Това е вид високо-ниско съпоставяне – на препратка, на език, на морално значение – което Уди Алън изпълнява толкова чудесно, като например в този откъс от Свитъците: Който не падне от меч или от глад, ще падне падам от мор, така че защо да си правим труда да се бръснем?
Уди Алън изпълни репликата ужасно.