הנאשם הורשע לפי הודאתו בעובדות כתב האישום המתוקן בהחזקת 338 שטרות דולרים מזוייפים ובהחזקת אקדח עם מחסנית שבה 14 כדורים.
השטרות והאקדח נתפסו בביתו של הנאשם בחיפוש שנערך שם באוקטובר 04.
הנאשם, יליד 1956, בעל הרשעות קודמות שראשיתן בהיותו נער והאחרונה שבהן ממרץ 2003. כעולה מגיליון הרשעותיו, מאז שנת 87 לא הסתבך בביצוע עבירות פליליות מובהקות, נושא הרשעותיו מאז הן עבירות על חוק התכנון והבניה.
מפי עדי אופי שבאו להעיד לזכותו, עלה כי הנאשם היה בעבר נרקומן, הצליח להיגמל, חזר לשימוש בסם בנסיבות מיוחדות כפי שיפורט בהמשך, חזר ונגמל ובשנים האחרונות אינו משתמש בסמים.
מר אליהו אמינוב, חבר מועצת העיר ת"א מאז שנת 88' ועד היום, סיפר על מעשה הירואי יוצא דופן שעשה הנאשם בשנת 92' ; הוא התנפל בידיים ריקות ובחירוף נפש על מחבל שעמד עם סכינים שלופות ופגע באכזריות בקבוצת ילדים תוך שהוא הורג אחת הילדות ועוד אדם. הנאשם במעשהו הציל את הילדים ושילם על כך בפציעה קשה מידי המחבל, אותו תפס והחזיק על לבוא כוחות הביטחון.
הנאשם זכה להערכה מילולית ומעשית על מעשהו יוצא הדופן, ולאחר החלמתו הממושכת מהפציעה, קיבל מהעיריה קיוסק לפרנסתו.
בעקבות הארוע והתרופות שנטל , שוב התדרדר לסמים, ויתר על הקיוסק ובעזרתו של מר אמינוב עבר טיפול גמילה ושב ועלה על דרך המלך ואף חזר לעיסוקו הקודם בנגרות.
מר אמינוב ציין כי הנאשם בדרכו, מסייע בנדיבות לאנשים נזקקים.
עדי האופי חיוו דעתם כי יש להתחשב בנסיבותיו של הנאשם ולא לשלחו לכלא.
הודאת הנאשם באה במסגרת הסדר טיעון לפיו הגבילה עצמה התביעה לעתירה למאסר של 10 חודשים וקנס בסך 15,000 ש"ח. ההסכמה של ההגנה ניתנה לסכום הקנס אך לא למאסר.
התביעה סבורה כי עונש המאסר לו היא עותרת, מגלם את ההתחשבות בנאשם. העבירות בהן הורשע, על רקע עברו הפלילי, מצדיקות מאסר לתקופה ממושכת יותר. הענישה המקובלת בגין עבירות מהסוג בהן עסקינן, הינה מחמירה.
כמו כן טוענת התביעה, כי הנאשם זכה בזמנו להתחשבות ולהזדמנות לפתוח דף חדש בחייו, והעבירות הנוכחיות מצביעות שכשל לנצל אותה בחזרו לסורו.
הסניגור מנגד סבור שהנסיבות האופפות את העבירות אינן חמורות. אין בידי לקבל טיעון זה, ויש בו לטעמי משום היתממות מצד הנאשם. כמו כן נטען כי מן הראוי להעדיף בנסיבותיו האישיות המיוחדות של הנאשם, את הפן השיקומי על פני שיקולי ענישה אחרים ; מזה כ- 10 שנים, לאחר החלמתו מן הפציעה ומן הסמים אליהם שב והתדרדר בעל כורחו, שומר הנאשם על אורח חיים נורמטיבי, נמנע מפעילות פלילית ושומר על יציבות תעסוקתית.
באי כוח הצדדים מפנים לגזרי דין שונים, זה בכה וזה בכה.
האיזון בין שיקולי הענישה במקרה זה אינו קל. מצד העבירות ראוי נאשם לעונש מאסר בפועל ותקופת המאסר לה עותרת התביעה מגלה התחשבות ממשית בנאשם. כמו כן אין להתעלם מכך שהנאשם זכה בעבר לתמיכה ועזרה מהרשויות ואין למעשה לקשור את הסתבכותו הפלילית הנוכחית עם נסיבות הקשורות בפציעתו והחלמתו. עברו מאז 12 שנה ומדובר בעבירות המצביעות לכאורה על כך שלנאשם קשרים עם העולם העברייני. מסקנה זו מעמידה בספק את דברי הנאשם שמזה שנים רבות הוא מנהל אורח חיים נורמטיבי לכל דבר.
לא בלי לבטים, החלטתי בכל זאת שלא להחזיר את הנאשם לכלא וזאת בעיקר מן הסיבה שמאז המאסר הממושך שהוטל עליו בשנת 87', עברו הפלילי מסתכם בעבירות על חוקי הבניה. מבלי לזלזל גם בהן, ניתן לומר שהנאשם במשך שנים רבות התרחק מפעילות עבריינית ממשית, וכתב האישום שבפני מהווה מעידה ראשונה מאז פציעתו הקשה בנסיבות שפורטו לעיל.
לאור כל זאת, אני מטילה על הנאשם 18 חודשי מאסר, מהם 6 בפועל והיתרה על תנאי, שלא יעבור תוך 3 שנים אחת העבירות בהן הורשע וכן קנס בסך 15,000 ש"ח או 90 ימי מאסר תמורתו.
סך של 5,000 ש"ח אשר הופקדו בתיק המעצרים יקוזז לטובת הקנס והיתרה תשולם בשני תשלומים של 5,000 ש"ח כל אחד, כשהראשון שבהם ביום 01.05.2005 והשני ביום 01.06.2005.