No End in Sight  (Charles Ferguson, USA, 2007)    Tänane, 2010. aasta 31. august, on päev, mille Obama administratsioon seadis tähtajaks, kui Iraagist tuuakse lõplikult välja USA lahinguüksused. Katses olukorrast rahvusvahelise kogukonna ees veidikenegi positiivset PR-i maha jätta, lahkusid viimased sõdurid kuuldavasti  Kuveidi kaudu juba peaaegu kolm nädalat tagasi, nüüd tervitatakse rõõmsatel häältel sõja lõppu ja armeeteenistujate kojupöördumist. Mis viimased kolmkümmend aastat esmalt Saddam Husseini diktatuuri ja siis maailma rahuvalvuri okupatsiooni all viibinud riigist edasi saab, ei oska keegi täpselt ennustada. Kuna kollektiivne mälu on lühike, on aga sobilik meenutada konflikti põhjuseid ja aega, mil sõjaline sekkumine riigi uuele kursile juhtimiseks kõigi oma plaanitud alustalade sisse suured mõrad sai. "Pole lõppu  silmapiiril" võib küll olla mõneti aegunud pealkirjaga, ent selle sisu püsib aegumatult aktuaalsena koos inimsoo rumalusega. Intervjueeritakse inimesi, kes niite tõmbasid ja ise neist tõmmatud said, kes sõja plaanimist, algust ja arenguid vahetult pealt nägid. Seejuures jääb autor analüüsivaks ja väljapeetuks, langemata lihtsa kiusatuse ohvriks kõigi poolt palavalt armastatud suure W. pihta pahna loopida. Lõpuks lüüakse kokku ka sõja eeldatavad kogukulud, mille suurusjärk on lihtsureliku jaoks müstifikatsiooni  mõõtu. Ajalooline dokument, mille vaatamine kellelgi mööda külgi maha ei jookse.