Това беше така, защото харизматичното в музиката наистина вдъхва страхопочитание и да гледаш как виолистът се движи през варварския руски пейзаж на Шнитке беше като да гледаш човечеството и нечовечността в свирепа битка, водейки всяка грандиозна и благородна битка, която свързваме с 19-ти - концерти за цигулка от век, освен без успокояващия триумфализъм, който сред композиторите от 19-ти век беше неразличим от финала.
Музиката обикновено вдъхва благоговение.