Minul on nüüdseks spordihooaeg täie rauaga olnud avatud ca 2 nädalat. Kui nüüd pikemalt järgi mõelda, siis pole ma kunagi viitsinud tegeleda spordiga nö "vabatahtlikult" ja sealjuures oodanud meeletult aega, kunas saaks juba ometi töö riided vahetada tossude ja mugavate spordirõivaste vastu ning seejärel metsa alla sibama minna. Seni on ikka asi jäänud suuresti motivatsiooni taha kinni, stiilis üksi ei viitsi, vässu, tahaks puhata ja niisama olla.    Kuna juhe on juba  viimasel ajal piisavalt kokku jooksnud, siis mingil imekombel olen leidnud sellele väljundi just spordi näol. Piisab sellest, kui õues paistab päike ja vastu terendab sinine taevas ning mõte juba sügelebki täiega õue suunas. Isegi temperatuur ei ole viimasel ajal olnud mingiks eriliseks välimäärajaks ja siinkohal nõustun täiega väitega, et ei ole olemas külma ilma, on olemas vaid valed riided või ebapiisavas koguses alkoholi.    Täna avasin ka orienteerumise hooaja ning pean tõdema, et sain  endalegi üllatuslikult päris hästi hakkama. Kindlasti oli plussiks juba tuttav maastik, aga siiski on mul hea meel tõdeda, et olen suutnud kaardi lugemise siiski talutavalt selgeks õppida ja sealjuures olles ise suurepärase suunatajuga, kasutamata mingit kompassi. Kui ma võrdlen oma kaardi lugemise oskust 4 aasta tagusega, kui esimest korda xdreamile läksin, siis need on täna nagu öö ja päev. Siiani ajab kergelt naerma fakt, et tookord läksime kolmekesi metsa nii, et kellegil polnud kaardilugemise oskusest  aimugi. Aga elu õpetab, eriti kui huvi asja vastu on olemas. Igatahes, olen rahul, et on kevad ja olen leidnud motivatsiooni teha head iseendale. :)