Kui eile kiirustades bussipeatusesse kõndisin, tuli üks naine mu juurde, ehkki ma väga ilmselt vältisin ta pilku nagu enamasti vastutulijate korral, ja küsis mult ühte krooni, kuna nii palju maksvat lähedalolevas putkas tikud. Ma ei andnud, sest mul oli kiire ja ma arvan, et ta kogus inimestelt äsjakirjeldatud põhjust tuues endale alkoholiraha. Ma ei tunne, et oleksin  ihnelt käitunud. Vahel tunneb alkohooliku näost ära.    Nele perega käisime Tamula järve ääres, Tabina liivakaevanduses ja Obinitsas lauluimä kuju juures. Tšill. Ilus päev.  Pean mainima, et Tamula rand on väga väga kenaks tehtud (viimati olin seal ju mingi 8 aastat tagasi): promenaad, lambikesed, dušš, korralikud vetsud, purskkaevu moodi asjandus, rannakohvik ja ma võiks jätkata. Kukeseenekastet sain ka, et postitusest ei puuduks söögijutt.    Täna kanali ääres oli muidu mõnus, lugesin  kolm tundi raamatut ja käisin kolm korda ujumas, aga mind häiris üks mees, sest tundus, nagu ta vahiks mind. Võib-olla kujutasin endale ette. Unustasin veepudeli koju, mida juhtub harva. Olen omale lihtsalt sisse harjutanud kombe veelonksu võtta, millal hing ihaldab.    Täna ärkasin kella nelja ajal hommikul ja tegin vanillikeeksi marjadega. Katrin ütles selle peale, et ma olen haige.      [Chorus]  (Squeaky Voice)  How low can you go? (x8)