Както и да е, тя осъзнаваше опасността си, но не и начина, по който тя беше. В гробната тишина Поаро сглоби листчетата и прочиствайки гърлото си, прочете: „Скъпа Евелин: „Ще се тревожиш да не чуваш нищо“.
Тя знаеше точно каква опасност е изложена.