Принципът се основава на неоспоримата теза, че успехът на правителствените програми трябва да се измерва с постигнатите резултати по отношение на предоставянето на стойност за данъкоплатеца, а не с размера на вътрешната или изпълнителската работна сила.
Степента на предоставяне на стойност за данъкоплатеца трябва да се използва за измерване на резултата от правителствена програма.