Tunnen juba mõnda aega, et olen nagu orav rattas… hingetõmbepausi nagu üldse pole.  Kui tegemisi lähemalt vaadates, siis ei ole ju midagi erilist.. Vastupidi, kõik on väga lahedad tegemised-olemised… Ju seda sisemist rahutust tekitab asjaolu, et pole saanud  hetkegi "kulpi nurka visata" ja lihtsalt olla.  Mis mu päevi (ja öid) siis täidab?    Koolitused (üks coachingu-teemaline minikoolitus novembri lõpus JCI juhatustele ja kaks müügi-ja teeninduskoolitust: üks neli päeva, teine kaks) võtsid töö ja laste kõrvalt päris palju aega ja energiat. Kogu ettevalmistus tuleb ju praegu (veel) öö- (ja une-)tundide ajast…  Mulle tegelikult küll meeldib öine töörütm (oo, kui palju hommikuid ma niimoodi voos olles vastu võtnud olen! ;), aga et seda nautida, peab olema võimalik end millalgi tagantjärgi välja puhata.