יצחק פימנטל (1913-1988) היה המורה הראשון של המחזור הראשון בשדה נחמיה. בין השנים 1942 ל-1944 השתלם בהוראה בסמינר הקיבוצים. לסיום לימודיו הכין עבודת מחקר על עמק החולה.
עבודת המחקר מוצגת כאן בשלמותה, כספר שניתן לדפדף בו. לנוחיותכם, הוספתי אחרי הספר המלא, הדגשים בעלי עניין מיוחד לקורא של היום.
נחזור 74 שנים לאחור.
ארבע שנים לפני מלחמת השחרור. העמק היה מיושב ב-29 יישובים ערביים. נספרו 13,000 תושבים. ב -12 היישובים היהודיים הוותיקים והצעירים ישבו כ3,000 איש.
10 שנים לפני שהתחיל מפעל ייבוש החולה. אגם החולה היה עדיין אגם, לא אגמון, לא שמורה ולא הצפה. הביצות עדיין ביצות והקדחת טרם מוגרה.
הבריטים מיפו את כל הארץ במפות של 1:100000. כל היישובים, יהודיים וערבים, מסומנים באנגלית בעט. משמע לא היו מודפסים על המפה המקורית. פימנטלהדגיש באדום את היישובים היהודיים ואת הכבישים המחברים ביניהם.
מצפון לחלסה (היום קירית שמונה): מטולה, יישובי מצודת אוסישקין: דן, דפנה, שאר ישוב, בית הלל, הגישה לבית הלל הייתה רק מכיוון צפון. בין דפנה לבית הלל היה יישוב של תנועה בשם "ארגון ירושלים". בהמשך נקרא היישוב הזה נחלים (כמו המסעדה) וא"כ ניטש.
ממזרח לחלסה: שדה נחמיה, עמיר, כפר בלום (לא מסומן כביש גישה), נאות מרדכי, כפר סולד, שמיר. הגישה לשמיר הייתה רק מכפר סולד, להבות הבשן.
העבודה של יצחק פימנטל היא ללא ספק רחבת יריעה ומשקפת היטב את הגישה הרב-תחומית שהייתה מקובלת בסמינרים למורים. מורה היה אמור לדעת ולהבין בכל תחום אקדמי. ואמנם בהקשר של עמק החולה ניתן היה לגעת ולהתעמק בתחומים רבים: גיאוגרפיה, הידרו גרפיה (פרק בגיאוגרפיה שעוסק במים), גיאולוגיה, היסטוריה, ופרהיסטוריה, דמוגרפיה (אוכלוסייה), אקלים, זואולוגיה (חי), בוטניקה (צומח), בריאות.
כרוחב היריעה כן עומק הטיפול המדעי בנושאים השונים. אביא כאן טעימות מספר השופכות אור על דרך החשיבה של פימנטל וגם מצביעות על התולדה של מה שאנחנו מכירים היום.
לצד תיאורים היסטוריים, סקירת מקורות כתובים לתולדות היישובים הרבים אשר בעמק, מתייחס בקפדנות רבה לניתוח השמות וגלגוליהם. למשל הוא מנתח לא פחות מ-12 שמות של אגם החולה הידוע גם בשם מֵי מֵרוֹם. שם תנכי עם הקשר רומנטי ואפילו פיוטי שמקורו בטעות. הוא כותב: למרבה המבוכה הוסיפו לים החולה את השם מי מרום. שם זה טעות יסודו. במקרא אין המילה "מים" (מי..) באה בהוראת "ים". רק כשמדובר על מי מעין או מי נחל. היות והים היה בתקופת המקרא לפחות גדול כמו הים בימנו, מן הדין שייקרא "ים מרום". השם "מי מרום" המופיע בספר יהושוע מתייחס אם כן למקום אחר ולא בהקשר של אגם או ים.
מפעל ייבוש הביצות והאגם היה אולי הגדול ביותר בתולדות הציונות לפני המוביל הארצי.
צמח בר שכיסה בצפיפות רבה את כל שטח הביצות. הגומא שימש לתעשיית ניר, לקליעת סלים ולמחצלאות.
כשפימנטל כתב את עבודתו היה ידוע כבר שערכו של הכבול כזבל אינו רב אך האמינו שניתן ליצר ממנו דלק להסקה. לאחר ייבוש החולה התברר שכריית הכבול לייצור דלק כלל לא כדאית.
פימנטל היה תלמידו של יהושוע מרגולין - מחנך, חוקר טבע, סופר ומשורר. הפרק העוסק בטבע רצוף ציורי חרקים, צפרים, דגים וצמחים.
הים והביצות יובשו - היתושים נעלמו וגם הגומא נעלם.
במחצית הראשונה של המאה הקודמת, הידע בנושא הכבול היה עדיין דל. מרבית החוקרים סברו שניתן לנצל את אדמת הכבול לגידולים חקלאיים. בינתיים הסתבר שהכבול יצר בעיות אקולוגיות רבות. ייבוש הקרקע וירידת מפלס מי התהום גרמו לייבוש הכבול ולשקיעתו. הכבול היבש נדלק בשמש גרם לשריפות רבות. השריפות גרמו להתפוררותו. התפוררות הכבול יצרה שכבת אבק שכסתה את השדות הזרועים. הבעיה האקולוגית העיקרית הייתה היסחפות של אדמת הכבול לכינרת וזיהום מי השתייה. ב 1970 הוקמה "ועדת החולה" שהגיעה למסקנה שיש להציף מחדש את אדמת הכבול.
טפיל הקדחת שמתרבה בגופו של חולה זקוק לגופו של היתוש כדי להתרבות מינית. אדם בריא יידבק רק אם ייעקץ ע"י יתוש נגוע. הסכנה נעלמה כאשר החולה והיתוש האחרון הבריאו. המאבק בקדחת התמקד קודם כל בהדברת היתושים. אלא שמאבק זה נדון מלכתחילה להצלחה חלקית בלבד. מה שבאמת הדביר את הקדחת זה מניעת מגע בין החולים ליתושים.
רוב הערבים עזבו בעידוד מנהיגיהם ב-1948 ולא הורשו לחזור אחרי המלחמה. מעטים עברו לכפר ואדי אל-חמם למרגלות הארבל. עם אחדים מאלה שנשארו בארץ נשמר קשר עד ערוב ימיהם.
עולם שלם של ידע מולטידיסציפלינרי!
ללא מילים-מדהים, עולם שלם של ידע מולטידיסציפלינרי!
כדאי מאד להפנות את מרכז ״לימודי גליל״ במכללת תלחי אל עבודה נפלאה זו.
בתחילת שנות השבעים למדתי חקלאות בתל חי.בסיום הלימודים עבדתי בשביל הרשות לפיתוח החולה במיפוי pH של שטחי רשות החולה, לקחתי דוגמאות קרקע בכמה עומקים. בדקתי pH ושלחתי את הדוגמאות לטכניון למעבדה של דר' יורם אבנימלך לבדיקת ניטרטים. הפליא אותי לראות שיצחק פימנטל (שקראנו לו סבא) הקדים אותי בשלושים שנה.
מעוד מעניין בעיקר לאדם שלא היה בתקופה זאת באזור. חומר שיכול לעזור למורים . החומר מוקלד גם ב וורד למי שצריך, כל הכבוד אמנון, על הגשת החומר עם כל התוספות.