Millegipärast veeretab suur osa eestlasi oma päevi mööda väga sarnast sisseharjunud mustrit pidi. Inimesed tõusevad hommikul vastumeelselt, et minna tööle, millest on rohkem või vähem tüdinud. Tulevad koju õhtupimeduses, et rampväsinuna teleri ette prantsatada ning oodata nädalalõppu, et saaks majapidamistöid tehes vähekegi puhata. Võib-olla korvab neid väsitavaid nädalaid puhkusereis või naabrimehest parem auto, võib-olla aga turvatunne, mida annab teadmine, et "olen nagu teised".