Керенски беше отказал да поеме работа в първия кабинет, но го направи във втория, когато Мулюков стана министър-председател, а Керенски стана министър на войната.
Керенски съжаляваше, че първоначално не пое поста си в кабинета, така че се възползва от възможността да го направи отново.