1.המבקש עותר למתן פטור מהפקדת עירבון להוצאות המשיבה, בערעור שהגיש על פסק דינו של בית משפט השלום בחיפה (כב' השופטת איילת דגן), מיום 8.8.11, בת.א. 49899-11-10 (להלן: "תיק השלום"), במסגרתו דחה בית משפט קמא, את התביעה הנגדית שהגיש המבקש בתיק השלום, על הסף, מחוסר עילה ומחוסר סמכות, בקבעו כי טענות המבקש נגד ההליכים בביה"ש השרעי ונגד פסק הדין שניתן שם, אינן יכולות להידון בפניו.
בבקשה טוען המבקש, כי לאור כך שתביעתו נדחתה על הסף, ללא שניתן לו יומו בביהמ"ש, טובים סיכויי הערעור וכי בימ"ש קמא לא נהג בזהירות המתחייבת מזכות הגישה לערכאות, בטרם יסלק תביעתו על הסף.
בנוסף טוען הוא, שהוא כבן 60 וסובל ממחלות שונות ומנכות תפקודית. לדבריו, הוא מתקשה לגייס את סכום הערבון, שהועמד על סך של 15,000 ₪ וזאת, לאור קשיים כלכליים אליהם נקלע בשנים האחרונות והפסדים שנרשמו לעסקו.
המשיב מתנגד לבקשה וטוען כי המבקש הינו בעל מאפיה בנצרת, שמכירותיה רחבות היקף וכן, כי בבעלות המבקש חנות מחשבים והוא משמש נציג של חברת בזק בינלאומי.
לדבריו, התביעה שכנגד, שהגיש המבקש בתיק השלום, מופרכת לחלוטין והיא הוגשה רק במטרה "להדוף" את התביעה העיקרית שהוגשה שם.
בדיון בבקשה לפטור מערבון על המבקש להראות כי הוא נעדר יכולת כלכלית להפקיד את הערבון וכי סיכויי ההליך – הערעור, הינם טובים. שני תנאים אלה הינם מצטברים. היינו – די שהמבקש אינו עומד באחד התנאים, כדי שתידחה בקשתו.
בבואו לבחון מתן פטור מהפקדת עירבון, על ביהמ"ש ליתן דעתו לשני שיקולים נוגדים. מחד – לזכות הגישה לערכאות המהווה עיקרון יסוד במשפטנו ולפיה אין לנעול את שערי בית המשפט בפני מי שידו אינה משגת לשלם ההוצאות הכספיות הכרוכות בהליך. מאידך – לצורך להבטיח הוצאותיו של מי שזכה בדין, שלא ייוותר בסופו של יום ללא יכולת להיפרע את הוצאותיו, במיוחד לאור כך שהמבקש מערער על פסק דין שניתן ע"י ערכאה שיפוטית והוא מבקש להשיג על קביעותיה.
המבקש לא פרש בפניי את כל העובדות וכל הפרטים הרלבנטיים להוכחת העדר יכולת כלכלית. הוא המציא תצהיר לקוני, בו נטענו טענות כלליות והובאו עובדות חלקיות. המבקש לא פירט מהם עסקיו, מהו רכושו ורכוש בני משפחתו המתגוררים עימו ומהם כל הכנסותיהם מכל מקור שהוא ואף לא צירף מסמכים מהותיים, כגון דפי חשבון בנק, חיובי כרטיסי אשראי וכדו'.
לאור זאת, אני קובעת שהמבקש לא הראה חוסר יכולת להפקיד את הערבון ולפיכך מתייתר הצורך לבחון את סיכויי הערעור ורק למעלה מן הצריך אומר, בכל הזהירות הראויה, כי לאור נימוקי בימ"ש קמא, נראה שגם הם אינם מצדיקים מתן פטור.
המבקש יפקיד את העירבון תוך 30 יום מקבלת החלטה זו, שאם לא כן יירשם הערעור לדחייה, לפי תקנה 431 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד-1984, ללא כל הודעה נוספת.