Не означава ли това тогава, че повече или по-малко равното разпределение на доходите води до по-щастливо общество, дори и да не повишава материалния стандарт на живот на никого? Тоест можете да използвате факта, че хората не са се чувствали бедни през 50-те години като аргумент за по-радикален егалитаризъм, отколкото дори повечето левичари биха били готови да подкрепят.
Равното разпределение на доходите не прави обществото като цяло щастливо.