קהילת השיווק מנהלי שיווק מצייצים גאה להשיק ביחד עם חברת LG פעילות חדשה לקראת האירוע שיתקיים ביום רביעי הקרוב ה-22.11 במרכז הכנסים של הבורסה לניירות ערך.
מה נושא הפעילות?
כל מה שעליכם לעשות הוא לשתף אותנו בטופס הבא פעילות שיווקית קטנה שייצרה תוצאה גדולה!
סמארטפון LG G6 המצטיין בתצוגת FullVision – מסך גדול במכשיר בגודל סטנדרטי , המציעה יותר מרחב לטקסט ולגלישה ותצוגה רחבה יותר למשחקים. יחס גובה-רוחב של 18:9 ותקן רזולוציה QHD Plus, המספקים איכות תמונה עילאית וחווית צפייה סוחפת במיוחד.
ועידת השיפוט של הפעילות המורכבת מנציגי LG וחברי קהילת השיווק תיבחר את השיתוף המנצח וכתנאי לזכייה המשתתף חייב להיות נוכח באירוע קהילת השיווק ברביעי הקרוב.
אחרי שהתענגנו מיכולת המשחק של שני כהן בדמויות רבות שגילמה הן ב'ארץ נהדרת' והן כמזכירתו המטומטמת והמצחיקה של "שוקה" בפרסומות לביטוח ישיר, אנחנו מבינים שבגלגול הקודם שלה היא הייתה מורה. קביעה זו נאמרת למרות שהיא יודעת להיות פריחה, מזכירה מפונפנת וטפשה, מקפלת חולצות שלועסת מסטיק ואשתו של יעקב (ירון ברלד) שיושב בתחתונים מול הטלוויזיה וצועק "זה לא נכון !זה לא נכון! מי הוא חושב שהוא – אלן דילון?". מסתבר שעמוק עמוק ב DNA הגנטי שלה, שני כהן היא מורה בבית ספר. מהרגע שהיא מתחילה לדבר כמו מורה ומתמסרת לקלישאות ששמורות אך ורק למורות, אנחנו לגמרי שלה.
בשני הקליפים מציגה שני את ההטבות שארגון המורים מעניק לחבריו אבל היא לא מסוגלת להשתחרר מדיבור "מורי". לטעמי מדובר בפטנט נצחי. אפשר להמשיך את הקונספט הזה לנצח ולא להפסיק לצחוק.
אשתדל להתאפק מלחזור על כל קלישאות הקליפ המעולות אבל אזכיר כמה. 'מה, זה ג'ונגל' מתייחס גם להטבה ממשית בחו"ל, אבל גם למטבע הלשון המורתי השגור. "למה בהתפרצות" – כשהיא מטיילת על רקע הר געש. כל מה שהמורה, שני כהן, עושה מעורר חשק ומסמל הטבה ממשית של ארגון המורים. אבל כמו מורה – היא לא יודעת ליהנות כי היא כל הזמן בתפקיד הנוזף והמחנך וזה מושלם.
מורות שכחו לדבר 'רגיל'. "ככה את יושבת גם בבית?" היא שואלת את חברתה לחוג יוגה שיושבת ישיבת לוטוס, וכשהיא עונה לה 'כן' פוקדת עליה שני "קומי!" – פקודה שאין אדם במדינה שלא שמע אותה על בשרו או על שכנו לספסל הלימודים (שכלל אינו ספסל אבל אנו עוסקים בקלישאות וזה כיף).
ההטבות הממשיות כוללות ייעוץ משפטי, תרופות, הלוואות בריביות אפסיות לקניית רכב, משכנתא לקנית דירה , משקפיים. ועוד. 'אני לא רוצה לשמוע הגה' אומרת שני לאיש המכירות של המכוניות כשהוא מדבר על הגה כוח. 'יש לי עיניים בגב' – בבדיקת ראייה כשהיא מסתכלת לכיוון הלא נכון ולוח האותיות מאחורי גבה. 'אנחנו לא נתחיל עד שלא תהיה פה דממה' לאיש מקצוע שקודח בקיר הבית. כמובן שהיא מחרימה לו את המקדח וממלמלת 'אתה תקבל את זה בסוף השנה'. והבוננזה: "לא, אני רוצה לראות עוד אצבעות" למניקוריסטית שעשתה לה ציפורניים.
כולנו אוהבים לצטט את הקלישאות שלא משתנות עם השנים ורק מתבססות יותר ויותר בזיכרון הקולקטיבי. אגב "הצלצול הוא רק בשבילי" בלט בחסרונו. אחד הטובים בעיני הוא "אתה הסנגור שלו?" – זה מה שמורות אומרות לילדים שמסבירים את התנהגות החבר ומגנים עליו. אלא שההטבה הממשית היא באמת ייעוץ משפטי.
איך הדבר הזה לא משתנה לא חשוב באיזו שנה או אזור בארץ מדובר! האסטרטגיה של מורים שלא מצליחים לבקוע מחוץ לקליפת ה'מורתיות' שלהם מעולה, מגבשת (את כולנו בכל גיל ומקום) ומצחיקה במיוחד כאשר זו משמשת פלטפורמה להצגה של הטבות שוות במיוחד ומעוררות קנאה בקרב כל מי שאיננו מורה (והשתוקקות להיות מורה בקרב מי שכן).
אז אם עוד לא הצטרפתם לארגון באמת "קומו". אני קמתי וכלום לא קרה כי מורה לא הייתי וכפי הנראה שכבר לא אהיה אבל אף פעם לא מאוחר לחלום. ואפרופו לחלום "איפה הראש שלך? מזל שהרגליים על האדמה" היה המשפט שהייתי רגילה לשמוע. הביאו את המשפטים, בואו נעשה אוסף ונעשה מהם מדורה בל"ג בעומר. מי תורן? שינקה את הלוח.
כנס קהילת השיווק בסימן מיתוג ישראל בעולם שהתקיים ב 4.11.19 היה מפגן מרשים של כוחה של הקהילה שלנו. במשך שעה שלמה, דיוויד סייבל, מבכירי הפרסומאים בעולם, המנכ"ל העולמי של פירמת הפרסום Y&R, ריתק את המשתתפים והציג משנה סדורה איך אפשר להפוך את ישראל למותג נחשק בעת המודרנית ובעולם מורכב ורווי מסרים.
הכרטיסים לכנס קהילת השיווק בסימן מיתוג ישראל בעולם בהשתתפות דיוויד סייבל, מבכירי הפרסומאים בעולם, המנכ"ל העולמי של פירמת הפרסום Y&R, אזלו ומאות משתתפים חברי קהילת השיווק ייקחו חלק באירוע שייערך בבינתחומי הרצליה ביום שני ה-4.11.
סייבל הינו מומחה עולמי בעולמות הפרסום והמיתוג, ייעץ לחברות המובילות בעולם עם מחזורי מכירות של מאות מיליארדי דולר, ובהן מיקרוסופט וקוקה קולה ואחראי על 189 סוכנויות פרסום ב- 92 מדינות ברחבי העולם, עם 8,000 עובדים שמכניסות ביחד מעל מיליארד דולר בשנה.
במהלך המפגש המיוחד, ישתף סייבל את המשתתפים בקשר האישי והמיוחד לישראל, ניסיונו מעולמות המיתוג, הפרסום והעבודה עם המותגים הגדולים בעולם, ואיך לדעתו יש להתמודד עם אתגרי המיתוג של ישראל בעולם.
18:00-18:05 – דברי פתיחה – צוות קהילת השיווק ופרופ' נעם למלשטריך לטר, דיקן מייסד בית הספר לתקשורת הבינתחומי הרצליה.
18:05-19:05 מר דיוויד סייבל – איך נהפוך את ישראל למותג נחשק בעת המודרנית.
19:05-19:20 – ד״ר טל סמואל עזרן, מרצה וחוקר בבי"ס סמי עופר לתקשורת, הבינתחומי הרצליה.
19:20-19:50 מר איתן שוורץ – מנכ"ל מנהלת עיר עולם – מיתוג העיר תל-אביב בעולם.
19:50-20:10 גב׳ לאה לנדסמן, ראש תחום דיפלומטיה 2030, מכון אבא אבן לדיפלומטיה, הבינתחומי הרצלי דיפלומטיה חדשנית במאה ה-21.
ביטוח לאנשים שנוסעים מעט, כלומר ביטוח יותר חסכוני, זה דבר שאנחנו מכירים או במלים אחרות – קשה מאד מאד לייצר פה news. הסכנה שהנה כלל מוציאה מוצר שנדמה לנו שחברת הביטוח שלנו כבר נותנת לנו – היא סכנה ממשית.
כמובן שכלל מעוניינים לא רק לייצר אהדה למותג אלא לצרף מבוטחים חדשים, או להוסיף הצעות ערך בקרב מבוטחים קיימים.
איך אפשר להגיד את זה ברור, משעשע ולא חופר ומשעמם?
לוקחים את עולם הנסיעות למקום אחר, מצחיק ויצירתי במיוחד.
החתול שמיל, שהוא הפרזנטור של כלל, משיא את בחירת ליבו. כבר קורע שדמות כל כך א-מינית בכלל שוקלת להתחתן.
בחירת ליבו היא דמות מ"חתונה ממבט ראשון" שהתאפיינה במוטיבציה נמוכה לזוגיות. בכללי. עוד יותר מצחיק. מה הם עושים ביחד?
במקום יין אדום תחת החופה, הוא נותן לה ללגום חלב, כי הוא חתול. וחתולים סוגדים לחלב.
החתול התחמן והערמומי נושא אישה מאד חסכונית שהרי זו דרכם של חתולים. הם אינטרסנטים. חתולים יפגינו חיבה למי שמאפשר להם להשאר עצלנים ולא להתאמץ.
כלתו לא רוצה לנסוע במכונית החתונה המקושטת. היא מעדיפה ללכת ברגל. היא צריכה לחשוב. בסצנה הבאה הוא קורא לה לצאת אתו לטיול. המכונית שלו ארוזה לעייפה בציוד לטיול ארוך ורחוק שמשלב הפלגה בסירת גומי, שינה בשטח באוהל וצידניות עמוסות אוכל לרוב. היא לא רוצה. היום הנסיכה שלו מבולבלת. לא בא לה לטייל.
הוא מציע לה לנסוע לאימה האהובה לה הוא אפה עוגה (חנפנות מוגזמת. מי אופה עוגה לחמותו ועוד חתול אנוכי?) אבל אשתו מסרבת. 'אתה לא רואה שאני משקה?" אגב השקיית הגינה במשפך.
מפה והלאה יש עוד ועוד הזמנות של שמיל לנסוע לכל מיני מקומות בעוד האישה הטריה שולפת עוד ועוד תירוצים. הכל בחרוזים ילדותיים. זה היופי של ז'אנר החתול שמיל – הוא דמות אינפנטילית אך ברורה ומתחרזת.
לכנרת לא כי היא מתוסכלת.
למצדה גם לא כי היא שבוזה.
למדבר, להר לכפר גם לא – כי כואב לה הראש. היא שבורה. היא מבואסת. חוששת. מבוהלת. ציירת. בשרית, חלבית.
לבר? היא עייפה.
"אתה לא רואה שאני בוכה?" אנחנו עדים לסצנות שעפות מהר מול העיניים. בכולן היא לא במצב טוב במיוחד ועם מוטיבציה ברצפה.
ליבנו עם החתול שמיל.
הם בטיפול זוגי. והפסיכולוג שואל – זה שאתם לא מקיימים נסיעות לא יוצר בעיה בקשר?
ואז יוצא המרצע מהשק, או שמא נאמר – החתול מהשק – ושמיל השפל אומר לפסיכולוג – להיפך – אנחנו חוסכים אלפי שקלים על כלל מטראז'. נוסעים מעט משלמים מעט. "התחתנתי עם מכרה זהב" שולף החתול את קלישאת הקלישאות.
מה היה לנו כאן? זוג שלא מקיים, בו הבעל הוא החתול שמיל. והאישה היא יעכנה פולניה שלא רוצה. לא חשוב מה. קשה לה עם אינטימיות וזה יושב על נסיעות לפה ולשם ומעבר לים. נדבקתי בחרוזים.
בואו, ביטוח שבנוי על שלם כפי שאתה נוסע כבר המציאו. אבל השם – "מטראז'" שמתייחס למידות קטנות (בניגוד לקילומטרים שנסיעה לרוב עוסקת בהם) הוא שם מצחיק וקטנוני – ממש כמו החתול שמיל שמנהל פנקסנות וחי סביב הגרוש.
שניסע לככר המדינה? הוא מציע לאשתו והיא 'לא מרגישה כמוך כרגע'. משפט שלומדים להגיד בטיפול זוגי. שמיל צוהל.
צחקתי מהפרסומת לכלל מטראז'. השם הרג אותי. מטראז' זה יותר מתאים לחייט מאשר למרחק נסיעה – כנראה מדובר במוצר לאנשים שממש ממעטים לנסוע..
הפרסומת בנויה נכון ומפיקה את המיטב ממוצר שקל להתעלם ממנו בעוד שהיא מסבירה אותו באופן מדויק ומדליקה אותנו עליו.
שמיל הקמצן מתאים לנו כי אנחנו חשדניים מטבענו כלפי מוצרי ביטוח וגם לא תמיד מבינים אותם.
ה typecasting של חתול תחבולן שמדבר בחרוזים ילדותיים ברורים לא היה יכול להיות נכון יותר לחברת ביטוח בעידן של ציניות ואדישות בו אנו חיים.