אחרי ירידת שלג, אנחנו צריכים מיד לפנות את השלג מהמרפסת, מפני שאחרת כשזה מתחיל לנמס, המים הנוצרים נכנסים לנו לתוך הבית מכיון שהניקוז עדיין מכוסה בשלג. האם זה מותר במקרה של ירידת שלג בשבת?
שלג הנערם בחצר או בשביל הדרך מותר לפנותו בשבת במקום שיש עירוב, ואין השלג מוקצה בשבת לא מדין נולד ולא משום מוקצה אחר.
ואסור לעשות בובת שלג וכדורי שלג שהנערים עושים בשבת וזורקים זה על זה.
ראשית יש לדון אם שלג נחשב לנולד בשבת שהוא מוקצה ואם לאו אם הוא מוקצה מטעם אחר.
פסק השולחן ערוך סי' שכ' סעיף ט' "השלג והברד, אין מרסקין אותם, דהיינו לשברם לחתיכות דקות כדי שיזובו מימיו, אבל נותן הוא לתוך כוס של יין או מים והוא נימוח מאליו ואינו חושש; וכן אם הניחם בחמה או כנגד המדורה ונפשרו, מותרים", ומקור הדברים בברייתא בשבת דף נא' ע"ב.
ומבואר מתוך דברי השו"ע שאין השלג מוקצה ואפילו שירד בשבת. וידוע שהשלג נעשה שלג כשמתקרב לארץ למקום הנמצא בטמפרטורת קור גבוה, ואפילו בזה אינו מוקצה וכמו שביאר זאת הגרשז"א הביאו בשש"כ פט"ז הערה קיח'.
והנה באופן שהשלג הפשיר לכאורה יש לאסור המשקה משום נולד, שהרי בסי' שיח' סעי' טז' פסק השו"ע "מותר ליתן אינפאנדה (פשטידה עם שומן) כנגד האש במקום שהיד סולדת ואף על פי שהשומן שבה שנקרש חוזר ונימוח", והוסיף הרמ"א "וכל שכן קדירה שיש בה רוטב שנקרש, שכשהשומן נימוח אינו בעין, דשרי. ויש מחמירין ונהגו להחמיר, מיהו במקום צורך יש לסמוך על הסברא הראשונה". וא"כ לפי דברי הרמ"א שמחמיר בשומן קרוש שנימוח מדין נולד כמבואר במ"ב ס"ק קה', לכאו' יש להחמיר גם בשלג שנמס. אבל בשו"ת דובב משרים ח"א סי' נה' כתב שאין לדמות, דשונה שלג כיון ששם משקה עליו ולכן לא חשיב נולד כשמפשיר, וגם הגרשז"א ראיה להיתר מהשו"ע בסי' שכ' סעי' י' שכתב שמותר לשבר הקרח כדי ליטול מים מתחתיו, ולא מצינו שאסרוהו מדין נולד, והובאו דבריו בשש"כ פ"י הערה יד'.
ולגבי הליכה על גבי שלג בשבת נפסק מפורש בשו"ע סי' שכ' סעי' יג' שדורס שלג ברגליו ואינו חושש. ומצינו באחרונים ב' טעמים לזה, יש שכתבו ששרי משום שאינו מתכוין לכך (ע' במשנ"ב ס"ק לט'), והט"ז כתב דכיון שהוא דבר שאי אפשר ליזהר בו לא גזרו בו חכמים.
ולגבי פינוי השלג מהחצרות כתב בפירוש במקור חיים לבעל החוות יאיר בסי' שכ' סעי' יא' שמותר לפנות, והוסיף "אבל יש למחות בנערים העושים כדורי שלג וזורקים"
וכן פסק בשמירת שבת כהלכתה פכ"ה סעי' יא' להתיר בעת הצורך וכגון למנוע החלקה, ובתנאי שאין איסור של הוצאה ברשות הרבים.