יש חשיבות לדיבורים ולפעולות רק כאשר הם אחוזים וקשורים בלב, כמו שלהבת היונקת כוחה מהפתילה.
בפרשת השבוע (תצוה) נכתב "וְאַתָּה תְּצַוֶּה אֶת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְיִקְחוּ אֵלֶיךָ שֶׁמֶן זַיִת זָךְ כָּתִית לַמָּאוֹר לְהַעֲלֹת נֵר תָּמִיד.". מסכת שבת מסבירה "להעלות נר תמיד - כדי שתהא שלהבת עולה מאליה ולא שתהא עולה על ידי דבר אחר". מה זה אומר?
רבי יוסף חיים (הבן איש חי), מקובל מעיראק לפני יותר מ 120 שנים, כותב "האדם כידוע נמשל לנר... נר דולק מורכב מפתילה ומשלהבת דולקת, כך שהשלהבת מופקת ופועלת מתוך הכוחות האצורים בפתילה, כשבאמצעותה אנו מגלים את כוחותיה אלה. כך גם באדם... הפתילה דומה ללב והשלהבת נמשלה לכלים שעל ידם מפיק האדם את סתרי לבבו, ומוציאם מן הכוח אל הפועל"
הרב ממשיך ומסביר שיש שלושה גוונים בשלהבת: לבן אדום וירוק המרמזים על שלושה שלבים שבהם מבצע האדם את פעולותיו ורצונותיו: כוונה, דיבור ומעשה. מתי יש חשיבות לדיבוריו ופעולותיו? אך ורק כאשר הם אחוזים וקשורים בלב, כמו שלהבת היונקת כוחה ואחוזה ודבוקה בפתילה.
כלומר, הפעולות המשמעותיות שלנו הם הפעולות השואבות אנרגיה מלבנו. יש דברים שאנחנו מבינים ברמת השכל שצריכים להיעשות, אך כל עוד אין לנו התעוררות בלב, לא נפעל לקיימם. אנחנו יודעים שעדיף לאכול בריא, אנחנו יודעים שהפערים בחברה לא טובים לחברה, אנחנו יודעים שלא בריא לכעוס, אנו רוצים לעשות יותר כסף, רוצים להצליח יותר, להיות אנשים טובים יותר. אך כל עוד זה מגיע מהשכל בלבד, ואין התעוררות של הלב ורגש חזק שמלווה את הידיעות והרצונות הללו, כנראה שלא נפעל ולא תהיה לנו האנרגיה להילחם על דברים אלה ולהשיגם.
הרב ממשיך וכותב: "ישנם בני אדם שאינם מאמינים בכוחם ובסגולתם, והם מעלים... על ידי התקשרות בצדיקים...את עבודתם... ואולם מוטל על כל אדם לעמול להגיע לדרגת ההכרה בו בעצמו, כי לו הכוח... כדוגמת השלהבת העולה מאליה ולא על ידי דבר אחר... משמע שהטביעו בו כוחות נפלאים, היאך הוא בסגולת עצמו יוכל לתקן ולהשלים את כל הנדרש ממנו."
על פי דברי קבלה אלו, לכל אחד מאתנו יש נשמה שהיא חלק אלוקי ממש. יש לנו פוטנציאל אדיר. אנחנו יכולים לעשות דברים נפלאים, ואנשים שהשיגו את הדברים האלה יכולים להוכיח זאת. זה טוב להיעזר באחר ולקבל הכוונה והנעה, אך עלינו להגיע למצב שאנו מניעים את עצמינו. עלינו להאמין בכוח שלנו ולנסות בכל כוחנו לעורר את הלב על מנת לפעול להשיג את מה שאנחנו רוצים.
אנחנו מכירים את זה מהיהדות, גם מהסרט "הסוד", ומתורות רוחניות כאלה ואחרות - על מנת להשיג את מה שאנו רוצים, צריך ממש לדמיין את זה עד שיתעורר בנו הרגש הרצוי שיניע אותנו לפעולה. ללא הרגש הזה, נהיה תלויים בגורמים חיצוניים שיניעו אותנו.
על פי רבי נחמן מברסלב, ורבים אחרים, הדרך להגיע להתעוררות הלב הזו היא על ידי קביעת זמנים שבהם אנחנו פשוט מתבודדים, עוצמים את העיניים, חושבים על הרגש שרוצים לעורר ומחפשים את הדברים שיעוררו לנו את הרגש הזה. זה יכול להיות על ידי דמיון העבודה שאני רוצה, את הזוגיות שאני רוצה, את הדרגה הרוחנית שאני רוצה, את המציאות החברתית שאני רוצה ליצור ועוד הרבה. ככל שהתמונה, הדמיון והרגשות יהיו יותר מוחשיים, כך יתעורר הלב יותר כך שהפתילה שלנו תייצר להבה יותר גדולה ויותר עצמאית.
גם אישית חויתי את זה כשדמיינתי שאני כביכול עושה פעולה מסוימת באמת הצלחתי והתגברתי על הפחד. בהצלחה לכולם.
מאת נחמה יצחקי תקוותנו הפכה לאכזבה ויבבותינו הפכו נואשות, כששאלנו את עצמנו אם נזכה אי פעם להתברך בילד.
מאת ברברה קסל כשהפגישה כל כך מתוקה, הפרידה הרבה יותר קשה.