Eesti muusikamaastiku üks silmatorkavamaid külgi on vanamuusika suur osakaal. Nii näiteks on Tallinnas kolm ainuüksi gregooriuse koraaliga tegelevat kollektiivi. Nendele lisaks on ka barokkmuusika ansambleid ning aastas toimub mitmeid vanamuusika festivale üle kogu Eesti.  Üha jätkuva vanamuusikabuumi lähtekohaks on tegelikult üksainus kollektiiv: Hortus Musicus. Just läbi selle ansambli tekkimise seitsmekümnendail jõudis  vanamuusika renessanss väikese hilinemisega ka Eestisse. Hämmastavalt ruttu sai Hortuse ümber kogunenud inimestest eesti vaimuelu olulisemaid keskmeid. Lisaks vanamuusika omalaadsele värskusele köitis paljusid vanamuusika tugev side religioosse, eriti katoliikliku kontekstiga. Ilmselt oli ajaloo võlul seoseid ka üleüldise vaimse eskapismiga, mille tingis tolleaegne ühiskondlik surutus ja suletus. Igal juhul sai Hortus Musicusest ja tema juhist Andres Mustonenist tugevalt sümboolne vastujõud tolleaegsele ametlikule  ateistlikule propagandale ning seega üks olulisi vaimse iseolemise väljundeid.  Sedavõrd kaaluka nähtuse, nagu Hortus Musicus mõju ei ole piirdunud üksnes vanamuusikaga. Ansambel inspireeris ka mitmeid heliloojaid mõtlema ja kirjutama selles stiilis või vähemalt vaimus, millest nende tegevus oli kantud. Sellise vaimse sümbioosi kõige tuntumaks näiteks on Arvo Pärdi 1970ndate teosed, millest osa on kirjutatud just Hortus Musicusele ning pühendatud Andres Mustonenile.    Galina Grigorjeva - Con  misterio 21:15