גל של יוזמות חקיקה מגבילות חופש ביטוי עובר על הכנסת. דמוקרטיה? מי?
במדינה רחוקה ביבשת רחוקה עם אנשים רחוקים חוקקו חוקים רחוקים: במדינה ההיא, שקוראת לעצמה מדינה דמוקרטית, חופש הביטוי הוא כבר לא חופש ביטוי.
בוקר טוב, הגיע הזמן לפקוח את העיניים. ברוכים הבאים למדינת ישראל, גרסת 2011.
לאחרונה אנחנו נחשפים לגל של יוזמות חקיקה חדשות בכנסת – חוק החרם, חוק הארגונים, החוק לשינוי הרכב הועדה למינוי שופטים, חוק איסור לשון הרע, וזו רק התמצית שבתמצית.
זה כבר לא חוק אחד, ולא מקרה ולא דבר חד פעמי, וזה כבר מזמן לא משהו שאפשר להחליק עליו. מדינת ישראל נוקטת בחקיקה עמדת מדיניות ברורה: אנחנו בוחרים להשתיק את הדמוקרטיה.
אז מה הטעם בממשל אם הוא לא פועל לפי רצון האזרחים וכדי לשרת את האינטרסים שלהם? ומה הטעם באזרחות אם אין לי אפשרות להביע את דעתי ולמחות – לא באמצעות חרם, לא דרך ארגון שאני מאמינה בדרכו, לא באמצעות תביעה לבג"צ, ואפילו לא דרך התקשורת, שחופשיותה היא הבסיס לקיום דמוקרטיה?
כוחו של האדם הפשוט, שלטון העם - כל הערכים שגדלנו עליהם וכל הערכים בהם אני מאמינה נרמסים מדי יום במסדרונות הכנסת. והעם שותק (ומזל, כי לשתוק עוד מותר).
חברי כנסת יקרים, לא לשם כך התכנסנו. לא לשם כך הכרזנו על מדינה שהיא גם יהודית וגם דמוקרטית, על מדינה שמושתתת על יסודות החירות, הצדק והשלום, על מדינה שתקיים שוויון זכויות ותבטיח חופש דת, מצפון, לשון, חינוך ותרבות.
שימו לב לחוקים שנערמים סביבכם. תרימו את הראש.
מהר. לפני שיהיה מאוחר מדי...!