Гинсбърг се опитва да изгради симпатия към клиента си, въпреки че отказва да обсъжда разказа на клиента си за събитията, спецификата на нейното предложение, правната й стратегия, бъдещите й планове, нейната дефиниция за сексуална връзка или каквото и да е друго, което представлява интерес.
По време на съдебния процес Гинсбърг отказва да говори за много неща.