Kannatan Hellenurme teeninduspunktini, kus plaan korralikult tankida. Sellest hoolimata haaran topsi jõujooki, mis enesetunde jälle paremaks teeb ja sõidan kohe edasi … kuidagi kahju on niisama ühe koha peal seista. Vähe jäänud kah, viimased kümme kilomeetrit. Lõpus loodan veel kohvipunktist lonksu tuge saada, aga kolm kaaslast, kes selleks ajaks tekkinud, sõidavad punktist  peatumata läbi. Nii jääb ka minul kohvilonks võtmata.