Kuidagi läheb ikka nii, et silmist kaovad mõtted ning lahendused püstitamata probleemidele. Mina olen üks, mõni teine on kaks jne.  Sa küsid.  Vastata oskab igaüks, kes vähegi kuuleb. Mina näen kuidas suu sul liigub, vastamata jääb küsimus. Vastus jääb vaikivate huulte vahele. Keegi teine ei julgenud ja mina ei osanud.  Iroonia.  Sammude sahisev kaja.  Sarkasm kodu tänaval.  Mina jäta sind lumehange nutma. Ma ei lasegi sind nii  ligidale, et sul oleks põhjust nutta.  Kevad tuli, kuid hanged jäid.