ליאת ביין היא שחקנית ומורה למשחק ישראלית.
סבה מצד אביה, ד"ר אלכס ביין (1988-1903), היה היסטוריון של הציונות וחתן פרס ישראל, שכתב ביוגרפיות של הרצל וארתור רופין. אביה, יוחנן ביין, היה עובד משרד החוץ משנת 1952. היה שגריר ברפובליקה הדומיניקנית ובג'מייקה. בתקופת כהונתו של בנימין נתניהו כשגריר ישראל באו"ם, היה ביין סגנו, אחר-כך החליף אותו בתפקיד (1990-1988).
אמה, מאירה ביין, הייתה שדרנית רדיו וכתבה תסכיתים לרדיו ותסריטים לטלוויזיה; הידועים שבהם "חתול בשק" ו"לאם ולילד" ברדיו ו"ריצ'רץ'" בטלוויזיה. בנוסף לכך כתבה תריסר ספרי ילדים ונוער.
ליאת ביין נולדה בירושלים, בת יחידה להוריה. בשל עבודתו של אביה, היא נדדה בין ארצות שונות בעולם מאז היותה בת שנה. בין השאר התגוררה בטנזניה, זנזיבר, הרפובליקה הדומיניקנית, ג'מייקה, גרמניה וארצות הברית.
ביין רקדה בלט מגיל שבע בבית הספר הלאומי למחול וושינגטון. כחלק מלהקת בית הספר השתתפה בהיותה בת תשע ב"מפצח האגוזים" של צ'ייקובסקי, איתו רקדה ברחבי ארצות הברית. כשהתגוררה בגרמניה למדה ורקדה בלט מודרני וג'אז בבית ספר ולהקת מחול פגי ליין ובבית ספר למחול שייפר גרובל, שניהם בבון, גרמניה.
בצבא שירתה בתיאטרון צה"ל. בתום שירותה הצבאי למדה מחול באקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין בירושלים. בשנה השלישית ללימודיה נפצעה ובשל כך הסתיימה קריירת הריקוד שלה. אחר-כך נסעה לארצות הברית, היא בוגרת תואר ראשון בחוג לקולנוע באוניברסיטת ניו סקול בניו יורק. עם סיום התואר למדה משחק בHB Studio, ניו יורק, בית ספרה של אוטה האגן. ולמדה משחק מול מצלמה – לורה מורגן, פיליפ ג'וסטרום, בוב דובאל – כולם בניו יורק.
לאחר שובה לישראל מניו יורק עבדה כמאמנת דיאלוג. עבדה כעוזרת במאי של הבמאים ערן ריקליס ואבי אמבר בטלעד. היא תרגמה תסריטים, בהם את זה של הסרט "סיפורי תל אביב" (1992), שתכננו להפיצו בחו"ל. השתתפה בהרבה מאוד פרסומות וקליפים.
שיחקה ורקדה בהצגה "סמטת הכיסאות הלבנים", שהופיעה בפסטיבל עכו (1997) והיא טסה עמה לחו"ל. בעכו ההצגה זכתה בפרס ראשון על בימוי ההצגה לגבי אלדור ויגאל עזרתי. במשך מספר שנים שיחקה בהצגות ילדים רבות.
בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים" גילמה את דמותה של הפסיכולוגית שמטפלת ביוני (רמי הויברגר) ובנינה (קרן מור) ומנהלת רומן עם עורך הדין ישראל (דב נבון).
בסדרת הטלוויזיה "השמיניה" גילמה את דמותה של לילי דביר, אמם של איה (הילי ילון) וניני (ידידיה ויטל).
בסרטו של נוני גפן "לא בתל אביב" (2012) ביין מגלמת את דמותה של אימה הפסיכוטית של אנה (יערה פלציג).
ליאת ביין למדה במשך שלוש שנים משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס, ביחד עם אורי הוכמן וישי גולן. בעידודה של דייכס החלה ב-1997 ללמד באופן פרטי משחק מול מצלמה, משלח יד בו היא עוסקת עד היום (2013). מלמדת קואוצ'ינג : הכנה לאודישנים, עבודה עם פוליטיקאים, בכירים במשק, קציני צבא, שפים ומרצים. מלמדת בסדנאות הבמה מ-2011 ובסמינר הקיבוצים מ-2012. מלמדת בסטודיו למשחק בחולון, לימדה בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. מלמדת בבית הספר למוזיקאים Over tone.
אימנה את המתמודדים בעונה ראשונה של פרויקט Y. לימדה בפרויקט מיוחד של קשת – עבודה עם נוער במצוקה.
ליאת ביין מתגוררת בתל אביב ולה בן אחד.
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=ליאת_ביין&oldid=26681445"