Не ме ли познаваш, Ансе? „Той видя очите да се вдигат от нивото на пода, белязаната буза под разрошената брада; и тогава изумлението в изражението на другия се превърна в проблясваща усмивка.
Ти не ме познаваш. Очите му останаха на пода и изумлението в изражението на другия остана.