Тази рикардианска хипотеза за еквивалентност твърди, че хората гледат напред и признават, че текущите държавни излишъци или дефицити влияят върху държавния дълг и бъдещите данъчни ставки.
Държавните данъчни ставки в бъдеще не се влияят от текущия държавен излишък.