בית המשפט המחוזי לעניינים מנהלים דחה אתמול (א') את העתירה שהגישה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב נגד הוועדה המחוזית ואחרים, וקבע: התב"ע (תכנית בניין עיר) לא מאפשרת להפוך את מרכזיית בזק שברחוב יהודה הלוי 74 לתחנת משטרה, גם לא במסגרת היתר החורג מהיתר.
מרכזיית בזק שברחוב יהודה הלוי פינת לינקולן איננה מוגדרת לפי התוכנית שחלה עליה (תא/2604) כשטח ציבורי רגיל, אלא כמיועדת לשימושים מיוחדים. התכנית התירה שימושים לשירותי ומוסדות חינוך, שירותי בריאות ורווחה, שירותי מינהל וחירום ציבורי ועירוני, ושירותי ספורט ותרבות.
אולם היזם ישראל לוי, בעלי חברת אורבנו קבוצת ישראל לוי, שרכש את מרכזיית בזק ב-2014, ייעד את הנכס לשימושים אחרים, החורגים מההיתר. לוי תכנן שהנכס ישמש כתחנת משטרה ומעליה חדרים שישמשו כמעונות סטודנטים, למרות שבשירטוטים שהופיעו בתוכניות נראה היה כי בחלק מאותם חדרים נמצאת תשתיות לג'קוזי, מה שהעלה ספק לגבי השימושים המיועדים.
לוי ביקש לקדם הקמת תחנת משטרה באזור לא מתוך הכרות עם צרכי השכונה וגם לא ככורח של צרכים עירוניים, אלא כי לוי בעצמו, רכש ב-2006 את המבנה ממנו פועלת משטרת לב תל אביב כיום, ברחוב דיזינגוף. לוי קיבל ב-2014 היתר להגדיל את הנכס בדיזינגוף ולהקים בו יחידות דיור ושימושים מלונאיים ומסחריים, ורצה ככל הנראה לסייע לעירייה ולמשטרה לאתר מקום לתחנה חדשה, כך שיוכל לקדם את התוכניות שלו.
לשם כך ביקש לוי היתר חורג בבניין מרכזיית בזק, ובקשתו נידונה ואף אושרה בישיבה ובהצבעה של הוועדה המקומית לתכנון ובנייה של תל אביב־יפו, לפי חלופה שהגיש האדריכל מטעמו, גידי בר אוריין. במקביל, קודמו פעולות של מינהל הדיור הממשלתי ועיריית תל אביב שיאפשרו את העברת משטרת לב תל אביב למרכזיית בזק.
אולם, מי שהפריעו להתקדמות התוכנית היו תושבי שכונת קרית ספר בה נמצאת מרכזיית בזק, וחברות מועצת העיר שלי דביר, יעל בן יפת, ציפי ברנד־פרנק וגבי לסקי, שמחו נגד הפקעת השימוש של מבנה ציבורי לצרכיו המסחריים של יזם פרטי. הן ביקשו חוות דעת של היועצת המשפטית בוועדה המקומית של ת"א.
ב–2015, נקבע על ידי היועצת המשפטית בוועדה המקומית תל אביב יפו כי אי אפשר להעביר את תחנת המשטרה ליהודה הלוי 74. היועצת טענה כי התב"ע אינה מתאימה, ולוועדה המקומית אין את הסמכות לשנות באופן מהותי את ההיתר, ששאף בבירור להענקת שירותים ציבוריים. התנגדותם לא הפריע למשטרה וליזם לוי להתקשר בניהם, בלי שייערך מכרז, ובלי שמצוין מתי אמורים לפנות את הבניין בדיזנגוף ולעבור לזה שבלינקולן.
בתוקף כך הגישו חברות המועצה עתירה לוועדת הערר המחוזית, והצביעו על פגמים בגינם יש לבטל החלטת הוועדה המקומית. ועדת הערר ביקשה את דחיית הדיון כדי לגבש עמדה ולבסוף קבעה ביוני 2017 כי לא ניתן להוסיף שימוש של תחנת משטרה. גם על הכרעה זו קמו מתנגדים ובהם הוועדה המקומית, ולבסוף בדיון שנערך בחודש ספטמבר הביעו כל הצדדים רצון וצורך בהכרעת בית המשפט בשאלה העקרונית האם התוכנית מאפשרת חריגה מהיתר באופן בו ניתן להעביר את תחנת לב תל אביב לבניין בזק.
בדיון שהתקיים אתמול השופטת צילה צפת דחתה את עתירת העירייה וקבעה כי "הפוך והפוך בתוכנית ולא תמצא שום פרשנות המאפשרת שימוש של תחנת משטרה פעילה במקום". השופטת מתחה ביקורת על המדינה עצמה שיש בהתנהגותה ניגוד עניינים, היות והיא בכובע אחד אוחזת באינטרס של מציאת משכן לתחנת משטרה - ובכובע אחר, של וועדת הערר, היא הגוף שמאשר או לא מאשר את השימוש במבנה. בהחלטתה כתבה כי " עמדת המדינה מעוררת קושי של ניגוד עניינים".
בנוסף פסקה השופטת הוצאות בסך 30 אלף שקל לזכות התושבים וחברות המועצה. באופן אבסורדי, למרות שהעתירה דנה בבקשה להיתר של יזם הנדל"ן ישראל לוי, העירייה היא זאת שהגישה את העתירה ולכן הקופה הציבורית, ולא היזם, תצטרך לספוג את ההוצאות.
להערכת תושבי שכונת גן קריית ספר, שנאבקו כנגד הקמת המשטרה במרכז שכונתם, התעקשות העירייה נובעת מכך שניסתה להגיע לפסק דין תקדימי, שיאפשר לה לשנות ייעוד של שטחים ציבוריים בניגוד לתב"ע. עוד סבורים חברי עמותת "ירוק וגם בטון" משכונת קרית ספר, כי היזם ינסה להפוך בטווח הרחוק לבית מלון, למרות ייעודו הקהילתי, משום שבשרטוטים מוקמו 16 מרפסות ג'קוזי.
עמותת "ירוק וגם בטון" שליוותה את המאבק הציבורי מסרה כי: "צר לנו שלמרות שכבר לפני חצי שנה משטרת ישראל הודיעה שהיא מוותרת על המבנה, עיריית תל אביב המשיכה להתעקש ולבזבז את זמנו של בית המשפט בעתירת סרק. אנו שמחים שהשכל הישר ניצח".