Siiski, kui võtta, et inimkvaliteet avaldub äärmuslikes tingimustes, siis sama tendents kehtib ka kultuuris. Äärmuslikes tingimustes, nagu nurka-aetud loom, kel puudub võimalus või tahe rotina uppuvalt laevalt lahkuda, kipub pead tõstma trots. Trots on see, mis toob välja olemise ja  olemajäämise vaheda tera. Mugavusühiskonnas on ka mugavuskultuur, siin ei saa midagi ette heita - kui puudub vajadus võidelda, puudub ka võitlusvaim. Ja tegelikult häirib mind siiski üks asi - jah, olen tähenärija ja nüristan oma hambaid asjatult, ent siiski - rääkides kultuurist, räägid sa siiski kõrgkultuurist, mis on alati, ja ma rõhutan ALATI! olnud väheste pärusosa. Jah, ma nõustun, et meie kultuur (pean silmas ühiskonda läbivat) liigub mugavustrajektooril. Aga, ma ei tõstaks hädakisa. Pealegi - ei ole  meie filmil häda midagi ja ka muusikat tehakse hästi. Ning viiulikääksutajad on meil siiski TASEMEL.