Решението се разглежда като победа за конституционните пуристи и политически удар за президента Клинтън, който се надяваше да използва заплахата (ако не и реалността) от вето върху отделни позиции като лост в преговорите за бюджета с Конгреса.
Президентът Клинтън се надяваше да окаже влияние върху бюджетните преговори с Конгреса.