אני מופתעת לגלות שאני הראשונה להגיב על ציטוט כל כך אמיתי ונכון. אנשים נוטים לבקר אותנו בהתנהגויותנו השונות אבל, שוכחים להעניק לנו את התמיכה לה אנו באמת זקוקים. אפי.
עדי אלעד וואו..
[ליצירה] וואו.. מזדהה. ממש.
[ליצירה] כתוב חזק מאד. חזק מאד. כל מי שנולד אצלכם במשפחה יוצא מוכשר?
[ליצירה] אני בשוק מהיופי של הדבר הזה כל כך אמיתי, כל כך נכון, אולי אז נגיע לאהבה שאינה תלויה בדבר... מאד אהבתי את הסוף בו דיברת עלינו כעל "ילדים קטנים ורועדים", זה יוצר מעין מעגל של עוצמה וחולשה, פעם היינו ילדים... עכשיו, כביכול, התבגרנו, ואנו כבר לא זקוקים בשביל לפתור את חידות היקום... ודווקא אז, כשנכיר בו, אבל הכרה אמיתית, שלמה, בוגרת- נחזור שוב למעמד של ילדים מולו. ענק.
[ליצירה] הגדרה מדויקת. מעבר קל על רוב היצירות כאן יוכיח כי התיאור היה נכון להפליא.
[ליצירה] אני בדיוק תוהה על זה... לקרוא דברים שנכתבו מתוך כאב יכול להיות מרגש מאד. לכאוב זה פחות נחמד, אבל זה המחיר שעלינו לשלם בשביל יצירות טובות באמת.
[ליצירה] עד כמה שזה כואב, לעיתים זה טוב, השכחה הזו... אם היינו חים את החיים שלנו עם כל הזיכרונות, באותה עוצמה, לא היינו יכולים לתפקד.
[ליצירה] אני רק השניה להגיב? אל כל היצירות האלו על החורף והרגשות הנלווים אליו- היחס שלי אמביוולנטי לחלוטין. אני הגעתי למסקנה אחת- חורף יכולה להיות העונה היפה, החמימה, המסתורית והנעימה מכל- כשאתה מאושר, נמצא עם האנשים שאתה אוהב ושמח. או להיות העונה המתסכלת מכל- כשאתה לבד.
[ליצירה] הוא יראה את מה שאת תראי לו... ואל תתפלאי אם הוא יצא קצת מבולבל.