כפי שכבר קבעתי בהחלטות קודמות, על בית המשפט להכריע, כדבר ראשון, בשאלת סמכותו העניינית לדון בתביעה, ונושא זה אינו כרוך בשאלת הגשתו של כתב הגנה. על בית המשפט לבחון עניין זה, ואף מיוזמתו.
התובע והנתבעת 1 הינם אח ואחות. עילת התביעה הנטענת מקורה בסכסוך בתוך המשפחה ועל כן לבית משפט זה אין סמכות לדון בתביעת התובע נגד הנתבעת 1 והסמכות העניינית נתונה לבית משפט לענייני משפחה, בלבד.
לפיכך, היה על התובע להגיש תביעתו נגד נתבעת 1 לבית המשפט המוסמך, הוא בית המשפט לענייני משפחה.
הכלל הוא שאין לסלק תביעה מחוסר סמכות, אם ניתן להעבירה לדיון לבית המשפט המוסמך לדון בה. אולם, הואיל והתביעה הוגשה נגד שני נתבעים, אין באפשרות בית המשפט להעבירה, כפי שהיא, לבית המשפט המוסמך. על כן, אין מנוס אלא להורות על דחיית התביעה נגד הנתבעת 1, מחמת העדר סמכות עניינית.
יצוין, כי דחיית התביעה, מחמת חוסר סמכות, אינה יוצרת מעשה בי-דין, ואם תוגש התביעה לבית המשפט המוסמך, עליו לדון בה, לגופו של עניין.
על התובע לדאוג להגשת התביעה הנפרדת, נגד הנתבעת 1, לבית המשפט לענייני משפחה.