מילון הוא ספר על מילים. הוא מכיל את כל המילים שקשורות לשפה מסוימת, לתחום מסוים או לחלק מסוים של השפה. למשל, מילון עברי-עברי מכיל את כל המילים בעברית. הוא מסביר את המשמעות של המילים, ולפעמים גם מוסיף הערות על הדקדוק של המילה, מהיכן הגיעה ואיך משתמשים בה. מילון של ביטויים מכיל מטבעות לשון, שמורכבות יותר ממילה אחת. מילון עברי-אנגלי-עברי, למשל, נקרא "מילון דו-לשוני".
את המילה "מילון" המציא אליעזר בן יהודה. זו כנראה המילה הראשונה שהמציא. לפני כן קראו למילון "ספר מילים", וזה היה תרגום מדויק של המילה הגרמנית באותה משמעות Wortbuch. לתרגום כזה קוראים "תרגום שאילה". בן יהודה העדיף למצוא מילה אחת במקום שתיים.
כאשר חידש בן יהודה את "מילון", הוא השתמש במילה "מילה" המופיעה גם ב"ספר מילים", והוסיף לה שתי אותיות: -וֹן. בעברית נהוג ליצור מילים חדשות על ידי תוספות כאלה, והתוספת –וֹן היא אחת מהן. היא יכולה להצביע על דבר קטן כמו פילוֹן – פיל קטן, ילדוֹן – ילד קטן. והיא יכולה להצביע על דברים אחרים: מילון, עיתון ועוד. לאדם הכותב מילונים קוראים "מילונאי".
השורש של המילה "מילה" הוא מל"ל. בחלק מהמילים בשורש הזה אנחנו כותבים רק אות אחת, אבל מכפילים אותה באמצעות דגש – מִלָּה, מִלּון. לפעמים שומעים את שתי האותיות למד, במילים כמו מֶלֶל, מילולי - כלומר מתאים בדיוק למשמעות המילים הנאמרות, וגם תמליל, שהוא רישום של דברים שנאמרים באירוע או בריאיון עיתונאי. למילים קצרות המשמשות כמילות יחס כמו 'על' או 'את', וגם לאותיות בתפקיד הזה כמו אותיות בכל"ם, אנחנו קוראים מיליות.
בן יהודה כתב מילון גדול, שאותו לא הספיק להשלים, אך היו שהמשיכו אחריו. למילון הזה שבעה עשר כרכים. מאז נכתבו מילונים רבים בעברית, וגם מילונים דו-לשוניים. בשנים האחרונות הופיעו גם מילונים מקוּונים, מילונים שאינם מופיעים כספר מודפס עם כריכה, אלא רק ברשת האינטרנט.