Kõigepealt huvitasid uurijaid molekulid, mis mõjutavad otseselt sääse süsihappegaasiretseptorite tööd. Need ärrituste vastuvõtjad asuvad alalõuakobijate nimelistel jätketel. Tuli välja, et näiteks heksanool ja butanaal takistavad edukalt nii sääskede kui ka kärbeste CO2-retseptorite tööd. Samuti leidsid putukauurijad rea aineid, mis aktiveerivad retseptorite närvirakud hästi pikaks ajaks ning "pimestavad" putuka süsihappegaasi tajumise võime. Lisaks olid  teadlased võimelised sääski petma molekuliga, mis matkib süsihappegaasi. Viimast ainet (2-butanoon) saab kasutada sääselõksudes peibutistena, seda kulub vähe ning lõksu tagavara täiendamine on kerge.