בהליך הבוררות שהתקיים בפני כב' הבורר, עו"ד א.ל , נדונה תביעתו של התובע והנתבע שכנגד , מר צ', (להלן: "התובע" ) כנגד הנתבעים והתובעים שכנגד, ה"ה ע' ו מ' (להלן: "הנתבעים") לתשלום סך של 546,040 ₪ וכן 4,402 $ הנובעים מקשר השותפות בניהם בקשר לבניית בניין ברח' פרומקין X פתח תקווה וכן תביעה נגדית שהגישו הנתבעים כנגד התובע הנובעת אף היא מאותו קשר של שותפות.
1. התובע הינו קבלן בניין ותיק, בעל נכסים ואמצעים הרשום ברשם הקבלנים כקבלן פעיל למצער משנת 1963 .
2. התובע אף זכה במהלך השנים שעסק בעבודות בניה לקבל מכתבי הערכה רבים, לרבות מכתבי הערכה מהתאחדות הקבלנים .
3. התובע שימש במשך למעלה מ 30 שנה כחבר הנהלת ארגון הקבלנים והבונים בפתח תקווה כאשר בארגון המקומי שימש כיו"ר ועדת הביקורת, יו"ר בית הקבלן, גזבר הארגון ויו"ר הועדה המוניציפאלית. בהתאחדות הארצית כיהן כחבר בועדת הביקורת, ועדת הכספים וקרן עזרה לחבר ועוד. על פועלו זה ותרומתו הוענק לו תואר יקיר ענף הבניה כעולה מת1.
4. התובע נהג לבנות בנינים על מגרשים שרכש לבדו ללא ליווי או מימון בנקאי כלשהו כאשר כל הליך רכישת המגרש ובנייתו עד תומו נעשה תמיד מהון עצמי פרטי שצבר ( סעיף 21 לתצהיר תשובתו של התובע).
5. מתוקף תפקידו ומעמדו של התובע אותו צבר, בכפיו ובעמל רב של עשרות שנים זכה התובע לקבל הצעות רבות לרכישת מגרשים ועסקאות קומבינציה. ( סעיף 2.1 לתצהיר תשובתו של התובע ).
6. כחלק מניהול עסקיו השוטפים של התובע חתם הוא ביום 07.04.04 על זיכרון דברים לרכישת מגרש ברח' פרומקין 9 פתח תקווה הידוע גם כחלקה XX בגוש 63XX ( להלן: המגרש) וזאת לאחר מו"מ עצמאי וממושך שניהל עם מוכרי המגרש ה"ה א. ד ו מ'. ל (סעיף 4 לכתב התביעה וזיכרון הדברים שצורף כת' 2).
7. את המגרש רכש התובע לבדו במחיר משמעותי מתחת לערך השוק שלו. המגרש היה בשטח של כ 480 מ"ר כאשר הוא היווה אך מחצית משטח חלקה בשטח של 960 מ"ר. מוכרי המגרש שהם אח ואחות יכלו למכור לתובע רק מחצית מהחלקה מאחר והמחצית השנייה הינה בבעלות של אדם אחר, בשם ה. י, אשר לא היה נכון למכור את חלקו לתובע.
8. דא עקא, בדיקה מקדימה שערך התובע בעירית פתח תקווה בטרם חתימתו על זיכרון הדברים, העלתה כי העירייה הייתה נכונה באותה העת, לאשר תוכניות בניה רק על כל שטח החלקה בשלמות ולא על מחציתה.
9. זו הסיבה שקונים פוטנציאלים רבים נרתעו מרכישת המגרש. ואולם, בדיקה מעמיקה ונוספת שערך התובע לבדו העלתה כי ניתן יהיה לבנות על המגרש בניין אך זאת במידה והמגרש יחולק ויבנה עליו קיר משותף כאשר תוכניות ההגשה שיוגשו יתייחסו לכל שטח המגרש.
10. ואכן, בסעיף 5 לזיכרון הדברים עליו חתם התובע לבדו עם המוכרים, בא הדבר לידי ביטוי.
11. את המגרש עצמו רכש התובע ב 345,000 $, סכום אשר ביטא שווי של כ 10,000$ לחדר כאשר באותה העת שווי השוק הממשי לחדר היה בין 15,000-17,000$ לחדר, דהינו, התובע רכש את המגרש בלפחות 30% מתחת לשוויו הראלי ( סעיף 31 לתצהיר תשובתו של התובע).
12. לפיכך, את כל הרווח היזמי הזה מרכישת המגרש לבדו כמו מבניית הפרויקט כולו יכל התובע לגרוף לכיסו הפרטי לבדו מאחר וכאמור לא נזקק כלל למימון בנקאי ומבחינה מקצועית לא נזקק למי מהנתבעים.
13. ואולם, לנוכח מצבו הבריאותי וגילו המתקדם של התובע (אשר היום הינו קשיש כבן 79) ומאחר ואין אדם יודע את יום פקודתו החליט התובע לא לקחת סיכונים מיותרים ולקחת שותפים אשר ינהלו במקומו את כל פרויקט הבניה מראשיתו ועד סופו כאשר התמורה לשותפים עבור ניהול הפרויקט במקום התובע תהיה עצם הכנסתם לפרויקט והנאתם מרכישת המגרש במחיר מופחת ומבניית הבניין אשר בו התובע הוא היזם.
14. כעולה מעדותו של התובע, במהלך השנים שקדמו לרכישת המגרש פנו אליו הנתבעים וביקשו ממנו, במתק שפתם, לצרפם לאחד מהפרויקטים שיקים והתובע תמיד השיב להם שאם תהיה הזדמנות שכזו הוא אכן ישקול אותה בחיוב. (סעיף 39 לתצהיר תשובתו של התובע).
15. את הנתבעים, ע' ומ' הכיר התובע כ XXX שעבדו בפרויקטים בבניינים שונים שבנה החל משנת 1977 כאשר באותה העת, ע' היה פועל של מ' ומאוחר יותר הם הפכו לשותפים בעבודות חשמל.
17. במאמר מוסגר יצוין כי גם לגבי הפרויקט בפרומקין התקשר התובע עם הנתבע 1, מר ע' בהסכם לביצוע עבודות חשמל ללא הסכם בכתב.
18. בעטיה של מערכת יחסים מיוחדת זו שהייתה לתובע עם הנתבעים והאמון העיוור והבלתי מסויג שנתן בהם, לא נהג בהתקשרויות השונות שביצע עימם לערוך עימם הסכמים בכתב כאשר המחירים עבור העבודות שביצעו הנתבעים עבורו סוכמו לרוב בעל פה ושולמו על ידו במלואם במהלך שלבי הבניה השונים לשביעות רצונם המלאה של הנתבעים. (סעיף 38 לתצהיר תשובתו של התובע).
19. יתרה מכך, אשתו של התובע מ' שעבדה בעסקו כמנהלת חשבונות הייתה אף היא בקשר טוב ותקין עם הנתבעים, דבר אשר היווה פקטור נוסף עבור התובע במגוון שיקוליו להכניסם כשותפים לפרויקט, מתוך הנחה שאם תוך כדי הליך הבניה יקרה לו משהו חו"ח, יהיה לו שותפים שיוכל לסמוך עליהם ויהיו בקשר שוטף ותקין עם אשתו מיכל גם לאחר לכתו.
20. בהתבסס על כל השיקולים האלה נאות התובע להכניס את הנתבעים כשותפים תוך סיכום מוקדם ומפורש איתם שהם ינהלו ויפקחו במקומו על כל פרויקט הבניה מראשיתו ועד סופו.
21. בעטיה של מערכת יחסים מיוחדת זו, אשר התפתחה כאמור עם הנתבעים והאמון המוחלט בהם אשר נבנה במשך עשרות בשנים לא דאג התובע לעגן בצורה מפורטת את הסיכום המפורש והמוקדם שהיה לו עמם בטרם כניסתם לפרויקט לכך שהם ינהלו את הפרויקט ויפקחו עליו לבדם. תנאי זה היווה למעשה את כל הבסיס להתקשרות של התובע עם הנתבעים. (סעיף 42 לתצהיר תשובתו של התובע).
22. הסכם השותפות לרכישת המגרש בין התובע לנתבעים נחתם במחצית חודש יולי 04, כאשר הסכם עבודה (להלן: "ההסכם העבודה") שהסדיר את ההסכמות המוקדמות של התובע עם הנתבעים שהם יפקחו וינהלו לבדם על פרויקט הבניה נערך מולם ביום 09.01.06. (כעולה מת'4 ונ' 10).
23. אחת הסיבות לכך שההסכם העבודה נחתם בשלב מאוחר יותר נבעה מכך שלקח לצדדים פרק זמן לא מבוטל לקבל את היתרי הבניה וכל עוד לא קיבלו הצדדים היתר בניה ואישור הועדה לבניה להקמת קיר משותף היה חשש שהסכם הרכישה שחתמו עם בעלי המגרש יתבטל וזאת בשל קיומו של תנאי מתלה בזיכרון הדברים ובהסכם המכר שקבע שתוקפו של ההסכם כולו מותנה בקבלת היתר בניה והסכמה להקמת קיר משותף.
24. לפיכך כל עוד לא התקבל היתר הבניה טרם החלה העבודה בפועל ולכן לא עוגנה ההסכמה המוקדמת שהייתה לתובע עם הנתבעים לחלוקת אופן העבודה במסמך בכתב אשר נעשה רק בסמוך להתחלת העבודה בפרויקט (סעיף 70 לתצהיר תשובתו של התובע).
25. בפועל, ולדאבונו הרב של התובע, הנתבעים התנערו מהתחייבויות שנטלו על עצמם בהסכם העבודה, זנחו את מלאכת הבניה, עסקו בתקופה הרלוונטית בעבודות אחרות שאין להם שום נגיעה לפרויקט דבר אשר אילץ את התובע, בעל כורחו לנהל לבדו את הפרויקט במשך למעלה מ 18 חודשים. ( סעיף 2.11 לתצהיר עדותו הראשית של התובע).
26. מעבר להנאת הנתבעים מהפירות של התובע כקבלן רשום, כללו העבודות של התובע בפרויקט את כל מלאכת הבניה של הפרויקט, השגת רישיונות, קבלת תעודות גמר, העסקת קבלני משנה השגחה על עובדים ונשיאה בנטל האחריות של מנהל העבודה וקבלן הפרויקט בעת הבניה מלבד האחריות שלו כקבלן רשום במשך 10 שנים לאחר תום הבניה ומכאן הוגשה התביעה.
א. בשל הפרת הנתבעים את התחייבותם לפקח ולנהל לבדם על פרויקט הבניה נאלץ התובע לעשות כן במקומם ועל כן על הנתבעים לשלם לו 270,000 ₪ בגין ניהול עבודות הבניה של הפרויקט במשך 18 חודשים לפי הסך של 15,000 ₪ לחודש. (סעיף 14.1 לכתב התביעה).
ב. בגין מילוי תפקיד של קבלן בניין רשום של הפרויקט על הנתבעים לשלם לתובע סך של 230,000 ₪. ( סעיף 14.2 לכתב התביעה).
סכומים אלו מגיעים לתובע כשכר ראוי ולחילופין בעילה של עשיית עושר ולא במשפט ( סעיף 14.4 לכתב התביעה ).
ג. בין הצדדים סוכם בעל פה כי החלק היחסי של הגג יוצמד לשתי דירות הגג. על סמך הסיכום הנ"ל השקיע התובע מכספו בפיתוח הגג ובין היתר, ריצף התובע את הגג, חיבר אותו למערכות האינסטלציה והחשמל ומן הדין לקיים את ההסכם בעל פה בין הצדדים ולהורות על הצמדת הגג לשתי דירות הגג ולחילופין להחזיר לתובע את השקעותיו בסך של 14,200 ₪ וכן לחייבם שאת בהוצאות החזרת מצב הגג לקדמותו המסתכמות בסך 5,800 ₪ בגין חלקן היחסי בפרויקט.( סעיף 18 לכתב התביעה).
ד. על הנתבע , ע' להשיב לקופת הפרויקט את הסך של 4,402 דולר ארה"ב, אשר גבה ביתר מהסכום המוסכם עבור עבודות החשמל בפרויקט ומתוך סכום זה על התובע לקבל את השיעור היחסי לפי זכויותיו בפרויקט ( סעיף 15.2 לכתב התביעה).
ה. על הנתבעים לשלם לתובע 17,453 ₪ עבור חלקם היחסי בהוצאות משרד אותו העמיד לרשות הפרויקט. ( סעיף 17 לכתב התביעה).
ו. על הנתבעים לשלם לתובע סך של 26,992 ₪ עבור תוספות ושדרוגים, אשר עבורם התחייבו הם לשלם באופן אישי וכן הוצאות נוספות המפורטות בסעיפים 18, 19 21 , 22 ו 23 לכתב התביעה.
ז. עוד עתר התובע בכתב תביעתו לחייב את הנתבעים לחתום בעירית פתח תקווה על טופס בקשה לקבלת החזר בסך 5,000 ₪ בגין שכרו של שמאי מוסכם לעניין היטל השבחה.(סעיף 16 לכתב התביעה).
ח. בנסיבות העניין, ולנוכח הסתרת פרטים מהותיים מבית משפט מחוזי בבקשתם לפסילת הבורר, על הנתבעים לשלם לו בהתאם להחלטת כב' הנשיאה את הוצאות הליך פסילת הבורר.
א. לטענת הנתבעים כל תביעת הבוררות כולה נובעת כל כולה מניסיונו הכושל להשתלט על גג הבניין ( סעיף 49 לתצהיר עדותו הראשית של ע' ד) ולכן הגג מהווה רכוש משותף ( סעיף 1.1 לכתב התביעה הנגדית).
ב. לחילופין, על התובע לשלם להם סך של 200,000 ₪ כפיצויי על שטח הגג.
ג. על התובע לשלם להם סך של 370,000 ₪ בגין מניעת רישום הזכויות.( סעיף 2 לכתב התביעה הנגדית).
ד. כן על התובע לשלם להם סך של 174,500 ₪ בגין פגיעה באיכות הבנייה, והוצאות וליקויי בניה הנובעים מהיותו קבלן רשום וכמי שפיקח במקומם על הפרויקט. (סעיף 4 לכתב התביעה הנגדית).
ה. על התובע לשלם לנתבע 2, מר ע' ד, סך של 49,500 ₪ עבור כליאת שווא, עוגמת נפש, זיכוים והוצאות שכ"ט. ( סעיף 6 לכתב התביעה).
ו. על התובע לשלם לנתבע 1, מר ע', סך של 57,000 ₪ עבור עבודות חשמל, זיכוי על קרמיקה והוצאות שכ"ט בגין הליך פסילת הבוררות אצל עו"ד ב .( סעיף 7 לכתב התביעה).
27. הסכם השותפות לרכישת המגרש נחתם במחצית חודש יולי 04, כאשר הסכם עבודה פורמאלי שמסדיר את ההסכמות הקודמות של התובע עם הנתבעים שהם יפקחו וינהלו לבדם על פרויקט הבניה נערך איתם ביום 09.01.06.
28. לפיכך, התחייבותם הכתובה והמפורשת של הנתבעים לנהל ולפקח על עבודות הבניה בפרומקין 9 פתח תקווה מעוגנת בהסכם עבודה אשר נחתם בין הצדדים ביום 09.01.06. (נ' 10).
כל ההסכמים עם קבלני המשנה או הספקים עבור הבניין ברח' בפרומקין X תהיה חייבת את החתימה של ר' בנוסף אחת החתימות או של מ' או של ע' . שתי החתימות הנ"ל תחייב את כל השותפים.
ע' או מ' מחויבים להיות בבניין בפרומקין 9 בשעות העבודה ולנהל את העבודה ולהשגיח על קבלני המשנה או הפועלים בבניין וכל זאת ללא תמורה. צ' לא חייב לנהל את העבודה ולא חייב להיות נוכח בבניין.
כל אחד מהשותפים מ' ו ע' ו צ' רשאים לבדוק את העבודה בבניין ואת כל החשבונות וההסכמים עם קבלני המשנה והספקים . במידה ויש הערות יש להעלות בפני כל השותפים ולפתור אום במשותף.
" אחת הסיבות לכך שההסכם נחתם בשלב מאוחר יותר נבעה מכך שלקח לנו פרק זמן לא מבוטל לקבל את היתרי הבניה בשל כך שביקשנו לקבל הקלה לבניית קומה חמישית ולבניית 10 דירות במקום 8 דירות עם קיר משותף לחלקה הצמודה למגרש כאשר היתר הבניה היה צריך לקבל את אישורה של ועדת הבניה המחוזית. כל עוד לא קיבלנו היתר בניה ואישור הועדה לבניה להקמת קיר משותף היה חשש שהסכם הרכישה שלנו עם בעלי המגרש יתבטל וזאת בשל קיומו של תנאי מתלה בזיכרון הדברים ובהסכם המכר שקבע שתוקפו של ההסכם כולו מותנה בקבלת היתר בניה והסכמה להקמת קיר משותף. לפיכך, כל עוד לא התקבל היתר הבניה טרם החלה העבודה בפועל ולכן לא עוגנה ההסכמה המוקדמת שהייתה לי עם הנתבעים לחלוקת אופן העבודה במסמך בכתב אשר נעשה רק בסמוך להתחלת העבודה בפרויקט".
31. על אמיתות גרסתו האיתנה והמהימנה של התובע, באשר לנסיבות עיגון ההסכמות המוקדמות שהיו לו בעל פה עם הנתבעים, בדבר חובתם לנהל את הפרויקט בפרומקין רק בסמוך להתחלת ביצוע העבודות בפרויקט, ניתן ללמוד גם מחקירתו הנגדית של התובע שם השיב לשאלתו של עו"ד ציאון איך נולד הסכם העבודה.
" הינו קרובים להתחלת העבודה , וכשהגענו להתחלת העבודה, רציתי שיהיה כתוב מה שסיכמנו. סיכמנו שהם צריכים לנהל את העבודה, ואת זה כתבנו. ואם הם לא היו חותמים על זה, לא הייתי מתחיל את העבודה בכלל"( עמ' 68 שורות 7-12 לפרוטוקול ישיבת 17.11.10").
"הסכם העבודה עצמו נערך בכתב ידי בנוכחות הנתבעים ללא התערבות וללא השפעה של שום גורם. מאחר ובאותו שלב עדיין היה לי אמון מלא בנתבעים לא מצאתי לנכון לתומי להטריד את עו"ד ב' גם עבור עריכת הסכם זה במיוחד לנוכח העובדה שהתחייבות הנתבעים לנהל את העבודה ולפקח עליה הייתה מובנת ומוסכמת עליהם ללא כחל וסרק. דווקא העובדה שהנתבעים וליתר דיוק ע' מצא לנכון למחוק את המילים "להיות בבניין פרומקין 9 בשעות העבודה" שנרשמו בהסכם מעידה כאלף עדים על גמירות דעתם המלאה של הנתבעים בחתימתם על הסכם ההתחייבות שלהם לניהול העבודה בפרויקט לבדם ללא מעורבות שלי וללא מחויבות שלי לפקח ולנהל את הפרויקט כפי שארע בפועל. בהקשר לסיבת מחיקת המילים "להיות בבניין בפרומקין X בשעות העבודה" מההסכם ברצוני להדגיש שהסיבה היחידה בעטיה נמחקו מילים אלו הייתה שע' אמר לי שמאחר בכוונתו לטפל ביחד עם מ' גם בסידורים אחרים שקשורים לפרויקט, שדורשות יציאה מהבניין כגון ביקורים אצל העירייה, מהנדס, לדואר, בזק, חברת חשמל וכו' ובוודאי שלא בכדי לאפשר להם לנטוש ולהפקיר את עבודות הניהול והפיקוח על הפרויקט כפי שארע.
בפועל ולדאבוני הרב, הנתבעים התנערו מהתחייבויותיהם שנטלו על עצמם בהסכם העבודה, זנחו את מלאכת הבניה, עסקו בתקופה הרלוונטית בעבודות אחרות שאין להם שום נגיעה לפרויקט דבר אשר אילץ אותי, בעל כורחי לנהל לבדי את הפרויקט במשך למעלה מ 18 חודשים".
33. ויודגש שח.נ של התובע באשר לנסיבות חתימת הנתבעים על הסכם העבודה לא רק שלא קעקעה את אמיתות גרסתו זו, אלא אף חיזקה אותה, למרות מותשותה הרבה של החקירה הנגדית אשר השתרעה על פני שעות רבות מאוד.
" כשהתקדמנו להתחלת העבודה אז אני חתמתי על הסכם העבודה וכתבתי בפירוש שהם צריכים לנהל את העבודה. ואם הם היו אומרים שהם לא רוצים לנהל את העבודה או בשבילי כמו שסיכמנו בעל פה, לא הייתי מתחיל את העסקה, לא הייתי מתחיל לבדוק. לא הייתי מתחיל. הייתי מפוצץ את העסקה, עושה פירוק שותפות. לא הייתי מתחיל את העסקה. הם חתמו, והם תיקנו פה גם, כתוב פה "לא להיות כל הזמן בבניין", כי הם אמרו שהם צריכים ללכת לכל מיני , למהנדס, לפה, הם לא יכולים להיות כל הזמן בבניין. אז הם מחקו פה קצת, וחתמו בחתימת ידם את המסמך הזה. זה מסמך משלים של המסמך הראשון. בעצם זה המסמך האמיתי ולא הראשון. אם על זה הם לא היו חותמים, לא הייתי יוצא לעבודה, לא הייתה שותפות, לא היה כלום".
א. בחקירתו הנגדית של מר ע' מיום 25.01.11 השיב במענה לשאלה האם "אתה מאשר שאתה חתום על נ' 10 ת. כן" ( בעמ' 49 שורות 6-7 ועמ' 48 שורות 16-17).
ובהמשך: "ע', אתה מאשר שאתה גם חתום על התיקון? ת. כן נכון. ש. אז קראת את ההסכם לפני שחתמת עליו, נכון? אם אתה חתום גם על התיקון וגם למטה, אתה קראת את ההסכם שאתה חתום עליו? ת. כן קראתי. (עמ' 49 שורה 25 עמ' 50 שורות 1-5 לפרוטוקול).
ב. דברים דומים נאמרו גם בחקירתו הנגדית של מר מ' בישיבת הבוררות מיום 09.02.11.
ובהמשך: ש. אתה מסכים שההסכם הזה שנחתם ב09.01.06 הוא נחתם בסמוך לפני שהתחלתם לגשת לביצוע הפרויקט? ת. כן. ש נכון? ת. כן ש. שזה בערך הזמן שסיכמתם גם על עבודות החשמל שלכם ת. יכול להיות. נכון? ת. יכול להיות, בערך. ( עמ' 42 שורות 6-16 לפרוטוקול ).
35. חיזוק נוסף לעובדה שכל עוד לא החלו השותפים בביצוע הפרויקט לא הייתה רלוונטיות לעגן את ההסכמות המוקדמות לניהול הנתבעים את הפרויקט במסמך בכתב, ניתן לקבל באופן מפתיע אף מעדותו של מר ע' שהעיד שגם ההסכם בעל פה שנערך מולו לביצוע עבודות החשמל נערך רק בסמיכות לתחילת ביצוע העבודות בפרויקט!
"ש. ההסכם הזה, שאתה עשית בעל פה, הוא היה לפני או אחרי שחתמתם על נ' 1?. נ' 1 זה הסכם השיתוף... ת. זה היה אחרי. ש. זה היה אחרי? ת. כן. עוד לא דובר על עבודות חשמל. ש. אוקי. ש. אז אתה מסכים איתי שכל עוד לא ניגשתם לשלבי הביצוע של הפרויקט, אז זה לא היה רלוונטי בכלל לסכם את מחירי החשמל. נכון? ת. אני לא זוכר בדיוק באיזה שלב סיכמנו.. ש. אז בוא תגיד לי מתי התחלתם. ת. אני מתאר לעצמי, אני מתאר ככה שזה הגיוני, שלפני שהתחלנו לעבוד לבנות את הבניין, אז סיכמנו גם על זה. ש. כי אז זה היה רלוונטי? ת. כן, אז זה היה רלוונטי.( עמ' 32 שורות 6-11 ו18-21 ועמ' 33 שורות 1-5 לפרוטוקול מיום 09.02.11).
37. לאור האמור לעיל, אין ספק שהנסיבות האמתיות והיחידות שאפפו את חתימת הנתבעים על הסכם העבודה נ' 10 הן, לא מאחר וסברו כטענתם כי "שחרורו של התובע מהחובה להשתתף בניהול הפרויקט עשויה להועיל להם " כנטען על ידם, בהבל פיהם, בסעיפים 33-38 לתצהירו של ע' ו 28-32 לתצהירו של מ', אלא אך ורק מאחר וזה היה הסיכום המפורש והמוקדם איתם בטרם כניסתם כשותפים לפרויקט ובאותה העת הצדדים עמדו לגשת לביצוע העבודות בפרויקט ואלמלא חתימתם על נ' 10 לא היה התובע מסכים לגשת לביצוע העבודות והיה עומד על פירוק השותפות בין הצדדים!
38. לטענת התובע, הנתבעים התנערו מההתחייבויות שנטלו על עצמם בהסכם העבודה , זנחו את מלאכת הבניה, עסקו בתקופה הרלוונטית בעבודות אחרות שאין להם שום נגיעה לפרויקט, דבר אשר אילץ את התובע, בעל כורחו, לנהל לבדו את הפרויקט במשך למעלה מ 18 חודשים ולטפל לבדו בעניינים הנלווים לבניה, כגון השגת רישיונות, קבלת תעודת גמר וטופס 4 ונשיאה באחריות של מנהל עבודה וקבלן הפרויקט במשך זמן הבניה ו10 שנים לאחר תום הבניה. ( סעיף 11 לכתב התביעה).
39. בהקשר זה הדגיש התובע כי בנסיבות העגומות שנוצרו " מצב של שיתוק הבניה עלול היה לקרות אלמלא נטל על עצמו את המטלות הנ"ל והדבר הווה גורם מרכזי להכנסות הרבות שהופקו מהפרויקט שאם לא כן, עלולים היו הצדדים לסבול מהפסדים כספיים ניכרים".( סעיף 2.12 לתצהיר עדותו הראשית של התובע).
40. מנגד הנתבעים הציגו בכתבי טענותיהם מספר גרסאות שונות וסותרות האחת את רעותה באשר לשאלת קיום התחייבותם לנהל את הפרויקט לבדם ללא מעורבות התובע, הכל בהתאם לצרכיהם השונים באותו סוג קונקרטי של הליך.
41. בסעיף 24 לכתב ההגנה שהגישו הנתבעים טענו הם, בעזות מצח, כי " הוא ( התובע צ ר ) היה חייב לנהל את העבודה בפרויקט ביחד עם הנתבעים ללא שכר" תוך התעלמות טוטאלית שלהם מהתחייבותם על פי הסכם העבודה!
42. לעומת זאת, בסעיף 42 לתצהיר עדותו הראשית של ע' וסעיף 37 לתצהיר עדותו הראשית של מ' זנחו גרסתם זו וטענו כי הם ניהולו כביכול את הפרויקט ברצינות רבה מאוד ובמקצועיות.
"בפועל ניהלנו אני ומ' את הפרויקט ברצינות רבה מאוד ובמקצועיות , ככל שיכולנו.." ( סעיף 42 לתצהירו של ע').
43. יצוין שאל מול גרסתם זו של הנתבעים שניהלו את הפרויקט במקצועיות וברצינות רבה כביכול ניצב מכתבו של הנתבע 1, מר ע' אל התובע מיום 05.08.07 נ' 35 , אשר נשלח לתובע בתום הפרויקט המדבר בעד עצמו . ממכתבו זה של נתבע 1 משתמע בברור כי הנתבעים כלל לא ניהלו ופיקחו על העבודות בפרויקט אלא לכל היותר "ניסו " לעשות כן.
"ניהול והתנהלות, אכן התחייבנו גם אני וגם ע' לנהל את העבודה בבניין, זה מה שניסינו לעשות , אני חוזר ומדגיש ניסינו לעשות!!!" ( סעיף 8 לנ' 35).
44. על רקע שלושת גרסאותיהם הפתלתלות , השונות והסותרות של הנתבעים, בכתבי דין שונים, מרחפת כתב תביעתם הנגדית של הנתבעים המדבר בעד עצמו בדבר ניהלו הבלעדי של התובע את הפרויקט!
45. במסגרת כתב תביעתם הנגדית של הנתבעים הם תבעו את התובע לשלם להם מאות אלפי שקלים עבור ליקוי בניה הנובעים בשל ניהולו של התובע את הפרויקט, ואין הוכחה טובה מכך.
א. כך למשל, בסעיף 4.2 לכתב התביעה נתבע התובע לשלם לתובעים סך של 3,200 ₪ בגין בניית עבודה עקומה שביצע קבלן השלד, עובדה המהווה הודאת בעל דין כי מי שניהל ופיקח על קבלן השלד היה זה התובע!
ב. בהמשך אותו סעיף מלינים הנתבעים על ירידת ערך כללית בבניין בשווי של 100,000 ₪ שנגרמה לטענתם בשל עבודות קבלן הטיח, עובדה המהווה אף היא הודאת בעל דין נוספת של הנתבעים כי מי שניהל ופיקח על קבלן הטיח היה זה התובע!
ג. ואילו בפסקה שלישית לאותו סעיף תובעים הנתבעים את התובע בסך של 80,000 ₪ בגין טיב ואיכות עבודת הריצוף הירודה, עובדה המשמשת אינדיקציה נוספת לכך שמי שניהל ופיקח על הרצף היה זה התובע לבדו!
ד. בפסקה רביעית לסעיף 4.2 לכתב התביעה מלינים הנתבעים על נזקים בשיעור של 100,000 ₪ בגין עבודות אינסטלציה. מכאן משתמע בבירור שמי שפיקח על האינסטלטור היה זה התובע ולא הנתבעים.
46. מהאמור לעיל, עולה בבירור שהנתבעים בוודאי לא היו תובעים את התובע בתביעתם הנגדית לשלם להם פיצויים בשיעור של מאות אלפי שקלים בגין ליקויים בשלד הבניין, עבודות קבלן הטיח, איכות עבודות הריצוף ועבודות האינסטלציה, אלמלא ראו בתובע אחראי מתוקף היותו קבלן הבניין וכמי שפיקח לבדו על כל בעלי מקצוע בפרויקט כולו!
47. בנסיבות מובהקות אלו, בהן הנתבעים תבעו את התובע על ליקוי בניה עולה תמונה ברורה וחד משמעית שיש לראות בתביעתם זו בגין ליקוי בניה משום הודאת בעל דין של הנתבעים בעובדה שהתובע הוא זה ניהל לבדו את הפרויקט וזאת בניגוד מוחלט להתחייבויות הנתבעים ולעדותם הכוזבת בפני כב' הבורר כאילו היה ניהול משותף.
48. כאן המקום לציין, שהנתבעים אשר הבינו כי תביעתם הנגדית, ככל שהיא נוגעת לחיובו של התובע בתשלום ליקויי בניה "יורה לעצמה ברגל" בשל כך שהיא בעקיפין מחזקת היטב את טענתו של התובע כי הוא זה שניהל ופיקח על עבודות הבניה לבדו ומחלישה גרסתם כאילו מדובר היה בניהול משותף זנחו בהמשך הליך הבוררות באופן טוטאלי את כל רכיבי תביעתם זו לפיצוי בגין ליקויי בניה!
49. דא עקא, מעדותו של ע' ד ניתן ללמוד בנקל כי התביעה הנגדית לא נזנחה בצורה אקראית אלא נבעה בשל שינוי אסטרטגיה קיצוני בניהול תיק הבוררות לאחר שהנתבעים הבינו שלמרבה האירוניה תביעתם הנגדית משרתת את טענת התובע על כך שהוא זה שניהל ופיקח לבדו על הפרויקט! תחת זאת, שונתה הטקטיקה עת הנתבעים בחרו להתמקד בדמוניזציה של התובע.
50. "ש אני שואל אותך שאלה, ע', תראה, אתם בכל ההליך בוררות לא חסכתם במשאבים, נכון? שהיה צריך להחליף עורך דין החלפתם עורך דין. שצריך לצלם בלוקים של ניירות, חופשי הלכתם לצלם. ואני שואל , למה לא הבאתם חוות דעת מומחה? ... ( עמ' 111 שורות 25-27 ו עמ' 112 שורות 1-2 לפרוטוקול).
"ת. אני אגיד לך למה לא הבאנו שמאי. ש. למה?.
שאלת כב' הבורר. למה?.
ש. זה מה שעשיתם. אז בגלל זה לא הבאתם שמאי?
ת. כן, לא רצינו לנפח. אני חושב שאם הבורר יראה את הדברים, הוא יבין אותם. לא צריך יותר מזה.
ש. למה בתצהירי עדות ראשית שלך זנחתם למעשה את כל כתב התביעה שלך?
שאלת כב' הבורר אל ב"כ התובע: ושאלה שאני שואל אותך- למה אתה שואל על זה באמת בכלל? למה אתה חוקר על זה בכלל.
ת. ב"כ תובע: כי אני טוען שזו הייתה יד מכוונת. זה לא זניחה אקראית אדוני, אני לא מפחד מהשאלות שלי, לא זניחה אקראית, מישהו פה "נפל לו האסימון" שהתביעה הזו היא יורה לעצמה ברגל.
ת. ע'. אני חושב שהתמקדנו בשביל להראות את פרצופו האמיתי של צ, שהוא משקר והוא אלים. ואז, אם הבורר יבין מי זה צ, אז הוא יבין גם את כל השאר.
ש. התמקדות ברצח האופי של צ'?
ת. לא, בעובדות, בעובדות אדוני, בעובדות."
52. מעדותו של מר ע' ד עולה אם כן בבירור כי זניחת רכיבי תביעתם הנגדית של הנתבעים בשיעור של מאות אלפי שקלים בטענה מגוחכת של ליקויי בניה ותחת זאת התמקדותם בניסיון לטעת בלב כב' הבורר את הרושם השגוי, כאילו התובע הינו אדם לא ישר אכזר ואלים לא הייתה מהלך מקרי של הנתבעים אלא באה לעולם רק לאחר שהנתבעים השכילו להבין, אומנם באיחור, שתביעתם הנגדית "משחקת" לידי התובע ומבססת היטב את עילת תביעתו לתשלום שכר ראוי כמנהל עבודה וכקבלן רשום ובגין עשיית עושר ולא במשפט.
53. יצוין כי על מנת לנסות לבלבל ולהטעות את כב' הבורר כאילו ע' לא הפר את הסכם העבודה טען הוא לכל אורך ההליך כי הוא ניהל בצוותא חדא עם מ' את הפרויקט ואף עבד בו כביכול יותר מהתובע. כך למשל הנתבעים הכחישו בכתב הגנתם את האמור בסעיף 11 לכתב התביעה לפיו הנתבעים זנחו את מלאכת הבניה ועסקו בתקופה הרלוונטית בעבודות אחרות שאין להם קשר לפרויקט.
55. לאור האמור לעיל, אין ספק שהתובע עמד, למעלה מן הנדרש בנטל ההוכחה המוטל עליו להוכחת עילת תביעתו לתשלום שכר ראוי הנובע מהפרת הנתבעים את התחייבותם לנהל ולפקח על הפרויקט במקומו ולתשלום שכר ראוי בגין השימוש שעשו ברישיון הקבלן שלו.
56. להוכחת ניהול הפרויקט ופיקוח עליו הן כמנהל עבודה והן כקבלן רשום הגיש התובע תצהירים של חמישה עדים אשר מתוכם הגיעו להעיד ארבעה. יצוין כי מר אילן לביא, האינסטלאטור אשר מטעמו הוגש תצהיר לא היה נכון להגיע לעדות וזאת בשל לחצים שהופעלו עליו מטעם הנתבעים לא למסור את עדותו כעולה אף מהאמור בסעיף 10 לתצהירו של העד. לחצים, אשר לדאבון לב התובע, אכן נשאו פרי! יחד עם זאת, גם אם יתעלם כב' הבורר מתצהירו של מר אילן לביא, הרי שלית מאן דפליג, שהתובע הצליח להוכיח כדבעי את העובדה שהוא זה שניהל את הפרויקט ופיקח עליו, כמפורט להלן.
א. את עבודות הטיח, התיקונים והצבע בבניין ביצע בתקופה מצטברת של למעלה מ 6 חודשים.
ב. במהלך כל תקופה זו מי שניהל ופיקח על עבודתו בבניין בפועל ואיתו היה בקשר שוטף היה זה אך ורק מר צ. ר אשר היה נוהג להגיע לבניין כל יום בין השעות 06:00-07:00 בבוקר ולעזוב את הבניין לאחר שכל הפועלים הלכו בסביבות השעות 16:00-17:00.
ג. לעומת זאת, במהלך כל תקופת עבודתו בבניין יצא לו לראות את מר ע' ד בין פעמים לשלוש פעמים בלבד וגם זאת, כאשר ע' ביקר בדירה שלו בבניין.
ד. את מ' יצא לו לראות בבניין רק בהקשר של ביצוע עבודות שקשורות לחשמל שבבניין.
ה. ע' ומ' מעולם לא פיקחו על עבודתו ולא העירו לו כל הערה מקצועית שהייתה קשורה לעבודתו בבניין, כאשר כל הקשר המקצועי שהיה לו במהלך עבודתו בבניין היה מול מר צ ר בלבד. ( סעיפים 10-13 לתצהיר עדותו).
58. עדותו האמינה של מר סברי לגבי העובדה שהתובע הוא זה שניהל ופיקח על הפרויקט ואף מעולם לא קיבל שום הערה מקצועית ממי מהנתבעים התחזקה אף בחקירתו הנגדית, בעמ' 39 שורות 1-19 לפרוטוקול הדיון מיום 20.12.10.
ש. תאשר לי שהוא (מ') היה בא אליך לפעמים ואומר לך- תקשיב יש פה בעיה עם הטיח פה או בעיה עם הטיח פה?
ת. בנושא של הטיח והצבע אף פעם לא בא.
ש. אף פעם לא בא ואמר לך כלום?
ש. לא נתן לך שום הערות? ת. בכלל לא.
ת. בטוח במאה אחוז.
ש. כן? ת. כן.
ש. צ ר אמר לך להגיד את זה עכשיו את מה שאתה אומר?
ש. אני אומר לך שהוא פנה אליך הרבה פעמים ואמר לך שיש לך בעיות בטיח.
ת. אף פעם לא פנה אלי והוא לא התערב בעבודה שלי, הוא היה מתעסק כל הזמן בעבודות שלו ואף פעם לא פנה אלי בקשר לעבודות שלי, אני אישית.
עדותו של מר י' – איש האלומיניום של הפרויקט.
א. את פרויקט הבנייה עצמו ניהל כבעל מקצוע במשך כשנה. ( סעיף 9 לתצהירו).
ב. במשך כל תקופת עבודתו בבניין מי שניהל את פרויקט הבניה בפועל כקבלן מבצע היה זה מר צ ר בלבד איתו עמד בקשר רצוף ושוטף ואליו פנה בכל בעיה שהתעוררה במהלך ביצוע עבודות האלומיניום. ( סעיף 10 לתצהירו).
ג. מר צ ר היה מי שביקר ובדק את העבודה שביצע ורק לאחר שאישר את איכות העבודה לשביעת רצונו המלאה דאג שיקבל את שכרו ממנו ומשאר השותפים. ( סעיף 11 לתצהירו).
ד. את ע' יצא לו לראות במהלך כל תקופת עבודתו בפרויקט רק פעמים נדירות וגם זאת כאשר הוא נכח בדירתו בפרויקט בלבד. ( סעיף 12 לתצהירו).
ה. את מ' יצא לו לראות בבניין רק בתפקידו כחשמלאי שביצע את עבודות החשמל בבניין". (סעיף 12 לתצהירו).
60. לנתבעים ניתנה כמובן הזכות לחקור חקירה נגדית את מר אטיאס ולנסות להפריך את עדותו.
61. דא עקא, שב"כ הנתבעים עו"ד ציאון אילן בחר, לשאול את מר אטיאס שאלות צדדיות וזניחות ונמנע מלהפנות אליו שאלות קונקרטיות הנוגעות אל לב עדותו, ולמשמעות זו אתייחס בהמשך.
א. עבודות הריצוף שביצע בבניין אשר בפרומקין 9 פתח תקווה ארכו כ 4 חודשים במצטבר.
( סעיף 7 לתצהירו).
ב. לפני שהתחילו העבודות נמסר לו על ידי צ שמי שאמור לנהל את עבודות הבניה ולפקח על העובדים זה ע' ומ' כי כך סיכם עימם בטרם נכנסו לשותפות ( סעיף 8 לתצהירו).
ג. ואולם, בפועל מי שניהל את העבודות הבניה ופיקח על העובדים והיה בקשר שוטף איתו במהלך כל העבודה היה זה רק צ ר ( סעיף 9 לתצהירו).
ד. צ נהג להגיע לבניין מידי בוקר על מנת לפתוח את אתר הבניה בסמוך לשעה 06:30 כאשר בסמוך לשעה 13:00 נהג לצאת לביתו בכדי לאכול ארוחת צהרים ולאחר מכן היה חוזר לבניין עד לעזיבת אחרון הפועלים כאשר צ היה סוגר מידי יום את אתר הבניה עם תום יום העבודה (סעיף 10 לתצהירו).
ה. את ע' יצא לו לראות בבניין פעם בשבוע בערך למשך שעה אחת כאשר בכל ביקוריו הוא נהג להתעניין רק בדירה שלו בבניין ( סעיף 10 לתצהירו).
63. חקירתו הנגדית של הרצף, מר מנחם עזוז לא רק שלא קעקעה כהוא זה את עדותו שהייתה אמינה, אלא אף חיזקה אותה.
עו"ד ציאון אילן :"ש. תראה, אף אחד לא יעמיד אותך לדין אם אתה תחזור בך ממה שכתבת בתצהיר. תקשיב, למרות שהוזהרת, אנחנו לא ננהל נגדך הליכים, נרדוף אחריך אם אמרת לא אמת. תקשיב, עדיין אנחנו נמצאים במקום שצריך להגיד את האמת. אוקי? השאלה שלי היא אם יכול להיות שמר ר, הוא אדם חשוב בתחום הבניה בפתח תקווה, ויכול להיות שבגלל זה, אם הוא מבקש- נותנים תצהיר. יכול להיות דבר כזה?
ת. התצהיר אמת, כל מה שראיתי בבניין. מכיר אותם אותו זמן בדיוק כמו שאני מכיר אותו.
ש. אבל הם לא כל כך חשובים כמוהו. ת. הם חשובים אותו דבר ( עמ' 64 שורות 17-27 ועמ' 65 שורה -1 לפרוטוקול הדיון מיום 21.11.10).
א. במשך כל 12 החודשים בהם עבד בבניין יצא לו לראות את מר ע' ד פעם אחת בלבד וגם זאת כאשר הוא פנה אלו ולמרקו (מר מנחם עזוז) וביקש לבצע בסלון של דירתו בקומה שלישית פוגות בין המרצפות במרווח של כ3 מ"מ. מאחר וצ ר היה הקבלן המבצע של הפרויקט אשר רק מולו עבד וקיבל הנחיות ביקש ממר צ ר רשות לכך.
ב. מ' אומנם היה מגיע לבניין אך עסק רק בעבודות חשמל שהיו קשורות לפרויקט כאשר הוא נהג להסתגר בדירה בה עבד ולא ליצור קשר בעניינים שלא קשורים לעבודות חשמל עם שאר הפועלים. מ', בימים בהם הגיע נהג ללכת לביתו לא יאוחר מהשעה 13:00.
ג. לעומתו, צ ר היה מגיע כל בוקר לפנינו לבניין בסביבות השעה 06:00 בבוקר ועזב את הבניין אחרון. צ ר ניהל בפועל את כל פרויקט הבניה כקבלן מבצע וכמי שפיקח בפועל על העובדים." ( סעיפים6-9 לתצהיר עדותו ).
65. גם בהתייחס לעדות זו, נמנע ב"כ הנתבעים, עו"ד אילן ציאון מלהפנות לעד כל שאלה עניינית וקונקרטית הנוגעת לשאלת ניהול ופיקוח הפרויקט ועל ידי מי ולא בכדי, שמא הדבר יוסיף ויחזק את עדותו של העד!?
66. לתשומת לב כב' הבורר, שלמרות התצהירים המפורטים שהוגשו מטעם ארבעה עדים, אשר היו נוכחים במשך רוב תקופת הפרויקט וראוי במו עיניהם מי מהשותפים באמת ניהל ופיקח עליהם בפועל, נמנעו הנתבעים מלהפנות לאותם עדים שאלות רלוונטיות וישירות בסוגיות המהותיות עליהם הצהירו בתצהיריהם.
67. בפסיקה נקבע כי ההימנעות מחקירה נגדית בנקודה מהותית, פועלת לחובת הנתבע, במיוחד כאשר ההימנעות לא הייתה מטעמי נוחות, כגון חיסכון בזמן בית המשפט, שהרי החקירה הנגדית עצמה הייתה ארוכה [ראו ע"א 260/82 סלומון נ' אמונה פ"ד לח(4), 253, 258; י' קדמי "על הראיות", הדין בראי הפסיקה, מהד' משולבת, תשס"ד-2003,1400-1402].
68. בהליך הבוררות שהתקיים בפני כב' הבורר, לא הגביל כב' הבורר כהוא זה את משך החקירות הנגדיות של מי מהעדים אשר העידו בפניו. ואכן, ב"כ הנתבעים ניצל עד תום את זכותו לחקירות נגדיות ארוכות ומתישות, מתי שרק מצא לנכון לעשות כן, בהתאם לצרכיו. בנסיבות אלו, אין ספק שהימנעות ב"כ הנתבעים מלהפנות לעדים אלו שאלות רלוונטיות בסוגיה המהותית, אשר לשמה העידו, פועלת באופן מובהק לחובת הנתבעים ומחזקת משמעותית את גרסתו האמינה של התובע, אשר הוא זה שניהל ופיקח לבדו על הפרויקט.
70. בסעיף 113 לתצהיר עדותו הראשית של ע' העיד הוא כי: " בסעיף 2.11 לתצהיר עדותו הראשית טוען ר כי נאלץ לנהל במשך 18 חודשים את הפרויקט בעצמו וכיוצ"ב. על כך השבנו בהרחבה לעיל. כולנו ניהלנו את העבודה בפרויקט..
71. בעוד שבסעיף 114 לתצהירו של ע' נאמרו הדברים הבאים: " כך או כך, תרומתנו לפרויקט הייתה גדולה לאין שיעור מתרומתו של ר"
72. בסעיף 33 שורה רביעית לתצהירו של מ' העיד הוא כי: " השקענו עבודה רבה מאוד בפרויקט זה ובוודאי שיותר מר- וזאת ללא כל שכר"
73. על רקע ההצהרות ההחלטיות והחד משמעיות אלו של הנתבעים, בתצהירי עדותם הראשית, על כך שניהלו כביכול את הפרויקט במשותף עם התובע ואף יותר ממנו ניתן היה לצפות כי הנתבעים יביאו עדים מטעמם להוכחת גרסתם זו, אשר אינה מתיישבת כלל עם עדותו של התובע ואף לא עם עדותם האובייקטיבית של ארבעה עדים, אשר העידו בתיק זה!
74. ואולם, הנתבעים נמנעו מהבאתם של עדים כלשהם על מנת לתמוך בגרסתם שניהלו כביכול במשותף עם התובע את הפרויקט, מבלי שתהיה להם סיבה סבירה לכך.
"ש. השאלה שלי היא כזאת- בפרויקט לבניית בניין יש הרבה בעלי מקצוע, נכון? יש טיח, יש צבעי, יש אינסטלטור. מה עוד יש? בוא תעזור לי.
ת. יש איש אלומיניום, קבלן שלד. אבל לא כולם עובדים במקביל, שלא תתבלבל.
ש. לא, אני יודע. אני שואל אותך, אם אתה ניהלת אותם, למה אף אחד לא בא להעיד שאתה זה שניהל ופיקח על העבודות שלהם?
ת. מי זה אף אחד?
ש. אף אחד מבעלי המקצוע האלה. אתם לא הצלחתם להביא עד אחד, עד אחד.
ת. אני לא צריך להביא שום עד שאני ניהלתי. למה אני צריך להביא עד?
76. באשר לנפקותה של ההימנעות מהעדת עדים רלוונטיים, מושכלות היסוד של דיני הראיות הינם, כי הימנעות בעל דין מהצגת ראיה פועלת לחובת אותו בעל דין. בהיעדר הסבר סביר, מקימה הימנעות זו חזקה כי הצגת הראיה על ידי הנתבעים הייתה פועלת נגדם. אמורים הדברים ביתר שאת מקום בו היה ברור וידוע לנתבעים כי שאלת הפיקוח והניהול בפרויקט אשר התבצעה לטענת התובע על ידו בלבד הינה הפלוגתא המרכזית בתביעת התובע.
77. "אי הבאתו של עד רלוונטי מעורר, מדרך הטבע, את החשד כי יש דברים בגו, וכי בעל הדין, שנמנע מהבאתו, חושש מעדותו וחשיפתו לחקירה שכנגד .... "אי הזמנה להעיד יוצרת הנחה שאילו הובאו הייתה עדותם סותרת את גרסת המשיבה" (ע"א 465/88 הבנק למימון ולסחר נ' סלימה מתתיהו ואח', פ"ד מה (4) 651, 658-659).
משלא הביאו הנתבעים לעדות ולו עדות אותנטית אחת, של פועל, קבלן או עובד כלשהו בבניין שיכל להעיד על ניהול או פיקוח כלשהו מטעמם אזי בהעדרן קמה לחובת הנתבעים חזקה שאילו הובאו ראיות אלה הם היו מזיקות להם ופועלות כנגדם.
79. מהמקובץ עולה, כי התובע עמד באופן ברור ומובהק בנטל הראיה המוטל עליו להוכחת טענתו שהנתבעים הפרו את מחויבותם כלפיו אשר בעטיה נאלץ הוא בעל כורחו לנהל ולפקח במקומם על כל פרויקט הבניה בבניין, אשר נבנה ברח' פרומקין 9 פתח תקווה. אין גם ספק שאם התובע לא היה עושה כן במקומם של הנתבעים היה נגרם לכלל השותפים בפרוייקט נזק כלכלי חמור כך שהתובע אף הקטין באופן ניכר את נזקו, כמו גם את נזקם של הנתבעים, אלמלא נרשם כקבלן וניהל ופיקח במקומם על הפרויקט.
80. לפיכך, זכאי התובע לקבל מהנתבעים סך של 270,000 ₪ בגין ניהול עבודות הבניה של הפרויקט במשך 18 חודשים לפי הסך של 15,000 ₪ לחודש וזאת הן כשכר ראוי למנהל עבודה והן מכוח עשיית עושר ולא במשפט של הנתבעים על גב התובע לנוכח הפרתם הברורה את נ- 10.
81. לצורך הוכחת שכרו הראוי כמנהל עבודה וכמפקח, צרף התובע לתצהירו מספר הערכות מחיר של גובה שכר עבודה נהוג ומקובל בענף הבניה למנהל עבודה, אשר כעולה מהם השכר למנהל עבודה נע בין 17,000 ₪ ל 20,000 ₪ לחודש.
82. התובע לא יצא ידי חובתו רק בעצם צירוף הערכות מחיר אלו ואף הגיש תצהיר וחוות דעת מומחה, מטעמו של מר שמעון חסון. אין ספק שמר חסון נחשב מומחה בענף הבניה לנוכח הרקורד המרשים שלו וניסיונו עתיר השנים. מר חסון כיהן בשנים 1999-2009 כיו"ר ארגון הקבלנים ובונים בפתח תקווה והיה אף חבר בנשיאות של ארגון הקבלנים הארצי. מר חסון גם קבלן בניין הרשום ברשם הקבלנים החל משנת 1977 ומשמש כמנהל עבודה משנת 1970 ובעל הסמכה של משרד העבודה והרווחה.
84. עדותו של מר ישראל חסון הייתה רצופה אמינה וקוהרנטית.
"ש. יכול להיות מצב שבו בכלל העבודה הזו מתבצעת ללא שכר?
ת. אין דבר כזה שאתה עובד בלי שכר. יש מנהל שיעבוד בלי שכר אין דבר כזה. אין דבר כזה.
ש. אין דבר כזה לעולם?
ת. אין דבר שבן אדם יעבוד בלי שכר.
ת. אני מצהיר לך מהו שכרו של מנהל עבודה באתר. ואני נתתי לך מחיר שהוא מקובל, לא הגזמתי בו אלא הפחתתי בו. ( עמ' 101 שורות 15-22 ועמ' 102 שורות 14-16 לפרוטוקול).
85. ויודגש, שאל מול עדותו של מר שמעון חסון בדבר השכר הראוי למנהל עבודה לא העמידו הנתבעים שום חוות דעת נגדית, אשר תסתור אותה ולא בכדי, שכן לנתבעים ידוע שהשכר הראוי שנתבע על ידי התובע נתבע מהם על הצד הנמוך ולא על הצד הגבוה!
86. באשר לנפקותה של ההימנעות מהבאת חוות דעת מומחה נגדית. גם כאן מושכלות היסוד של דיני הראיות הינם, כי הימנעות בעל דין מהצגת ראיה ובמקרה זה חוות דעת נגדית פועלת לחובת אותו בעל דין. בהיעדר הסבר סביר, לאי הבאת אותה חוות דעת נגדית מקימה הימנעות זו חזקה כי הצגת הראיה על ידי הנתבעים הייתה פועלת נגדם. אמורים הדברים ביתר שאת מקום בו היה ברור וידוע לנתבעים כי שכרו הראוי של התובע הינה אחת מהפלוגתאות המרכזיות בתביעת התובע.
87. בהקשר זה ראוי גם לציין את מאמצי הנתבעים ""להסתיר" את מכתבו של ע' ד אל התובע מיום 28.11.06 אשר אומנם צורף כנספח לכתב תביעתו הנגדית אך נגרע ביד מכוונת ממאות מוצגים שצורפו בצורה קפדנית ומסודרת לתצהירי עדותו הראשית!
88. מכתבו של ע' ד אל התובע הנ"ל הוצג במהלך הדיון וסומן בת/2 כעולה מעמ' 62 שורה 16 לפרוטוקול הדיון מיום 25.01.11.
89. ממכתב זה עולה כי ע' סבר כי שכרו הראוי של התובע הוא 2,000$ לחודש עבור ניהול עבודה תוך היתממותו והתעלמו מדרישת התובע שתשלום זה ישולם לו מכל אחד מהנתבעים בנפרד כך ששכרו יהיה 4,000 $ לחודש.
90. כן תשומת לב כב' הבורר מופנית לתשובותיו של ע' בח.נ בעניין זה אשר חוסר האמת והכנות שלהם זועק לשמיים.
"ש. אז מה השכר שצריך להיות לו זה 1,000$ לחודש?
ש. כן? אתה מכיר מנהלי עבודה שמוכנים לנהל פרויקט ב1,000$ לחודש?
לשאלת כב' הבורר: כמה מקבל טייח יומית? פועל פשוט.
ת. תלוי איזה טייח.
ש. עובד פשוט אני שואל, כמה אצלך, אתה הרי שיפוצניק.
ת. 200 שקל, כן.
ש. 200 שקל ליום?
ת. כן. ( עמ'64 שורות 9, 10 ו 15 -16 ועמוד 65 שורות 7-12 לפרוטוקול הדיון מיום 25.01.11.
91. על חוסר האמינות והכנות של ע' ד ניתן ללמוד גם מכך שלשיטתו טייח ופועל פשוט מרווחים אותו דבר וכי אף מנהל עבודה אשר אמור להשגיח על פרויקט בסדר גודל עצום של בניין, ועל קבלני משנה וחייב להיות בעל ידע עצום בתחום הבניה מרווח שכר זעום של 200 ₪ ליום!
92. לאור האמור לעיל, על הנתבעים לשלם לתובע סך של 270,000 ₪ עבור שכר ראוי בגין הניהול והפיקוח שלו בפרויקט הבניה בפרומקין מראשיתו ועד סופו שכן, עבודות הניהול והפיקוח שלו כללו את כל מלאכת הבניה של הפרויקט, השגת רישיונות , קבלת תעודות גמר, העסקת קבלני משנה והשגחה על העובדים ונשיאה בנטל האחריות של מנהל העבודה, בשים לב לכך, שבלעדי הניהול והפיקוח הצמוד של התובע לא היה מוקם פרויקט הבניה כלל!
93. בכתב תביעתו תבע התובע מהנתבעים לשלם לו את הסך של 230,000 ₪ עבור השימוש שעשו הנתבעים בגין מילוי התפקיד של קבלן בניין רשום של הפרויקט. ( סעיף 14.2. לכתב התביעה).
94. אין ספק שהתחייבותם של הנתבעים לנהל ולפקח על הפרויקט במקום התובע אשר הוכחה כדבעי כמפורט לעיל, כללה כמקשה אחת גם רישום של קבלן בניין מטעמם, שכן ברור שהתובע לא יכל להירשם כקבלן בצורה פיקטיבית, מבלי שינהל ויפקח בעצמו על הפרויקט, כאשר ציפייתו של התובע הייתה שהנתבעים יביאו קבלן מטעמם.
95. רישומו של התובע כקבלן רשום, בשביל לקדם את הפרויקט, לנוכח התנערות הנתבעים מחובתם זו, הטילה עליו בעל כורחו גם אחריות מכוח חוק המכר לליקויים אפשריים בכל הליך הבניה לתקופה המשתרעת על פני 10 שנים לאחר תום הבניה.
96. ואכן, הנתבעים, לא התביישו ותבעו בתביעתם הנגדית את התובע על ליקויי בניה הנובעים, לשיטתם גם מרישומו כקבלן רשום.
97. כך עלה מעדותו של התובע בעניין זה: "יצוין שע' בנה לפני הפרויקט נשוא תביעתי זו, 2 וילות מפוארות בנווה עוז בפתח תקווה כאשר וילה אחת בנה לעצמו ווילה אחרת בנה עבור אחר. ע' אף נהג להתייעץ איתי רבות לגבי תוכניות הבניה של הוילות שבנה ומידי פעם אף ביקש ממני לבקר באתרי הבניה בשביל לחוות את דעתי. לכן בטרם כניסתי לשותפות עם הנתבעים זכור לי שוידאתי עם ע' אם הוא יוכל אכן לנהל את פרויקט הבניה עם מ' לבד והוא מצידו התרברב והשיב לי אף מבלי למצמץ כי אין לי מה לדאוג ואוכל לסמוך עליו מאחר והוא מכיר היטב את כל הפרוצדורה שקשורה להליך הבניה הן לנוכח ניסיונו הרב בעבודות בניה והן לנוכח ניסיונו העצמאי הקודם בבניית הוילות שבנה לבד. עוד הוסיף ע' ואמר לי שבהליכי הבניה הקודמים שביצע לבד הוא נהג להשתמש בשמה של מהנדסת הבניין שלו כמי שהייתה רשומה במקומו כקבלן רשום וכי אין לי מה לחשוש והוא ומ' ידאגו לכל תהליך הבניה מראשיתו ועד סופו! בזיכרוני מהדהדת היטב אף הבטחתם של ע' ומ' שהם ידאגו לכל הליך הבניה וכי מבחינתם אני יכול אפילו לנסוע במהלך כל הבניה לטיול ארוך בארה"ב....בהתאם לכך, חתמתי עם הנתבעים על הסכם שיתוף אשר נחתם עימם כמה ימים בלבד לפני החתימה על ההסכם שלנו לרכישת המגרש מהמוכרים אשר נחתם ביום 18.07.04 . עיון בהסכם השיתוף שנחתם אצל עורך הדין ב מעלה כי מדובר בהסכם לקוני מאוד ולא ממצא וזאת אך מאחר ובאותה העת התייחסתי אל הנתבעים ממש כמו לבני משפחתי.." ( סעיפים 45-48 ו 50-51 לתצהיר תשובתו של התובע).
"ש. יש איזושהי הנחיה, סעיף 5 א להסכם, שמדבר על זה שהצדדים יעבדו וישמשו כמנהלים בפועל של הפרויקט ללא שכר.?
ש. זה לא חל עליך מתוקף תפקידך כחשמלאי של הבניין, שתעבוד ללא שכר? אני שואל.
ת. חשמל זה משהו אחר.
ש. זה לא קשור?
ת. ולנהל את הבניין זה משהו אחר.
ש. אז זה לא קשור?
ת. לא קשור בכלל. ראית מישהו שעובד בלי שכר?
ש. להפך , אני מצדיק אותך. אז למעשה, הסכם השיתוף שאתם עשיתם שזה נ' 1 אתם הגעתם להסכמות בעל פה שחורגות ממנו. ההסכם הזה נ' 1, זה לא הסכם ממצא. הוא בעצם לא מגדיר את כל היחסים שלכם כשותפים, נכון?
ת. זה כן מגדיר.
ת. מה שחתמנו פה זה מחייב אותנו.
ש. כן, אבל לפי ההסכם הזה אפשר גם להבין שאתה תעשה את עבודות החשמל שלך בחינם.
ת. למה? איפה כתוב?
ש. כתוב "הצדדים יפעלו במשותף וישמשו כמנהלים בפועל" יעבדו, גם כתוב יעבדו וישמשו כמנהלים בפועל של הפרויקט וזאת ללא שכר.
ת. זה מה שעשיתי.
ת. זה מה שעשיתי כל הזמן.
ש. איפה כתוב שצ צריך להיות קבלן שלכם ללא שכר? בוא תראה לי בהסכם הזה איפה כתוב שצ אמור להיות קבלן ללא שכר? אני שואל. מה העבודות שלך כחשמלאי ?
ת. מה שכתוב – כתוב. כתוב ששלושתנו צריכים לנהל ללא שכר. זהו .
ש. אז למה לא עשית עבודות חשמל ללא שכר?
ת. מה זה שייך לעבודות חשמל? עבודות חשמל זה משהו אחר. למה הטייח לא עושה בלי כסף.
ש. איפה כתוב שצ אמור להרשם כקבלן בניין? ואיפה כתוב שצ אמור לנהל לכם את כל הפרויקט?.
ת. כי צ קבלן בניין, אז ברור שהוא היה קבלן בניין.
ש. אז אתה גם חשמלאי, וברור שתעשה את עבודות החשמל בחינם.
ת. לא, זה לא ברור בכלל.
ש. למה זה לא ברור?
ש. אז ההסכם ( נ'1 ) לא ממצא את ההסכמות שלכם? זו השאלה יש דברים שהגעתם בהסכמות שהם לא נכתבו פה? זאת השאלה שלי. כן?
ת. כן. (עמ' 33 שורות 7-27 ו עמ' 34 שורות 1-27 ו עמ' 35 שורות 6-9 לפרוטוקול מיום 09.02.11).
99. מהאמור לעיל, עולה בבירור כי מעבר להתחייבות הנתבעים לתובע לנהל ולפקח על הבניה במקומו, אשר הכילה כמקשה אחת גם התחייבות לרישום קבלן מטעמם, הרי שאין סיבה שמדרך של היקש לתשלום שכרו של מ' כחשמלאי לא יחויבו הנתבעים בתשלום השימוש הציני שעשו ברישיון הקבלן של התובע מכוח עשיית עושר ולא במשפט.
100. כידוע, בסיסם של דיני עשיית עושר ולא במשפט הוא בעקרונות הצדק והיושר. עמד על כך המשנה לנשיא מ' חשין: "דיני עשיית עושר ולא במשפט מייסדים את עצמם על עקרונות הצדק והיושר הטבעי (ex aequo et bono). הרוח המנשבת בהם היא תחושת המצפון והיושר המורה אותנו כי יש למנוע התעשרות לא מוצדקת של ראובן על חשבונו של שמעון. ומכוח תחושת צדק עמוקה זו נקבעה חובת השבה בדין..."
[ע"א 1761/02 רשות העתיקות נ' מפעלי תחנות בע"מ, פ"ד ס(4) 545, 562 (2006) (להלן: עניין רשות העתיקות); וכן ראו למשל: ד"נ 20/82 אדרס חומרי בנין בע"מ נ' הרלו אנד ג'ונס ג.מ.ב.ה, פ"ד מב(1) 221, 268-267 (1988) (להלן: עניין אדרס); ע"א 371/89 ליבוביץ נ' א. את י. אליהו בע"מ, פ"ד מד(2) 309, 323-322 (1990) (להלן: עניין ליבוביץ); רע"א 5768/94 א.ש.י.ר יבוא יצור והפצה נ' פור אביזרים ומוצרי צריכה בע"מ, פ"ד נב(4) 289, 415-414 (1998) (להלן: עניין א.ש.י.ר); ע"א 760/77 בן עמי נ' בנק לאומי לישראל בע"מ, פ"ד לג(3) 567, 577 (1979); דניאל פרידמן דיני עשיית עושר ולא במשפט כרך א' 30-22; 62-61 (מהדורה שנייה, תשנ"ח-1998) (להלן: פרידמן)].
"א. מי שקיבל שלא על פי זכות שבדין נכס, שירות או טובת הנאה אחרת (להלן - הזוכה) שבאו לו מאדם אחר (להלן - המזכה) חייב להשיב למזכה את הזכיה, ואם השבה בעין בלתי אפשרית או בלתי סבירה - לשלם לו את שוויה.
102. בין המקרים הרבים בהם קבע בית משפט זה כי קמה חובת השבה על-פי דיני עשיית עושר ולא במשפט, הכיר בית משפט זה בעניין אדרס בתחולת דיני עשיית עושר ולא במשפט מקום בו היה חוזה בין הצדדים, והורה לצד שהפר את ההסכם באותו העניין, להשיב לצד הנפגע את טובת ההנאה שהשיג כתוצאה מהפרה זו.
האם התעשרו הנתבעים שלא כדין על חשבון התובע?
103. מעדותו של התובע עולה כי הכניס את הנתבעים לפרויקט אשר הוא היה היזם שלו תוך ויתור מופלג מצדו על רווח יזמי אדיר שיכל להפיק לעצמו בתמורה לנכונותם לנהל ולפקח במקומו על הפרויקט , התחייבות זו כללה בתוכה מטבע הדברים גם הבאת קבלן בניין מטעמם ועל חשבונם.
104. בעדותו התוודה ע' ד כי אלמלא התובע היה היזם לא היה נכנס כלל לפרויקט.
" ש. ע', יש לי שאלה אליך. לפני שרכשתם את המגרש בפרומקין נכון שאתה מעולם לא רכשת מגרש ובנית עליו בניין?מעולם לא נכנסת ליזמות עסקית בסוג הזה של היזמות, נכון?
ש. מעולם לא נכון?
ש. אז אלמלא צ, גם לא היית ניגש לפרויקט הזה?
ת. לפרויקט הספציפי הזה כנראה שלא..
( עמ' 68 שורות 23-27 ועמ' 69 שורות 1-4 לפרוטוקול).
105. לפיכך, אין ספק שהנתבעים התעשרו, התעשרות אדירה על חשבון התובע בעצם הכנסתם כשותפים לפרויקט הבניה, תוך הפקתם רווח יזמי אדיר על חשבון התובע, כאשר מנגד לא סיפקו לתובע את התמורה המוסכמת להכנסתם והיא לפטור אותו כליל מניהול ופיקוח על הפרויקט.
מניסיונו עתיר שנים בענף הבניה, אף קבלן רשום לא מוכן לתת לאחרים לעשות שימוש בתעודה שלו כקבלן רשום ללא רווח יזמי ראוי והולם המגיע לו מפרויקט הבניה, שכן השימוש בשמו של הקבלן בפרויקט כרוך באחריות כבדה החלה על הקבלן הרשום לפחות 10 שנים לאחר תום הבניה ואף מעבר לכך.
כאשר אדם מעוניין להיות יזם והוא אינו קבלן רשום, הוא יכול אומנם להקים חברה שתרשם ברשם הקבלנים, אך התנאי להסכמת רשם הקבלנים להענקת תעודת הקבלן לחברה הוא החזקת 2 מהנדסי בניין בשכר מלא. עלות החזקת מהנדס בניין בשכר נאמדת היום בלפחות 12,000 ₪ ברוטו לחודש. כמו כן, יש חובה לעשות למהנדס בניין ביטוח אחריות מקצועית, דבר שמגדיל את העלויות.
הרווח היזמי של קבלן רשום מניהול פרויקט בניה בסדר גודל של בניין בן 10 דירות, כמו הפרויקט שניהל צ בבניין, אשר ברח' פרומקין 9 פתח תקווה, בו הוא נרשם גם כקבלן רשום נע בין 15% ל 20% משווי הדירות הנמכרות בפרויקט.
לפיכך, לדעת מר חסון הסכום של 230,000 ₪ שתבע צ עבור השימוש שעשו הנתבעים ברישיון הקבלן שלו נמוך משמעותית מהרווח היזמי המקובל בענף הבניה לפרויקטים בסדר גודל של 10 דירות. והוא סבור שאף קבלן רשום לא היה מסכים להעניק את השימוש בתעודה שלו של קבלן רשום בתמורה לסכום זעום שכזה, בשים לב לאחריות המקצועית האדירה שחלה עליו בפרויקט ואף לאחריו. (סעיפים 9-12 לתצהיר עדותו הראשית של מר שמעון חסון).
כקבלן רשום פרויקט בסך של 230,000 ₪, סכום כמובן זניח למדיי ביחס לרווח הפנומנאלי אותו הפיקו הנתבעים על חשבון התובע, בשים לב לכך, שהנתבעים כלל לא טרחו לסתור את חוות הדעת בחוות דעת נגדית מטעמם.
108. הנתבעים אשר נקלעו למצוקה רבה בשל כך שלא היה באמתחתם ולו עד אובייקטיבי אחד אשר יכל לתמוך בגרסתם הכוזבת על ניהול ופיקוח משותף של הפרויקט, אשר לא היה ולא נברא פעלו בעורמה ו "נזכרו" לבקש מכב' הבורר גם לאחר תום עדותו של התובע לצרף תעודות משלוח ומסמכים נוספים המעידים לשיטתם על "הימצאותם" באתר הבניה.
109. בהתאם להחלטת כב' הבורר הגישו הנתבעים תצהיר משלים וצילומי תעודות משלוח מחברת הנסון ואמרוסי.
110. במענה לתצהיר המשלים ולמסמכים שצורפו, הגיש התובע תצהיר תשובה מטעמו מיום 03.01.11. יאמר כבר עתה שהתובע סבור כי המשקל שעל כב' הבורר לייחס לתעודות המשלוח, הינו אפס, שכן תביעת התובע לתשלום שכר ראוי ותשלום עבור השימוש שהנתבעים עשו ברישיון הקבלן שלו לצורך בניית הבניין אינו רלוונטי כלל למסמכים אלו שצורפו שעוסקים בהזמנת מוצרי בניה, אשר תשלומם התבצע על ידי כלל השותפים בפרויקט על פי חלקם היחסי ולכן לנתבעים היה אינטרס כלכלי להיות מעורבים ברכישות אלו ובביקורת עליהם.
111. זאת ועוד, השלב שבו צורפו פלטי שיחות הטלפון היה לאחר שארבעה מעדי המשיב כבר סיימו למסור את עדותם! אין חולק על כך שככל שלנתבעים היו טענות על כך שקיימו קשר טלפוני שוטף עם מי מעדים אלו, הייתה מוטלת עליהם חובה לאמת את אותם עדים, עם פלטי שיחות טלפון אלו ולהפנות אליהם שאלות בעניין זה, כבר במהלך עדותם בחקירה נגדית, אשר הייתה אמורה לאפשר לאותם עדים לתת הסבר באשר לתוכן אותן שיחות, ככל ובכלל נעשו.
112. למותר לציין, שפלטי שיחות טלפון לא יכולים לדבר מתוך השתיקה בדבר תוכנן של אותן שיחות ככל והתקיימו בכלל, וקרוב לוודאי שהם נגעו בכלל לבקשות מיוחדות של הנתבעים מבעלי מקצוע בקשר למפרט טכני בדירותיהם הקונקרטיות בפרויקט.
113. לגופו של עניין, יובהר כי צירופם של המסמכים לא תרם בין כה וכה מאומה לחשיפת האמת, שכן החלק הארי של תעודות המשלוח לא העיד כלל על הימצאותם של המבקשים באתר, בעוד שחלקם המועט חתום על ידי הנתבע 1 אשר הזמין את המוצרים לפי בקשת התובע, מר צ ר, אשר הוא זה שניהל ופיקח כמובן בפועל על העבודות מתוקף היותו המנהל והקבלן של הפרויקט.
114. כעולה מעדותו של התובע אשר לא נסתרה, הרי שממילא לא היה חולק על כך שהנתבע 1 בשונה מהנתבע 2 נכח באתר מתוקף עבודות החשמל שביצע בשכר מלא .
115. לפיכך, גם אם הנתבע 1 ביצע מידי פעם הזמנות, לבקשת התובע מאחר והיה עסוק אותה עת בהשגחה על הפועלים ועל ביצוע העבודות, אין הדבר מכהה כהוא זה מעתירתו של התובע לתשלום שכרו הראוי כמנהל הפרויקט וכקבלן רשום אשר בשונה מהנתבע 1 שקיבל את שכרו כחשמלאי לא שולם לו דבר עד עצם היום הזה!.
116. זאת ועוד, כב' הבורר מתבקש להתייחס בספקנות הראויה לאותנטיות של החתימות על תעודות המשלוח, בשים לב לעובדה שהנתבעים הגישו צילומי תעודות משלוח ולא את המקור ולא מן הנמנע שהנתבעים הוסיפו את חתימותיהם על צילומי תעודות המשלוח בדיעבד ולצרכי הליך הבוררות ותו לא.
"ש. השכר שלך ברוטו זה 2682 ₪ שזה יוצא 149 ₪ ליום. אתה אמרת שאתה מרווח 200 ₪ , למה רשום 149 ₪. זו השאלה שלי.
ת. בתלוש כותבים משהו אחר.
ש. בתלוש משהו אחר והוא משלם לך משהו אחר?
ש. מה זאת אומרת? ת. ככה עושים.
ש. הוא רושם 149 ונותן לך 200- 300 איך זה עובד?
ת. אני לוקח 200 שקל יומית.
ש.200 שקל ובתלוש 149 שקל ליום?
ת. כן. ( עמ' 60 שורות 8-23 לפרוטוקול מיום 20.12.10).
"ש. אז כמה עולה יום העבודה שלו?
ת. עולה 200 שקל כמה שזכור לי.
ש. 200 שקל? בתלושים שלו רשום 149 שקל. מה מהם נכון?
ת. מה העובד אמר?
ש. אני שואל אותך?
ת. 200 שקל.
ש. אז התלושים לא משקפים את האמת? אני שואל בתלושים רשום 149.
ת. אתה רוצה תשובה שלי?
ת. בתלושים כתוב 149 וממני הוא מקבל 200 שקל. מה אתה עוד רוצה לדעת?
119. בנסיבות אלו, ומשמר ע' ד לא נרתע כאמור מלהנפיק לעובדו גם בימים אלו ממש תלושי שכר פיקטיביים הנמוכים בלפחות 25 אחוז משכרו בפועל, סבור התובע שלא יירתע מהגשה לכב' הבורר של תעודות משלוח עם חתימות פיקטיביות, אשר נחתמו על ידי הנתבעים בדיעבד לצרכי הליך הבוררות.
120. בהקשר לאותנטיות המפוקפקת של החתימות על תעודות המשלוח מופנה כב' הבורר אף לעדותו של מר רמי אמרוסי, אשר אחת המילים העיקריות אשר היו שגורות בפיו, במכלול עדותו אליה אתייחס בהמשך, היה "לא יודע ולא זוכר" ואף אישר בחקירתו הנגדית כי אין לו מושג כלל מתי צולמו התעודות, איפה צולמו ועל ידי מי וכי לדידו לא היה מעורב כלל בכל התהליך של צילום התעודות ומכאן שעדותו לעניין זה לא הייתה כלל רלוונטית.
"ש. ומאז אתה מכיר אותו את מ'?.
ת. לא. הוא היה אצלי לפני כמה זמן בחנות, שהוא בדק תעודות משלוח.
ש. בדק תעודות משלוח?
ת. הוא רצה להוציא את ההעתקים של תעודות המשלוח.
ש. אוקי. עכשיו לשאלה שלי, מתי התעודות האלה צולמו אצלכם?
ת. סביר להניח כשהוא היה אצלנו.
ת. חודש אולי, חודשיים, לא יודע, חודש, משהו כזה.
ש. לפני חודש רק?
ת. אם אני זוכר אז כן. אני לא פגשתי אותו. אולי חודש וחצי.
ש. והצילום של המסמכים, זה נעשה בכמה שלבים?
ת. אין לי מושג, ידידי הוא עלה למעלה.
ש. אתה לא היית מעורב בכלל בזה? אני שואל.
ת. אני אסביר לך. בא אלי הבחור, ביקש ממני לצלם תעודות משלוח.
ש. מי זה הבחור?
ת. הוא הגיע.
ש. ע'? מי זה הוא?
ת. איך קוראים לו? מ'. מ' הגיע נדמה לי, ביקש לצלם תעודות משלוח. אמרתי לו- ידידי, תעלה למעלה יש פקידות דבר איתן, אני לא מתעסק. יש ארכיון שהם יוצאו לך ותשבור את הראש.
ש. ואיפה הם צילמו את זה? אצלכם?
ת. לא יודע. אני באמת לא יודע.
ש. אין לך מושג בכלל?
ש. אני מנסה כאילו להבין עד כמה אתה היית מעורב בהליך של הצילום.
כב' הבורר: הוא אומר לך, הוא לא היה מעורב.
ת. אני לא הייתי מעורב בזה. אני מסביר לך, אני לא הייתי מעורב. אני מעלה אותו למעלה, יש פקידות.
"ש. השאלה היא ממתי המסמכים האלה נמצאים אצלכם, תעודות המשלוח?
ת. ממתי בדיוק אני לא יודע. אבל אנחנו אספנו אותם במשך החודשים האחרונים.
ש. במשך החודשים האחרונים? ת. כן.
ש. למה אתה לא יודע בדיוק? ת. לא יודע בדיוק. זה לקח זמן לאסוף אותם.
ש. במה היה כרוך הזמן? בוא תספר לנו.
ת. בחלקם הייתי צריך להשתחל לתוך הארכיון של אמרוסי ולהתחיל ללקט תעודות משלוח וזה היה בחום, וזה היה חם מאוד שם כי אין מיזוג, אתה יכול לשאול את אמרוסי על זה.
ש. אני אשאל אותו. אבל אני שואל אותך עכשיו. אני שואל אותך- אמרוסי נתן לכם לצלם או הפקידה שלו, המזכירה שלו?
ת. את מה. ש. את המסמכים.
ת. אמרוסי נתן לי אישור לחפש את המסמכים.
ש. הוא נתן את ההוראה?
ש. אז בוא תספר לי איך זה התבצע מהארכיון. איך פעולת ליקוט החומר התבצעה.
ת. יש שמה איזה, אני לא יודע מה, 500 ארגזים.
ש. אתה הלכת עם מ'?
ת. לא, את הליקוט אני עשיתי לבד.
ש. אתה לבד הכל?
ש. ובאיזה מכונת צילום צילמת את זה?
ת. במכונה שנמצאת במשרד.
ש. של מי?
ת. של אמרוסי.
ש. ושילמת לו על הצילומים האלה? ת. לא.
ש. בחינם? ת. בטח.
ש. מה, למרות שהיה מדובר במאות דפים, נתן לך, לרשותך, לצלם מעל 500 דפים?
ת. כן, מה שהוא נתן, הוא לא לקח כסף ולא ביקש כסף, ואני לא חושב שהוא חשב לבקש כסף.
ש. וכמה זמן להערכתך ערכה הפעולה הזאת של ליקוט המסמכים?
ת. אני לא יודע. אבל זה נמשך, עשינו את זה במשך החודשים האחרונים, לא במכה אחת.
ש. ומתי הפעולה הסתיימה. ת. בחודשים האחרונים לא זוכר מתי.
ש. מה זה לא זוכר מתי? אנחנו בחודש ינואר כרגע. זה יכול בינואר? זה לא היה לפני שבוע נכון? ת. לא.
ש. בחודש דצמבר? ת. לא.
ש. לא. בנובמבר? ת. לא זוכר.
ש. לפני החגים?
ת. אני כבר לא זוכר. לא זוכר. לא זוכר. להגיד לך את האמת, אני לא זוכר.
122. תשומת לב כב' הבורר לסתירות שעלו מחקירת אמרוסי וע' בנוגע לאותה סוגיה של נסיבות צילום מסמכים המשליכה מטבע הדברים גם על מהימנות עדותם, כמפורט להלן.
123. ראשית, לפי עדותו של מר ע' ד הוא זה שהגיע בעצמו לעסקו של אמרוסי מספר פעמים וצילם את תעודות המשלוח מהארגזים ברשותו של אמרוסי בעוד שלפי גרסתו שלמר אמרוסי מ' הוא זה שהגיע לצלם את המסמכים ולא ע'!
124. שנית, טענתו של מר אמרוסי שאין לו מושג היכן צולמו מאות המסמכים אינה מתיישבת עם עדותו של ע' שמאות המסמכים צולמו בעסקו של אמרוסי ולא בפעם אחת אלא במהלך חודשים רבים. פעולה זו של ליקוט וצילום מסמכים מתוך 500 ארגזים הינה פעולה שאורכת ימים ואין זה סביר שמר אמרוסי לא ידע על כך שהפעולה של הצילומים מתבצעת בעסקו.
125. יתרה מכך, בניגוד לטענתו של מר אמרוסי על כך שלא ידע היכן התבצעו הצילומים, הרי שע' ד בעצמו ביקש בעדותו מהח"מ להפנות שאלות שהופנו אליו ישירות בעניין זה למר אמרוסי. "אתה יכול לשאול את אמרוסי על זה" ( ראה עמ' 11 שורות 19-20 לפרוטוקול הדיון מיום 25.01.11). ואולם שנשאל אמרוסי בעצמו על כך לא ידע כביכול דבר ודבק בגרסתו שלא היה מעורב בכלום!
126. שלישית, אין זה סביר שבעל עסק אשר טוען בעדותו שיש לו כביכול יחסים קורקטיים עם הנתבעים לא נדרש לתת מראש את אישורו לפקידות בעסקו לצלם במכונת הצילום שלו מאות רבות, אם לא אלפי מסמכים וזאת כשם שאין זה יתכן שלקוח במשרדו של עורך דין היה מצלם במשרדו מאות עמודים בלי אישורו וידיעתו מראש וללא חיוב כספי.
127. לאור הסתירות, הבקיעים והתהיות שעלו מעדותו של מר אמרוסי על חוסר ידיעתו כביכול, בניגוד לעדותו של ע' שהוא יודע ומעורב, מתבקשת המסקנה שמר אמרוסי בעדותו ניסה להרחיק את עצמו, עד כמה שניתן ממעורבותו האקטיבית בתהליך צילום תעודות המשלוח בעסקו לרבות מהחתימות על תעודות המשלוח אשר חלקן נעשה בדיעבד, מאחר וידע שעסקינן בהתנהגות פסולה ובלתי כשרה של הנתבעים.
128. בנסיבות אלו, מתבקש כב' הבורר לראות במר אמרוסי כעד עוין ולא אובייקטיבי ולייחס משקל נמוך לעדותו לרבות לעדותו המפוקפקת שהתובע ביקש ממנו כביכול לא לאפשר לנתבעים לצלם את התעודות, בשים לב לעובדה שמר אמרוסי הודה בחקירתו הנגדית שאמר למתמחה ממשרדו של התובע ולתובע בעצמו את היפוכם של הדברים.
129. על מנת לממש מטרתם לבצע דמוניזציה לתובע, ביקשו הנתבעים לזמן את מר רמי אמרוסי על מנת להוכיח את טענתם על ניסיונו כביכול למנוע מהם לקבל את תעודות המשלוח, למרות שאין חולק על כך שכל תעודות המשלוח כבר היו ברשותם עוד חודשים רבים לפני כן ובניגוד מוחלט לתצהיר גילוי המסמכים הכוזב שהגישו!
130. יתרה מכך, הנתבעים פעלו בעורמה והטעו את כב' הבורר לקראת תום דיון ההוכחות, כאשר יצרו בפניו את המצג הכוזב, כאילו רק לאחר סיום חקירתו הנגדית של התובע, התעורר הצורך "לבדוק" מול שתי החברות הנסון ואמרוסי את תעודות המשלוח, חשבוניות וכרטסת הנהלת חשבונות, בעוד שהלכה למעשה מסמכים אלו היו כבר באמתחתם עוד חודשים רבים לפני כן! כפי שהתגלה בסופו של יום בעדותם של ע' ואמרוסי.
131. לאחר שכב' הבורר התיר את הגשת תעודות המשלוח ולאחר שאלו הומצאו כבר לידי התובע, ביקש ב"כ הנתבעים במכתבו אל ב"כ התובע מיום 28.11.10 לקבל הודעה מטעם התובע "לאמיתות המסמכים ובאשר לעובדה כי אלו תעודות המשלוח מן החברות האמורות בגין כל הסחורה אשר הוזמנה לפרויקט בפרומקין".
132. בנסיבות מובהקות אלו, פנה הח"מ אל התובע וביקש ממנו לבדוק בחברת אמרוסי את הנטען במכתבם הנ"ל של הנתבעים.
133. רק בעקבות בקשת ב"כ התובע פנה התובע בעצמו לחברת אמרוסי באמצעות הטלפון בלבד, וביקש מהם לאשר כי החשבוניות שצולמו על ידי הנתבעים מהווים את כל ההזמנות של הפרויקט. מכאן שכל פנייתו לחברת אמרוסי, לאחר קבלת תעודות המשלוח נועדה לאשר את אמיתותם של המסמכים, הא ותו לא.
134. גם לגופו של עניין, מר מ' ביזיאניאנו, הגיש תצהיר המכיל עובדות כוזבות, כדוגמת הטענה שהעלה בסעיף 3 לתצהירו כאילו מר רמי אמרוסי מסר לו שהתובע היה אצלו ואמר לו לא לתת לנתבעים העתקים של תעודות המשלוח של הסחורה שנרכשה בתקופת הבניה של הבניין בפרומקין!
135. מנגד התובע הגיש תצהיר כי לא נפגש עם רמי אמרוסי וכף רגלו אף לא דרכה במשרדם של חברת אמרוסי מזה מספר שנים!
"ש. בוא נתחיל מזה שאתה יכול לאשר לי שאת צ ר לא פגשת 3 שנים, פיזית, כשלוש שנים.
ת. לא יודע להגיד לך אם כן או לא, יכול להיות.
ש. זאת אומרת, תקופה ממושכת אתה לא ראית את צ.
ת. כן נכון. ( עמ' 87 שורות 15-21 לפרוטוקול מיום 25.01.11).
137. לתשומת לב כב' הבורר שבראשית עדותו של מר אמרוסי הוא הודה בפה מלא שלא פגש את התובע במשך תקופה ממושכת של לפחות שנתיים. ואולם, משעומת מר אמרוסי עם עדותו של מר מ' ביזינאינו בעניין זה החל לשנות את גרסתו על מנת להתאימה לגרסתו של מ', דבר הממחיש את חוסר אמינותו המובהק של העד.
" ש. מ' הגיש תצהיר והוא טוען ככה: "ביום רביעי, 01.12.10 ביקרתי בחנות חומרי הבניין של אמרוסי לצורך רכישת מוצרים עבור ביתי..פנה אלי מר רמי אמרוסי, אחד מבעלי חברת אמרוסי ואמר לי שהחבר שלך צ ר היה אצלי"
ת. יכול להיות. אולי כן, אולי לא, אני לא זוכר.
ש. מה זה אולי כן אולי לא? זה היה לפני חודש.
ש. זה היה לפני חודש וחצי, ריבונו של עולם.
ת. אני לא זוכר מה היה אתמול.
ש. אתה לא מסוגל להגיד לי, אתה לא זוכר מתי צ היה? יכול להיות שהוא לא היה והתכוונת שזה בטלפון?
ת. לא יודע לא זוכר.
ת. לא זוכר. (עמ' 100 שורות 8-20 ועמ' 102 שורות 12-16 לפרוטוקול מיום 25.01.11).
138. כאן המקום לציין שעל מנת לשוות לסיפורו המפוברק של מר רמי אמרוסי נפח אמין ואותנטי כביכול, צירפו הנתבעים תמליל הקלטה שנערך בין ע' למר אמרוסי מיום 08.12.10 בו מגולל אמרוסי את גרסתו כביכול בפני ע' להתרחשות האירועים. דא עקא, שעיון בתמליל זה ובשונה מעדותו הפתלתלה של מר אמרוסי בפני כב' הבורר, מעלה שאין בתמליל זה ולו פעם אחת אזכור למילה שדבקה בפיו של אמרוסי " לא יודע ולא זוכר".
139. כמו כן, מתעורר חשד כן ואמתי לכך ששיחת הטלפון בין ע' לאמרוסי שהוקלטה על ידי ע' הינה שיחה "מבושלת", מאחר ואין חולק על כך שע' הוא שיזם את ההקלטה ולמרות זאת, מעיון בתמליל עולה שלא דובב את מר אמרוסי למסור לו את גרסתו בעניין נסיבות פניית התובע אליו בעוד שאמרוסי מצדו "התנדב" לספר לו זאת מיוזמתו ומבלי שנשאל על כך.
140. מכאן עולה השאלה, אשר נותרת ללא מענה, מאיפה באה לע' "הגאונות" להקליט את אמרוסי, שהרי במהלך אותה שיחה כלל לא שאל על עניין זה ואמרוסי "התנדב" מיוזמתו לספר את מה שחפץ לשמוע. מכאן בהחלט מתבקשת המסקנה, שלא מדובר כלל בתמליל שיחה אותנטי, אלא בשיחה מתואמת, אשר בטרם הקלטתה תואמה בין ע' לאמרוסי, על מנת לשוות לבדיה זו אופי אמין כביכול.
ש. לא הבנת אותי. אבל אתה התקשרת, איך ידעת להקליט את השיחה הזאת הרי השיחה כביכול היה ספונטאנית , נכון?
ת. לא, לא הייתה ספונטנית, אני התקשרתי.
ש. לא, ההקלטה הייתה ספונטאנית. ת. לא, אני תכננתי.
ש. אתה תכננת להקליט אותו סביב הסוגיה הזאת.
ש. אבל אתה אפילו לא שאלת אותו.
ת. נכון, הוא לבד אמר, לא הייתי צריך לשאול אותו.
ש. אז איך הוא ידע לבד להגיד.
ת. תשאל אותו. הוא יבוא לפה להעיד, תשאל אותו.
ש. אתה אפילו לא שאלת אותו. זו שאלה מאוד מטרידה.
ת. אתה יכול להיות מוטרד. תשאל אותו.
ש. זה נראה כשיחה מבושלת.
ת. תשאל אותו הוא יבוא לפה.
141. לכל זאת יש להוסיף את העובדה הבסיסית שמר אמרוסי הודה בפניי מתמחה ממשרדו של ב"כ התובע ואף בפני התובע בעצמו כי התובע מעולם לא ביקש ממנו שלא לאפשר לנתבעים לצלם את תעודות המשלוח. בח.נ אישר מר רמי אמרוסי עובדות אלו אך טען כי עשה כן כי לא היה "נעים לו".
"ש. השאלה היא – נכון שבפני המתמחה שלי אישרת. ת. נכון.
ש. כבוד הבורר: שמה?
ש. הוא יודע כבר מה. אישרת שצ ר לא ביקש ממך לא לאפשר להם לצלם את המסמכים אתה מאשר את זה?
ש. נכון. נכון שגם בשיחה מאוחרת יותר שצ ר התקשר אליך אתה אישרת את העובדה הזאת?
ת. נכון. (עמ' 96 שורות 26-27 ועמ' 97 שורות 1-8 לפרוטוקול מיום 25.01.11).
142. גם אם נרחיק לכת ונניח לצרכי הדיון שלמר אמרוסי "לא היה נעים" לומר את האמת בפני מתמחה ממשרדו של התובע הרי שאין זה סביר שלמר אמרוסי לא יהיה נעים לומר את האמת לתובע שכן מדובר היה בשיחה טלפונית ישירה בינו ובין התובע שלא היה לה אף צד נוסף באותו שיחה ולכן שום דבר לא מנע ממר אמרוסי לומר לתובע לפחות את האמת ורק את האמת!
143. מהאמור לעיל, עולה תמונה עגומה שהעד אמרוסי נפל "כחומר ביד היוצר" בידי הנתבעים אשר בשל יחסם העסקי ההדוק עמו השתמשו בו כרצונם לצורכי הליך הבוררות. אדם ישר והגון אינו יכול למסור בעניין שולי ארבע גרסאות שונות הסותרות אחת את רעותה באופן כה מובהק ואפילו לא לזכור אם התובע מסר לו את הדברים בטלפון או בפגישה בעסקו! אדם מן הישוב לא יכול לטעון שהוא זוכר תוכן של שיחה שהתקיימה חודש ימים לפני עדותו מבלי לזכור באיזה נסיבות היא נמסרה אם באמצעות הגעה לעסקו או בשיחה טלפונית! מהמקובץ עולה, שעדותו של מר אמרוסי נועדה אך על מנת להשחיר את פניו של התובע לריק.
144. התובע טען מראשית ההליך ועד סופו כי בין הצדדים סוכם בעל פה כי החלק היחסי של הגג יוצמד לשתי דירות הגג, ועל סמך סיכום זה השקיע מכספו בפיתוח הגג, ובין היתר, ריצף את הגג וחיבר אותו למערכות אינסטלציה וחשמל ומן הדין לקיים את ההסכם בין הצדדים ולהורות על הצמדת הגג לשתי דירות הגג.
145. לחילופין, עתר התובע בכתב תביעתו כי היה והנתבעים לא יעמדו בסיכום הנ"ל יוותר התובע על הצמדת הגג לדירות הגג בתנאי שהנתבעים יחזירו לתובע את ההשקעות שלו בגג בסך של 14,200 ₪ וישאו בהוצאות החזרת מצב הגג לקדמותו המסתכמות בסך של 5,800 ₪.
146. מנגד הנתבעים כפרו בטענתו של התובע על סיכום מוקדם שהגג יוצמד לדירות הגג כאשר לטענתם התובע "השתלט על הגג".
ג. החשמלאי אשר ביצע את עבודות החשמל וחיבר את נקודות החשמל הממוקמות על הגג למוני החשמל של דירות הגג היה זה הנתבע 1 , מר מ' ביזינאננו בכבודו ובעצמו , דבר המהווה אינדיקציה נוספת להסכמת הנתבעים.( סעיף 82 לתצהיר תשובתו).
ד. כל ההוצאות שהיו קשורות לפיתוח הגג לרבות ריצוף חלו על התובע כאשר בהתחשבנות שערך עם הנתבעים לגבי הוצאות חשמל המים והריצוף נעשתה איתם הפרדה מוחלטת בין עבודות הפיתוח שנעשו על הגג וחלו על התובע בלבד לבין ההוצאות האחרות שחלו על כלל השותפים.
ו. הנתבע הגיש לתובע חשבון חשמל נפרד על עבודות שביצע בגג ואף הפנה את אינסטלטור הבניין, מר אילן לביא בכדי שהתובע ישלם לו את הסך של 10,000 ₪ עבור עבודות האינסטלציה בגג כעולה מת' 7 ו 8.
148. טענות התובע בדבר הסיכום שלו עם הנתבעים על כך שהגג יוצמד לדירות הגג עלו באופן מובהק מניתוח חומר הראיות בתיק וגם מעדויות הנתבעים בעצמם, אשר לא השכילו לתת לכב' הבורר מענה לשאלה הפשוטה, אם אכן לא סוכם עם התובע על הצמדת הגג לדירות הגג, מדוע נטלו חלק אקטיבי בביצוע עבודות הפרדת חשמל בגג ומדוע דאגו להפנות את כל בעלי המקצוע שביצעו עבודות בגג לתובע?
149. בשל מצגיהם השונים של הנתבעים כלפי התובע כמפורט לעיל, שורת הדין והצדק מחייבת להצמיד את הגג לדירות הגג. יחד עם זאת, התובע באצילות נפש ויתר עוד בכתב תביעתו על הצמדת הגג כאשר לחילופין דרש רק את החזרת השקעותיו בגג וכן הוצאות בדרך של אומדנה להחזרת מצב הגג לקדמותו. מאחר ואין עוררין לגבי מצגי הנתבעים אשר בעטיים נקלע התובע להשקעות בגג ( ראה לעניין זה סעיפים 76-107 ) לתצהיר תשובתו של התובע הרי שעל הנתבעים לשלם לתובע את הוצאות אלו, אשר הינם בבחינת פיצויים שליליים מכוח הפרת הוראות סעיפים 12 ו 39 לחוק החוזים חלק כללי.
150. אשר על כן, מתבקש כב' הבורר, לחייב את הנתבעים לשלם לתובע את הסך של 20,000 ₪ בגין השקעותיו בגג, בהסתמכו על הסכמת הנתבעים שהגג יוצמד לדירות הגג והצורך שמתעורר כעת להשיב את המצב לקדמותו בשל חזרתם של הנתבעים מהסכמתם זו.
151. בתביעתו עתר התובע לחייב את הנתבעים לשלם לו את הסך של 17,453 ₪ בגין השתתפותם היחסי בשיעור של 36.36 אחוז מהוצאות המשרד המסתכמות בסך הכל ב48,000 ₪.( סעיף 17 לכתב התביעה).
152. בעדותו הדגיש התובע כי במשך תקופה של 24 חודשים העמיד לרשות הפרויקט את משרדו ברח' פינסקר פתח תקווה, ובין היתר, מסר לנתבעים שכפולי מפתחות ואפשר להם כל אותה תקופה לנהל את ענייניהם דרך המשרד. התובע שילם מכיסו במשך כל התקופה את מיסי העירייה, את חשבונות החשמל, את הוצאות הפקס וכו' ( סעיף 5 לתצהיר עדותו הראשית).
153. בכתב הגנתם הודו הנתבעים כי השתמשו במשרדו של התובע לצורך הפרויקט אך לטענתם התובע הציע את משרדו ללא שכר ( סעיף 27 לכתב ההגנה).
"לצורך ניהול הפרויקט נהגנו להיפגש בתכיפות גבוהה מאוד. הפגישות נערכו בדרך כלל במשרדו של ר" (סעיף 32 לתצהירו של ע' וסעיף 27 לתצהירו של מ').
155. חיובם של הנתבעים לשאת בחלקם היחסי בהוצאות ניהול משרדו של התובע, אשר שימש באותה תקופה רק לצורך הפרויקט הינה גם מכוח עשיית עושר ולא במשפט, שכן אין חולק על כך שהנתבעים עשו שימוש במשרדו ואין שום סיבה שלא יישאו בחלקם היחסי בעלויות אלו, שכן התובע אינו פילנתרופ ואין עליו לממן מכיסו את השווי של העלויות והשרות שקיבלו במשך 24 חודשים.
157. התובע הינו בעל המשרד ולכן לא יכל להציג חוזה שכירות עם עלות דמי שכירות. אך אין משמעות הדבר, שאין לתת משקל לעלות שווי השימוש שעשו הנתבעים במשרדו של התובע, לו הייתה להם גישה חופשית במשך כל ניהול הפרויקט. אומנם התובע, לא צירף לתביעתו חשבונות חשמל, מים וארנונה וחשבונות טלפון שוטפים בתקופה הרלוונטית, אך מאחר וכב' הבורר אינו כפוף לדיני הראיות, מוסמך הוא בדרך של אומדנה ובהתבסס על עדותו של התובע ועל עדותו של מר שמעון חסון לחייב את הנתבעים לשלם לתובע את שווי השימוש שעשו במשרדיו במשך כל תקופת הפרויקט.
158. בסעיף 15 לכתב תביעתו ביקש התובע לחייב את הנתבע 1 להשיב לקופת הפרויקט את הסך של 4,402 $ לפי שער היציג של הדולר האמריקאי שהיה בתוקף מיום 10.09.07 וסכום זה יתחלק בין הצדדים בשיעור זכויותיהם במגרש, מכאן שלאור זכויות התובע בבניין ( 63.64% ) על הנתבע להשיב לו את הסך של 2,801$ ארה"ב .
160. עוד הוסיף התובע בעדותו כי " בניגוד למוסכם, תוך איום של עיכוב העברת ביקורת מטעם חברת חשמל קיבל הנתבע ממני, סכום של 41,928$, העולה ב 4,402$ על הסכום המוסכם".
" בהקשר זה ברצוני להדגיש כי בבניין שנבנה ברח' ראב 4 נבנו 8 דירות של 34 חדרים כאשר התשלום שם אומנם התבצע פר יחידה. לאחר הבניה בראב 4 ולאחר ששילמתי למ' את כל המגיע לו בגין עבודות אלו נבנה עוד בניין ברח' שלזינגר 9 כאשר שם בניתי בניין של 4 קומות עם 26 חדרים סך הכל ואף שם סוכם עם מ' מחיר פר נקודת חשמל. דא עקא, כאשר סיכמתי עם מ' על מחיר עבודות החשמל לבניין ברח' פרומקין הציע לי מ' מחיר גלובלי לפי הבניין ברח' ראב ולא לפי הבניין אשר ברח' שלזינגר הואיל ובבניין בראב היו 34 חדרים בעוד שבניין בפרומקין היו רק 32 חדרים. עוד זכור לי שאני הסבתי את תשומת לבו של מ' שהמחיר הגלובלי שסוכם עבור הבניין בפרומקין גבוהה באופן יחסי לזה של הבניין בראב בהתחשב במספר החדרים הנמוך יותר בבניין אשר בפרומקין ותשובתו של מ' הייתה כי בשל "היותנו שותפים לא נתחשבן על מספר הנקודות" וזו האמת לאמיתה! (סעיפים 155-158 לתצהיר תשובתו של התובע) .
162. כאן המקום להדגיש כי מעדותו של מר מאנדי ביזינאנו עולה כי מעולם לא היו לו בעיות תשלום עם התובע. עוד עולה מעדותו שאין חולק על כך שהמחיר שנקבע עבור ביצוע עבודות החשמל היה לפי פרויקט הבניה ברח' ראב ולא לפי פרויקט הבניה ברח' שלזינגר שהתבצע מספר שנים מאוחר יותר.
"ש.כל הבנינים האלה שעשית עבודות חשמל, היתה אי פעם בעיה עם צ עם תשלום?
ש. לא היתה אף פעם בעיה?
"ש. אז מדוע בפרויקט בפרומקין אין הסכם?
ת. כי בפרומקין קבענו שזה הולך לפי הבניין של ראב, לפי אותם המחירים, אז לא צריך הסכם, יש לנו את ההסכם של ראב. אז בשביל מה?
ש. בסדר. עכשיו יש לי שאלה. נכון שבין הבניין בראב לבין פרומקין, אתה ביצעת עבודות חשמל עבור צ גם בבניין בשלזינגר? נכון?
ת. נכון, כן." ( עמ' 22 שורות 26-27 ועמ' 23 שורות 1-7 לפרוטוקול מיום 09.02.11).
"ש. אוקי, אז השאלה שלי היא כזאת, אם הבניין בשלזינגר נבנה לפני הבניין בפרומקין, למה סיכמתם שתעשו את אותו מחיר של הבניין בראב ולא לפי התעריפים של הבניין בשלזינגר.
ת. כי ככה סיכמנו, אני לא זוכר למה" ( עמ' 23 שורות 25-27 ועמ' 24 שורות 1-2 לפרוטוקול מיום 09.02.11).
"ש. אם הבניין בשלזינגר נבנה לפני, לא בסמיכות, לפני הבניין בפרומקין, למה שתפשפשו באוב ותלכו לפי תעריפים של הבניין בראב אם לא בגלל שמספר החדרים פחות או יותר חפף?
ש. באיזה שנה היה הפרויקט בבניין בראב?
ת. ב2000 נדמה לי.
ש. בשנת 2000 אז אתה הלכת להסכם לפי מחירים של 6 שנים לפני הפרויקט בפרומקין?
ש. ומתי, באיזה שנה נבנה הבניין בשלזינגר?
ת. בין זה לזה, אני לא זוכר.
163. הנתבע 1 לא השכיל בעדותו לתת כל הסבר סביר לשאלה הפשוטה והיא, מדוע סיכם עם התובע על מחיר בהתאם לבניין ברח' ראב ולא לפי הבניין בשלזינגר, אשר נבנה 3 שנים מאוחר יותר לפרויקט אם לא מאחר וסיכם עם התובע מחיר תשלום גלובלי לפי הבניין בראב?
164. בהעדר הסבר סביר ומתקבל על הדעת של הנתבע 1 לשאלה זו ( הנתבע התחמק והשיב "לא זוכר") סבורני שעל כב' הבורר לקבל עדותו האמינה של התובע, אשר מתיישבת היטב עם ההיגיון והשכל הישר .
165. ואכן אם היה שמץ של אמת בגרסתו של הנתבע 1 לפיה הצדדים קבעו בניהם תעריף פר יחידת חשמל הרי ההיגיון היה מחייב שיסכמו כן לפי הפרויקט האחרון שנעשה בניהם (הפרויקט בשלזינגר) ולא לפי פרויקט בניה שקדם לו ב 3 שנים (הפרויקט בראב)!
166. מכאן מתבקשת המסקנה שיש לקבל את עדותו של התובע לכך שהצדדים סיכמו על מחיר ביצוע עבודות חשמל גלובלי עבור כל פרויקט הבניה ברח' פרומקין בסך של 37,522 $ סכום שהיה זהה לסכום שקיבל הנתבע 1 עבור ביצוע עבודות החשמל בבניין ברח' ראב.
167. לאור האמור לעיל, מתבקש כב' הבורר לחייב את הנתבע 1 להשיב לתובע את הסך של 2,801$ בהתאם לחלקו היחסי של התובע בפרויקט.
168. כמובן שיש לדחות מכל וכל את כל תביעתו של הנתבע 1 מהתובע לתשלום שכר נוסף עבור עבודות חשמל. אין ספק שתביעתו של נתבע 1 לתשלום עבור עבודות חשמל באה לעולם רק בעקבות דרישותיו הכספיות המוצדקות של התובע מהנתבעים לשלם לו כספים בשל הפרות התחייבותם לנהל את הפרויקט במקומו. הנתבעים מצדם אשר חיפשו ליצור יש מאיין וכלים שונים על מנת להתנגח בתובע יצרו לעצמם גם את העילה המדומה הזו של תשלום נוסף עבור עבודות חשמל בה בשעה שהתובע שילם לנתבע 1 את מלוא השכר המוסכם הגלובאלי לפי המחיר שנקבע לבניין בראב, ואף מעבר לכך!
169. בסעיפים 19 ו 20 לכתב תביעתו וסעיף 7 ו 8 לתצהיר עדות הראשית ביקש התובע לחייב את הנתבעים בתשלום הוצאות כספיות נוספות עם גמר הפרויקט בסך כולל של 28,587 ₪.
170. בסעיף 19 לכתב התביעה ביקש התובע לחייב את הנתבעים בסך של 1,595 ₪ עבור חלקם היחסי בהוצאות ששילם לאחר תום הבניה על פי חשבוניות לחברת המים מיתב, למכון התקנים, ביטוח קבלנים , תשלום לחברה למסחר ושיווק מוצרי בניין, תשלום לפועל מחמוד לצורך ביצוע תיקונים כלליים בבניין ותשלום אגרת תעודת גמר לבניין. סך הכל הוציא התובע מכיסו הפרטי סך של 4,386 ₪ אשר מתוכם מתבקש כב' הבורר לחייב את הנתבעים לשלם את חלקם היחסי בסך של 1,595 ₪. הנתבעים מצדם הכחישו בכתב הגנתם מחוסר ידיעה כביכול את האמור בסעיף זה ( סעיף 29 לכתב ההגנה) ואף טענו שככל שיוכח כי הוצאו הוצאות אלו הם נכונים לשלמם על פי חלקם היחסי בפרויקט.
171. בסעיף 20 לכתב תביעתו ו8 לתצהיר עדותו הראשית ביקש התובע לחייב את הנתבעים לשלם לו סך של 26,992 ₪ בגין תוספות ושדרוגים שעשו עבור דירותיהם בפרויקט עליהם התחייבו לשלם באופן אישי. בכתב הגנתם הודו הנתבעים כי בסופו של יום לא נערכה בין הצדדים התחשבנות מאחר והתובע דרש שתבוצע התחשבנות בסוף לגבי מה שכל אחד סיפק לדירתו על חשבונו כעולה מסעיף 30 לכתב הגנתם.
172. התובע אשר נחקר ח.נ במשך שעות ארוכות מאוד לא נחקר כלל על עדותו זו ולכן היא לא נסתרה כלל.
173. אשר על כן, מתבקש כב' הבורר לחייב את הנתבעים לשלם לתובע 28,587 ₪ בגין חובות הנתבעים כלפיו עם גמר הפרויקט.
174. בסעיף 16 לכתב תביעתו ו4.4 לתצהיר עדותו הראשית ביקש התובע לחייב את הנתבעים לחתום בעירית פתח תקווה על טופס בקשה לקבלת החזר שכרו של שמאי המוסכם לעניין היטל השבחה שאת מלוא שכרו שילם התובע לבדו.
175. בסעיף 26 לכתב ההגנה אשר ניתן במענה לסעיף 16 לכתב התביעה טענו הנתבעים שהתובע הוא זה שמסרב כביכול לחתום על טפסים לעירייה לקבלת ההחזר. מאחר ואין מחלוקת ממשית בין הצדדים לעניין עצם הצורך לחתום על טפסים בעירייה על מנת לקבל את ההחזר מתבקש כב' הבורר ליתן בפסק דין הוראה אופרטיבית לצדדים לחתום באופן מיידי בעירית פתח תקווה על כל הטפסים הנדרשים לקבלת ההחזר.
176. אין ספק שאלמלא התביעה הראשית לא הייתה באה לעולם תביעתם הנגדית של הנתבעים וזאת בהעדר כל בסיס משפטי ו/או עניני ממשי להגשתה. נראה שמטרת התביעה הנגדית הייתה "לזרוע חול בעניי כב' הבורר" ולנסות להסיט עד כמה שניתן את הדיון בשאלות הטעונות הכרעה בתביעה הראשית. ואכן, הנתבעים הצליחו במידה לא מבוטלת של "הצלחה" לגר באמצעות תביעתם הקנטרנית להסטה שכזו של הדיון לסוגיות פעוטות, מגוחכות ונעדרות עילה לחלוטין.
178. דא עקא, שכל רכיבי תביעתם זו נזנחו כליל בהמשך הליך הבוררות ולא בכדי. הנתבעים אשר גילו "חריצות" יוצאת דופן בצילום אלפי מסמכים מהנסון ואמרוסי על מנת "להוכיח" טענתם בדבר "הימצאותם" בפרויקט לא הביאו חוות דעת שמאית להוכחת נזקיהם. לעניין הסיבה האמיתית אשר בעטיה נזנחה עילה תביעה זו, מעבר להיותה קנטרנית ומשוללת כל יסוד ראה סעיפים 44-53 לסיכומים .
179. לפיכך, מתבקש כב' הבורר לדחות על הסף את כל עתירות הנתבעים כנגד התובע בגין ראש נזק זה ולחייבם בהוצאות הולמות כתוצאה מעילת סרק זו.
בסעיף 4.2 לכתב תביעתם (פסקה שניה) טענו הנתבעים כי לאחר פירוק פיגום נאלצו הצדדים להרכיב את הפיגום מחדש כדי לתקן את הפגמים והדבר עלה 6,000 ₪. דא עקא, עיון מעמיק בסעיף 4.2 לכתב התביעה מעלה כי הנתבעים כלל לא דרשו בכתב תביעתם לחייב את התובע לשלם להם את חלקם היחסי הנטען בהוצאה זו, אלא רק סיפרו עליה כדרך "המשל", ולכן היא לא מהווה חלק מעילת תביעתם.
180. מעבר לנדרש יצוין כי הטענה לתשלום כפול לאיש הפיגומים כלל לא הוכחה על ידי מי מהנתבעים בחומר הראיות שכן הנתבעים לא הציגו לכב' הבורר שום קבלה המעידה על תשלום כפול שנעשה לטענתם לאיש הפיגומים מר שוקרון ואף לא העלו את הטענה שהתובע מחזיק אצלו את הקבלה המעידה לשיטתם על חיוב כפול!
181. אם אכן, הנתבעים שילמו כטענתם תשלום נוסף לאיש הפיגומים עבור הרכבה נוספת של הפיגום, מה היה יותר קל להם מלהוכיח טענתם זו באמצעות הצגת אסמכתא (קבלה/חשבונית) המעידה על תשלום שכזה אשר בהעדרו לא הוכחה כלל טענתם ההזויה לתשלום כפול לאיש הפיגומים אשר לא היה ולא נברא!
182. כאן המקום לציין שהנתבעים ניסו "כמוצאי שלל רב" להיאחז בתמליל שיחה אשר נערך לטענתם בין ע' למר שוקרון המוכיח את טענתם זו.
183. דא עקא, שבהחלטת כב' הבורר בפרוטוקול הדיון מיום 25.01.11 שורות 12-17 נקבע במפורש שהתמליל יתקבל בכפוף לכך שב"כ הנתבעים ימציא לב"כ התובע תוך שבוע ימים את התקליטור של ההקלטה המקורית.
184. אף על פי כן, אין חולק על כך שתקליטור ההקלטה לא הומצא לידי ב"כ התובע עד עצם היום הזה כאשר הנתבעים בדיון האחרון שהתקיים ביום 09.02.11 טענו במפתיע שהתקליטור עם ההקלטה "אבד להם"" (עמ' 95 שורות 21-27 ).
185. הנתבעים אינם יכולים לרפא את הפגם השורשי שנפל באי המצאת תקליטור ההקלטה באמצעות תצהיר של מנכ"ל חברת "בונוס" ולו מן הטעם שהוא לא היה צד לאותה שיחה טלפונית, המוכחשת כשלעצמה. מעבר לעובדה שמנכ"ל חברת "בונוס" לא הקשיב בעצמו להקלטה, אלא אחד מעובדי החברה, הרי שגם לאותו עובד שהאזין לשיחה, לא ידוע כלל מי היו הצדדים באותה שיחה!
186. הדרך היחידה לבחינת אותנטיות של שיחה מתומללת הינה באמצעות הקשבה לתקליטור המקורי שיכלה בענייננו להתבצע על ידי התובע בעצמו על מנת שיוכל לזהות את הקול של מר שוקרון באותה שיחה טלפונית ולכן בהעדר המצאה שכזו של התקליטור תמליל זה הינו פסול מלשמש כראיה.
187. בנסיבות העניין ובהעדר תקליטור מקורי, לא מן הנמנע שלחברת בונוס הוגש תקליטור אשר כלל לא הווה שיחה טלפונית אמיתית בין ע' לשוקרון, אלא שיחה של ע' עם אדם אחר על מנת ליצור בלב הבורר את הרושם השגוי, כאילו השיחה נוהלה עם שוקרון. לפיכך, מתבקש כב' הבורר לתת משקל ראייתי אפסי לתמליל ההקלטה.
188. זאת ועוד, מאחר ובין כה וכה הנתבעים לא תבעו בכתב תביעתם את התובע לשלם להם החזר כלשהו בגין הרכבת הפיגום, נראה שכב' הבורר ממילא אינו נדרש להכריע במחלוקת אקדמית זו!
189. בסעיפים 5- 11, 87-95 ו 100-111 לתצהירו של ע' וסעיפים 5-11 , 68-71 ו 76-85 לתצהירו של מ' זעקו הנתבעים את זעקת "הקוזק הנגזל" וטענו לנזקים שנגרמו להם כביכול, כתוצאה מעיכוב הליכי הרישום של הבניין המשותף.
א. התובע בעצמו נפגע מעיכוב הליכי הרישום שכן גם ברצונו היה למכור את אחת הדירות בבניין ועיכוב שכזה בהליכי הרישום גורם אף לו לנזק.
ב. ההסכם שהיה לתובע עם הנתבעים היה כי הגג יוצמד לדירות הגג. בהתאם להסכמה זו ולמצג הנתבעים שאין בדעתם לדרוש לעצמם חלקים בגג של הבניין המשותף, התובע נשא לבדו בכל העלויות הנלוות שקשורות להצמדת הגג לרבות תשלום נפרד עבור נקודות החשמל, הריצוף ועלות והמרצפות ועוד. לפיכך, כל עוד המחלוקת סביב שאלת הצמדת הגג נותרה תלויה ועומדת בפני כב' הבורר הרי שלא ניתן להשלים את הליכי הרישום.
ג. זאת ועוד, הנתבעים לא באו בידיים נקיות לכב' הבורר בדרישתם לקבלת חלקים מהגג המשותף שכן מעבר לעובדה שהם בעצמם אפשרו לו לשלם את כל ההוצאות הכרוכות בהצמדת הגג לדירות ובכך מנועים היו מלטעון כנגד הסכמה זאת הרי שלא שילמו לו הוצאות אלו עד עצם היום הזה!
ד. בנסיבות אלו, הנתבעים אינם יכולים להחזיק במקל בשני קצותיו: מחד גיסא למאן לשלם לתובע את ההוצאות שהיו כרוכות בביצוע העבודות להצמדת הגג אשר נפלו רק עליו ומאידך גיסא לדרוש לעצמם חלקים בגג וסיום הליכי הרישום!
ה. זאת ועוד, הליך הבוררות בתיק זה, בהתאם להסכם השותפות עליו חתמו הנתבעים היה צפוי להיות נדון בפני עו"ד ב כאשר הליכי הפסילה המיותרים שנקטו הנתבעים גרמו, שלא לצורך, לסיבוך ההליך המשפטי בתיק, אשר אלמלא ננקט על ידם היה צפוי להסתיים זה מכבר ובנסיבות אלו, אין לנתבעים להלין אלא על עצמם.
ו. עוד יצוין כי ע' תרם אף הוא את חלקו בסיבוך הליך הרישום בשל כך שבניגוד מוחלט למצג השווא אשר הציג על יכולתו הכספית לממן את חלקו במגרש מכר את החלק הארי שלו במגרש, בשל חוסר יכולתו הכלכלית והדבר גרם לחלוקת זכויות נוספת שיש להסדירה לפני הרישום.
ז. זאת ועוד, הנתבעים בעצמם העלו בסייפת סעיף 31 לכתב ההגנה והתביעה שכנגד שהגישו בתיק זה את הטענה כי לדידם יש להקטין את חלקו של התובע בפרויקט לאחר עריכת התחשבנות! כך טענו הנתבעים בכתב הגנתם: "יטען כי במצב זה, דווקא לנוכח המגיע לנתבעים מתביעתם שכנגד מן הדין להקטין את חלקו של התובע בפרויקט, לאחר עריכת ההתחשבנות".
191. בנסיבות אלו, בהן הנתבעים עצמם חלקו על חלקו של התובע בפרויקט וטענו להקטנת חלקו בפרויקט הרי שלא היה בסיס לדרישתם החצופה להשלמת הליך הרישום עד לתום הליך הבוררות ובכפוף לתוצאותיו.
192. יצוין שב"כ הנתבעים עו"ד אילן ציאון אשר היה מודע לסתירה הפנימית המובנת בעתירת הנתבעים לחיובו של התובע בגין הליכי רישום כאשר הנתבעים בעצמם מונעים במקביל זאת ממנו בשל טענתם כי יש להקטין את חלקו של התובע בפרויקט "נזכר" לבקש מכב' הבורר בישיבת הבוררות אשר התקיימה ביום 08.07.10 למחוק את סייפת סעיף 31 לכתב ההגנה, ובלשונו: " מבקש למחוק את הסיפא של סעיף 31 לכתב ההגנה מהמילים "יטען" ועד סוף הסעיף . מדובר בטענה שאינו מסכים לה וטענתי זאת לפני זמן רב מדובר בניסוח של עו"ד טיקוטינסקי שטיפל בתיק לפניי".
193 מהאמור לעיל, עולה בבירור שלנתבעים אין עילת תביעה כנגד התובע, הנובעת מעיכוב הליכי רישום, למצער עד ליום 08.07.10, הוא היום שבו ביקשו מכב' הבורר למחוק את הנטען בסייפת סעיף 31 לכתב הגנתם בשל כך שהאמור בו מנע אף לשיטתם של הנתבעים את הליכי הרישום!
194. יצוין כי בהמשך הליך הבוררות ותוך ויתור מופלג מצדו החליט התובע לוותר על הצמדת הגג לדירות הגג, למרות שאין חולק שמבחינה מהותית היה זכאי לרישום זכויות אלו, בשל הסכמת הנתבעים שהייתה בעל פה. כפועל יוצא מהסכמה זו הסכים התובע ועוד בטרם הכריע כב' הבורר בהליך הבוררות לרישום הזכויות בבניין לאלתר!
195. הסכמה זו של התובע לרישום הזכויות בבניין הייתה כבר בפרוטוקול הדיון מיום 17.11.10 כאשר התובע אף היה נכון שעורכת הדין אורנה שגיב תבצע את רישום הבית המשותף במידה והנתבעים אינם נכונים לקבל את טיפולו של עו"ד גואטה. לעניין זה מופנה כב' הבורר לעמ' 123 שורות 21-26 לפרוטוקול הדיון מיום 17.11.10.
"ש. נכון שבדיון לפני למעלה מחודשיים הייתה הסכמה שתקדמו את הנושא של רישום בית משותף. מה עשיתם עם אותה הסכמה.
ת. אני אגיד לך, כי לא הייתה הסכמה בעניין עורך הדין.
ש. מה זאת אומרת? אז הבעיה כרגע מי עורך הדין שיבצע את זה?
ש. אתה מאשר שמאז אותה ישיבה שהייתה הסכמה משותפת לא עשיתם לצ ו/או אלי שום פניה בניסיון למצוא עורך דין שכזה? אתה מאשר את זה?
ת. אנחנו דיברנו עם עורך הדין שלנו, עו"ד אילן, בנושא הזה והוא אמר לנו להמתין שהבוררות תסתיים ואז נחליט איזה עורך דין.
ש. למה? כדי שתמשיכו לטעון שכביכול נמנע מכם?
197. יצוין שהנתבעים בין כה וכה לא הוכיחו נזק ממשי שנגרם להם, פרט להצהרותיהם הסתמיות על נזק שכזה זו הסיבה בעטיה גם כאשר היה נכון התובע לקדם את הליכי הרישום העדיפו הם לא לעשות דבר ולהמתין לתוצאות הבוררות.
198. על כל פנים, התובע מדגיש גם בסיכומיו אלו כי במידה ועו"ד גואטה אינו מקובל על הנתבעים כמי שיטפל עבור הצדדים ברישום הבית המשותף אין לו התנגדות שעו"ד אורנה שגיב, המתמחה בתחום זה, תטפל בכך.
199. מכל הנימוקים המפורטים לעיל, קל וחומר ממשקלן המצטבר, מתבקש כב' הבורר לדחות את תביעתם של הנתבעים מהתובע בעניין זה.
200. הנתבעים לא התביישו בכתב תביעתם לדרוש מהתובע את כל מסמכי הפרויקט ותוכניותיו תוך העלאת טענה הזויה שהתובע מנע מהם כביכול את האפשרות לבדוק ולבקר את החשבונות וההחזרים בהתחשבנויות בין הצדדים. ( סעיף 3 לכתב תביעתם הנגדית) על בסיס טענה עובדתית לא נכונה זו עתרו הנתבעים כלאחר יד בסעיף 5 לכתב תביעתם הנגדית לקבלת חלקם היחסי ב50,000 ₪ מסיבה שאינה נהירה וברורה אף לתובע.
201. על המנטרה העובדתית השגויה הזו חזרו הנתבעים בסעיפים 124-125 לתצהירו של ע' וסעיפים 98-99 לתצהירו של מ'.
202. אין ולא היה בסיס עניני לטענה זו, שכן כעולה מתצהיר תשובתו של התובע במשך כל תקופת הבניה מ' החזיק אצלו את כל ספרי הפרויקט ואף נהג לקחת אותם לביתו בכדי לצלמם באמצעות אשתו אשר הינה מורה( סעיף 162 לתצהיר תשובתו של התובע).
203. עוד עולה מעדותו של התובע שהנתבעים לא פנו אליו לקבלת מסמכים כאשר את טענתם לסירובו לאפשר להם לעיין במסמכים העלו לראשונה בכתב תביעתם. (סעיף 164 לתצהיר תשובתו של התובע).
204. בסופו של יום אין חולק על כך שהתובע אפשר, באמצעות ב"כ לנתבעים להגיע למשרדו ולצלם את כל המסמכים אשר היו בשליטת התובע, ואכן הנתבעים עשו כן.
205. למרבה ההפתעה התברר כי הנתבעים דווקא העלימו מידיעת התובע מאות מסמכים אשר היו אצלם אותם "שלפו" במהלך הליך הבוררות למרות שאף מסמך ממסמכים אלו לא אוזכר בתצהיר גילוי המסמכים מטעמם.
206. חמור מכך, מחקירתו הנגדית של ע' התברר שמתוך 11 הקלטות שונות שערך עם עדים שונים לצרכיו, מצא לנכון בצורה מניפולטיבית לחשוף בפני כב' הבורר רק 2 הקלטות. כך למשל הקלטה שערך ע' עם קבלן הפיתוח של הפרויקט נגרעה אף היא מתצהיר גילוי המסמכים שהגישו הנתבעים מאחר ותוצאותיה לא היו נוחות לנתבעים!
"ש. אז הייתה לך הקלטה שלא השתמשת בה, עם תמליל לא טוב לך, שלא הצגת אותו של קבלן הפיתוח.
ת. אני לא בטוח שהייתה הקלטה, אבל יכול להיות.
ש. זה חלק מה11 נכון? מתוך 11, 9 הקלטות לא היו טובות לך ו 2 הקלטות שחשבת שהם טובות לך, ביקשת לצרך להליך, נכון? בגלל זה כתוב הקלטה מספר 11 נכון?
ת. זה מה שאתה אומר.
207. לאור האמור לעיל, ומאחר ואין חולק על כך שהנתבעים קיבלו מהתובע כל מסמך שרק חפצו לקבל ולעומת זאת עשו שימוש מניפולטיבי במסמכים, אשר היו באמתחתם, מתבקש כב' הבורר לדחות את תביעת הנתבעים כנגד התובע גם בגין רכיב זה.
"מתוקף תפקידי כמנהל העבודה של הפרויקט נהגתי לסגור את הדלתות של הדירות בפרויקט שאין מבצעים בהם עבודות וזאת על מנת למנוע מעוברי אורח ואף מפועלים להיכנס שלא לצורך לדירות בהן הם לא עובדים. סגירת הדלתות נועדה אם כן, למנוע נזקים לדירות והישנות לא רצויה של מקרים שאירעו בעבר של עשיית צרכים של פועלים בדירות. כמנהגי הנ"ל עברתי ביום 06.06.07 בשעה 13:00 ליד הדירה בקומה שלישית בחזית (דירה מס' 6) ומצאתי אותה להפתעתי פתוחה. בטרם נעלתי אותה צעקתי תוכה האם יש מישהו בפנים ומשלא נעניתי ביצעתי את המוטל עלי ונעלתי אותה. כעבור רבע שעה קיבלתי שיחה טלפונית מאחד הפועלים שמסר לי שסגרתי את הדירה שעה שע' היה בפנים ומייד הלכתי ופתחתי את הדלת. התקרית השולית הזו ארעה בגלל התנהגותו הבלתי אחראית של ע' שנהג לעקוף אותי ולבצע על דעת עצמו עבודות החורגות מהדברים המוסכמים ובשל כך נהג להסתיר את נוכחותו במקום. כמובן שאם ע' היה עונה לי שצעקתי האם יש מישהו בפנים כל האירוע הנ"ל היה נמנע.באשר לתלונה הסתמית שע' הגיש במשטרה ברצוני להסב את כב' הבורר לעובדה שהתלונה עצמה הוגשה ביום 14.06.06 בעוד שהאירוע עצמו התקיים עוד ביום 06.06.07 כעולה אף מהגשת התלונה שצורף כנ' 13. העובדה שע' מצא לנכון להתלונן על כך במשטרה רק 8 ימים לאחר מכן מלמדת על כך שעצם הגשת התלונה במשטרה הינו מהלך טאקטי ולא ספונטאני כלל שכן אם ע' אכן סבר בכנות שהייתה כאן כוונה לכליאת שווא לא היה משהה את תלונתו במשטרה במשך 8 ימים רצופים." (סעיפים 135-139 לתצהיר תשובתו של התובע).
209. מהאמור בעדותו של התובע, אשר לא נסתרה כהוא זה בחקירתו הנגדית, עולה כי מדובר היה בנעילת דלת אשר נעשתה בשוגג מבלי שהתובע ידע שע' נמצא שם ועל כל פנים אין חולק על העובדה שמשכו של האירוע היה זניח והתובע היה זה שגרם לפתיחת הדלת מייד לאחר שנודע לו על כך!
210. במצב דברים זה, הרי שלא היה שום בסיס לתביעת הנתבע 2, לפיצוי חסר תקדים של 25,000 ₪ בגין הימצאותו בדירתו במשך 15 דקות בלבד.
"ש. איך הגעת ל25,000 ₪ על האירוע הזה? בוא תסביר לי. רבע שעה מהזמן שלך זה 25,000 ₪?
ת. אולי אתה צודק, אולי הייתי צריך לתבוע 100,000 ₪ באמת.
(עמ' 120 שורות 19-23 לפרוטוקול הדיון מיום 25.01.11).
211. מעבר לעובדה הפשוטה שע' לא יכל לתת הסבר לסכום ההזוי שתבע , אשר אין לו אח ורע בפסיקה למשך זמן קצר שכזה של הימצאות בדירתו , הרי שהתברר בסופו של יום, כי כלל לא היה מדובר במצב דברים של כליאה שכן ביכולתו של ע' ד היה לצאת בכוחות עצמו מהדירה הגם שלא מהדלת הראשית, בנסיבות החד משמעיות, המפורטות להלן.
212. במהלך חקירתו הנגדית התבקש ע' ד לתת הסבר לשוני בין הגרסאות העובדתיות שעלו מסעיף 6.3 לכתב תביעתו שם נרשם כי לאחר שעובדו מחמוד ערבאס גורש מהמקום לא יכל להיכנס לדירה בשל מפתח כספת מיוחד שהתקין התובע כדי למנוע גישה שלו לדירה, אל מול עדותו של אותו עובד לפיה מייד לאחר שהגיש תלונה במשטרה חזרו לעבוד במקום כרגיל כאשר ע' בעצמו פתח לו את הדלת כי היה לו מפתח. במענה לכך השיב ע' ד כי לא היה לו מפתח וכי נכנס לדירה הממוקמת בקומה שלישית דרך החלון שנמצא במחסן הצמוד לדירתו.
" יש מחסן שצמוד לדירה. בין המחסן לבין הדירה יש חלון נכנסנו למחסן, החלון פתוח נכנסתי לדירה" ( עמ' 129 שורות 2-4 לפרוטוקול הדיון מיום 25.01.11).
213. מהאמור לעיל, עולה שכשם שע' מצא דרך "מקורית" להיכנס לדירתו אשר לטענתו הייתה נעולה דרך החלון של המחסן כך יכל באותה הדרך ממש לצאת מדירתו באין מפריע ולכן לא מדובר כלל בעניינינו בסיטואציה אותנטית של כליאת שווא. די בכך כדי לדחות מכל וכל את תביעתו של ע' בעניין פעוט זה ומכל מקום בנסיבות העניין שמדובר היה במעשה של סגירת דלת בשוגג על ידי התובע, במשך 15 דקות, תוך כדי מילוי תפקידו כקבלן בניין שנוהג לסגור דלתות פתוחות, כחלק מנוהל בטיחות קבוע שלו, אין מקום לפסוק כל פיצוי לחובתו.
דרישת הנתבע 2 לפיצוי בסך של 2,000 ₪ - סעיף 6.2 לכתב התביעה.
214. בסעיף 6.2 לכתב התביעה תבע הנתבע 2 את התובע לשלם לו סך של 2,000 ₪ בגין נזקים להם הוא טוען לרבות עגמת נפש שנגרמו לטענתו לדירה ושתוקנו על חשבון כלל השותפים.
" ככל שאני משחזר את אותו מאורע הרי שמדובר היה ביום בו הרצף סמי עבד בקומה רביעית בריצוף כאשר לפתע הבחנתי שהוא נעלם מעבודתו בדירה זו ללא תאום איתי. לאחר סריקות וחיפושים רבים שעשיתי מצאתי אותו להפתעתי עובד בדירה בקומה שלישית כאשר הוא מבצע עבודה של הנחת פנלים במקום להשלים את עבודות הריצוף. מאחר וסדר העדיפות הנדרש מכל רצף הינו סיום עבודות הריצוף תחילה ורק לאחר מכן הנחת פנלים אכן הורתי לרצף סמי להפסיק את הנחת הפנלים ולהמשיך את עבודתו בריצוף הקומה הרביעית. כמובן שהדבר לא נעשה באלימות כלשהי מצידי. מאחר שבשלב שבו הגעתי עדיין היה הטיט טרי ומאחר והרצף סמי הניח את הפנלים בצורה לא מקצועית ותקינה נאלצתי לפרק מספר פנלים שהוא הניח וזאת על מנת שהטיט לא יתייבש ויהיה צורך לאחר מכן לשבור את הפנלים. ואולם, מכאן ועד תיאורו המפליג של ע' (אשר כלל לא נכח במקום) כאילו נהגתי באלימות רחוקה כמובן הדרך כמרחק מזרח ממערב" (סעיפים 121-124 לתצהיר תשובתו).
216. האירוע לו טען הנתבע 2 ארע עם הרצף סמי. דא עקא, שהנתבע 2 כלל לא טרח להביא את הרצף סמי לעדות בפני כב' הבורר כנראה מאחר ועדותו התיישבה היטב עם עדותו של התובע אשר לא הייתה נוחה לנתבע 2. בהעדר הזמנתו לעדות של הרצף קמה חזקה שאם היה מזומן לעדות עדותו הייתה מזיקה לגרסתו של נתבע 2 ופועלת לחובתו.
217. מעבר לכך, נראה שהנתבע 2 זנח את עילת תביעתו זו מאחר ולא הוכיח מאומה בקשר אליה פרט לעדותו הסתמית בתצהיר והעובדה שהנתבעים נמנעו מלחקור את התובע בעניין זה מדברת בעד עצמה בעניין אי הוכחת עילת התביעה הנובעת מרכיב זה.
218. לפיכך, מתבקש כב' הבורר לדחות גם עילה זו.
219. בסעיף 6.3 לכתב תביעתם דרש נתבע 2, מר ע' מהתובע לשלם לו 3,000 ₪ בגין אובדן של יום עבודה ועגמת נפש מכיוון שלטענתו הפועל שלו חדל לעבוד וספג "טראומה", בשל כך שהותקף כביכול על ידי התובע.
220. יאמר כבר עתה שטענת הנתבע 2 כפי שפורטה בסעיף 6.3 לכתב התביעה הנגדית כי התובע מנע כביכול את גישתו של אותו עובד חזרה לדירה מאחר והתובע נעל אותה כביכול במפתח כספת שהתקין מיוזמתו קרסה כליל בעדותו של מר מאג'ד עראבס, אשר בא להעיד מטעמו והעיד כי הוא וע' נכנסו דרך הדלת הראשית מאחר ולע' היה מפתח של הדירה ושום דבר לא מנע ממנו להיכנס אליה חזרה!
"ש. אז אני שואל אותך לפי מה שרשום לנו בתביעה, לא יכולת להיכנס בכלל לדירה כי הדירה הייתה נעולה בכספת.
ת. אבל לבעל הבית יש לו.
ש. אז לע' היה מפתח של הדירה?
שאלת עורך דין אילן ציאון: אחרי שהגשת את התלונה במשטרה, חזרת לעבוד? הוא פתח לך עוד פעם את הדירה?
ת. כן. ( עמ' 62 שורות 16-21 ו 27 ועמ' 63 שורות 1-2 לפרוטוקול הדיון מיום 20.12.10).
221. סתירה חמורה ונוספת המשליכה על מהימנותו של ע' בכל תיק הבוררות כולו, עולה באופן מובהק מעדותו בעניין זה בעמ' 128 ו129 שורות 5-27 ו 1-7 לפרוטוקול הדיון מיום 25.01.11 שם טען ע' בניגוד לעדותו של העובד שלו כי נכנס כביכול לדירה מהחלון של המחסן הצמוד לדירה!
222. מהאמור לעיל, עולה שהנתבעים הסתבכו בשקרים והציגו בפני כב' הבורר שלוש גרסאות עובדתיות סותרות בעניין זה, בכך שבסעיף 6.3 לכתב התביעה טענו כי נמנעה מע' כביכול גישה באותו יום לדירה ועקב כך הפועל חדל לעבוד, בעוד שמעדותו של העובד בעצמו עולה כי מייד לאחר התלונה שהגיש שב לעבודה ואף נכנס לטענתו דרך הדלת הראשית מכיוון שלע' היה מפתח! לעומת זאת, ע' בעדותו טען כי נכנס לדירה דרך החלון של המחסן!
ש. אז באותו היום, אחרי שהלכת להגיש תלונה למשטרה, מה עשית אחרי זה?
ת. חזרתי לעבוד.
ת. באותו בניין.
ש. חזרת לעבוד באותו בניין?
ש. טוב, זה היה חסר לנו. זאת אומרת אחרי שהגשת תלונה במשטרה והיתה ב8:30 , אתה חזרת לדירה של ע' והמשכת לעבוד?
ש. אז אני אומר לך שרשום שהדירה היתה נעולה בסעיף 6.3 לכתב התביעה ולא יכלתם לעבוד.
ש.עד איזה שעה עבדת?
ת. עד 13:00 – 13:30.
224. לפיכך, מתבקש כב' הבורר להתייחס במלוא החומרה הראויה לעובדה שהוכחה מעל ומעבר שהנתבעים כלאחר יד העלו בכתב תביעתם טענות עובדתיות כוזבות במטרה להכפיש את שמו של התובע - אשר הופרכו כליל על ידי לא אחר מעד מטעמם!
225. ואם לא דיי בכך, בסעיף 6.3 לכתב התביעה ולתצהירו של העד מטעמם, מר מאג'ד ערבאס, נכתב כי "הנתבע שכנגד השתולל, השליך את חפציו, חומריו, וכלי עבודתו של הנתבע מחוץ לדירה, תוך גרימת נזק להם ודחף את הפועל אל מחוץ לדירה "
226. דא עקא, שבפן העובדתי עדותו של העד על האלימות, קללות והשלכת הצבע אינה מתיישבת כלל עם התלונה שהגיש כנגד התובע במשטרת ישראל מייד לאחר קרות האירוע אשר צורפה וסומנה בת/1.
"ש. אתה הגשת תלונה במשטרה נכון? ת. כן.
ש. מתי? באותו יום?ת. באותו יום.
ש. ובמשטרה אתה אמרת להם שהוא קילל אותך? ת. בטח.
ש. אמרת להם שהוא קילל אותך נכון? ת. הכל כתוב.
ש. אמרת להם שהוא אמר לך ערבי חרא? ת. אני חושב שכן. הכל כן.
ש. ואמרת להם שקילל את אימא שלך? ת. בטח.
(עמ' 53 שורות 20-27 ועמ' 54 שורות 1-4 לפרוטוקול מיום 20.12.10).
227. דא עקא, שבתלונת העד במשטרה לא נאמר דבר וחצי דבר על קללות של התובע, השלכת חפצים, ועל תקיפה של התובע.
228. לפיכך, תצהיר עדותו של העד ערבאס הינו "עדות כבושה" שכן את גרסתו המקורית מסר כבר למשטרת ישראל מייד לאחר קרות האירוע!
בפסיקה נקבע כי משקלה של עדות כבושה וערכה הינם מועטים ביותר וזאת משום החשש שיש לאמיתותה ומהימנותה של עדות זו (ע"פ 677/84 דוד אביטן ואח' נ' מ"י, פד"י מא (4) 33).
229. בשולי הדברים, יצוין כי שכרו היומי של העד הינו 200 ₪ או 149 ₪ לפי תלוש השכר, כאשר מעדותו עלה כי כל האירוע הסתיים כעבור שעה וחצי.
230. לנוכח הסתירות והבקיעים המשמעותיים שהתגלו בעדותו של מר מאג'ד ערבאס, אשר אינם מתיישבות אף האמור בכתב התביעה, אין ספק שתצהירו של מאגד, היה חלק מניסיונם הנואל של הנתבעים להכפיש את שמו של התובע, תוך העלאת טענות הזויות לחלוטין שבינם ובין האמת אין כלום וזאת מלבד העובדה שאין לו שום שייכות ורלוונטיות להליך הבוררות.
231. כמובן שעל כב' הבורר גם ליחס את המשקל הראוי לעובדה שהנתבעים נמנעו מלחקור את התובע בכל הסוגיה הזו שפורטה בכתב תביעתם ולא בכדי.
232. אשר על כן, מתבקש כב' הבורר לדחות את עילת תביעתו של נתבע 2 גם בגין ראש נזק זה ולחייבם בהוצאות הנובעות מהעלאת טענות עובדתיות לא נכונות בכתב התביעה.
233. בסעיף 7.3 לכתב תביעתו דרש לעצמו נתבע 1 החזר הוצאות עבור השימוש ברכבו במהלך ביצוע העבודה.
234. דא עקא, טענה זו נזנחה בתצהיר עדותו הראשית של מ' בו לא פירט דבר אודות אותן נסיעות עלומות שם שביצע כביכול לטובת הפרויקט ואף לא צירף כל אסמכתא בדבר אותן הוצאות ואף לא פורט דבר בעניין זה. לפיכך, התובע מתנגד לכל שינוי חזית בעניין זה של הנתבע. כב' הבורר מתבקש איפה לדחות גם רכיב זה מכתב התביעה.
235. בסעיפים 6.5 ו 7.4 לכתב תביעתם הנגדית מבקשים הנתבעים מכב' הבורר לחייב את התובע בהוצאות הליך "הבוררות הכושל" בסך של 15,000 ₪ לכל אחד מהם.
בהחלטת כב' הנשיאה, כב' השופטת הילה גרסטל מיום 02.03.08 (נ' 51) נקבע כי: "בהוצאות הבוררות ישאו הצדדים, בשלב זה, בחלקים שווים באופן שהמבקש ומר ע' ד ישאו במחצית והמשיב ישא במחצית. בסופו של ההליך יקבע הבורר מי ישא בכל ההוצאות."
236. מהאמור בהחלטת כב' הנשיאה עולה כי לא הובעה דעתה בדבר השאלה מי ישלם את ההוצאות וכי כל נושא זה הועבר לשיקול דעתו הבלעדי של כב' הבורר.
237. התובע סבור כי על הנתבעים דווקא לשלם לו את הוצאות הליך פסילת הבורר, לנוכח חוסר תום לבם של הנתבעים, בכל הליך פסילת הבורר, הדבק בהם מראשית ההליך ועד סופו, שבא לידי ביטוי בכך שידעו בעת חתימתם על שטר הבוררות שהתובע היה לקוחו של עו"ד זה וכן שהסתירו בתצהירם שהוגש לבית משפט מחוזי בעניין הליך פסילתו את יחסו המיוחד והעסקי של ע' עם עו"ד ב, שכלל: שיפוץ בדירתו באם המושבות בזמן ביצוע הפרויקט בפרומקין, יעוץ לגבי מגרש משפחתי ועריכת כנס בחירות לכבודו!
טיפול במגרש שלו בעמישב אשר היה רשום על שם אביו המנוח כאשר ע' ואחיו ביקשו מעו"ד ב' לבחון אפשרות חוקית להגדלת אחוזי הבניה. יתרה מכך, ע', היה פעיל מרכזי ותומך נלהב של עו"ד ב' בהתמודדות שלו לבחירות לחבר מועצה ולראשות העירייה. במאמר מוסגר יצוין שעו"ד ב' מכהן כיום כסגן ראש עירית פתח תקווה.במסגרת מערכת היחסים המיוחדת שטיפח ע' עם עו"ד ב הוא אף הגדיל לעשות וערך בוילה המפוארת של ע' בנווה עוז בפתח תקווה כנס בחירות וחוג בית לכבודו של עו"ד ב כאשר כל הוצאות הכיבוד והאירוח מומנו מכיסו הפרטי של ע'!. זכור לי גם שע' דחק בי לבוא לאותו כנס בחירות שהיתקים בביתו כאשר אני לעומת זאת, לא רציתי לגלות מעורבות ולהגיע מאחר ופוליטיקה מכל סוג שהיא לא מעניינת אותי כלל. ואולם, ע' שב וביקש ממני להגיע גם עם אשתי מאחר והוא אמר שברצונו להרשים את עו"ד ב בכך שהוא יצליח להביא כמה שיותר אנשים לחוג הבית. מאוחר יותר אף ע' סיפר לי שהוא סיכם עם עו"ד ב שהוא ישפץ עבורו באופן יסודי דירה שעו"ד ב' רכש בבניין משותף באם המושבות בפתח תקווה. ( סעיפים 45-57 לתצהיר תשובתו של התובע).
240. לאחר שהתובע הגיש תצהיר תשובה מטעמו התיר כב' הבורר לנתבעים להגיש תצהירים משלימים מטעמם במענה לתצהיר תשובתו של התובע. לפיכך, לנתבעים ניתנה הזדמנות הולמת להשיב גם לטענות אלו שהועלו בתצהיר תשובתו של התובע, בעניין קשריו הענפים של ע' עם עו"ד ב אותם הסתיר בבקשתו לפסילתו מעייני בית משפט מחוזי!
"מעולם לא היתי תומך של עו"ד ב' וגם לא ערכתי כנס בעבורו"
242. כאן המקום להדגיש שבחקירתו הנגדית של ע' בעניין זה התגלה כי עדותו בתצהירו המשלים בסוגיה זו היתה כוזבת לחלוטין וכי אכן ערך בביתו כנס בחירות לטובת עו"ד ב וחברי סיעתו.
243. תשומת לב כב' הבורר מופנית לכך שבראשית עדותו של ע' בעניין זה המשיך לדבוק בגרסתו השקרית שעו"ד ב' לא היה מעולם בביתו ורק לאחר מכן, כתוצאה מהתפתחות החקירה התוודה שאכן ערך כנס בחירות עבור עו"ד ב וחברי סיעתו בביתו!
"ש. נכון שהייתה פעם שאתה ארגנת כנס בחירות?
ש. מה לא? אתה עוד לא שמעת את השאלה שלי בכלל.
ת. אני שמעתי אני אומר שלא. (עמ' 41 שורות 12-16 לפ' מיום 25.01.11).
ש. אתה מכיר את א'?
ש. מה הקשר שלך אליו?
ת. אין לי שום קשר איתו.
ש. הוא פעם הוזמן אליך א'?
ת. לא. באופן אישי לא.
ש. תראה, כל מה שאנחנו מדברים כרגע יש תמליל. גם אם הדיון הזה הוא האחרון, אם יתברר שיש עובדות שאתה אומר לי והם לא נכונות.
ת. אדוני, תשאל, אני אומר רק את האמת..
ש. אז אני כבר אומר לך עכשיו, היתה סיבה, נקרא לזה איך שאתה רוצה, שא' ו ב' הגיע אליך הביתה?
ש. הם מעולם עו"ד ב' מעולם לא היה אצלך בבית?
ש. באיזה נסיבות?
ש. זו היתה סיעה של ב?
ת. אז הוא היה בסיעה הזו כן.
ש. זאת אומרת, הם היו אותה חברי סיעה- א' וב'.
ת. כן. ( עמ' 43 שורות 22-26 לפרוטוקול מיום 25.01.11).
245. עוד עלה מעדותו של ע' כי במהלך פרויקט הבניה בפרומקין הוא ביצע שיפוץ פרטי בדירה השייכת לעו"ד ב באם המושבות כעולה מעמ' 38 שורות 6-19 ועמ' 39 שורות 4-16 לפרוטוקול מיום 25.01.11.
246. זאת ועוד, בחקירתו אישר ע' שבעת שחתם על שטר הבוררות ידע שהתובע לקוחו של עו"ד ב כעולה מעמ' 43 שורות 14-21 לפרוטוקול הדיון מיום 25.01.11.
"ש. נכון שבתצהיר שהגשת לבית משפט מחוזי לא ציינת שאתה שיפצת לב' את הדירה שלו?
ש. נכון? למה?
ת. כי זה לא היה רלוונטי בכלל.
ש. לא רלוונטי?
ש. נכון שלא ציינת בתצהיר שהגשת לבית משפט מחוזי את העבודה שעו"ד ב' היתה אצלך בחוג בית, נכון?
ת. כי זה לא היה רלוונטי" (עמ' 45 שורות 13-25 לפרוטוקול מיום 25.01.11).
248. מכאן ברור שכל הליך בקשתו של ע' לפסול את עו"ד ב מלשמש כבורר בתיק, כלל לא נבעה מחשש כלשהו למשוא פנים של עו"ד ב בניהול הליך הבוררות שכן, לא היה בלבו של ע' חשש אותנטי שעו"ד ב יהיה מוטה לטובת התובע בסכסוך שהתגלה בתיק, בשים לב לקשר האישי והעסקי שע' פיתח עו"ד ב, כעולה ממסכת הראיות.
249. נראה שהעובדה היחידה שהטרידה את מנוחתם של הנתבעים בקיום הבוררות אצל עו"ד ב' נבעה מחששם העז שעו"ד ב' מכיר ויודע את כל השתלשלות האירועים שקדמה לכניסתם לפרויקט, לרבות הסכמתם לכך שהם יפקחו וינהלו את הפרויקט לבדם מידיעה אישית כך שבפני עו"ד ב, אשר ידוע כאדם הגון וישר לא הייתה צולחת דרכם להתל בו כפי שהם מתעתעים, במלל וביצירתיות רבה בהליך הבוררות הנוכחי.
250. על רקע הנאמר לעיל, מסכים התובע בפה מלא עם דרישת הנתבעים, שבהתאם להחלטתה של כב' נשיאת בית משפט המחוזי מחוז מרכז, כב' השופטת הילה גרסטל, יש מקום לכך שבפסק דינו יפסוק כב' הבורר על מי לשאת בכל ההוצאות של הליך בקשת הסרק לביטול הבוררות בפני עו"ד ב בשים לב לסרבול ההליך במשך שנים שנגרם עקב כך.
251. ואולם, לנוכח הנסיבות שפורטו בהרחבה לעיל, סבורני שהוצאות אלו צריכות להיות מושתות בסופו של יום במלואן על כתפי הנתבעים.
252. אשר על כן, מתבקש כב' הבורר, בבואו ליתן את פסק דינו להביא בחשבון גם את הוצאותיו של התובע בכל ההליך שהתקיים בבית משפט מחוזי.
253. ממסכת הראיות והעובדות שעלו בתיק הבוררות עלה כי התובע, אשר העסיק ופרנס את הנתבעים במשך עשרות שנים בעבודות חשמל שמסר להם, ללא מכרזים וללא הסכמים בכתב, נתן בנתבעים אמון מלא ואלו הכזיבו אותו עת לא עמדו בהתחייבותם הבסיסית כלפיו, אשר היוותה תנאי לכניסתם לפרויקט, בו התובע היה היזם ומנגד כלל לא עמדה לנתבעים עילת תביעה ממשית כנגד התובע וכי כל תביעתם הנגדית נועדה על מנת לסרבל את ההליך שלא לצורך ולהסיט את הדיון מתביעתו הראשית של התובע.
254. התובע הוכיח למעלה מן הנדרש, במידת ההוכחה הדרושה במשפט אזרחי את עילות תביעתו. במאזן ההסתברויות עדיפה בברור גרסת התובע, הנתמכת בעדויות מפורטות של עובדים פשוטים בפרויקט, שהעידו בפשטות על ניהולו הבלעדי את הפרויקט, עדויות מהימנות, המגובות במסמכים, העדיפים על פני גרסתם הלא אמינה והלא משכנעת (בלשון המעטה) של הנתבעים אשר התגלו בה סתירות ובקיעים רבים בסוגיות רבות.
255. כמו כן, הוכח גם בפני כב' הבורר שהנתבעים לא באו בידיים נקיות בפני כב' נשיאת בית משפט מחוזי מחוז מרכז בכל הליך פסילת עו"ד ב מלשמש כבורר בתיק בהסתירם מעיני בית משפט פרטים עובדתיים מהותיים שהיו דרושים לצורך הכרעה עניינית בבקשתם.
256. אשר על כן ולאור כל האמור במצטבר בסיכומים, מתבקש כב' הבורר לקבל את תביעת התובע במלואה ולדחות את תביעתם הנגדית של הנתבעים.
257. כן מתבקש כב' הבורר לחייב את הנתבעים בהוצאות העצומות שנבעו מקיום הליך הבוררות לרבות שכ"ט עו"ד ומע"מ ראלי, בשים לב להיקפו הרב של התיק ולהתמשכותם של ההליכים, בין היתר, כתוצאה מהסטה חוזרת ונשנית של הנתבעים את הליך מחוץ לפלוגתאות.