Bemi on oma varasemas raamatus soovitanud psühholoogias andmeid kasutada hoopis  loomingulisemalt - testida paljusid hüpoteese, võtta välja vaatlusi, mis on teistest erinevad jne, kuni koorub välja muster. See on mõistlik, aga nõuab hoopis keerulisemat statistilist analüüsi - arvesse tuleb võtta mudeli selektsioon jms. See töötab umbes sarnaselt publiktsiooninihkega. Kui meil on 100 vaatlust ja me proovime läbi 100 teooriat, siis on üsna oodatav, et vähemalt üks teooriatest täiesti juhuslikult andmetega sobib. Seda teooriate läbiproovimist saab muidugi statistilise testi koostamisel arvesse  võtta, aga praktikas viib see selleni, et testid on nii nõrgad, et sellest ei saa mingeid järeldusi teha.