התובעת העיד מר אנטולי גימפל (להלן- אנטולי) כי הוא נסע עם רכבו באזור התעשיה של הצפוני של אשדוד במהירות של 20 קמ"ש, ושם פעמיו לעבר מחסן ממנו הוא קונה חומר וציוד.
אנטולי בדק לדבריו כי הוא לא מפריע לאף אחד ושאין רכבים מימינו. לפתע, כמה מטרים מהשער, הוא הבחין ברכב שמתקדם מאחוריו, ועוקף אותו על מנת לפנות לימין ופוגע בו עם הנגרר שלו בפינה הקידמית- שמאלית של רכבו.
בחקירתו הנגדית העיד אנטולי כי הוא עמד וביקש להיכנס בנסיעה ישרה למחסן, ושניה לפני הפגיעה הוא הבחין ברכב הנתבע שמבצע פניה ימינה ופוגע בו. אנטולי העיד, כי כל העת הוא היה בנתיבו ורכב הנתבעת הגיח משמאלו.
אנטולי צירף לתיק בית המשפט תרשים בו הוא תיאר את הזירה ואת רגע התאונה. בהתאם לתרשים זה, רכב הנתבע עקף אותו משמאל בכדי לפנות ימינה בכביש המתעקל, נקודת המגע בין הרכבים הייתה פינה שמאלית- קידמית ברכבו של אנטולי עם החלק האחורי -ימני ברכב הנתבעת.
מטעם הנתבעת העיד מר פאוזן אבו רביעה (להלן- פאוזן). פאוזן העיד, כי אנטולי עמד בצד הדרך, וכי המדובר בכביש מעוקל. פאוזן חלף על פני רכבו של אנטולי שעמד, ולפתע החל אנטולי בנסיעה ופגע בחלק האחורי -ימני של רכבו. פאוזן שלל כי הוא עקף את רכבו של אנטולי. לטענתו, הוא נסע כל העת בנתיבו, וכאשר חלף על פני אנטולי הוא נפגע, מכיוון שאנטולי החל לפתע בנסיעה.
לאחר שעיינתי בכתבי הטענות ובצרופות שצורפו לכתבי הטענות, בתמונות נזק רכב התובעת ובתרשים ממקום האירוע, ולאחר ששמעתי את הנהגים המעורבים באירוע הגעתי לכלל מסקנה כי יש לחלק את האחריות בין המעורבים ביחס של 80%-20% לטובת הנתבעת.
אין מחלוקת בין הצדדים כי המדובר בכביש שמתעקל. אין גם מחלוקת כי אנטולי עמד עם ריכבו עובר לפגיעה (יעויין בעדות אנטולי בעמוד 3 ש' 18 ובעדות פאוזן עמוד 5 ש' 2) וביקש לבדוק כי דרך הכניסה למחסן פנויה (עמוד 3 ש' 11-12 ). מכאן, כי אני מקבל בעניין זה את עדות פאוזן שהתאונה אירעה בעת שהוא חלף על פני רכבו של אנטולי, שעמד בצד הדרך ולפתע, כאשר פאוזן חלף על פניו, הוא החל בנסיעה, וכך התרחשה התאונה.