pisike paanika on mul siiski ka. no et kuidas oma tulevikku plaanida. emme survab mind üsna järjekindlalt mida kiiremini soome kolima. aga mul on miskipärast  selline tunne, et aega on selle kiire asjaga. mu elu on hetkel nagu suur ja segane pusle. igasugu tükke on küll, aga kuidas nad omavahel kokku sobitada, et üks mõttekas pilt sünniks. kas otsida korterit glasgows või paisleys (paisley oleks ilmselt odavam ja tööle ligemal, aga kaugemal sõpradest ja üldse veidi kahtlane koht elamiseks. tegelikult terve glasgow on kahtlane, nii et pole vast häda midagi); kas otsida aktiivselt tööd siin või soomes - mis tööd ma olen nõus tegema, ma tahaks ju väga ikkagi  õpetada, siin ma ei saa elus õpetaja kohta… aga soome on nii depressiivne maa, mulle meeldib niiiiii palju rohkem olemas olla siin kui soomes. ahh, kes teab. soomes oleks mu elu kvaliteet palju parem, saaks rohkem füüsiliselt liikuda ja hobidega tegelda, ja palgad on soomes ka palju paremad kui glasgows. ja soomes on mul ju ka mittedepressiivseid sõpru. ja oleks eestile lähemal… aga miski hoiab mind tagasi ikkagi. oehh ja võehh! kui teaks, mis on praegusel hetkel see kõige parem lahendus. eks ma mõtle ja palveta  ja kaalu ja unista. küll see lahendus siis minuni ka jõuab. ükskord…