Когато той се опитва да изложи политически дневен ред, както в неотдавнашната си книга Бъдещето на американския прогресивизъм (написана в съавторство с Роберто Мангабейра Унгер), мисля, че той се колебае между мрачни, конвенционални идеи (публично финансиране на кампании, базирано на класа, а не на раса основани на положителни действия, данък върху потреблението) и крайно непрактични (модифицирана парламентарна система, изрично икономическо преразпределение, задължително гласуване).
Склонен е да премине от мрачни идеи към непрактични.