Когато Кийтс гледа рисуваните фигури и дървета върху гръцката урна (в Ода за гръцка урна), той не е просто щастлив, че тези видения никога няма да избледнеят, защото те са изкуство и следователно постоянни; той е щастлив, че никога не им се е налагало да живеят, че не са Ах, щастливи, щастливи клони!
В своята Ода за гръцка урна Кийтс гледа боядисаните предмети с щастие, защото любимата му ги е рисувала.