במסגרת "סרט נע", סופשבוע של מחול וקולנוע (בין יום חמישי לשבת) במחסן 2 בנמל יפו, תיפתח ביום חמישי “2 :Screensart” - תערוכה המשלבת אמנות וידיאו ומחול. הכוריאוגרפית דנה רוטנברג ובמאי הטלוויזיה אורן שקדי, שגם יציגו בהקרנות בכורה שני סרטי מחול קצרים אחרים, חברו לאמן ירון אתר, ויצרו יחד סדרה של סרטונים קצרים הממזגים מחול ואמנות ויזואלית. עבודות הווידיאו־מחול, המשודרות ממוניטורים בתוך מסגרות בגדלים שונים, כבר נחשפו בשנה שעברה ביריד "צבע טרי" ומאז הוצגו בעוד כמה מקומות בעולם.
האירוע כולו, התערוכה והעבודות עצמן הם תולדה של ההתפתחות שחלה בעשור האחרון בז'אנר המכונה בלע"ז וידיאו־דאנס. אף שמאז ימיו הראשונים של הקולנוע נעשה שימוש בכוריאגרפיה ובריקוד מסוג כלשהו כתוכן המרכזי של הסרט (אצל מלייה, למשל, או בסרטים הניסיוניים של מאיה דרן משנות ה-40 וה-50), הווידיאו־מחול נתפש בשנים האחרונות כאוטונומיה יייחודית, כמדיום. מה שהיה בתחילת דרכו אמצעי או מתווך, שקיים במהותו יסוד חתרני המערער על המצופה, השתבלל ונהפך לתבנית, פורמט. בדומה לאחיו החורגים, אמנות הווידיאו והקליפ, הקרובים אליו מהבחינה הפורמליסטית והתמטית, נדמה שהז'אנר החדש יחסית כבר הספיק להזדקן.
שנה שלמה עבד ירון אתר על חומרי הגלם שצילם רם שוויקי באולפן, המבוססים על מופע מחול של רוטנברג בשם "נע באוזן". אתר הפעיל טקטיקות שונות "כדי ליצור כל מיני עולמות", לדבריו. הוא הקרין וצילם על גגות, עצים, בניין מכוסה יריעות ואתרים אחרים במרחב הציבורי. באחד מהסרטים הוא שתל קטעי מחול על בסיס ציור של גויה, ובאחר הוא עבד עם שבלונות וספריי "כשהנזילות של הצבע יצרו בלייב תנועה שונה, והבזקי אור של המקרן הכניסו את הרקדנית למרחב טרופיקלי”, הוא מספר. התוצאה הסופית נעה בין שני קטבים: סדרת סרטונים של מעין ציורים מופשטים המרצדים בתזזית גרפית, בשידור מחזורי עמוס באפקטים, ומקבץ אחר של סרטונים המראים את הרקדנים והרקדניות כפי שהם.