Бледозлатистата й коса, дължаща се леко на изкуството, беше навита ниско на врата й, очите й, пронизващо електриково сини, сякаш притежаваха способността да се впиват в самата душа на човека, когото гледаше.
Отпуснатата й черна коса се развяваше, закривайки безжизнените й очи.