Neid, kes on ennast mingil põhjusel käest lasknud, võiks nimetada Alistujateks. Alistujad on alistunud oma suurusele. Kui inimene läheb liiga paksuks, siis on selge, et ta saab rohkem kui annab. Kui me tunneme end raskelt, ei jaksa liikuda ja iga väiksemgi liigutus vajab eneseületamist, siis võib arvata, et oleme oma keha põhielemendi tasakaalust väljas ning võime  end julgelt nimetada Alistujaks.  Tänapäeva mugav elustiil ning maitsvad toidud võimaldavad meil oma loomupärasest kehatüübist kõrvale kalduda ning muutuda paksuks ja laisaks. Laiskus ei ole energiapuudus ega ka mitte keha soov puhata, see on hoopis emotsioon - "ei viitsi". Sellist emotsiooni aktsepteerides hakkame muutuma lodevaks, meie keha hakkab omandama suurust ja massi ning algavad probleemid enesehinnanguga. Alistujad ei taipagi, et nad on ise viinud keha energia saamise ja andmise tasakaalust  välja. Nad vihkavad oma keha ja kannatavad iseenda tegude pärast! Kuid nad ei võta ka midagi ette, et muutuda, sest nad ei viitsi! Pigem rahustavad nad ennast suure maitsva kõhutäiega.  Alistuja, kui miski sinus ütleb, et ei viitsi, siis ära usu seda! Keha viitsib ja vajab ja tahab liikuda! Usu, et keha tänab sind pärast füüsilist liikumist meeldiva olemise ja tundega, rõõmustades ka sind! Alistuja peab leidma motivatsiooni, soovi, mis paneks teda tahtma muutuda. Vaata üle ka oma töö ja tegevused - kas  sa ei tee neid mitte vastumeelselt, kiretult, rutiinselt? Ära asenda seda meeldiva emotsiooniga, mida tekitab söömine ja laiskus. Peta ära oma emotsioon "ei viitsi" ning julgusta oma keha tasapisi võtma ette liikumist, mis hakkab tooma hoopis uut meeldivat emotsiooni - ma elan! Ära karda muutusi!