Исках да бъда този, чието напускане остави залата да потъне в тишина - тишина, която имам, от говорене, се научих да обичам. Но какво, когато никой не ме обичаше, направих ли, но говоря, говоря, говоря, докато не кажа , като Питър , нещото , което не трябва да казвам или , както тази вечер , докато не кажа точно това , което имах да кажа . И докато хукнах към вкъщи по тъмно , с вой на гуми , виех с всяка песен по радиото , изкрещях глупавите думи на някой тийнейджър, непознат, изкрещях нечия друга ярост, нечия любов, докато понесох собствения си глас и неговата тишина.
Докато се прибирах, пеех Waffle на Sevendust по радиото, докато не загубих гласа си.