Ainukene riik ja rahvas, kes end tänapäeva Euroopas kutsuvad roomlasteks on Rumeenia.    Rumeenia on maa, mida  on ajaloo tuuled kõvasti räsinud. Eriti just viimase saja aasta jooksul. Teda on raiutud, tükeldatud, jagatud. Tema kolmest suurest maakonnast - Transilvaaniast, Valahhiast ja Moldaaviast on just viimane eriti ära järatud.    Eks paljud lugejatest mäletavad, kuidas NSVL'i ajal oli keelatud rääkida moldaavlastest kui rumeenlastest ning punane ideoloogia rõhutas alati olulist vahet rumeenia keelel ja moldaavia (moldova) keelel. Moldova elanikud ise siin suurt vahet ei tee ja nüüd on siis aeg lasta  tõel koduuksest sisse tulla.    Moldovas sai hiljuti otsa kommunistliku partei ainuvõim ning paljud asjad hakkavad tagasi suunduma oma loomulikku voolusängi. Üha tugevamini on kosta üleskutseid emamaa, Rumeeniaga taasühinemiseks. Tegemist on sammuga, mis venemaale kuidagi ei meeldi. On ju Rumeenia nagu Poolagi olnud aastasadu vene impeeriumile kui kont kurgus.    Et jõuliselt torpedeerida Moldova purjetamist Euroliidu mõjusfääri või, mis veelgi hullem - taasühinemist Rumeeniaga, selleks  on venemaa kasutanud peale NSVL-i transformeerumist vene föderatsiooniks, üsna jõulist sekkumispoliitikat.  Küll mahitatakse poliitilisi grupeeringuid, kes on tuntud venemeelsuse poolest, küll juhitakse erinevate majandus- ja poliitiliste hoobadega Moldova siseelu ja -poliitikat.  Kõige tugevamaks vasturohuks venemaa arvates on loomulikult Transnistria, milline isehakanud riigike vaid vene sõjaväe abil veepeal püsib, olles samal ajal ähvarduseks ülejäänud Moldovale ja Rumeeniale (ja kõikidele  venemaa naabritele).    Viimasel ajal on Moldova (sisuliselt Ida-Rumeenia) Vabariigi seadusandjad aktiivselt tegelenud riigikese uue konstitutsiooni väljatöötamisega. Nüüd on uus (põhi)seadus hakanud valmima ning 20. märtsil 2010 esitatisee parlamendile.    Tähelepanuväärsemateks muudatusteks uue konstitutsiooni osas on see, et selle vastuvõtmisel kaob ametlikult libakeele (moldova keele) kui riigikeele staatus.  NSVL-i ajal oli moldova keeleks siuliselt rumeenia keel, mida kirjutati  foneetiliselt ja väikeste erinevustega rumeenia keelest, ent vene tähestikus e. kirillitsas.    Peale NSVL' i muutumist ja Moldova kujunemist iseseisvaks rahvusvahelise õiguse subjektiks e. Moldova Vabariigiks, võeti vastu konstitutsioon, kus riigikeeleks oli "moldova keel, ladina tähestikus kirjutatuna".  Nüüdses uues põhiseaduses, mille on välja töötanud Moldova Konstitutsioonilise Reformi Parlamendikomisjon, on tõde peapealt lõpuks jalgadele tõstetud ning Moldovas hakatakse ametlikult  rääkima rumeenia keelt. Rumeenia keelest saab riigikeel.    Uues konstitutsioonis on 156 peatükki, millistest on eelmisest põhiseadusest üle toodud mõnikümmend, ligi 80 sätet on ümber töötatud a kohandatud ajastu vaimuga ning 31 normi on täiesti uued.    Uus konstitutsioon seab mitmed olulised aktsendid riigis ümber. Keeleküsimusest sai eespool räägitud. Laia kõlapinda on tekitanud ka see, et Moldova läheb üle praegu kehtivast parlamentaarsest riigisüsteemist presidentaalsele  juhtimissüsteemile.    President valitakse uue korra kohaselt otse, mitte aga parlamendi poolt. Just varasem süsteem - presidendi valimine parlamendi poolt on väidetavalt põhjustanud sügava poliitilise kriisi, tänu millele pole suudetud riigile presidenti valida juba pool aastat järjest.    Presidendi valimise kord lubab samas presidendi ennetähtaegset tagasikutsumist rahvareferendumi teel.    Omapärane on uue konstitutsiooni projekti juures see, et valimisõigusliku kodaniku vanusepiirang  viiakse 18-lt eluaastalt 16-le eluaastale.    Siiski jääb uue konstitutsiooni vastuvõtmiseni käia veel suhteliselt pikk tee. Kõigepealt tuleb parlamendil uus põhiseadus kahel lugemisel vastu võtta ja seejärel on võimalik panna uus põhiseadus rahvahääletusele. Rahvas teeb siin oma lõpliku otsuse.    Anar Rand  BHR