Rahvuslased aga lähtusid oma tegevuses ja hinnanguis Eesti riikliku iseseisvuse nõudest ja kritiseerisid kõike, millel oli taganemise varjund. Sellel tiival puudus  üldtunnustatud juht. Kevadel 1988 oli kõige aktiivsem muinsuskaitse selts. Sõna "muinsus" sai poliitilise värvingu: eesti rahvas kuulutati peamiseks muinsuseks, mida tuleb alal hoida.