Улф се присмива на манията за пари и статус, но в същото време най-умните му моменти идват от това да се отдаде на, а не просто да изложи, обидни различия и повърхностни преценки.
Иронията е, че Улф се присмива на материалния свят, но най-великите му мисли са резултат от отдаването му.