Това предполага, че всеки, който намира прекомерната реклама за неразумна, говори с глас на умереност - хайде, достатъчно е - като в същото време определя тавана на ниво, много по-високо от това, което всеки обикновен човек би намерил за приемливо или достатъчно.
В него се казва, че всеки, който мисли, че свръх рекламата е лоша, е екстремен човек.