צוואר הרחם הינו החלק של הרחם אשר בולט לתוך הנרתיק. כדי להבין כיצד הוא נראה, דמייני גליל שחלקו הפנימי הינו תעלה צרה בת כמילמטר אחד בלבד (חץ).
תעלה זו הינה "תעלת צוואר הרחם". התעלה מכוסה סוג מסויים של תאים המייצרים הפרשה רירית, בעוד החלק החיצוני של צוואר הרחם, הפונה אל הנרתיק, מכוסה בסוג אחר של תאים, שאינם מייצרים ריר.
איך נוצרת החצנה צווארית?
בהחצנה צווארית התאים שנמצאים בתוך תעלת צוואר הרחם מתפשטים לכוון החלק החיצוני של צוואר הרחם ומכסים גם את הצוואר החיצוני, הפונה אל הנרתיק. התוצאה היא הרחבת שטח הרקמה שמכוסה בתאים מפרישי ריר. בעת הבדיקה הגינקולוגית, הרקמה של התאים מפרישי הריר נראית שונה: היא בשרנית ואדומה יותר. רקמה זו נקראת "החצנה צווארית" או "אקטרופיון".
האם מדובר במצב תקין?
החצנה צווארית הינה מצב תקין לחלוטין. הווצרותה מושפעת מגורמים הורמונליים והיא עשויה להשתנות בגודלה במהלך החיים, בהריון, לאחר לידה ובעת נטילת גלולות למניעת הריון.
מה התסמינים של החצנה צווארית?
החצנה צווארית גדולה יכולה להתבטא כהפרשה רירית בשל שטח הפנים הגדול של צוואר הרחם המעורב. נשים מתלוננות על הפרשה רירית מרובה, דמויית "נזלת", לעיתים צהובה או ירוקה, המתגברת לקראת שעות הערב, בעת עמידה, פעילות גופנית והעברת פעולת מעיים. הסיבה לכך היא שההפרשה הסמיכה המצטברת בנרתיק נוטה לצאת בעת הפעלת לחץ תוך בטני. באופן טיפוסי, נשים יתארו הפרשה רירית, בנוכחות תרביות תקינות, בדיקות תקינות למחלות המועברות ביחסי מין, והעדר שיפור עם כל טיפול תרופתי שקיבלו בעבר.
האבחנה נעשית על סמך סיפור מתאים, נוכחות אקטרופיון בבדיקה, קיומה של הפרשה רירית, והעדר ממצאים המעידים על דלקת אחרת. יש לוודא באמצעות בדיקות מעבדה כי אין בעיה אחרת כגון דלקת פטריתית, חיידקית, מחלה המועברת ביחסי מין וכן לוודא את תקינות צוואר הרחם על ידי בדיקת פאפ וקולפוסקופיה במידת הצורך.
מבחינה רפואית, אין צורך לטפל באקטרופיון. בנשים הסובלות מן ההפרשה ניתן לטפל על ידי הקפאה או צריבה בלייזר של צוואר הרחם או שינויים הורמונלים מכוונים. בשני המקרים מדובר בטיפול רפואי לבעיה שהיא אסטטית בעיקרה, ויש לשקול את היתרונות והחסרונות של טיפול כזה.