Може да се твърди, че Velvet Goldmine не е напълно запълнен и че Хейнс, който никога не се е отърсил от миналото си като специалист по семиотика, е направил филм, който е само означаващ.
Безопасно е да се каже, че Кадифената златна мина е филм, който описва възхитителен баланс между означаваното и означаващото.