אביחי, סטודנט לתואר שני באוניברסיטת בן גוריון בנגב, כותב תזה על קהילה של ניצולי שואה בבאר שבע. הוא מתנדב לסייע בבית הכנסת שלה, מראיין את המתפללים וחושף את עברם. גינתו העזובה של הגבאי המנוח שלמה פוגלמן הסמוכה לבית הכנסת מעוררת את סקרנותו, והוא מנסה לפצח את הילת המסתורין שנרקמה סביבה.
סיפור חייו של פוגלמן הוא מסע שתחילתו בהונגריה של ימי השואה, המשכו בהתעללות ביהודי בודפשט בניצוחם של אנשי צלב החץ, וסופו בעלייה לארץ, בחיים בה בצל הזיכרונות הקשים ומלחמת הקיום, ועם זה נחמה והתחדשות בחיי הקהילה בבית הכנסת.
במיתר סמוי נפגשים העבר וההווה, עולמות של חילוניים ודתיים, צעירים וזקנים, גברים ונשים - שזורים בפיוטים ובמזמורים מחיי עדות ישראל.
מיתר סמוי הוא סיפור של זיכרון ותקווה, סיפור של פיוס וחיים בהרמוניה.
מיתר סמוי הוא סיפורם של בני אדם שעברו את אימי השואה, בנו מחדש את עולמם והשאירו כאן, בתוכנו, את רוחם ואת נשמתם.
"אי שם יש רגש שהוא המיתר הסמוי של הלב הקיים בכל אחד מאיתנו. פתאום הוא משמיע צליל, צליל ברור שקורא לך לבוא."
באר שבע - אוקטובר 2001.
אביחי ברמן הוא סטודנט לתואר שני בספרות עממית, חיפושיו אחר מלגה עקב לימודיו, מובילים אותו ליהודה ארליך, אלמן בן שמונים ושתיים שעובד כגבאי בבית הכנסת שנקרא "שארית ישראל" וזקוק לליווי יומי לשם.
אביחי שלקח סמינר על שורדי השואה זקוק לרעיון לעבודה הסמינריונית שלו ופגישות ההתנדבות שלו בבית הכנסת עם ניצולי שואה יכולים להוות עזרה גדולה עבורו כדי שיוכל לסיים את עבודת המסטר שלו.
הוא מפליג בזכרונותיו אל בית אביו, ברוך, עת פגש לראשונה את חתנו לעתיד מרקדו והתאהב בעולם החזנות ובסלסולים הספרדיים בבית הכנסת למורת רוחו של אביו.
אביחי מתחיל לראיין את אנשי השכונה בשביל עבודת המסטר שלו ומגלה נופך חדש על סיפורי בתי הכנסת שנבנו באזור ועל הקהילות השונות שאכלסו אותם.
הוא נשאב לסיפור האישי והכאוב של כל אחד מיושבי בית הכנסת ומתפלא כיצד אנשים המשיכו לדבוק באמונתם למרות הזוועות הרבות שעברו באירופה.
הוא שומע גם סיפורים על המריבות והמחלוקות הרבות שסבבו סביב העדות השונות של המתפללים: ספרדים אל מול אשכנזים, צעירים אל מול הוותיקים ועניים אל מול עשירים.
לאט לאט זוכה אביחי באמון של אנשי בית הכנסת והוא הופך לחלק בלתי נפרד מחייהם.
הוא נמשך במיוחד לסיפור חייו של שוני פוגלמן, יהודי הונגרי שעבר זוועות רבות ונפטר יום אחד מדום לב אך הגינה הנטושה של ביתו ממשיכה לפרוח למרות שאיש לא מטפל בה מזה שנים.
אביחי סקרן לפתור את תעלומת "הגן הנעלם" של פוגלמן והוא עוד יותר סקרן לגלות מה מסתתר מאחורי הסיפור הידוע בו פוגלמן הציל ספר מבית הכנסת שלו בבודפשט בשלהי מלחמת העולם השניה.
האם יצליח לגלות אביחי את הסוד מאחורי חייו המסתוריים של פוגלמן ולפצח את הסודות מאחורי הפנים והשמות של אותם אנשים שהוא מראיין?
העלילה נעה אחורה בזמן אל עבר סיפור חייו של פוגלמן ובחזרה להווה לסיפור חייו של אביחי, אהבתו להילה היפה והחמקנית, עבודת המסטר שלו, יחסיו עם הוריו, חבריו והקשר החזק שנרקם בינו לבין ניצולי השואה מבית הכנסת.
נשאבתי לעלילה הקסומה של הספר, לסיפורים הכואבים והמרגשים של ניצולי השואה, לחייו של אביחי, לריח התבשילים של שבת ולקסם התפילות של בית הכנסת.
הסופר דב ליפשיץ הצליח להעביר ביד אמן את כל האווירה הזאת לתוך ספרו המרגש.
זהו ספר הביכורים שלו שנכתב בהשראת סיפור בית הכנסת של ילדותו בבאר שבע והוא מבוסס בחלקו על דברים אמיתיים.
דב ליפשיץ הוא בוגר אוניברסיטת בן גוריון בנגב בתולדות עם ישראל ועוסק במידענות ובעריכה ספרותית.
ציפור נודדת שהיא המוזכרת בספר "
אדום החזה" כמו שיש בסיפור רובד גלוי המסופר מפיו של אביחי והמתרחש בהווה ורובד סמוי המסופר על ידי מספר ומתרחש בעבר.
ולסיכום הספר קצר וקולע ולא עמוס מידיי בהחלט העביר את המסר של השואה בצורה קלילה, הסיפורים ריגשו וריתקו לא יכולתי להניח לו לרגע מהיד. ממולץ בחום מתאים גם לנוער!
אביחי הוא סטודנט לתואר שני הכותב תזה על קהילת שורדי שואה בבית הכנסת "שארית ישראל" אשר שוכן בבאר שבע. הוא מתנדב להיות עוזר לגבאי הקשיש ארליך, המתקשה בראייה. הוא מתיידד עם קבוצת המתפללים הקבועים, מתחבב עליהם ונחשף אט, אט לסיפורי חייהם.
צמודה לבית הכנסת גינתו של הגבאי המנוח שלמה פוגלמן. ממנה נשמעים קולות ציפורים והיא מעוררת את סקרנותו של אביחי העושה מאמצים לגלות את הסוד הטמון בה ובסיפור חייו של פוגלמן ששרד את השואה בהונגריה ובנה חיים חדשים בארץ.
שזורים בספר כמה סיפורים מרגשים של הישרדות : סיפורו של צביקה שנפצע במלחמת לבנון הראשונה והדרך המיוחדת בה בחר להקים המשך למשפחתו, סיפורו של גימפל זלמן, הסיפור על הצלת ספר התורה מתחת לאפם של אנשי צלב החץ האנטישמים בהונגריה, סיפורה של הניה בעלת חנות הבגדים ועוד מספר מקרים נוגעים ללב.
הספר כתוב כעין יומן בו מדווח אביחי על מעשיו, רובם בהקשר לחומר שהוא אוסף לכתיבת התזה שלו. יש לאביחי, כמובן, גם חיים משלו : הוא מתקשר לדפנה הדתלש"ית, קשר היודע עליות ומורדות, להילה המאכזבת אותו, ליאיר, שותפו לדירה, קיבוצניק המתעניין ביהדות. גם הוריו של אביחי מוזכרים בספר וכן הסיפור על השתתפותו ופציעתו במבצע "חומת מגן".
הסיפור מדלג לעתים לבודפשט של שנת 1944, השנה בה נכבשה על ידי הנאצים, וציפור אדום החזה משמשת גשר בין עבר והווה.
הווי בית הכנסת האשכנזי, על הסעודה השלישית הנהוגה בו, מככב בסיפור. גיבורי הספר הם קשישים המצויים בחלק האחרון של חייהם ומראם אינו מסגיר את תעצומות הגוף והנפש שנדרשו להם על מנת לשרוד את אימי השואה. העובדה ששרדו, הקימו משפחות חדשות והם ממשיכים לפקוד את בית הכנסת כפי שנהגו בילדותם וכפי שלמדו מהוריהם – היא, היא ניצחונם על היטלר וחבר מרעיו !
הספר מומלץ לכל מי שמתעניין בנושא שורדי השואה.