Õuntega on sel  aastal üldiselt kehvasti. Ainus õunapuu, millel midagi küljes, on seesama igitubli poolmetsik puu, millest ma olen kirjutanud selle õunakoogi juures. Eelmisel korral maal käies korjasin endale tubli kotitäie kaasa. Pool sellest sai realiseeritud õuna-apelsinimoosiks. Sealjuures olin ma suutnud ära unustada, kas neid õunu oli vajalik koorida või mitte. Igaks juhuks helistasin asja täpsustamiseks emale. Õnnekombel ei võtnud ta telefoni vastu, sestap otsustasin omaenese tarkusest, et ei ole neid tarvis koorida miskit (ega ei olnud ka). Järgmisel päeval helistas ema tagasi ja ütles, et tema küll koorib   , mispeale ma arvasin, et oli väga hea, et ma seda eelmisel õhtul teada ei saanud. Ma oleks neid õunu seal poole ööni koorinud!   Mitteteadmisest on kasu - mõnikord   . Ülejäänud poole kotitäiega tuleb veel tegeleda, erinevate õunakookide kujul siis eeldatavalt. See plaadikook on näiteks üks tänuväärne võimalus, sest seda on lihtne teha, maitseb hästi, saab kiiresti valmis ja sisaldab päris ohtralt õunu.