בית / כל הכתבות / דעות / פושעי ההפללה לדין!
בין אלחנן טננבאום, מקרה האונס בלוד ומותו המצער של תומר חזן ז”ל ● מדיניות הפללת צרכני המריחואנה והחשיש היא הפקרת אזרחי ישראל לידי פשע וטרור ● עו”ד דקל-דוד עוזר יוצא נגד המלחמה בסמים וקורא להעמיד לדין את האחראים.
אמש (21.9) התבשרנו על המקרה המצער בו נרצח החייל תומר חזן, שנסע לשטחי יהודה ושומרון עם חברו לעבודה, לכאורה על מנת להשיג לעצמו קנאביס (חשיש). יש שיחפשו את האשם בנפטר, אך אני רואה את מותו ואת האירוע המצער כולו, כחלק בלתי נפרד ואחד המחירים של מדיניות ההפללה בישראל, במסגרתה מופקרים אזרחים ישראליים לידיהם של גורמי טרור לאומני.
השימוש בסמים בישראל, ובכל מקום בעולם, הוא קבוע חברתי. רמת השימוש בקנאביס, בעיקר בגילאים 20-30 הוא גבוה בכל העולם, וכנראה קשור בעלייה ברמות ההורמונים בגילאים האלה, כמו גם לחופש הנלווה ליציאה “לחיים האמיתיים” לאחר סיום המסגרות של התיכון והצבא.
גם בצה”ל מתקיים שימוש ברמה קבועה של לפחות 5% מהחיילים. בחברה האזרחית כ-10% מהבוגרים צורכים קנאביס. הנתונים הללו ידועים לכל, קבועים במשך שנים וסביר כי אינם מייצגים את המספר האמיתי – שכנראה גבוה אף יותר. מכאן שהשאלה “מהיכן הם משיגים את החומר?” אינה שאלה שצריכה להפתיע מישהו. מדובר בנקודה ברורה נוכח העובדה כי מדיניות ההפללה לא הצליחה להוריד את שיעור הצרכנים בארבעים השנה האחרונות (ההפך הוא הנכון), ולפיכך, ההתעלמות משאלה זו אינה אלא הפקרות של הכנסת והממשלה.
אני מבקש להצביע כאן על שלושה מקרים חמורים ביותר מבחינה ביטחונית, שללא ספק היו נמנעים במידה וצריכת הסמים בישראל, ובעיקר הקנאביס, הייתה מוסדרת בצורה אחראית.
המקרה הראשון הוא פרשת אלחנן טננבוים. טננבאום היה קצין ישראלי בכיר, אשר לאחר פרישתו “חיפש הרפתקאות” ומצא אותן במסגרת עסקאות סמים בינלאומיות, לרבות עם גורמים סוריים – דבר אשר הוביל לחטיפתו, החזקתו בשבי למספר שנים ולבסוף שיחרורו בתמורה למאות שבויים.
המקרה השני הוא פרשת האונס וההתעללות בלוד. בחודש אוקטובר 2003 הגיעו בחור ובחורה לעיר לוד על מנת לרכוש סמים. שם הם פגשו בחבורה מרושעת של סוחרים אשר אנסו את הבחורה באכזריות והתעללו בבחור. אין ספק כי יש אופי לאומני למקרה. שני המתעללים הורשעו בבית משפט ישראלי ונשפטו ל-16 שנות מאסר בכלא. במידה והם ישוחררו אחרי 2/3 מאסר, הם צפויים להשתחרר בשנת 2014 לערך.
המקרה השלישי הוא כאמור פרשת החייל תומר חזן, אשר הגיע לשטחים, לכאורה כדי לרכוש חשיש, והמשדל רצח אותו מתוך כוונה להשתמש בו כקלף מיקוח למו”מ מול ממשלת ישראל על מנת לשחרר את אחיו.
המשותף לשלושת המקרים הוא שתחת מדיניות של מידע ושליטה בשוק הסמים בכלל ובקנאביס בפרט – הם כלל לא היו מתקיימים. שלושת המקרים הם אינם המקרים היחידים אך הם – כמו האחרים – צפויים ולמעשה חלק בלתי נפרד מהמחיר של המדיניות המכונה “המלחמה בסמים”, במסגרתה מופקרים אזרחי ישראל לחסדים של עולם הפשע והטרור הלאומני.
לעמדתי, על האנשים האמונים על קיומה של המדיניות הזו לתת את הדין. ראש הממשלה, שר הבטחון, השר לבטחון פנים, הפרקליט הראשי, המפכ”ל, הניצב האחראי ויו”ר הרשות למלחמה בסמים – על כל אלו, לדורותיהם, לעמוד לדין על הפקרת אזרחי ישראל וגרימת מוות ברשלנות.
אני קורא מכאן לפעול בכדי להעמיד את פושעי ההפללה לדין, אשר תחת אחריותם הרס של עשרות אלפי משפחות בישראל. הם הרסו חיים. שפכו את כספינו לשווא, הביאו לאובדן חיים ולהפקרת אזרחים ישראלים לידי פשע וטרור. כל זאת תוך שהם נוקטים במדיניות אשר תוצאותיה היו ידועות מראש ונהירות להם. אינני יכול לחשוב על מעשים חמורים ממעשים אלה.