כתבת תחקיר רביעית למען קידום הכדורסל הנשי בישראל.
אגודות/עמותות ללא מחלקת נערות, אומנם יכולות להצליח בטווח הקצר אך יותר חשופות לרחשי השוק בטווח הארוך. לדוגמא, אליצור רמלה, שלהן מחלקת נערות זעירה ולא מחוברת לבוגרות (שכעת נמצאת בתוכנית הבראה בראשות שחקנית הבוגרות ירדן דנן ואביה), בעת קשיים כלכליים, הכריזה על פשיטת רגל, העמותה פורקה ועד היום חייבים כספים. בעונה שלאחר מכן הוקמה עמותה חדשה ורמלה עולות בחזרה לליגת העל, האם הדבר מביא כבוד לענף? העונה ראינו שקשיים כלכליים מייצרים הזדמנויות לשחקניות הישראליות (רוטברג, עבוד) בכלל ולשחקניות הבית בפרט (אייזנר, קארש, ציפל, זינגר, סמיונוביץ ורווח). חבל שצריך להגיע למצבים כאלו כדי שישראליות יקבלו הזדמנויות. יתרה מכך, שילוב של שחקניות בית לא פגע בהישגים של קבוצות ליגת העל כאשר רשל"צ וחיפה מצליחות במבחן התוצאה ומנצחות קבוצות עתירות תקציב כמו ר"ג ואשדוד. יש אגודות ששואפות לשלב שחקניות בית בקבוצה הבוגרת ומקיימות חזון ליעדים ארוכי טווח. בקבוצות בוגרות האלו אנו רואים שת"פ מקצועי אירגוני וחברתי עם מחלקת הנערות מבית. כמו כן, אנו רואים הגדלת הפול ההתחלתי ע"י כניסה לבתי ספר ובאמצעות סיוע מהרשויות. בליגת העל לצערנו ראינו שהדבר מתקיים בעיקר בחיפה ובהרצליה ושם לראייה, ראינו את הקהל הרב ביותר. ברמת שחקניות הבית יש לציין במבחן התוצאה במקום הראשון את רשל"צ, ואחריהן רעננה וחיפה. הרצון ושיתוף הפעולה קיים גם באשדוד וגם בפ"ת.
שחקניות בית. מימין גילי אייזנר הישראלית/חיילת היעילה בליגה. משמאל אבוני סימיונוביץ במשחק בו חיפה גברה על רשל"צ וקיבלה הזדמנות לפליאוף עליון. (צילום:באדיבות המנהלת).
המציאות היא ש 50% מקבוצות ליגת העל הן ללא מחלקת נערות כלל או לא שלחו כלל שחקניות לליגה הראשונה. האיגוד כנראה כבר זיהה זאת ב- 2014 כאשר פתח את המחזור הראשון של האקדמיה לבנות בוינגייט על מנת לשלוח יותר שחקניות ישראליות לליגת העל והתוצאות בפנים. שחקניות האקדמיה מתחשלות יפה בליגה הלאומית בשילוב עם מחלקת הנערות ולראייה, הן מזה מספר עונות, במקום השני בליגה מקצוענית ומתמודדות נגד שחקניות שיכלו להיות בליגת העל אם התנאים היו פחות לרעתן. גם לשחקניות שמסיימות את האקדמיה בוינגייט, ליגת העל לא קורצת והן דוחות את הקריירה המקצוענית לטובת המכללות. רק אתמול רומי לוי מוכיחה שכנראה שהאקדמיה עשתה עבודה טובה והיא נדרשת באחת המכללות הנחשבות בארה"ב אובורן מהקונפרנס התחרותי – SEC. היא מצטרפת ליתר חברותיה לאקדמיה: דור סער מאוניברסיטת מיין, נוגה פלג פלץ ולליאור הלוי שגם כן התברגו במכללות של טופ דיויז'ן 1 וטרם הכריזו איפה ילמדו וישחקו בעונה הבאה. הבעיה עבור השחקניות האלו היא שחלון ההזדמנויות בליגת העל הולך ונסגר. בפורמט הנוכחי של ריבוי זרות וריבוי מתאזרחות ובהיעדר 5 השחקניות המובילות שהובילו כל השנים, נוצר חלל. העונה הבאה הולכת להיות העונה עם הכי הרבה הזדמנויות למי שתבחר להמשיך בליגת העל. ברגע ש-5 השחקניות הראשונות יתברגו בטופ הזה ויבססו מעמדן, ליתר כבר יהיה הרבה יותר קשה.
כעת לליגה הלאומית שבגינה התכנסנו לחלק ב'. גם כאן, שיתוף פעולה אירגוני מקצועי וחברתי עם הנערות, מביא קהל/חשיפה, מייצר דמות לחיקוי עבור הצעירות, מייצר גאוות יחידה וכמובן, הצהרת כוונות לטווח ארוך. ניתן לקחת לדוגמא את באר טוביה. קבוצה שתקציב לא חסר בה אבל הגיעה למצב באופן הדרגתי שהעונה אין לה נערות א' בכלל וכתוצאה התקשתה להעמיד חמישיה למשחקי הבוגרות ונדמה כי השושלת שלה עשויה להקטע. גם בירושלים ראינו היעדר המשכיות ושתי הקבוצות הציגו בפנינו תוכניות הבראה. מועדונים בצמיחה הן: גלבוע, כ"ס ויבנה אשר לקחה צעד משמעותי קדימה עם פתיחת אקדמיה לבנות מתוך המעטפת אשר כבר קיימת לבנים. קבוצות נערות בלאומית אשר מתמודדות עם עם בעית העומסים הן: האקדמיה וינגייט, רעננה, רמה"ש והגליל עליון שלהן עוד מכשולים ייחודיים. ניצנים של הבטחה בערים הגדולות: מלה"ש ירושלים ומכבי ת"א בנות.
רוב השחקניות של הליגה הלאומית הן כאלו שזלגו מליגת העל בגיל צעיר. בגילאים של שיא היכולת, העדיפו לממש את עצמן בלאומית, במקום בו הדקות שלהן לא מדודות וכפופות לגורמים שאינן בשליטתן. רק ברעננה ובוינגייט הליגה לאומית משמשת כמקפצה לליגה הראשונה. לכן, גידול שחקניות במועדונים רק יביא אותן לליגת העל אם הן יעלו יחד עם קבוצת הבית שלהן ועם אותו מאמנ/ת לליגת העל כמו בחיפה. לראייה ניתן לראות את השחקנית דניאל חג'ג', שכבר תקעה יתד בליגה הלאומית אחרי שעברה אכזבה ראשונית מליגת העל בתחילת הדרך, נסחפת לליגת העל עם חיפה שם היא רכזת לגיטימית.
הכישרון תמיד היה שם אבל התנאים, לקח להם זמן להגיע. בלאומית יש לא מעט שחקניות כמו חג'ג' שטרם פגשו את הסיטואציה הנכונה לעבור חוויה מתקנת עם ליגת העל ורובן כבר ויתרו על החלום והמשיכו לאפיקים מקצועיים אחרים. לכן בכתבה הזו, הצלחה היא לא שוות ערך להגעה לליגת העל והגעה לליגת העל לא שווה הצלחה. לדעת הכותבים, ככל ששחקניות משלימות בליגת העל הן ברמה של שחקניות לאומית, הצלחה היא רק להיות שחקנית לגיטימית בליגת העל.
מטה: מדד יעילות ממוצעת למשחק בישראליות. באדיבות אתר איגוד הכדורסל.
בתחקיר נשאלו המועדונים על ההתנהלות הארגונית והמקצועית, הפעילות החברתית בחיי הקהילה הקרובה, שיתוף פעולה עם הרשויות ובתי הספר ותוכניות לעתיד.
אקדמיית וינגייט לבנות נוסדה ע"י אלי רבי וטל נתן לפני כ-8 שנים מתוך מטרה לייצר יותר שחקניות לליגת העל ולנבחרות ישראל.
מי שמשמשת בשנים האחרונות כמנהלת המקצועית של האקדמיה היא נטע קרומר-לנגבורד, מאמנת נבחרת הקדטיות שהגיעה לאקדמיה לאחר מספר שנים כשחקנית פעילה בליגת העל במדי תל כביר, הפועל פ"ת ובליגה הלאומית במדי אליצור ת"א והפועל ראשל"צ. את דרכה העיקרית כמאמנת עשתה ברמת השרון הן במחלקת הנערות והן באימון קבוצת הבת בליגה הלאומית. קרומר גם ניהלה יחד עם צביקה שרף את קורס המאמנים של המכללה, לפני שפנתה ללימודים במסגרת התוכנית המיוחדת של מכון וינגייט למאמנים אולימפיים. בנוסף היא גם בוגרת קורס המאמנים הבינ"ל של Fiba. לצדה עובדת השנה בקבוצת הסגל הבוגר שחקנית העבר מילה ניקוליץ' שהגיעה אשתקד לארץ יחד עם שתי בנותיה שמשחקות בסגל הצעיר, והשתלבה כבר בקיץ בצוות האימון של נבחרת U14. את הסגל הצעיר מאמנים שחקנית נבחרת ישראל לשעבר קטיה אברמזון, ורועי לוין שהיה בעבר בסגל הבוגר ולפני כן שימש כעוזר מאמן בהפועל פ"ת ובנבחרות הנערות והקדטיות בהתאמה. מלווה אותם הפיזיולוג עידן חרט בעל תואר שני במדעי הספורט, שאחראי על תחום היכולת הגופנית. בין המאמנים שעברו באקדמיה היו לימור מזרחי, ויטו גיליץ', נמרוד מיטל, ארז דגן, אורטל אורן וגלעד ערמון.
. בשנים האחרונות הפכה האקדמיה גם לקבוצת צמרת בליגת המשנה וכזו שגם הפכה לגורם משפיע בקביעת זהות העולות לפלייאוף ולליגת העל. מרשימת הבוגרות שיצאו ושיחקו לפחות שנה אחת בליגת העל ניתן להרכיב שתי קבוצות בליגה הבכירה. נתמקד באלו שהגיעו לפחות לסגל נבחרת ישראל וחלקן גם תקעו יתד שם: הקפטנית יערה יצחקי, טלב, דניאל רבר, והצעירות יותר אלכס גיטצ'נקו, שון לוי וליאור גרזון. לפני כן עברו בנבחרת בוגרות האקדמיה נועה זליבנסקי, יעל גלילי, נגה פלג פלץ וליאור הלוי. את שאר השמות תוכלו לקרוא בחלק א' של התחקיר. – המחזור הראשון של האקדמיה לכדורסל בנות סיים בשנת 2014 – מאז הן וחברותיהן הכתובות כאן וגם אחרות שמשחקות בליגה הלאומית לנשים הן תוצר משמעותי ל2 הליגות הבכירות שלנו בכדורסל נשים. כל זה ב6 שנים בלבד. מהנתונים שעלו לגבי 3 השנים האחרונות עולה שבשלוש השנים האחרונות מייצרת האקדמיה כ-33% בממוצע שחקניות לליגת העל כאשר בשנתיים שקדמו לעונה זו מדובר על כמעט מחצית מהשחקניות הצעירות בליגה. בעונה הבאה צפויות להצטרף 8 שחקניות נוספות למניין השחקניות הצעירות בליגת העל".
"סדר היום של שחקנית באקדמיה הוא בהחלט אינטנסיבי. נדרשת מהשחקניות משמעת עצמית גבוהה לנהל סדר יום בו היא מספיקה לבצע את כל המטלות שלה. אנו מאמינים כי היכולת לסגל את המשמעת והאחריות העצמית משרתת את השחקניות אחרי שנות האקדמיה שלהן בחיים עצמם ובניהול הקריירה בכדורסל בפרט. הפעילות היא במסגרת קבוצתית וגם במסגרת חברתית עם ספורטאיות מענפים אחרים. הצוות המקצועי והחינוכי עובד מסביב לשעון. ישנם ימים בהם ההגעה לווינגייט היא מוקדם לאימון בוקר בשש וחצי ומסתיים מאוחר לאחר אימון הערב בשעה 20:00. בין האימונים הצוות דואג לסנכרן את כל מערכות המעטפת, מעדכן תוכניות אימון, נמצא בקשר עם המורים בבית הספר ודואג לכל דבר עבור השחקניות. בנוסף שחקניות בכיתה י"ב משמשות כחונכות של השחקניות שמגיעות לשנה הראשונה בוינגייט".
מה המטרה החינוכית והמקצועית ?
"יש לנו המון אחריות משחקנית שדורכת מיומה הראשון באקדמיה, ועד שהיא מסיימת את לימודיה ואת המסלול, וגם מעבר לכך הן בפן החינוכי והן בפן הערכי. זה לא פחות חשוב בעיניי, למרות שלא בשביל זה כמה האקדמיה. המטרה הראשונית אמנם זה הקידום המקצועי של כל שחקנית אבל יש חשיבות גם לדברים האחרים. אני רואה למשל בכל הראיונות שעושים עם יערה ונגה וטלב וכל הבוגרות, אחד הדברים שהן אומרות על האקדמיה איזה סדר זה עשה להן מה מוטל עלי לעשות בתור שחקנית מקצועית ואיך אני אמורה לראות את הדברים. ארגז הכלים שאנחנו מספקים לכל שחקנית והיכולת שלנו להסביר איך שחקנית מקצוענית להתנהל ולהתנהג ואיך לנהל את הקריירה שלה בעתיד, אלו המטרות העיקריות שלנו".
לאור הדברים שעלו בחלק א' של התחקיר, על מה הורים לילדה בת 14-15 שמתלבטים בין הגעה לאקדמיה לבין מעבר למועדון גדול צריכים לשים את הדגש מבחינת ההחלטה?
"אנו מודעים לכך שהיציאה מהבית בגיל צעיר אינה החלטה פשוטה וגם כנראה לא מתאימה לכל אחת. אך בעיניים שלנו מסגרת מסודרת, תומכת שמאפשרת את המעטפת הטובה ביותר שפרטנו עליה בשאלות הקודמות ועל מנת לקבל את כל הכלים למימוש הפוטנציאל היא הבסיס לקבלת ההחלטה. המרחק מהבית הוא דבר לא קל אך אנו יודעים למצוא פתרונות על מנת לגשר על המרחק מהבית. שחקנית שמגיעה לאקדמיה יודעת שהיא מקבלת ארגז כלים שלם שיעזור לה לממש את הפוטנציאל ולהפוך אותה להכי טובה שהיא יכולה להיות. לאכול בחדר האוכל לצד שגיא מוקי ואורי ששון היא הזדמנות ללמוד מהספורטאים הכי טובים שיש למדינה שלנו להציע. ביום ה' בבוקר קיימנו שיחת Zoom לשחקניות והורי האקדמיה יחד עם לירון כהן לשמוע על הקריירה שלה וכיצד היא התפתחה לאורך השנים. הייתה שיחה מרתקת. לירון אף ציינה שחבל שלא הייתה קיימת אקדמיה בצעירותה בה שחקניות היו יכולות לפתח את יכולותיהן במסגרת כל המעטפת מסביב".
"בצורה דיי רחבה ניתן להגיד שללא ספק השנים באקדמיה בגיל ההתבגרות יכולים לעזור לשחקנית שמכוונת להגיע לקולג' בצורה טובה יותר. היכולת להתנהל בצורה עצמאית מגיל צעיר וללמוד לנהל לעצמך סדר יום ולגלות משמעת עצמית גבוהה הם בהחלט מיומנויות שנדרשות משחקנית שרוצה לשחק הרחק ממשפחתה (בין אם המעבר הוא למכללה, לאירופה או לקבוצה בליגת העל המרוחקת ממקום מגוריה)".
מועדון הכדורסל בגלבוע מעיינות מדורג כבר מספר שנים כמחלקת הנוער השנייה בגודלה בארץ מבחינת כמות קבוצות תחרותיות וכל זאת ב-11 שנה. לאחר ההצלחה באגף הגברי עם העפלות לגמרי גביע המדינה לנוער ונערים, זכייה כפולה באליפות התיכוניים, ואשתקד דאבל היסטורי בנערים ב'. בשנים האחרונות נרשמת הצלחה גם במחלקת הנשים שהוקמה לפני 6 שנים, והשנה ככל הנראה גם תירשם עלייה היסטורית לליגת העל. בשנים האחרונות נרשמת הצלחה גם במחלקת הנשים שהוקמה לפני 6 שנים, והשנה ככל הנראה גם תירשם עלייה היסטורית לליגת העל. על מחלקת הנערות אחראי זו השנה השישית יונתן אורן שהעלה את קבוצת הנשים מהליגה הארצית ועד לצמרת ליגת המשנה והשנה כאמור ככל הנראה על כרטיס לליגת העל. אורן שגדל בנס ציונה אימן באגודות גדולות כמו רמת חן, רמה"ש, אליצור ת"א והרצליה עימה גם העפיל לליגת העל. לפני 6 שנים החליט המנכ"ל לירן וינקור שהוא רוצה לבנות את מחלקת הנערות המובילה בארץ ומאז מוביל דרך של גיוס אנשי מקצוע בכירים החל ממאמנים/ות ומעטפת כשהוא עונה לכל צורך שעולה. בעונתו הראשונה של אורן כמנהל מקצועי הוא הצליח בתוך שנה להגדיל את כמות הפעילות בבי"ס לכדורסל מ-3 קבוצות ל-200 בנות. אורן נותן דגש וקרדיט גדול לאנשים שכבר לא נמצאים במועדון או במחלקה כמו אבידור לוי שעבר לפני שנתיים למחלקת הבנים לאחר שאימן את קבוצות הנערות והעפיל עם קבוצת הנערות א' לגמר הגביע, עלית כהן ששיחקה ואימנה במועדון והייתה גם אחראית על הגיוסים, ונועה שבת כהן שניהלה את ביה"ס עד לפרישתה עקב מחלה. כיום ביה"ס לכדורסל במועדון הוא משותף לבנים ולבנות ועליו אחראי איתן פרג שכאשר בחלק מהמוקדים יש קבוצות משותפות. אורן כאמור אחראי מקצועי על הקבוצות התחרותיות וליגת התיכוניים מאז שנכנס לתפקידו. שנת השיא של המועדון כללה 13 קבוצות. בעונה הראשונה של יונתן שכבות ו-ז-ח מנו סה"כ 5 שחקניות בשלושת השכבות ביחד וכשהשכבות הללו הגיעו לגיל נערות (שכבה ו של אז היום בכתה יא) סבלה המחלקה מירידה בכמות הקבוצות אך הצליחה לשרוד בליגות הלאומיות וזוהי למעשה השנה האחרונה של הבור הכמותי ובעונות הקרובות מצופה שקבוצות הנערות יחזרו להילחם בשלבים הגבוהים של הליגות לנערות ותיכונים. בעקבות הבור הכמותי (בשעונה האחרונה של הקבוצה בליגה מנתה הנבחרת תיכון 7 שחקניות) נאלצה המחלקה לעשות הפסקה בליגת התיכונים לשנתיים והעונה העפיל שוב תיכון עמק חרוד לליגת התיכונים עם שחקנית אחת בכתה יא ונבחרת שלמה בכתה י' כאשר בעונה הבאה אמורה למנות נבחרת התיכון עמק חרוד 16 שחקניות בסגל המורחב.
"המעטפת של המחלקה אשר עומדת לרשות השחקניות היא רחבה ומושקעת והיא כוללת את עדי ספרנוביץ' תזונאית המחלקה שהחליפה את רקפת אריאלי ששימשה כתזונאית לכל המועדון. אחראי היכולות הגופניות מופז שמואלי שעובד עם כל הקבוצות התחרותיות, בונה תוכניות עבודה קבוצתיות ואישיות ומשקם שחקניות מפציעות . מופז שנה שניה במחלקה מתמחה בלימוד המיומנויות הטכניות גופניות , תיקון טעויות ובנייה גופנית לרמות הגבוהות ביותר. אור מיכאלי משמש כפיזיותרפיסט המחלקה והוא בעל ניסיון רב בעבודה עם ספורטאים וספורטאיות ברמות הגבוהות ביותר ואחראי על כל הפן הרפואי במחלקה וליווי מתמיד של כל השחקניות וצוות המאמנים".
למחלקה יש 3 מסגרות מצוינות אשר מלבד סדנאות, מעקבי מעטפת וכדורסל צמודים מקבלות גם אימונים בקבוצות קטנות כאשר מצוינות הנערות (והאקדמיה) מתאמנות בבוקר לפני ביה"ס (6:30 באולם עין חרוד) ועוד יום באמצע השבוע בצהריים אחרי ביה"ס כאשר למעשה שחקניות מובילות מקבלות 8 יחידות כדורסל בשבוע , מעטפת צמודה ומעקב וידאו, והילדות והקטסל מתאמנות במצוינות כחלק מהלוז השבועי כאשר שחקנית ילדות מובילה מתאמנת 6 יחידות שבועיות וגם הן כמובן מקבלות מעקב וידאו צמוד ומעטפת צמודה, ושחקניות קטסל מובילות מתאמנות 4-5 יח' בשבוע. השחקניות גם מקבלות משימות ולומדות איך לנהל את עצמן, לראות את הטעיות של עצמן ובחלק מהפעמים גם יודעות למצוא את הפתרונות בעצמן כאשר הן מקבלות כלים ללמוד ולהתפתח כשחקניות וספורטאיות מקצועית ואישיותית".
"בהחלט. כמו שאמרתי מגיע קרדיט עצום לאבידור ועלית על הגיוס וגידול דור השחקניות שנמצא היום בגיל הנערות ולנועה שבת על ניהול ביה"ס לכדורסל שבזכותו המחלקה גדלה. מי שהחליפה את נועה והיום סוגרת עונה חמישית במועדון היא ענבר לברון שהפכה פה לסמל ולא בכדי משמשת כקפטן הקבוצה הבוגרת כבר 4 שנים. מעבר ליכולותיה על המגרש היא מאמנת שכל הבנות רוצות לשחק עבורה, מאמנת יכולות אישיות מובילה במחלקה וכל שחקנית שעוברת דרכה משתפרת ברמה האישית, הטכנית ובעיקר אישית. לא בכדי הבנות שמשחקות אצלה מגיעות למשחקי הבית לצפות בה. בנוסף ענבר קיבלה השנה את הזכות לאמן את נבחרת U13 במסגרת האיגוד". בגלבוע לא שקטו על השמרים וכאשר המחלקה גדלה הכשירו את השחקנית שגדלו במועדון להדרכה ואימון כמו מרי סילברמן שהגיעה בזמנו מהגליל, וכיום את שחקניות הקבוצה הבוגרת יעל טויטו, נועה שמעוני שמאמנות בגילאי הילדות והקט-סל ובונות את דור העתיד של המחלקה מעבר להיותן סמל ומודל לחיקוי לבנות. את הצוות משלימים יואב הלר שהגיע מהגלילמנהל מקצועית את נבחרות הטרום קדטיות ונחשב ממאמני הכדורסל הטובים בטח במחלקות הבנות אשר החזיר את קבוצת הנערות ב לאומית לבית העליון אחרי הפסקה של שנה והעלה את עמק חרוד בנות לליגת התיכונים אחרי הפסקה של שנתיים, ושקד גל אשר צמחה תחת יואב כשחקנית הפכה למאמנת מוכשרת בזכות עצמה כשהעונה הובילה את קבוצת הנערות ב מחוזית למקום הראשון במחוז לפני הפסקת הליגה במטרה לעלות לנערות ב לאומית (קבוצה שניה בלאומית).
"המחלקה מפעילה גם אקדמיה לבנות אשר בשיאה מנתה 13 שחקניות מכל הארץ (משדה בוקר עד רמת הגולן). היא משותפת לבנים ולבנות כאשר למחלקת הבנות יש 12 מקומות באקדמיה (מתוך 30) מהסיבה שלא צריך יותר מ-12 שחקניות אקדמיה היות שהבנות המקומיות מוכשרות ומובילות. בשנה שעברה עקב הבור הכמותי בשכבות י-יב הוחלט לחכות שהבנות המקומיות ימלאו מקצועית את הבור ועליהן לצרף שחקניות אשר יימצאו מתאימות. בעונה הבאה צפויה האקדמיה לבנות למנות 10-12 שחקניות בהתאם לדרישות המערכת ואלו אשר יימצאו מתאימות מקצועית ואישיותית לאייש את המקומות הנ"ל. מטרת האקדמיה היא לתת אפשרות לשחקניות מכל הארץ להשתלב באחת המחלקות המובילות בארץ (בנות ובנים) ולקבל את התנאים אותן מקבלות גם השחקניות המקומיות בכלל והמובילות מקצועית ואישיותית בפרט. האקדמיה ממוקמת בקיבוץ תל יוסף (חצי דקה הליכה מביה"ס עמק חרוד שם לומדות ו-2 דקות הליכה מאולם עין חרוד) ומעסיקה אם בית במשרה מלאה , מנהל אקדמיה ורכזת חברתית אשר גרה באקדמיה והיא גם בוגרת המועדון.
מעבר למסגרת המקצועית שתפורט בהמשך, השחקניות מקבלות שיעורים פרטיים בכל מקצוע וכמות שירצו, יועצת לימודית ומנטאלית אשר מלווה אותן וצוות שלם שסביבן תמיד. הבנות לא משחקות כקבוצת אקדמיה אלא משתלבות בקבוצות התחרוזתיות של המחלקה, במחלקה עצמה ובקהילה מקצועית וחברתית".
"נטע שמה ליעד להביא את קבוצת הנשים לטופ הארצי כאשר שמה בדרך תשתיות ניהוליות ומקצועיות אשר עליהן נבנית קבוצה עם קהילה מאחוריה (בחצי גמר הגמר-סל בעונה שעברה נכחו במשחק 300 צופים). נטע היא אשת חזון ועשייה כאשר תמיד מחפשת לתת מעצמה ולעזור ברמה האישית כאשר ברמה המקצועית היא מלמדת את כולנו איך תמיד מסתכלים קדימה, איך מחפשים להוסיף, לתת ולבנות תשתיות והיא מביאה איתה ניהול וארגון ברמות הגבוהות ביותר תוך שיפור מתמיד ונתינה לא פוסקת. קבוצת הנשים תחת ניהולה הפכה לחלק בלתי נפרד מהקהילה עם דגש על נתינה לתרומה לקהילה בהרבה הזדמנויות ומשמשת דוגמה למחלקה שלמה שמסתכלת למעלה. נטע רואה חשיבות גדולה בקבוצת נשים עם מחלקת נערות מובילה תחתיה ומשקיעה המון גם בתמיכה במחלקת הנערות בעזרת קבוצת ושחקניות הנשים, שחקניות נערות משתלבות באימוני הקבוצה (חלקן גם במשחקים) , שחקניות צעירות הן צופות קבועות במשחקי הקבוצה, שחקניות הנשים ערכו שיחות עם קבוצות הנערות במחלקה והגיעו גם למשחקי הקבוצות נערות".
אורן מסכם: "קבוצת הנשים והמחלקה הצעירה עובדות בסנכרון מוחלט ובשת"פ עם מטרה משותפת להפוך את מחלקת הבנות למחלקה המובילה בארץ כאשר לפני הפסקת המשחקים עקב המצב על הנייר המחלקה הייתה בדרך להיות עם 4 קבוצות קטסל, 3 קבוצות ילדות, 2 קבוצות נערות ב לאומית , נערות א לאומית, ליגת על לתיכונים וקבוצה בליגת העל נשים. המטרה של המחלקה היא לחזור לטופ הארצי ברמה ההישגית תוך כדי שמירה על האני מאמין וייחודיות של המועדון והשחקניות שנקרא ונקראות גלבוע/מעיינות".
אחד המועדונים ששווה להתייחס אליהן כמועדון שעושה בשנים האחרונות כברת דרך מוצלחת, הוא הפועל כפ"ס. בתשע שנות המחלקה הדרך שלו וכמות השחקניות הפעילות, יחד עם העובדה שתקע יתד בשלוש השנים האחרונות בליגת המשנה והפך לקבוצת צמרת כאשר כבר בעונתו השנייה העפיל לחצי גמר הגמר-סל, אומרת הרבה. השם הבולט בשנים האחרונות של המועדון היא רוני גולדין (21), בוגרת נבחרת העתודה. גולדין החליטה אשתקד לנסות את מזלה בליגת העל בכרטיס כפול אך לא קיבלה הזדמנויות ברמה"ש. היא עברה באמצע העונה לגלבוע בצעד שעורר מחלוקת, אך העונה חזרה למועדון נעוריה שוב בכרטיס כפול עם עירוני ר"ג שם כן הרוויחה דקות משחק משמעותיות וזכתה באליפות. אחרי שנה בינונית אשתקד החליטה הנהלת המועדון לבנות קבוצה שתתמודד בצמרת עם ניסיון להעפיל לליגת העל אך לא לוותר על שילוב שחקניות הבית באגודה. דניאלה ראובן שאימנה בליגת העל ושימשה כעוזרת מאמן בהפועל פ"ת ובאליצור רמלה הוזנקה לעמדת המאמנת הראשית (מאמנת גם קבוצת ילדות במועדון) אך לרוע מזלה מכת פציעות לא פשוטה גרמה לכך שמבחינה הישגית כפ"ס לא הצליחה לממש את ההעפלה לגמר-סל, אך מנגד הרוויחה את שחקניות הבית שלה – גולדין, והצעירות שלי שפית שהייתה בעבר בסגל המורחב של נבחרת הנערות, ואופיר פרפרה, בוגרת נבחרת הקדטיות שמשתייכת כיום לסגל נבחרת הנערות.
"כל מחלקת הבנות שלנו תחת מטרייה אחת , רואים ומרגישים את זה בכל מקום. שחקניות הקט-סל והילדות מגיעות לכל משחקי הבית של הבוגרות, ומצד שני הבוגרות שלנו מגיעות למשחקי הדרבי של הקט-סל והילדות ועוד, וכולן משחקות ומתאמנות בסביבה אחת (אולם 'רמז') והווי הוא עצום סביב כדורסל הבנות. בקבוצת הבוגרות לאומית שלנו 5 שחקניות שהן בוגרות המחלקה: גולדין (21), שפית (20), שירה גרינבוים (18), אופיר פרפרה ושחר יום טוב (17). אני רוצה להזכיר גם שחקנית שאמנם החליטה ללכת על קריירה צבאית אבל יש לה פינה גדולה וחמה אצלנו – רעות מסילתי מכוכב יאיר, שגדלה פה עד שעברה לאקדמיה ומשם לליגת העל (הפועל פ"ת). אנחנו בקשר מצוין והיא תחזור לפה כאשר תסיים את שירותה הצבאי".
"יש כאלה חושבים שרק אחרי שנפצעו בוגרות הצעירות קיבלו דקות. כמובן שזה גרם לכך שהן קיבלו דקות משמעותיות, אבל ההוכחה לכך שכבר בירושלים משחק ראשון של העונה רבע שני – אופיר ושחר יום טוב היו על המגרש. אופיר סיימה עם 14 נק'. במשחק בבית דני, רוני שלי ואופיר היו הקלעיות הבולטות. הנקודה היא ברורה – הן חלק מרכזי בקבוצה , בחצי מהמשחקים שחקניות תוצרת הבית קלעו למעלה ממחצית מהנקודות, מבחינת אין כייף מזה. בהרבה משחקים היו על המגרש 4 שחקניות בית בו זמנית, ובשנה הבאה נשלב עוד 2-3 שחקניות מנערות א".
איתמר מפרגן מאד לשיתוף הפעולה עם העירייה: "השיתוף פעולה שלנו עם הרשויות מצוין, במיוחד מהרגע שרפי סער נבחר לראשות העיר והספורט והעצמה של כדורסל הבנות לנגד עיניו".
"בית הספר לכדורסל שלנו הוא מהגדולים בארץ, ולראייה יש לנו 4 קבוצות קט-סל. בכלל בעונה הבאה נהפוך לגדולים ביותר, עם שתי קבוצות בנערות א' (לאומית ומחוזית), שתי קבוצות בנערות ב' (לאומית ומחוזית), 3 קבוצות ילדות ו-4 קבוצות קט-סל, ואנחנו יודעים שנקצור את הפירות בשנתיים הקרובות. אתה שואל אותי על שאיפות להמשך? אנחנו רואים מבחינה מגמתית לאן הדברים הולכים מבחינת המחלקה וההשקעה שנעשית. המטרה העיקרית שלנו היא לראות את הבנות הצעירות ממשיכות להתקדם בקבוצה הבוגרת כמו השנה ואפילו יותר, ואז אולי נוכל לדבר בעתיד על להגיע לליגת העל עם שחקניות בית שזה מבחינתי דבר שמתבקש למועדון בסדר גודל כמו שלנו".
בין ראשון, נס ציונה בואכה אשדוד נמצאת יבנה. אולי מבחינה ספורטיבית לא העיר הכי מובילה בישראל, למרות שמנהל מחלקת הספורט שלה שאול דוד עושה ימים כלילות עבור קבוצות הספורט בעיר. בשנים האחרונות פינה הכדורגל את מקומו לכדורסל כאשר קבוצת הגברים מתבססת בצמרת ליגת המשנה, וגם קבוצת הנשים אחרי שנתיים של התבססות, התמקמה בצמרת ליגת המשנה. המתקן החדיש והמצוין בהיכל רלף קליין הוא רק אחד מחמישה אולמות בהם המועדון פעיל, ארבעה מהם עם פרקט ובמצב טוב מאד. אחד הדברים שבלטו בשנים האחרונות ביבנה הוא שילוב לא מעט שחקניות בית בקבוצה הבוגרת, פרי עמלם של אנשי המועדון בראשות המנהל המקצועי צחי בוטביקה, והמאמנות ענבר אולייניק וטל ברזל שגם היו אלו שהעלו את הקבוצה הבוגרת ללאומית.
"מחלקת הנערות קיימת 9 שנים. היא מונה 180 בנות בבית ספר לכדורסל קבוצת קט סל קבוצת ילדות קבוצת נערות ב לאומית וקבוצת נערות א שתעפיל בשנה הבאה לליגה הלאומית מחוז דרום. קבוצת הנשים סיימה את עונתה השנייה בליגת המשנה בצורה מצוינת בצמרת עם התמודדות על העלייה לליגת העל והעפלה לגמר הגביע. המטרה של המועדון שלנו הוא לגדל שחקנים ושחקניות ואנו משקיעים המון באיכות המאמנים, עם דגש על מאמנים שיהיו מהשורה הראשונה של מאמני מחלקות הנוער בישראל. מחלקת הספורט בניהולו של שאול, והמרכזים הקהילתיים כמובן שותפים לכל דבר שאנחנו עושים פה".
בוטביקה גם מפרט לגבי הקבוצה הבוגרת: "יש לנו בקבוצה הבוגרת 3 שחקניות שגדלו במחלקה – שחר עמית (21), ליאור ויעל שטיינברג (20) ואופק טלקר והן קיבלו דקות משמעותיות כאשר המטרה שכל שנה נעמיד לרשות המאמן אמיל אולשנסקי שחקניות איכותיות שצמחו במחלקה. בתפיסתנו המקצועית אנחנו רוצים להגיע בעתיד הקרוב לליגת העל כי אנחנו חושבים שיש לנו את כל התנאים לכך".
גם הפן החברתי ושיתוף הפעולה בין הקבוצה הבוגרת למחלקה לא נעלם: "יש פעולות משותפות לדוגמא אימונים משותפים, נסיעה לצפייה במשחקים בליגת העל נשים והנבחרת. קבוצת הנשים נפגשות עם הבנות לפעילות בחגים צפייה באימונים ואף שיחות. מחלקת הנערות היא משפחה לכל השחקניות. במהלך העונה הבנות הצעירות מגיעות למשחקים של הקבוצה הבוגרת".
" המועדון שלנו הוא מועדון מורכב. 1. מבחינה טופוגרפית מרחקים גדולים בין היישובים לכן כל אימון נמשך כשעתיים. שחקניות המחלקה הצעירות יוצאות בשעה מאד מוקדמת מהבית לביה"ס, ובתום לימודיהן נשארות לאימון ולמעשה היום שלהם מתחיל ב-07 בבוקר ומסתיים ב-20.00 מה שיוצר קושי להשאיר את המבוגרות יותר".
השניים מפרטים על מבנה המחלקה: " השנה עם מאמץ גדול של זיו בר תנא יש פעילות בבית ספר לכדורסל של בנות כולל כניסה לבתי הספר במטרה למשוך בנות דרך טורנירים ופעילויות. ואת התוצאות רואים בקבוצת הילדות ובכמות השחקניות הפעילות להבדיל מנערות א' וב' שאמנם משחקות בליגה הלאומית שהן קבוצות של 4-5 שחקניות ולמעשה מתאמנות ביחד כמסגרת אחת, כאשר כולן משחקות בשתי מסגרות – נערות א' רשאיות בוגרות, נערות ב' עם הנערות א', והילדות משלימות את הנערות ב'. יש לנו קבוצות איכותיות עם שחקניות שמגיעות גם לנבחרות הצעירות אך הסגלים די קצרים". בסגל של הגליל ניתן למנות את יעל גלילי שהגיעה מהרצליה והשתייכה לאקדמיה ולסגל הלאומי, את נועה רודה מקיבוץ דפנה, ששיחקה בנבחרת הנערות, ומבין שחקניות הבית מסמנים בגליל את נוי לפושינאסקי, אור דוידי, אור מדינה, האחיות דנה ומיקה ביתן, ונגה גיא כאלו שיובילו את המועדון בשנים הקרובות.
מנגד השניים לא נותנים למחסור לבוא לידי ביטוי ואומרים שלמרות זאת אווירת הכדורסל הידועה בגליל נמשכת גם היום: "התוכנית המקצועית אותה הנהלת הבוגרות ואיתי ירושלמי החלו בונים בשנה שעברה זהו שילוב השחקניות הצעירות עם הבוגרות מבחינה מקצועית חברתית וחינוכית. כל משחק הוא פסטיבל עם רצון לבנות קהל. הכוונה שלנו העיקרית מבחינה מקצועית שיפור יסודות קידום הבנות מבחינת יסודות המשחק תרבות הכדורסל והחינוך לערכים.
"המטרות הם ברורות להגדיל את בית ספר הכדורסל להעלות את כמות הבנות ושקבוצות הנערות יהוו את קבוצת הליגה לאומית עם שאיפה למעלה שיתבגרו. המטרות להיות מועדון איכותי עם רמה גבוהה של שחקניות כי יש בגליל פוטנציאל אדיר. צריך לדעת להתגבר על בעיית המרחק וההסעות – הבנות שלנו חוזרות פעמיים בשבוע הביתה בחצות ממשחקים במרכז, אבל תוך שלוש ארבע שנים להכפיל את מספר השחקניות ועם הבנות שעכשיו משחקות שיהוו את השלד של הבוגרות".
אין ויכוח על כך שירושלים היא עיר שמקדמת ספורט. גם הספורט הנשי לא טומן ידו בצלחת, ומיוצג נאמנה. בכדורסל הנשי הצליחה אס"א ירושלים להוות במשך כמעט 20 שנה מקום לגיטימי בליגת העל לצד השמות הגדולים הודות לניהולו המקצועי של בועז טייב. הקבוצה עלתה וירדה לסירוגין עקב סיבות כלכליות ומקצועיות אך בליגת המשנה שלטה ללא עוררין עם אינספור אליפויות. גולת הכותרת של טייב הייתה הצמחת שחקניות בית רבות שהמוכרת שבהן היא כמובן קפטן נבחרת ישראל לשעבר לירון כהן לפני מעברה לרעננה. אחריה גדלו במועדון האחיות עידית וענבר אוריון, רבקה רוס, קרן נחמה, שני פרידמן ועמית גור. – כולן שיחקו בליגת העל גם במדי המועדון וגם במקומות אחרים.
לפני כשנתיים החליט בועז טייב להוריד הילוך כמנהל מקצועי במועדון ומאמן הקבוצה הבוגרת ולהתמקד בתפקידו כמורה לחנ"ג בתיכון ליד"ה אתו העפיל לליגת העל לתיכוניים. מאז האגודה חוותה ירידה דראסטית כאשר: נערות א' וב' ירדו ליגה מהלאומית, א' נשארו עקב פירוקה של גדרה וגם השנה מדורגות אחרונות (שוב יישארו בהנחה שמקפיאים את הליגות). נערות ב' השנה היום יש 30 בנות בביה"ס לכדורסל, 40 תחרותי בגבערם רם. בשת"פ עם פסגת זאב עוד 40 תחרותי ועוד 25 בבוגרות. בתי ספר שבהם אין מסגרת כדורסל לבנות: נוצר קשר בתחילת השנה והועברו פעילויות בבתי ספר שונים (10 מסגרות) בעיר לכיתות בגילאי יסודי וחטיבת ביניים, בשיתוף עם מורים ומורות לחינוך גופני שהעלו את הצורך ליצירת קשר כזה בדגש על אורח חיים ספורטיבי וערכי דרך הכדורסל.
אחראי על תוכנית ההבראה באס"א ירושלים הוא יניב רונאל ששימש כמאמן במחלקת הנערות ולקח על עצמו את הניהול המקצועי של המחלקה. אשתקד אימן את קבוצת הבוגרות איציק בבאי והעונה הגיע למועדון אוהד גל. באס"א החליטו לעשות את המאמצים לשמר את הקיים ולנסות להחזיר את המועדון לקדמה. קבוצת הנערות א' כאמור שרדה בלאומית כתוצאה מפירוקה של קבוצה אחרת ובמועדון התרכזו בקידום השחקניות הצעירות לשימור עתידי: טליה פרידמן, מוריה חסון, אור מור יוסף ועומר אמסלם ושילובן בקבוצת הבוגרות לאומית. המעטפת שניתנת לבנות במועדון דומה למועדונים שהזכרנו בתחילה – אימוני אתלטיקה ויכולת גופנית, פיזיותרפיסט, תזונאי ופסיכולוג ספורט.
"תחילת שנת פעילות: הגדרת נקודות מנחות לפי הדגשים הבאים: פיתוח מקצועי בכל רמת גיל, בדגש של שיתוף פעולה והפריה הדדית בין הגילאים השונים ( מצטיינות לילדות, ילדות לנערות ב', נערות ב' לנערות א', נערות א' לנשים ארצית ולאומית), פיתוח של מועדון- ערכי, חברתי ומקצועי= מטרות לעונה ומבט לעונה הבאה, יצירת סביבת עבודה שפשוט כיף למאמנים לעבוד בה ולחלוק ידע כי כשזה מצליח כל השחקניות מרגישות את זה. מעקב תוך כדי העונה (מהתיאורטי למעשי): צפייה באימונים, משוב אישי או באמצעות וידאו (שיתוף תכנים), ושיחות אישיות (בין מאמנים, בין מאמנים לשחקניות, ובין שחקניות). בסוף העונה כל הגורמים יעשו הפקת לקחים ושדרוג לעונה הבאה. אנו נעזרים המון בבועז טייב למרות שאינו מאמן במועדון, וביועד אגמון מאמן קבוצת הגברים. בנוסף מתקיים שיתוף פעולה עם שלוחת פסגת זאב בין המנהלים המקצועיים, וקשרים חברתיים בין שחקניות הקבוצות הצעירות והבוגרות. מחלקת הנערות לקחה השנה חלק בפעילות ארגון 'טבעות לשלום' המקרב ומגשר בין אוכלוסיות מגוונות אתנית ודתית, למען דו-קיום, העצמה נשים, והגשמת חלומות דרך המשחק. בנוסף המחלקה משתתפת כקבוצה משותפת של שחקניות אס"א, פסגת זאב והפועל בליגת נ.ב.א ג'וניור לבנות של ארגון ימק"א".
גם הפן החברתי והקהילתי לא נעלם מהפעילות של המועדון: "אנחנו חלק בלתי נפרד מהאוניברסיטה העברית (אס"א) ואגודת הסטודנטים, קהילת הסטודנטיות מקבלת את האפשרות לשלב השכלה גבוהה עם כדורסל ברמה גבוהה, והמועדון נהנה משימוש במתקני עמותת קוסל באוניברסיטה העברית לאורך שנים. העירייה מקיימת את פרויקט כדורסל לבנות ברחבי בתי הספר היסודיים בעיר, המזינים את קבוצת המצטיינות והמועדון, שחקניות מחלקת הנערות מאמנות בפרויקט ובקבוצת גילאי היסודי של המחלקה, שחקניות נשים לאומית מתוכננות להעביר תכנים ולחשוף בנות חדשות למחלקת הנערות והקבוצה הבוגרת בכלל ודוגמא להצלחה דרך ספורט והחשיבות להיות ספורטאית טובה ובת אדם לסביבה בפרט.
השנה נוצר שיתוף פעולה עם ארגון "זזה" לקידום ספורט בקרב נערות ונשים, ארגונים לנשים ונערות בסיכון (ריצה משותפת במרתון ירושלים שבוטל) ופנימיות, ושיתוף פעולה עם ענפי ספורט אחרים באוניברסיטה לדוגמא שיתוף פעולה עם מועדון השחמט לעידוד פיתוח חשיבה אסטרטגית. בנוסף תוכנן להיפתח פרויקט במזרח העיר בשיתוף 'טבעות לשלום' לאוכלוסייה הערבית והיהודית בצוותא שאין ספק שהיה גם מכניס כמות דו ספרתית של בנות".
"אנחנו רוצים לחזק את המותג של להיות חלק מהמועדון שלנו ופיתוח תחושת השייכות המשפחתית וכיבוד מסורת העבר כמו הרצאות של שחקניות עבר בוגרות המחלקה דוגמת לירון כהן וצפייה בדור הנוכחי. הצלחנו להכפיל את כמות הבנות במחלקה ב-50% השנה יחד עם פתיחת ביה"ס לכדורסל כמו גם בתי ספר נוכחים ברחבי העיר. בשנה הבאה ייפתחו קבוצות נוספות בגילאי יסודי וחטיבת ביניים כאשר תהיה התחשבות כלכלית ומקצועית בהשלכות של המשבר הנוכחי. במועדון יש מאמנים מנוסים באימון ובכדורסל נשים בפרט כמו יועד, בועז ואוהד, והכוונה היא ליצור תכנית להעברת הידע הזה למאמנים ומאמנות חדשים בענף בשיתוף כל גורם רלוונטי. השנה גם היו 4 בנות שהדריכו במחלקה קבוצות או סייעו כעוזרות והמטרה היא להכשיר דור נוסף. נקווה כמובן לצרף עוד בוגרות מהמחלקה לסגל הנשים לאומית, ואת השאר לסגל קבוצת הנשים ארצית ולסיום לחזור להצליח ברמה ההישגית ולקדמת הבמה כאשר יצרנו השנה סדר עדיפויות נכון במחלקה ושיתוף נכון בין כלל חלקי המערכת שזה יביא להצלחה בהמשך".
האגודה הוקמה לפני 3 שנים תחת העמותה הבינלאומית: Peace Players International, אשר פועלת באיזורי קונפליקט על מנת לגשר על הסכסוך באמצעות הכדורסל. רבקה רוס היא המנהלת מקצועית ומאמנת באגודה. כמו כן, מעמדת הרכזת, צפויה להעלות את קבוצת הגלבוע לליגת העל . רוס מציגה בשם האגודה מספרים יפים: 15 בתי ספר פעילים למען קירוב שחקניות ממזרח וממערב העיר. מכיתות ב' ועד יב, מעל 150 שחקניות בימק"א – המתקן המרשים בלב העיר נעשה ביתן מהיום בו נפתח. המאמנים: ויטו גיליץ', אלונה מודלין (ממעלה אדומים ושחקנית לאומית רמלה – עונת האליפות עם רוס). הבוגרות של מלה"ש ירושלים התחילו בעונה הקודמת בליגה א' ועלו לארצית בקלילות. גם העונה נפתחה קבוצת בוגרות בליגה א' אשר הגיעה בקלילות לארצית. לא ברור בשלב הזה אם קבוצתן בארצית תעלה לליגה הלאומית אבל זאת לא תהיה הגזמה לומר שבשנתיים הבאות אנחנו נראה דרבי ירושלמי בין אס"א ירושלים למלה"ש בלאומית.
כחלק מהפעילות החברתית קהילתית רוס מספרת על ה Leadership Development Program שבה שחקנית מתנדבות בבתי ספר, עוברות לקורס מדריכים כדי שיוכלו לאמן בתוך האגודה. כך מיטיבים גם עם הקהילה וגם עם שימור כ"א ומתן אופציות לחיים בכדורסל מעבר למשחק. אימונים משותפים של בתי הספר. מול עירית י-ם עובדים על התקצוב לעונה הבאה מול משה רן שפתוחים ועוזרים.
תוכניות לעתיד: להמשיך לבנות מלמטה תשתית רחבה וחזקה עם אנשים נכונים וטובים מתוך הקהילות. להצליח בדברים האלו, בעיר מאתגרת כמו ירושלים, היא עבודה מאוד מספקת. לאגודה בבניה כמונו, מספרת רוס, ההישגים כרגע הם בגדר בונוס. "אנחנו שואפות תמיד לכל התארים אבל אנחנו עוד בבנייה, ולכן, עם השנים מאמינה שנקצור את הפירות".
כיאה לאחת משתי הערים הגדולות במדינה, גם בתל אביב הכדורסל הנשי תפס בעבר מקום של כבוד כאשר מכבי ת"א ואליצור ת"א היו המועדונים שהובילו את הליגה ואת הנבחרת. מאוחר יותר הצטרפה גם בני יהודה הקטנה שהפכה למועדון צמרת ואף זכתה בגביע המדינה. קשיים כלכליים של המועדונים, חוסר עניין, ובעיקר חוסר שיתוף פעולה מצד כל הצדדים גרמו לכך שמחלקת הנשים במכבי נסגרה, אליצור התאחדה עם חולון וירדה לליגות הנמוכות, ובני יהודה חוותה קשיים כלכליים ומקצועיים ובשנים האחרונות מדשדשת בין ליגת העל לליגת המשנה. בני יהודה היום היא בטופ הליגה הלאומית אך ללא שחקניות בית ושם מקווים לשנות זאת עם כניסתה של טל דוויק לתפקיד המנהלת המקצועית/רכזת הכדורסל בבני יהודה. יחד עם זאת בראייה לאחור בשנים האחרונות נעשים בעיר ניסיונות לקדם את הכדורסל הנשי. אליצור ת"א מנסים להחיות את המחלקה דרך שת"פ עם הנערות ב' שמוביל שי ממן מאמן הבוגרות והנערות והוא בעונתו הראשונה במועדון אחרי קריירה בתל כביר ופועל תחת המנהל המקצועי משה מנדלסון. במכבי תל אביב מתחילים מלמטה עם בתי ספר לכדורסל בהובלתה של שחקנית העבר שירי גולד.
מחלקת הבנות של בני יהודה-בית דני תל אביב הנה מהאגודות היחידות בארץ בה יש שיתוף פעולה בין מרכז קהילתי (בית דני ) לאגודת ספורט. יש לבנות מקום אחד שמכיל את כל המעטפת. מחדר כושר, פיזיותרפיה, מאמנת כושר, שיעורי עזר בלימודים וכל מה שהבנות צריכות על מנת להצליח.
"בשלוש שנים האחרונות חזר שיתוף הפעולה עם תיכון עירוני ט׳ אליו אנו שואפים שכל השחקניות שלנו מכיתה ז׳-יב׳ יגיעו, במסגרת שיתוף פעולה זה הבנות לומדות באותה הכיתה ובתוך מערכת השעות מקבלות שני אימוני בוקר נוספים + הוספת אימון יכולות גופניות עם מאמן כושר החל מהשנה הבאה. השנה כבר התחלנו ״לקצור פירות ״ ראשונים מהפרויקט שאת אליפות המחוז לכיתות ט׳ (השנתון הראשון שלנו בפרויקט) סיימנו במקום ה1 בגמר נגד 'בן גוריון' הרצליה ובנוסף לפני המשבר קבוצת הנערות ב׳ שלנו (אותן שחקניות מבית הספר) נמצאות במאזן מושלם 13 ניצחונות ללא הפסד במטרה להביא את כל קבוצות הבנות שלנו לליגות הלאומיות".
במועדון לא פחות מ-6 קבוצות נשים מהקבוצה הבכירה שירדה מליגת העל, ועוד 5 קבוצות חובבניות מתוכן 3 במחוז אחד בארצית וכמובן גם קבוצות נערות, ילדות וקט-סל. החלטת עיריית תל אביב לקצץ ב-50% את התמיכות באגודות הספורט עשויה לפגוע קשות מאד במועדון מדרום העיר.
"יש שיתוף פעולה מלא בין קבוצת הבוגרות למחלקת הנערות, שחקניות מוכשרות מתאמנות גם בקבוצת הלאומית וגם בקבוצת הארצית מתוך רצון שהבנות ישתפשפו ובעתיד יובילו את הקבוצה הבוגרת. בנוסף המטרה העיקרית עליה אנו שמים את מלוא הדגש היא הגדלת הכמויות בבתי הספר ע״מ לייצר תשתית טובה למחלקה הצעירה לאורך שנים".
"בהחלט. לא רק בשחקניות. גם בגזרת האימון. יחד איתי כפי שציינתי עובדת לימור שטיינר שמאמנת את קבוצת הקט-סל ואחראית על תחום הכושר הגופני – שנינו גדלנו במועדון. בשנה שעברה חמישה מבוגרי המועדון סיימו קורס מדריכים ועובדים בבתי הספר שלנו, ובקיץ הקרוב שתי שחקניות מקבוצת הנערות ייצאו גם הן לקורס".
במכבי ת"א שמתגאה באחת ממחלקות הנוער הטובות במדינה בצד הגברי, החליטו להרים את הכפפה ואשתקד פתחו מחדש את מחלקת הבנות תוך בניית ביה"ס לכדורסל ברחבי העיר, והשנה הצליחו גם לפתוח קבוצה תחרותית של בנות בליגת הקט-סל אותה הדריכה המאמנת אביה בן מרגי שהגיעה אחרי שנה אחת ברעננה ולפני כן באליצור חולון. על הפרויקט המתחדש במועדון הצהוב אחראית שחקנית העבר של נבחרת ישראל שירי גולד, סמנכ"לית 'אתנה' לשעבר, וכיום עצמאית ומרכזת את GOLD TEAM, פרויקט ספורטאים ומאמנים ואנשי ספורט שמעבירים הרצאות למועדונים וגופים ברחבי הארץ.
שירי מספרת על תחילת התהליך: " מחלקת הבנות במחלקת הנוער מכבי תל אביב – דור העתיד מהווה חלק בלתי נפרד מהמועדון. המטרה – בניית תשתית לילדות ונערות בתל אביב תחת המותג מכבי תל אביב מתוך רצון לייצר פלטפורמה שוויונית במחלקה וחיבור ישיר לקהילה התל אביב וכלל המשפחות. ההתחלה הרשמית הייתה בעונת 2018-2019 אך החשיבה על כך החלה עוד קודם לכן אצל מנכ"ל המחלקה, אלון בן זקן. ברגע שאלון קיבל את ברכת הדרך מהשותפים ברשות הספורט בעיריית תל אביב בראשותו של מנהל האגף אופיר וגמן החלה הבנייה מלמטה וכניסה לבתי הספר בעיר עם חוגי כדורסל וצוות אימון מצוין שיודע לגייס ילדות ובעיקר, לשמר אותן. לאחר שנה של בניית תשתית ראשונית מכיתות א- ד' בעונת 2019-2020 הצטרפה למחלקה אביה בן מרגי כמאמנת קבוצת הקטסל הראשונה בהיסטוריה של המועדון". הצוות שאחראי על הפרויקט הזה כולל את בן זקן כמנכ"ל מחלקת הנוער, אותי כמנהלת תחום הבנות במועדון, את אורן אהרוני המנהל המקצועי של מחלקת הנוער וגיורא איתן שאחראי על בתיה"ס לכדורסל והם מהווים חלק בלתי נפרד מהחשיבה המקצועית והתכנון העתידי שעליו אפרט בהמשך, וכמובן אביה שמובילה עם הרבה נשמה ומחויבות את המהלך בשטח יחד עם מאמנות ומאמני ביה"ס לכדורסל".
שירי מדגישה לגבי שיתוף הפעולה במועדון: "שיתוף הפעולה במחלקה עצמה פורה ביותר. התנאים שווים לבנות ולבנים עם עדיפות קלה לבנות מבחינת מתקן אימונים וסבסוד עלויות – כל זאת על מנת לעודד הצטרפות ושינוי תפיסות של ההורים שרגילים לשלוח רק את הבנים שלהם לספורט תחרותי. יש לציין שיש כמה בנות שהיסטורית השתלבו עוד לפני המהלך בקבוצות בנים במחלקה וכיום עדיין משחקות איתם בליגה – כל עוד התקנון יאפשר זאת ובהתאם לרצונן האישי".
"ברמה המקצועית היינו רוצים שילדות אלו יוכלו לשחק הן בקבוצת הבנים איתה היו כל השנים והן להוביל את קבוצות הבנות של המחלקה. בראיה עתידית בסוף העונה נפלח את הגילאים הקיימים אצל כלל בבנות במחלקה ומשם נקבל החלטות על פתיחת קבוצות ליגה נוספות".
"כרגע החשיבה היא עד סוף גיל התיכון וכן רצון לפתוח מגמת כדורסל באחד התיכונים בעיר (לא תיכון חדש – ח.פ) ולהשתלב גם בליגת העל לתלמידות בתיכונים. אנו כמועדון רוצים שכל ילדה ונערה בעיר שרוצה לשחק כדורסל תמצא את המסגרת המתאימה לה ותצמח איתנו ויחד עם חברותיה לאורך שנים רבות ויקבלו את מה שמקבלים החברים שלה במועדון, יזדהו עם המותג ויסחפו את מעגל המשפחה, החברות והחברים והקהילה לשחק כדורסל ולהנות מכל רגע".
ביסוס מחלקת נערות מתחילה ביצירת חומר גלם החל מהגילאים הצעירים תוך השקעה והתמדה לאורך זמן במחלקה עם דגש על השחקניות המוכשרות ונתינת כלים פנימיים וחיצוניים שהשחקנית זקוקה להן ולא תמיד מקבלת אותן בפעילות השוטפת או בסביבתה הקרובה. אנו רואים מגמת שיפור גם בליגת העל וגם בלאומית וזאת עם כניסה של כ"א חדש ואיכותי עם חזון ברור. עם זאת, ככל שימשיך המחסור בקהל במשחקי הבוגרות, טיב העבודה היא חומר למסמך פנימי בלבד.
אם ערים עתירות אוכלוסין כמו ת"א וכמו ירושלים לא מייצרות שחקניות לטופ לאומית ולליגת העל משהו כנראה לא בסדר. לעומת זאת, מקומות דלי אוכלוסין באופן יחסי, שמייצרים באופן עקבי שחקניות ומצליחים לגבש גאוות יחידה שבאה לידי ביטוי בשימור הכישרון המקומי, הן אלו אשר ראויות לציון. התוצאה מגיעה אחרי שנים של עבודה נכונה ובשת"פ אירגוני,מקצועי וחברתי בין בוגרות לנערות. כמו כן, מיצוי האוכלוסיה עם סיוע של ביה"ס ורשויות. אלו מוכיחות שהדבר מספיק גם לליגת העל של היום. ביתר הערים, שחקניות ששואפות להגיע לרמות הגבוהות ומסוגלות להתנתק מהבית, פונות לאקדמיות. ניתן להגיד היום, כאשר הסגלים הראשונים הבשילו, שוינגייט, הוכיחה שהשיטה והפיתוח עובדים. לראייה, הן לאורך שנים במקום השני בליגה הלאומית המקצוענית והבוגרות שלהן נחטפות למכללות הנחשקות בעולם. גם בליגת העל מצליחות דניאל רבר, טל לב ויערה יצחקי לקבל תפקידים משמעותיים בקבוצת צמרת כמו ר"ג. יתר השחקניות מהאקדמיה טרם הגיעו לעמדות מפתח אך צעירות מדי בכדי לגבש חו"ד כעת או נמצאות במכללות. שהד עבוד ועדן רוטברג עברו לפחות 3 עונות בליגת העל (עבוד גם קולג') עד שהגיעו לנתונים שהעמידו העונה, ולכן, עלינו לתת את הדעת בעוד מספר עונות שוב. בהמשך למסגרת הייחודית של וינגייט אנו רואים השתפרות של האגודות לכיוון הזה כפי שנעשה בבנים ועוד אקדמיות צצות. זה התחיל עם הגלבוע ועם כניסתה של נטע אבוגוב לשת"פ מול לירן וינקור לתת את המעטפת האופטימלית לכל שחקנית ושחקנית מזה שנתיים וחצי. בעונה הבאה תיפתח האקדמיה הראשונה לבנות ביבנה ואנו מברכים על המהלך כחלק מביסוס תרבות ספורט נשי שכה חסרה בישראל. ככל שיותר הורים ידחפו את בנותיהן לספורט קבוצתי ותחרותי, תחת ההבנה שהדבר יפתח להן דלתות ובעיקר יחסוך להם כספים, החברה תבין, שלהיות ספורטאית הוא כבוד, כבוד שמרוויחים, ושמגיע לקבל עליו יחס ראוי בהתאמה.
נדרש שיתוף פעולה מלא בין כל הגורמים שאחראים למחלקה – המועדון עצמו, הרשות אליה הוא שייך, גופים פורמאליים ובלתי פורמאליים בתחום החינוך והספורט, וכמובן שיתוף פעולה של הורים, בני משפחה והסביבה התומכת.
בשנים האחרונות גם חלק מהמקומות והרשויות שהוזכרו בתחקירים, וגם גופי המדינה לא תמיד מצאו את הזמן ואת המקום ואת המשאבים הנכונים לפתח את תחום הספורט הנשי כמו שהם עושים בתחום הגברי, ובענף ספציפי שכבר 50 שנה לא מגיע לתוצאות ומתפרסם בעיקר באירועים שלילים. כל רשות ומועצה אזורית, כל גוף שלקח על עצמו את פיתוח הכדורסל בסביבתו, רק הרוויח מכך לאורך שנים הן בפן ההישגי ובעיקר בפן החברתי. נשמח אם נציגות הענף בהנהלת האיגוד, במנהלת ליגת העל, ובעיקר אלו שיהיו במשרד הספורט החדש יקראו את הדברים ויראו שכולם יכולים להצליח, אם רק יתנו להם את הכלים לכך.