הידעתם שהדוקטור התשיעי והעשירי נפגשו כבר ב-1996?!
איך דוקטור הו שורדת כל כך הרבה שנים ?
רוב הסדרות הטובות לא יכולות לשרוד יותר מדי עונות כי אז הן מתחילות לחזור על עצמן. אצל ד"ר הו בגלל החילופים בשחקנים יש גם שינויים בסגנון בהתאם- כל ד"ר והייחוד שלו.
חוץ מזה הסדרה מלכתחילה טובה לפי דעתי בעיקר כתוצאה מהשילוב בין מדע בדיוני ואקשן ובין אנושיות ויחסי גומלין מרתקים. אני חושבת שדמויות הן גורם מכריע באיכות של סדרה ואם יש משהו שהכותבים של ד"ר הו יודעים לעשות זה ליצור דמויות עם קסם.
תכונה שסדרות אמריקאיות לא מסוגלות לאמץ.
זה, והעובדה שמחליפים דוקטורים מחדשת את הסדרה כל הזמן, וגם העובדה שהיא כל הזמן משתפרת. אני לא כ"כ מסוגל להיכנס לפרקים הישנים.
והיצירתיות. הכותבים (ובראשם מופאט, כמובן) יודעים שהם יכולים לעשות כמעט הכל, כל היקום, העבר והעתיד למרגלותיהם. מבחינת התסריטים, כל האפשרויות פתוחות.
סיימתי לראות את הפרק Reset בעונה השנייה, בו מופיעה מרתה ג'ונס, וכמובן שלאחר שראיתי את סוף העונה השלישית של דוקטור הו, יכולתי להבין בדיוק על מה היא וקפטן ג'ק מדברים, ואת כל האמירות הלכאורה-סתומות שלו שהצוות לא לגמרי תופס, כמו "I'd rely on Martha if the world was ending. In fact, I did."
טורצ'ווד מוצגת כסדרה נפרדת מדוקטור הו, ולמרות שאני מניחה שרוב הצופים הגיעו אליה אחרי שראו את דוקטור הו, בטח היו גם כאלה שלא, ובסך הכל על פי מה שאני רואה באמת משתדלים שלא להתבסס על מידע מדוקטור הו וה"עולם" שלו, אלא להתמקד רק בפעילות של טורצ'ווד בקארדיף. ניסיתי במהלך הצפייה לראות את הסדרה מנקודת המבט של מי שלא מכיר את דוקטור הו כלל, כל הצופים ה"חדשים" שהגיעו ישירות לטורצ'ווד, ומעניין אותי עד כמה הם באמת מרגישים שהם מפסידים; הרי אני בכל זאת מכירה את הרמזים והרפרנסים, וקשה לי לשים את עצמי לגמרי במקום הצופה ה"חדש" של טורצ'ווד. איך הם מבינים, למשל, מי אלה הסייברמנים וכמה הם מסוכנים? הפרק "סייבר וומן" היה פרק שקשה מאוד להבין בלי הרקע של דוקטור הו.
יחסית לסדרה שמוגדרת כסדרת בת של ד"ר הו כמעט ואין רפרנסים, והקצת שיש בלתי נמנעים.. בכל זאת קיים קשר בין הסדרות- כמו שמי שרואה את ד"ר הו בלי לראות את הסדרה הקלאסית לא מבין הכל. אם רוצים להבין הכל צריך לעשות השלמות ככה זה.
ניסיתי להכניס את אחי לעניין של הסדרות וצפינו יחד ב Blink - פרק מעולה בעיני, מה גם שאפשר לראות אותו במנותק מהסדרה, כי בעצם הדוקטור כמעט ולא מופיע בו, והכל מסופר מנקודת המבט של דמות שכלל לא מכירה אותו, כך שלא דרוש ידע קודם.
אמנם הוא לא מאוד התלהב מההתחלה, אבל לפני כמה זמן הוא שלח לי הודעה בזו הלשון: "תקשיבי, העונה השלישית של טורצ'ווד אדירה!"
זה קטע מעניין שכולם כ"כ ממליצים עליה.
אני היחידה שחושבת שהקטע עם הילדים היה אחד הדברים המחרידים והמזעזעים שיש? הקטע שהוא היה צריך להרוג את הילד בסוף והקטע שזה ששיחק קפאלדי הרג את המשפחה שלו והתאבד..טורצ'ווד היא אחלה סדרה והייתה תקופה שהייתי מכורה לגמרי אבל היא קצת מזעזעת מדי לפעמים=\ כולם מתים בסוף בכל מיני דרכים מחרידות כמו הפרק עם אח של ג'ק..
קודם כל, היה מענג לראות את קיילי מינו, אני עוד זוכרת אותה משנות ה-80, ומדהים לראות אותה בספיישל כשהיא בת 40 ונראית בת 20 פלוס (וגם עכשיו, כמעט בת 50, עדיין נראית מדהים. יש מצב שקפטן ג'ק הארקנס וקיאנו ריבס לא לבד ).
עכשיו, ברור לי שאילו שיקולי כתיבת התסריט עבור הצופים, כדי שיהיה להם "ממתק לעיניים" (ואני חייבת לציין שפרימה אגימן היא יפהפיה לדעתי, כבר כשהיא הופיעה בתפקיד אורח בעונה השנייה לא יכולתי להוריד ממנה את המבט), אבל מה ההיגיון של זה בעולם של הדוקטור?
אאל"ט, טננט אומר לקופר שהוא לא רוצה לקחת אותו כמלווה, כי המוות של אסטריד (שמת לב שזה אנגרמה לטארדיס?) הזכיר לו למה עדיף בשבילו לנסוע לבד, במיוחד כשהסיום של מרתה היה כ"כ טרי אצלו (מילא רוז שנשארה חיה בעולם מקביל, אבל למרתה ולמשפחה שלה הוא באמת דפק את החיים). ואז הגיעה אסטריד, חמודה ונחמדה וזורמת עם השטויות שלו, והוא רצה שהיא תצטרף אליו, והנה, היא מתה כשהיא מצילה אותו. סיפור חייו).
גם את מרתה הדוקטור לא באמת רצה לקחת כמלווה - זה התחיל כ"פרס" (?), ואז "נו טוב, עוד טיול אחד", ואמנם היא נשארה יותר זמן, אבל רואים בבירור שלקח לו המון זמן לקבל את זה שיש מישהי בטארדיס שהיא לא רוז.
נכון שאי אפשר לדעת כמה זמן הדוקטור היה לבד בין המלווים ועד כמה הוא באמת בודד (למרות שהוא תמיד מעמיד פנים שלא ), אבל חשבתי על כך שאצל המלוות שראיתי עד עכשיו, כולל דונה בסוף הספיישל, ההצעה של הדוקטור להתלוות אליו היא אחרי שהן עזרו לו להציל את המצב והוא התרשם מזה, אפילו אם בהתחלה הוא לא ממש "תפס מהן" (נדמה לי שלרוז הוא אפילו קרא hairless ape או משהו מעליב דומה). זה אולי ההבדל בינן לבין הבחורים שהדוקטור לא לקח, למרות שברור שהתסריט נותן להן תפקיד משמעותי יותר בסיוע לדוקטור כי הן דמויות ראשיות. ואם אני מסתכלת על זה כך, אני יכולה לקשר את זה לתיאוריה שכתבת, שהדוקטור עוד הסתובב לו בזמן ובחלל לפני שחזר לאסוף את רוז - למה במהלך כל הזמן הזה הוא חשב עליה בכלל? אם הוא טייל לו בכל מיני מקומות הוא בטח פגש עוד אנשים/חייזרים, למה הוא לא אסף אחד מהם? אם מה שגורם לו לבחור מלווה זה התושיה/העזרה בהצלת העולם, אז אולי אכן רוז היתה שונה ולכן הוא חשב עליה.
אני קוראת מדי פעם את אזור הטריוויה ב-IMDB ומגלה שם כל מיני דברים מעניינים, מעניין אם זה מוזכר שם.
אבל אני בהחלט חושבת שצריך להראות לפחות פרק אחד עם הדוקטור הנוכחי ואיתה, מה גם שריבר היא דמות כזו אדירה שאני בטוחה שיש עוד מלא סיפורים שאפשר להכניס אותה אליהם.
זה גם ממש הפריע לי שהסיפור האחרון של ריבר הוא סופי כזה כשהיא רוח רפאים, הרי מה שגאוני בה שהפעם הראשונה שפגשנו אותה היא מתה ואחרי זה אין סוף לאפשרויות, היתי שמחה אם הסצנה האחרונה של אלכס לא תהיה סופית כל כך וכן יראו שריבר תמיד יכולה לצוף בכל מקום.
אני מאד מקווה שמופאט יחזיר אותה לפחות לפרק אחד. למרות שריבר נורא מתחברת לי למאט סמית אני חושבת שהיא יכולה להיות מאד מעניינת עם קפאלדי.
זה סרט/פרק/ספיישל (מה?) שמופיע ברשימות הצפייה כספיישל של סיום העונה השלישית (אחרי "מסע הארורים"), אבל לפי מה שהבנתי הוא חלק מסדרת סרטי אנימציה, ובעצם הוא השני שיצא, ואחריו יש את Dreamland.
מבחינת הסדר הכרונולוגי - כל סדרת האנימציה הזו רלוונטית? משתלבת בסדרה ה"רגילה"? משנה מתי רואים אותה? למשל, אני רואה שב"המסע האינסופי" מופיעה מרתה, כשבמקום אליו הגעתי בסדרה ה"רגילה", סוף העונה השלישית, היא עזבה.
לא יודעת אם לקרוא לזה "סרט", הוא באורך של פרק רגיל, אז אולי "פרק מצוייר"
אין באמת משמעות למיקום שציינתי ברשימת הצפייה, הוא לא משתלב אחרי "מסע הארורים", אלא דווקא מתאים לו יותר להיות מתישהו במהלך העונה השלישית. בעצם הוא עומד בפני עצמו כסיפור עצמאי של הדוקטור ומרתה.
בתחילה, נראה הד"ר (ג'ון הארט) באסם עם הנשק להשמדת גאליפריי. הוא לבד. עד הפרק הזה יודעים שגאליפריי הוחרבה. גם לאחר ששלושתם הבינו שיכולים להקפיא את הכוכב, ג'ון הארט לבד בטארדיס ולאחר הקפאת הכוכב הוא מתחדש.
אז איך אחרי ההתחדשות, בהבנה שגאליפריי כבר לא בנמצא, הוא גונב טארדיס (סליחה, שואל טארדיס)? מאיפה? הוא כבר בטארדיס. ואיך הנכדה שלו איתו אם היה לבד?
דבר נוסף, בסוף, קלרה אומרת לו שהאוצר מבקש לדבר איתו. הוא פוגש את עצמו הרביעי. איך זה שהרביעי מבוגר אם הוא עבר התחדשות?
בסדרה המקורית (עד הדוקטור השביעי, והסרט עם הדוקטור השמיני) יש גאליפריי ויש עוד טיים לורדס.
מלחמת הזמן התרחשה מתישהו בין הדוקטור השמיני לתשיעי - עד הספיישל 50 לא ידענו אם התשיעי התחדש לפני המלחמה, במהלכה, או אחריה. כלומר, מי היה הדוקטור במלחמה. ידענו די מעט פרטים על המלחמה, ואיך היא הסתיימה.
ג'ון הארט מגיע בין הדוקטור השמיני לתשיעי, לכן אחרי ההתחדשות הוא הופך לאקלסטון וממשיך הלאה כמו שראינו אותו בעונה הראשונה של הסדרה המחודשת.
כל מה שקרה לפני, נשאר בדיוק אותו דבר.
עניין האוצר העלה הרבה שאלות, בסופו של דבר זה היה סקאץ' כדי לשמח את הצופים. לא חושבת שהיינו צריכים ללמוד משהו מהפגישה הזו או שיש מי יודע מה היגיון מאחוריה. טום בייקר הסכים להשתתף, אז הכניסו אותו לפרק בהפוגה קלילה וחמודה כדי לעלות לצופים (הותיקים, בעיקר) חיוך על השפתיים.
אז זו עוד התחדשות? הד"ר ה 8.5?
משהו שמזמן כבר הטריד אותי ורציתי לשאול פה.
דבר שני שהטריד אותי אפילו יותר><. הדוקטור כמעט תמיד נמנע מלהרוג את אוייביו. אפילו הדלאקים או דאברוס.. ובפרק הזה הוא בעצם מוציא להורג מין שלם של יצורים בלי שום נסיון למשא ומתן כלשהו.. ולמען האמת לא ניתנה לנו שום הוכחה שהם גרמו נזק כלשהו למין האנושי (למרות ששלטו בו). המעשה נראה ממש לא אופייני לדוקטור והוא עבר כאילו מובן מאליו.. רק לי זה נראה מוזר? או שפספסתי משהו?
הפורום קצת מת לאחרונה. אז חשבתי לנסות משהו לעורר אותו.
מה לדעתכם הפרק הכי מפחיד והפרק הכי עצוב שהיו בסדרה?
לדעתי הכי עצוב היה הספיישל כריסמס זמנו של הדוקטור.. ממש בכיתי שם=\ למרות שגם הסיום של המלאכים לוקחים את מנהטן ושל הקרב בקנארי וולף עם רוז היו ממש עצובים אבל זה היה רק הסופים ופה רוב הפרק..
הכי מפחיד היה הפרק שהדוקטור נתקל במפלצת שמעתיקה את מה שהוא אומר.
מפחיד: אני מפחדת מכל דבר, אבל דווקא הסדרה הזו לא כל כך מפחידה אותי. היה פרק אחד שפחדתי ללכת לישון אחריו, אבל חוץ מזה אין ממש... בכללי הייתי צריכה להתרגל לסייברמנים מהבחינה הזאת. דאברוס היה קצת קריפי לדעתי. אולי פרקי הספרייה, או ההתחלה של העלילה עם הסיילנטים.
הכי עצוב: אני חושבת שלי היה הכי קשה להיפרד מרוז. יכול להיות שזה קשור לזה שזה הפרק העצוב הגדול הראשון (לדעתי. אני חושבת שבכל מה שהיה לפניו והיה עצוב לא היה מאוד גדול) שראיתי בסדרה ולפני זה התרגלתי שהפרקים לא מאוד עצובים לדעתי. זה הפרק שאני הכי מפחדת לראות, כי אני מפחדת להיות כל כך עצובה שוב, אז אולי כן יש משהו שמעציב אותי בו יותר מאשר באחרים, אבל קשה לי להבין מה העציב אותי פה יותר מאשר בפרקים עצובים אחרים. אולי זה כי אני זוכרת אותו בתור כזה עצוב (למרות שגם הכנתי תא עצמי לקראת זה, כי ידעתי שרוז תעזוב בפרק הזה, ופחדתי מאיך שארגיש, כי אני מכירה את עצמי עם פרקים עצובים. כל שריטה שדמות שאני מחבבת מקבלת מעציבה אותי) ואחר כך כן קצת התרגלתי לזה ולכן היה לי קל יותר בפרקים העצובים האחרים. אולי זה גם כי נקשרתי לרוז יותר מאשר לרוב הדמויות. אולי The End of Time באותה המידה. יכול להיות שסוף עונה 2 קצת יותר ממנו כי לא ידעתי שיש ספיישלים אחרי עונה 4 ושכחתי לבדוק ולכן אחרי 4x13 התחלתי כבר את הפרקים עם מאט סמית' ולכן הפרידה מדיוויד טננט הייתה דווקא קצת "יש עוד טננט! " למרות שהיא הייתה עצובה.
רק לפני כמה חודשים גיליתי את הדוקטור, אז סליחה שאני בדיליי קשה משאר האנושות. סיימתי עכשיו את העונה הרביעית. הקטע עם דונה ממש שובר לי את הלב! זה שהיא מרגישה כ"כ רע לגבי עצמה ובעצם היא הצילה את העולם, חחחח זה נשמע מפגר שלקחתי את זה כ"כ קשה אבל אני חושבת עליה מלא. בבקשה תגידו לי שבהמשך היא נזכרת בהכל! אפילו אם היא מתה מזה, לפחות שתמות בידיעה שעשתה משהו. אז אני מבקשת ספויילר לגביה, בעונות הבאות חוזרים אליה? היא נזכרת מתישהו? מספרים לה? משהו?
בעוד כמה פרקים, שהעלילה תתקדם, תביני שלהרפות מדמויות עבר זה חלק משמעותי מהסדרה, וזה נעשה בחן רב בדוקטור הו. מידי פעם עוד נחזור עליה, בכמה הזדמנויות. רק ממליץ לך לפני שאת מתחילה את העונה החמישית לראות במקביל את העונות של טורצ'ווד והעונה החמישית. זה הזמן המושלם.
שלום. האם מישהו (או מישהי ...) יודעים איפה אפשר להשיג חולצות בעברית של דוקטור הו?
מה שכן את יכולה להדפיס או לצייר משהו ולעשות גלופה. יש הרבה מקומות שעושים וזה לא אמור לצאת יקר כ"כ..
גם על התשובה וגם על הרעיון.
נו? ראיתם כבר את הספיישל? טענות? תובנות?
מופאט מעצבן אותי עם איך שהוא בוחר אץ העלילות שהוא כותב וממי הוא שואב את ההשראה שלו .
לסיכום זה היה קצת מצחיק אבל קצת מעצבן בכמה רגעים.
של חלום בתוך חלום הופיע כבר פעם בפרק עם איימי ורורי ואדון החלומות.. ופה לקחו את הרעיון והפכו אותו לעלילה שעל פי טעמי קצת מופשטת מדי.
חוץ מזה, היה פרק לא רע בכלל. למרות שהייתי מופתעת שקלרה נשארת. אני דווקא די מחבבת אותה אבל קשה לי לראות לאן עוד אפשר לפתח את הדמות שלה.. קצת מיצתה את עצמה לדעתי.
איזה כיף לראות שוב את הדוקטור!
אין ספק שהעונה האחרונה הייתה קצת קשה לעיכול... לקח לי זמן רב להתחבר לדוקטור ונראה שזה קרה רק עכשיו, בספיישל.
שמעתי עליו המון דברים רעים והתחלתי לראות אותו ספקנית.
ואז ראינו את סנטה בתחילת הפרק ומשם הפרק התגלגל בצורה מותחת ומעולה .
אהבתי את שאלת המפתח- את מאמינה בסנטה? הרי אם היא היתה אומרת שלא, היא היתה מתעוררת, הרי אם סנטה לא קיים, והיא רואה אותו מולה- כנראה שהיא חולמת. אבל קלרה ענתה כן, וכך קיבלנו תחושת חג מולד. נראה שקלרה ענתה על שאלה אחרת-האם את מאמינה במה שסנטה מסמל.
מרגע שהדוקטור שאל את קלרה בפעם הראשונה על הגג את השאלה, ידעתי שזו הולכת להיות שאלת מפתח בפרק. מפתיע שהדוקטור שאל זאת בהתחלה ופספס את העובדה שכולם עדיין חולמים גם בחללית-הרי הוא שם לב לכך עוד בהתחלה לפי מה ששאל את קלרה.
עניין החלום בתוך חלום לא חדש, לא בדוקטור ולא בסרטים האמריקאים, ועדיין- השאלה איך מציגים את הנושא ומה הדברים מסביב. הרי ההתחלה מדבר בדיוק על אותם נושאים והגענו עם הסרט ההתחלה למקום אחר, כך שלא מפריע לי שיש כאן מוטיב מוכר. להיפך- אהבתי את כל המשחק בין חלום למציאות.
עוד אהבתי שהדוקטור אמר לקלרה שבחלומות מסעות בזמן אפשריים. חשבתי שהוא התכוון לכל המסעות עם הדוקטור- שאולי הם חלום בכלל. לא ידעתי שזה רמז למה שיקרה רגע אחרי- קלרה הקשישה.
בכיתי מאוד כשראיתי את קלרה הקשישה, זה היה פספוס צורמני וכואב וכל כך שמחתי שהתברר שהיא עדיין צעירה.
למרות שבכללי מה הבעיה שהדוקטור היה חוזר לקלרה הצעירה ומטייל איתה?
אחרי שמאבדים משהו, שומרים עליו בשבע עיניים. אחרי שקלרה והדוקטור איבדו אחד את השני, אני חושבת שנראה אותם אחרת בעונה הבאה. העלו כאן את העובדה שקלרה מיצתה את עצמה. לדעתי יהיה לנו דוקטור עדין יותר ופתוח יותר- ראיתם איך הדוקטור השתחרר ושיחק עם המושכות של המזחלת? קלרה לא תיקח את הדוקטור כמובן מאליו, מה שמאוד הפריע לי עכשיו אלא תתן לו יותר חלק עיקרי בחייה.
אני יכולה להאריך עוד רבות על הספיישל וכל משחקי המילים שהיו בו, לצערי עלי לעבוד...מה שכן, סרט קריסמס יוצא מן הכלל- וספיישל כריסימס שגרם לי להתאהב בדוקטור של פיטר.
מחכה לעונה הבאה- מתי היא?
ההתחלה הייתה אכזבה, כי אני לא חובב גדול של להכניס דמויות מוכרות בעולם, כמו סנטה, לסידרה הזאת, ובנינו, היה לנו מספיק מכל זה בעונה עצמה. גם התאכזבתי לגלות שקלרה ממשיכה איתנו.
מעבר לזה, סוף סוף הצלחתי להתחבר אל הדוקטור, קיבלתי את המשפט החזק שמעמיק את הדמות שלו בעניי ( את מפחדת? יופי, את לא דבילית)... ובכללי נהנתי מהפרק ואיך שהוא זרם.
והפרק הזה לא היה יוצא הדופן.
לא הייתה עלילה "פרופר", הקוסנפט של חלום בתוך חלום מיצה את עצמו מאוד מהר. סנטה כדמות היה נהדר (וגם כרעיון, שככה תת המודע מנסה להראות לך שמשהו לא ריאלי קורה פה), וההקבלות לדוקטור היו נחמדות אבל טו-מאצ' (נסיעה בזמן, גדול יותר מבפנים, במה קלרה מאמינה וכו').
הסצינה היחידה שכן אהבתי, הייתה קלרה הזקנה - במיוחד כשהוא עוזר לה לפתוח את הקראקר (פלאשבק עצבני לפרק האחרון של סמית').
מוזר לי שקלרה ממשיכה, הייתי בטוחה שזה הפרק האחרון שלה.
מכיוון שהנחתי שזה הפרק האחרון, הנחתי גם שיגעו בעניין ההריון שלה - הרי ראינו בעונה הקודמת שלה ולדני יש צאצאים בעתיד, ואני מניחה שזה הפרק האחרון של דני, אז... מתי היא בהריון ממנו?
לא יודעת, כל העונה הזו לא דיברה אלי, כנראה שעוד לא קיבלתי את קפאלדי כדוקטור.
על ההיריון לא חשבתי כלל. נכון, באמת אמורים להיות לה צאצאים ממנו- האם היא מגדלת אותם לבד?
כשחושבים על זה היו עוד רמזים לכך שקלרה הזקנה היא עדיין חלום- כמו שעובדה שאין תזכורת לילדים שלה, שהיא בקריסמס לבד (וקלרה מאוד משפחתית לדעתי).
אני מקווה שהיא לא תגדל אותם לבד,זה יהיה עצוב.
יכול להיות שבעצם כל הסיפור עם המאסטר והסייברמנים שינה את ציר הזמן שלה.
לגבי הסייברנים, אין לשכוח שדני מת בתאונה דרכים.
אולי מיסי הייתה מעורבת בגלל האובססיה שלה לשמור על קלרה קרובה לדוקטור. אבל אין לנו סיבה לחשוב כך.
אולי באמצע העונה החדשה הדוקטור ימצא דרך להחזיר דני אלינו.
אולי באחת המסעות בזמן היא תפגוש את דני ותיכנס להריון.
אולי אחד הנינים שלה יכיר קרוב רחוק של דני ויביאו ילד.
ואולי מלכתחילה לא היה מדובר בנקודה קבועה בזמן שלא ניתנת לשינוי. אולי פשוט לא יהיו עוד ילדים.