הרישום "נתגייר" בתעודות הזהות של גרים הוא דבר יפה ותעודת כבוד, שהרי כבוד הוא להיות גר, ויש גדולי ישראל שצורף לשמם התואר גר, כמו רבי אברהם הגר ורבי עובדיה הגר, וסוף סוף כולנו התגיירנו בצאתנו ממצרים. תעודת הזהות עצמה אף היא תעודה של כבוד, שהרי היא מציינת את שייכותנו למדינת ישראל, ומה יותר טוב מרישום של כבוד במקום של כבוד?
במה דברינו הנ"ל אמורים? כשאמת הדבר, אך כאשר אין מדובר בגר צדק על פי גדרי תורה, הרי שקר כפול זה של רישום בתעודתו, "יהודי" ו"נתגייר", ביזיון הוא לתורה ולמדינה גם יחד. נכון שדו-קיום של זרמים שונים בארצנו אינו דבר פשוט, ואכן גם בהלכה יש מקום להתחשב בנסיבות ואילוצים שונים. ישנן תקנות חכמים שמעצם הגדרתן הראשונית נדחות בפני מצבי דחק, הפסד מרובה, שעת הצורך וכדומה. ויש שאפילו הלכות של תורה נדחות מפני פיקוח נפש. אך שקר בשם התורה וכינוי גוי בשם רשמי של יהודי הם מעבר לסמכות של כל חכם מחכמי התורה. לא בכדי כתב הפוסק המפורסם רבי שלמה לוריא בספרו "ים של שלמה" (פרק רביעי של מסכת בבא קמא) שלא יעלה על הדעת לשקר בשם התורה אפילו יגיעו הדברים למסירות נפש.
כל אדם בריא ביהדותו מבין שרב רפורמי העורך נישואי תערובת של יהודי וגויה בשותפות עם כומר נוצרי, מה שמהווה מין הכרה דה-פקטו ביהדותו של בן הזוג הגוי, ועל כל פנים נותן יד להתבוללותו ולחיסולו של עם ישראל, מה שאינו פחות חמור מבגידה באומה – לא הוא המוסמך לקבוע מיהו יהודי.
אך מי שלא יבין זאת, לפחות יבין שיהודי נאמן לתורה לא יעלה שקר זה על פיו, ולא יוכל להעלותו. לכן, אם חלילה תימשך תופעה זו של רישום גויים כיהודים, ייווצרו במשך השנים בארצנו שני סוגי יהודים שלא יקרבו אלה אל אלה. צריך להיזהר מאוד שלא ליפול במצודה רעה זו, כלשון רבנו הגדול הרמב"ם: "כדי שלא יהיו שבט נפרד בישראל ויאמר להם, לא בני עמי אתם".
כשהוקמה מדינתנו, הבינה האומה שחובה עליה לקבוע את ענייני המעמד האישי בכל הקשור לנישואין וגירושין על פי המכנה המשותף לכולם, כלומר אמות המידה היותר מחמירות של שומרי תורה, מתוך אחריות קולקטיבית לאחדות האומה ומניעת פילוג במשך הדורות. הסכמה זו נתאפשרה גם מפני שפוסקי ההלכות בישראל "מתחו את חבל הקולא" עד הקצה האחרון האפשרי על פי ההלכה. גם אלה שביצוע חוקים אלה מופקד בידם חייבים לנהוג במידה רבה של טקט, זהירות והתחשבות. אך באותה מידה מחייבת האחריות על אחדות האומה לבחור את ההגדרה היותר מחמירה של מיהו יהודי, לדרוש גיור על פי ההלכה כדי שבעתיד לא יאמרו בני אלה לבני אלה: מה לכם איתנו.
אשר לגרי צדק אמיתיים, אמנם כבוד הוא להם שתירשם להם גירותם, אך אם הם מוחלים על כבודם זהו כבודם לעשות את רצונם, כי לבושתנו ולחרפתנו יש עדיין בתוכנו אנשים המזלזלים בגרים ורואים בהם אזרחים נחותים או קוריוזים. על כן רצון גרים רבים הוא לשמור את סודם בינם לבין עצמם, וכאמור רצונם הוא כבודם. אמר לי גר צדק ותיק: לא לכבודי אני חרד, אלא לחילול השם לעיני הגויים, שיאמרו: "כך מתייחסים היהודים לגרים שלהם! עם סכל ונבל הגוי הקטן הזה!".
אם קיים צורך של רישום כדי לאתר גרים שלא כדין יש לאגור מידע זה בצורה חסויה במחשב ולהכריח את רושמי הנישואין לבדוק אותו, אך לא לגרום להם סבל ואונאה.
פורסמה ב-25 במאי 2012, ב-גיליון שבועות תשע"ב - 772 ותויגה ב-גיור. סמן בסימניה את קישור ישיר.	השארת תגובה.