Тази напрегната амбиция беше объркана от перфекционизъм, който, както пише Елисън във въведението към тома си с есета „Сянка и действие“, направи донякъде нереално дори да мисли за себе си като за писател.
Елисън пише за своя перфекционизъм в последната глава на своя том.