תובענה למתן פסק דין הצהרתי הקובע כי בין התובעים לנתבעת נכרת הסכם תקף, וכן לסעד של מתן חשבונות, במטרה לאפשר לתובעים להעריך את סכום העמלה אשר, לטענתם, חבה להם הנתבעת מכוחו של הסכם זה.
הנתבעת, Sky Vision Global Networks LLC (חברה זרה), הינה חברה העוסקת באספקת שירותי קישור לווייני, בין היתר ללקוחות במדינות מרכז אפריקה.
בשנת 2007 החלו הנתבעת והתובעים, מר אריאל פרנג'י (להלן: "פרנג'י") וחברת Harlequin Mondial Ltd. (חברה זרה) (להלן: "Harlequin"), ביחד עם חברה נוספת, רות יצירה עסקית בע"מ (להלן: "רות בע"מ" וביחד עם התובעים "הקבוצה"), לנהל מגעים ליצירת התקשרות עסקית-מסחרית ביניהם. במסגרת ההתקשרות כאמור נדונה אפשרות מתן שירותים על ידי הקבוצה לנתבעת, בקשר עם מכרז למתן שירותי קישור לווייני (להלן: "המכרז") של חברת התקשורת האתיופיתETHIOPIAN TELECOMMUNICATION CORPORATION (להלן: "ETC"), כאשר בעבור שירותים אלו תשלם הנתבעת עמלה לקבוצה. תוצאות מגעים אלו והבשלתם לכדי הסכם תקף ומחייב, הם סלע המחלוקת בתובענה שלפני.
ההיכרות הראשונית בין הצדדים התרחשה בשנת 2007, בתיווכו של מר בועז בנרוש (להלן: "בנרוש"), בעל המניות היחיד בחברת רות בע"מ ובעל מניות מיעוט בנתבעת, אשר היה בקשרי ידידות עם פרנג'י. באחת משיחותיהם נודע לבנרוש על קשרים מסוימים אשר היו לפרנג'י באותה העת באתיופיה, באמצעות חברו, אייזק כהן, דודו של שלום קנזן (בעליה של Harlequin) (להלן: "שלום קנזן"), והוא ביקש לקיים היכרות בין הצדדים על מנת לבחון אפשרות לשיתוף פעולה בין הקבוצה לנתבעת. ואכן, לאחר פגישה בין בנרוש, פרנג'י ומנכ"ל הנתבעת דאז, מר מארק גזית, החלו הצדדים לנהל מגעים למתן שירותים על ידי הקבוצה לנתבעת באתיופיה, בקשר עם התמודדות הנתבעת במכרז של חברת ETC . במסגרת זו, הוחלפו בין הקבוצה לנתבעת טיוטות של הסכם שכותרתו "Agent Terms of Appointment" (להלן: "תנאי המינוי") ואשר נושא תאריך 5.2.2008.
במסמך תנאי המינוי, אשר גם אודות פרשנותו חלוקים הצדדים, צוין כי הקבוצה תהא זכאית לעמלה בגובה 5% מסך כל התמורה של החוזה אשר ייחתם בין הנתבעת לביןETC בקשר עם המכרז (להלן: "העמלה"), דהיינו, ככל שהנתבעת אכן תזכה במכרז זה, תהא הקבוצה זכאית לעמלה אשר תחולק בין חבריה והכל בכפוף לתנאים האמורים במסמך תנאי המינוי. הטיוטה המסומנת האחרונה של תנאי המינוי נשלחה על ידי הנתבעת לבנרוש ביום 5.2.2008 (להלן: "הטיוטה המסומנת"). יום אחד לאחר מכן, נשלחו על ידי הנתבעת לבנרוש שני מסמכים: מסמך תנאי המינוי בגרסה סופית, קרי כשהוא נקי מסימונים, ומסמך נוסף, שכותרתו "Agent General Terms" ואשר נושא תאריך 6.2.2008 (להלן: "התנאים הכלליים"). בגוף הודעה זו של הנתבעת צוין כי מצורפים אליה שני מסמכים, ובסיומה הופיעה בקשה כי העתק חתום של המסמכים יוחזר אל הנתבעת באימייל או בפקס וכן באמצעות הדואר.
בהודעת אימייל של בנרוש אשר נשלחה לנתבעת ביום 19.2.2008 (כתגובה להודעת האימייל של הנתבעת שבה נשלחה הטיוטה המסומנת), אישר בנרוש את השינויים האחרונים שבוצעו על ידי הנתבעת במסמך תנאי המינוי והוסיף: "lets sign and close it" (כך במקור- י.ש). בתשובתה מאותו יום, השיבה הנתבעת לבנרוש כי הטיוטה האחרונה נשלחה אליו לחתימה אך היא צורפה גם להודעה זו. כן ציינה הנתבעת כי לאחר חתימות הקבוצה על המסמכים, תוסיף גם הנתבעת חתימתה. ביום 5.3.2008 שלחה הנתבעת לבנרוש אימייל נוסף, אליו צורפו תנאי המינוי והתנאים הכלליים כאשר הם כבר חתומים על ידה, כשבסיום ההודעה ביקשה הנתבעת כי המסמכים יחתמו ויוחזרו אליה.
במקביל לתהליך קיומו של משא ומתן בין הקבוצה לנתבעת על תנאי ההתקשרות ביניהם, נערכו מספר פגישות באתיופיה בין שלום קנזן לבין עובד מטעמה של הנתבעת, מר ג'ו לואל. פגישות אלו נערכו לאחר קשר ראשוני בין השניים אשר יצר חברו של פרנג'י, מר אייזק כהן (שהינו גם דודו של שלום קנזן). במהלך אחת מפגישות אלו, העביר שלום קנזן לג'ו לואל מספר טלפון של איש קשר בשם סולומון גירמה, בנו של נשיא אתיופיה (להלן: "סולומון") והמליץ כי השניים ישוחחו ביניהם. שיחה כאמור אכן התרחשה והובילה ליצירת קשר בין הנתבעת לבין סולומון. בעקבות כך, החל סולומון לפעול ישירות מול הנתבעת ולסייע לה בניסיונה לזכות במכרז של ETC. הנתבעת אכן זכתה לבסוף במכרז ובספטמבר 2008 נחתם הסכם בינה לביןETC . כשנה לאחר מכן, בספטמבר 2009, ביקש פרנג'י ממנהלת החוזים דאז של הנתבעת, בהודעת אימייל, לקבל מידע בנוגע לגובה התשלומים אשר הועברו לנתבעת מ-ETC והוסיף כי בין הצדדים קיים הסכם חתום.
בחודש נובמבר 2009 החל משא ומתן נוסף בין הנתבעת לתובעים. הצדדים דנו על אפשרות לפיה העמלה אותה יקבלו התובעים תהא בגובה 3% מסך כל העסקים בין הנתבעת ל-ETC (בשונה מקבלת עמלה בגין המכרז בלבד) (להלן: "העמלה החדשה"). להודעתה מיום 30.11.2009, צירפה הנתבעת הסכם חדש לחתימת התובעים וכן ציינה כי עד אותה העת קיבלה מ-ETC תשלומים בגובה 575,000$ - מהם הציעה לשלם לתובעים סך של 3%, כמקדמה על חשבון העמלה החדשה שיקבלו התובעים במשך תקופת ההסכם. בהודעת אימייל לנתבעת מיום 6.12.2009 נכתב על ידי התובעים כי ההסכם החדש ששלחה הנתבעת לחתימתם אינו משקף את ההסכמות בין הצדדים וביקשו כי העמלה בגין הסכומים שהתקבלו על ידי הנתבעת עד אותו מועד מ-ETC, תשולם להם בהתאם לאמור בתנאי המינוי. בתשובתה מיום 2.1.2010, ציינה הנתבעת כי תנאי המינוי והתנאים הכלליים משנת 2008 מעולם לא הוחזרו אליה חתומים והציעה לתובעים לקבלם מפורשות כעת ולהשיבם אליה חתומים, או לקבל את ההצעה לעמלה החדשה משנת 2009. הנתבעת הוסיפה כי אם לא תתקבל תגובת התובעים על קבלת אחת משתי האפשרויות האמורות בתוך 8 ימים, ההצעות תפקענה. בהודעתה מיום 17.1.2010 ציינה הנתבעת כי אף אחת מהאפשרויות לא קובלה על ידי התובעים, ומכאן, שהצעות אלו פקעו. במקביל להגעת משא ומתן נוסף זה בין הצדדים למבוי סתום, חתמה הנתבעת על הסכם ישירות עם סולומון, במסגרתו ישמש הוא כסוכנה.
במהלך חודש יוני 2010, בתגובה לבקשה מצד Harlequin לקבלת תשלום מן הנתבעת, החלה סדרת התכתבויות נוספת בין הצדדים אשר במסגרתה הוסיף כל צד להתבצר בעמדתו. התובעים טענו כי בין הצדדים יש הסכם תקף המזכה אותם בעמלה בגין התקשרות הנתבעת עם ETC ואילו הנתבעת טענה כי אף אחת מהצעותיה לתובעים לא הושבה על ידם חתומה. למרות זאת, הציעה הנתבעת כי הצדדים יגיעו לפשרה במסגרתה ישולם לקבוצה סכום חד-פעמי בסך $75,000 כ"עמלת היכרות", בעבור ההיכרות שערכה הקבוצה בין הנתבעת לבין סולומון.