Või kas ikka viib? Semir Zeki on kahtlemata üks ajuteaduse ja teadvuseteaduse klassikuid, kelle kuulsaimad tööd on just seotud erinevate ajukahjustuste tõttu tekkinud visuaalsete defitsiitide uurimisega. Kõrges vanuses on ta otsustanud küsida lihtsaid küsimusi. Peagi ajakirjas Brain ilmuvas töös uurivad nad, kas esmane visuaalne korteks on tõepoolest teadvuselamuse jaoks tarvilik. Muidugi võiks seda uurida TMSiga, nagu tegid Walsh ja Pascual-Leone oma kuulsas töös, kuid Zeki arvates pole TMSi-tulemused piisavad (ja tal on õigus: mainitud autorite töös kasutati vaid 8 katseisikut 26st algselt testitust; lisaks on hiljem näidatud, et need TMSi impulsid ei tabanud sugugi mitte ainult esmast visuaalset korteksit). Tema arvates on esmase visuaalse korteksi tarvilikkust teadvuse jaoks võimalik väga lihtsalt falsifitseerida: tuleb uurida, kas esmase visuaalse korteksi kahjustusega patsient suudab midagi teadvustada või ei. Kui selline patsient siiski teadvustab objekte, mis langevad ta funktsionaalselt pimedasse nägemisvälja, siis see tähendab, et esmane visuaalne korteks pole ilmselt teadvuse jaoks tarvilik.