Бетелхайм грандиозно вярваше в това да бъде водач, но имаше фундаментално скромни насоки за това, че в крайна сметка, както и в началото (една от любимите му фрази), човек може да се надява да расте само като се стреми да бъде водач на себе си.
Бетелхайм знаеше достатъчно за това да бъде страхотен водач.