Също толкова важна беше вътрешната криза на собствените рационални очаквания. Теоретиците на рационалните очаквания, водени от бъдещия нобелист на Чикаго Робърт Лукас, оспориха цялата идея, че правителствата могат да направят всичко, за да смекчат макроикономическата нестабилност.
Робърт Лукас имаше възгледи, които бяха неоснователни в реалността.