"סטרווגנזה- עיר המסכות"
לוסיאן הוא נער לונדוני בן זמננו שנוחת במקרה בבלצה של המאה השש עשרה, עיר דמויית ונציה בעולם מקביל, ועובר במרחב ובזמן שבין העולמות. בלצה דומה לוונציה בחלקים מהארכיטקטורה, ההיסטוריה והמסורת, אך גם שונה ממנה, והיא נשלטת בידי דוכסית נערצת שלרשותה עומד צי מנדוליירים פרטי- וריאציה על הגונדוליירים המוכרים. בעקבות אירוע טראומטי בעברה של העיר, כל הנשים הבוגרות חייבות לחבוש על פניהן מסיכות, מה שלא מפחית מאהבת הציבור לשליטה.
אריאנה היא נערה אמיצה ונחושה שמנסה להסתנן אל העיר ביום חגה, בניגוד לחוק, ולהוכיח שגם בנות יכולות לשמש בתפקיד הנחשק של השטת סירות. לוסיאן פוגש את אריאנה במקרה, ושניהם נקלעים להרפתקה שנוגעת בפוליטיקה, תככים, כישוף וסודות משפחתיים.
הרעיון של נער העובר מעולמו הרגיל והמוכר לעולם פנטזיה מקביל, השימוש בחפץ מעבר קסום וההתגייסות להצלת העולם הדמיוני מוכרים מספרי פנטזיה רבים. ובכל זאת, נוצר כאן סיפור סוחף ומרתק, גדוש בפרטים צבעוניים ואמינים, מרגש ומסקרן, והיעדר המקוריות לא הופך לחיסרון.
אני מסתכנת כאן בגילוי חלקי של הסוף, משום שסוף הסיפור חצה, מבחינתי, קו אדום משמעותי. לוסיאן של עולמנו הוא נער חולה מאוד, ובכל מעבר לעולם הקסום של בלצה גופו הארצי נותר מחוסר הכרה.
במהלך כל הספר לוסיאן חצוי בין בריאותו, הרפתקאותיו וניצני האהבה הראשונה שהוא חווה בבלצה, לבין המציאות המוכרת של מחלה קשה, ולצידה הורים אהובים וחברים טובים.
לקראת סוף הספר, הוא עובר באופן סופי ומוחלט לבלצה, ומשמעות הדבר היא שבעולמו הרגיל הוא בעצם מת. המוטיב המתייחס למוות כאל חיים אלטרנטיביים בעולם טוב יותר, מוכר מהדתות המונותיאיסטיות, ובעולם הספרות לנוער נתקלתי בו בספרים "הקרב האחרון", בסדרת נרניה מאת סי אס לואיס ו"האחים לב-ארי" מאת אסטריד לינדגרן, והשימוש בו נראה בעיניי מניפולטיבי ומסוכן.
הרבה בעיות בעולם הספרותי אמנם באות על פתרונן עם המעבר המוחלט של לוסיאן מעולם לעולם, אבל אני מתקשה להשלים עם קלות הראש שבה המוות מוצג בדרך זו, במיוחד כשמדובר בספר המיועד לנוער, קהל יעד שעלול, לפעמים, להתייחס אל המוות כאל משהו מושך ומסקרן.
ולמרות ההסתייגות החריפה שלי מעניין ההתייחסות למוות, אני בהחלט מחכה לספרים הבאים בטרילוגיית סטרוגנזה, שהקריאה בהם מומלצת לחובבי ספרות פנטזיה בגילאי שתים עשרה עד חמש עשרה, וגם למבוגרים כמוני שאוהבים את הז'אנר.
שודר בתכנית הרדיו "חדש על המדף" ברשת א' של קול ישראל ב- 29.10.07.
« "חוק הקוסמים הראשון"
הסדרה סטרוגזה היא הסדרה הכי שוה,מהממת,הורסת,מעניינת ושווווווווווווווווווווווווה!
זה נכון שיש כמה דברים שהם לא משו….
אבל רק למבוגרים!!!!!!
נו, באמת! אני קראתי את זה כשהייתי בת שבע וזה קלי קלותה וזה מומלץ לתולעי ספרים, גם אם הם צעירים!
אני תמיד מתלבטת לגבי גילאים וספרים,זה לא מדע מדויק ויש ילדים שונים שמגיעים לספרים שונים בגילאים שונים – וזה בסדר.
שבע באמת נראה לי גיל טיפה צעיר לסטרווגנזה אבל אם זה היה לך טוב וקלי קלותה, אני שמחה לשמוע ולא מתווכחת בכלל.
כרסום ספרים נעים וטעים, תולעונת (-: (זה לא עלבון, זו מחמאה).
ומאוד אהבתי את הדוכסית!!
systems are easy to set up yourself.