Това, че радикалните ентусиазми от 1968 г. не са оставили постоянен политически отпечатък върху западните демокрации, е заключение, което простата изборна история от следващите десетилетия, десетилетията на Рейгън, Тачър и Кол, изглежда достатъчна, за да се докаже.
Изглежда, че годините ще са достатъчни, за да направят своето.