Изкуството на Арто е коварно; неговото проникване в това, което знаем, е толкова остро, неговата яснота е толкова равна на неговата заблуда, че решаването къде свършва едното и къде започва другото може да изглежда просто мярка за нашите собствени заблуди.
Изкуството на Арто е коварно.