כאבים בכתף עלולים להתפתח עקב נזקי חבלה, מחמת תפקוד לקוי של הכתף, ובגלל עומסי יתר הנובעים מביצוע תנועות ועומסים חוזרים, כגון: שימוש קבוע בכלי עבודה, פעילות על קו ייצור במפעל, שימוש בכלים היוצרים ויברציות ועוד.
הסיבות העיקריות והנפוצות לבעיות בכתף הן דלקת או קרע בגיד כתוצאה מפציעה או משינויים ניווניים, חוסר יציבות בכתף כאשר ראש עצם הזרוע העליון נחלץ משקע הכתף, דלקת פרקים ניוונית ושבר מסביב לכתף ועוד. כאבים בכתף ניתנים לטיפול באמצעות שינוי אופן תנועות הגוף, ובמקרים מורכבים יותר גם באמצעות תרופות או ניתוח.
במקרים מסוימים ניתן להכיר בכאבים בכתף כתאונת עבודה עקב פגיעה במהלך אירוע חד פעמי ופתאומי או כמחלת מקצוע. התנאים המצטברים שיש להוכיח כדי לקבוע כי כאבי כתף הם מחלת מקצוע הם: מחלה שנקבעה כמחלת מקצוע ברשימת מחלות המקצוע המלאה בתקנות הביטוח הלאומי בפרק הדן במחלות מקצוע, בהיותה קבועה כמחלת מקצוע, ועקב עבודתו אצל מעבידו או מטעמו.
ההבדל המרכזי בין מחלת מקצוע לתאונת עבודה הוא שתאונת עבודה מוגדרת כאירוע חד פעמי ופתאומי שקרה לעובד תוך כדי ועקב עבודתו, כולל תאונת דרכים בדרך למקום העבודה או בדרך חזרה. לעומת מחלת מקצוע שהיא מחלה המנויה ברשימת מחלות מוגדרת הקבועות בתקנות המוסד לביטוח לאומי ורק אם העובד לקה באחת מאלו הוא יהיה זכאי לקצבת נכות ולזכויות המגיעות לנפגע עבודה.
במקרים מסוימים, המחלה שממנה סובלים העובדים קשורה לתנאי העסקה, אך לא נמצאת ברשימת מחלות המקצוע ולא מוכרת כתאונת עבודה על פי הגדרת החוק, כמו כאבים כרוניים בכתף אצל פועלי בניין, ספרים, קלדניות, צבעים וכדומה. כדי לא לקפח עובדים אלה, הרחיבו בתי המשפט את הפרשנות לתאונת עבודה וכללו שני מצבים נוספים, מיקרוטראומה או תאונה מגורמים שלא נראים לעין, כמו אירוע מוחי, אירוע לבבי, סוכרת וכדומה.
כאשר מדובר בחבלה או קרע בכתף אשר נגרם כתוצאה מתאונת עבודה, העובד נדרש לפנות לביטוח לאומי ולהגיש תביעה להכרעה באירוע כפגיעה בעבודה, כמחלת מקצוע או על דרך המיקרוטראומה. ככל שהתאונה תוכר כתאונת עבודה, תיקבע זכאותו בהתאם לאחוזי הנכות שייקבעו לו בגין הפציעה לפי ספר הליקויים של ביטוח לאומי.
אם הוועדה הרפואית תיקבע לנפגע בין 10 עד 19 אחוזי הנכות הוא יהיה זכאי למענק חד פעמי אשר תלוי בשכרו לפני התאונה ובדרגת הנכות. במקרה שבעקבות הפגיעה העובד לא חזר לעבודתו או חזר תוך פגיעה משמעותית בשכר ייתכן שניתן יהיה להפעיל את תקנה 15 ולהגדיל את נכותו הרפואית עד מחצית, אך בכל מקרה לא מעל ל 19 אחוזי נכות.
אם תיקבע לנפגע דרגת נכות העולה של 20 אחוזים ומעלה, הוא יהיה זכאי לקצבה חודשית קבועה התלויה בגובה שכרו ובאחוזי הנכות, כאשר אם לא חזר לעבודתו או שנגרמה לו פגיעה משמעותית בשכר ייתכן שניתן יהיה להגדיל את הנכות הרפואית שלו עד מחצית מכוח תקנה 15 לתקנות הביטוח הלאומי.