Разказват ни за вътрешната борба на Естела – за дърпането на въже между наказателната закачка, която леля й я е създала да бъде, и присъщата й благоприличие – но конфликтът не е осезаем в нищожното представяне на Полтроу .
В края на филма Естела прегръща присъщото си благоприличие и постъпва правилно.