See, kui kergelt Päts n-ö rida vahetas, ei pane imestama, sest kui üldse keegi, siis just tema oli kõrgemat klassi poliitiline mängur. Vae­valt et teda ka ideoloogilised seigad suuremat segasid. Päts oli  harju­nud N Liiduga kaupa tegema ja selle eest rahalist hüvitist saama. Eesti rahva arvamus ei läinud talle korda, sest eks olnud ju tema see, kes Ees­tit poliitiliselt juhtis. Laidoneri puhul olid asjad natuke teisiti. Temagi oli võimuhaaraja ja mingi piirini ka mängur, kuid kaugeltki mitte Pätsi kaliibriga. Ka olid tema suhted venelaste ja venelusega teistsugused. Päts oli pooleldi venelane nii vere, usu kui ka kultuuritausta poolest, Laidoneri puhul see nii ei olnud. Magnus Ilmjärv kirjutab: "Laidoneri suhtumine  idanaabrisse oli äärmiselt vaenulik." (295)