PORTUGAL   06.10.07 L     Saabusin lennukiga Farosse (täiesti lõunas) kl 20 ja mul ei olnud õrna aimugi enne kui ma lennukisse istusin, kus ma ööbin või kuidas ma lennujaamast linna saan. Aga kõik asjad lahenevad ju iseenesest! Lennukis kohtusin eesti perekonna või suguvõsaga, kelle lähedusse ma jujuslikult istuma sattusin. Tuli välja, et  nemad lähevad rendiautodega Albufeirasse, mis on Farost umbes 30 km läände mere ääres. Neil pidi üks koht autos veel üle olema ja pakkusid mulle küüti. Mõtlesin, et parem ikka kui mitte midagi ning nõustusin. Rendiautode kättesaamine oli suur jama. Samuti ka õige koha üles leidmine Albufeiras. Ja ikka ma veel ei teadnud, mis must saab, kui sinna jõuan. Tee peal helistas Hannes - perepoeg, kes oli ameerikast tulnud, ja tuli välja, et tema naise õde on lennukist maha jäänud ja mingi ime pidi Lissaboni jõudnud,  kuid mitte Albufeirasse. Umbes kell pool 12 öösel jõudsime nende rendimaja juurde. Jätsin koti välja ning mõtlesin, et käin sees vetsus ära. Siis kohtasin ka Hannest, kes ütles mulle, et kuhugile sa ei lähe praegu, võid üheks ööks siia jääda. Tundsin, et olen vist õnnesärgis sündinud. Suure Juhuse käe alt. Ma sain isegi voodisse magama, sest 1 suguvõsa liige oli ju veel Lissabonis. Isegi kõht söödeti mul täis - pakisuppi ja heeringaleiba.    07.10.07 P     Ärkasime vara, sest neil oli plaanis varakult Lissaboni poole sõita. Hakkasin selle suguseltsiga juba päris hästi läbi saama. Eks neilgi oli omamoodi põnev.  Siiski ärasõit venis ning umbes kella kümneks visati mind Albufeira kesklinna delfiinidega purskkaevu juurde. Läksin üle tee, kus olid mingid pingid ning tegin ümberpakkimise, sest siiani oli mul 2 kotti - käekott, mis oli lennukis kaasas ja suur seljakott. Tegin nendest ühe suure seljakoti. Armas linnake oli, aga kohutav turistilõks. See on vist põhikoht, kuhu põhjapoolsed pensionärid kõik aega viitma tulevad. Igal pool sebis mingeid tüüpe edasi-tagasi. Jõudsin välja randa, mis laius minust tükk maad allpool - olin kaljul. Imeline vaade! Just siis kui ma seda nautisin, hakkasid selja taga kirikukellad lööma ja lõid veel ikka päris tükk aega. See võis olla mingi 10 minutit või nii, erinevaid meloodiaid jm. Korraks tundus mulle isegi, nagu oleks meloodia mõne poplaulu oma. Ju ma vist eksisin…:P     Otsustasin, et sõidan Farosse. Kohutavalt palav ilm oli. Hakkasin oma suure seljakotiga (mida pole kusjuures üldse väga kerge vedada) sammuma bussijaama poole. Muide, kõige popim õlu siinkandis kannab nime SuperBock! Liiga haige nimi, et sellist õlu mitte proovida!    Kõik Portugali lõunarannik on majasid täis!  Aga ilusaid see eest. Ja väikesed sipelgad sibavad ka igal pool, sellised imepisikesed (vist vaaraosipelgad vms), et on selline tunne, et need võivad kül kõikjale ronida.    Farosse jõudes oli esimene eesmärk leida vets. See õnnestus liigagi hästi. Teine eesmärk oli leida mõni hostel. See läks ka liiga kergesti. Faro oli hoopis teise atmosfääriga kui Albufeira. Kõik oli rahulikum (ehk oli see ka sellepärast, et parasjagu oli pühapäev) ning turiste ei sebinud. Palju tasasema pinnamoega samuti. Ning linna hõng oli hoopis teistsugune. Keskväljaku ääres oli kiriku katusel kurepesa! Väga armas. Mingid väikesed poisid sõitsid minust jalgratastega mööda ja vaatasid pikalt järele, hihi. Majad ja nende rõdud on ka kesklinnas väga nunnukad.  Otsustasin, et jään hostelisse kaheks ööks ja siis põrutan rongiga Lisboa poole.     Pärast väikest puhkepausi läksin otsisin toidupoodi ja jalutasin niisama mööda Farot. Selge, miks turiste siin just väga palju ei ole - liivaranna asemel on konkreetne muda. Laevadele kaevatud kanalites lõid kalad sulpsu - üritasin fotokaga ka mõnda tabada, aga ei õnnestunud.  Mõtlesin veel, et mis kädistamine see on - seal lähedal alleel istus iga puu otsas päris üldse mitte vähe tuvisid. Vaatasin ära päikeseloojangu ning sammusin tagasi. Kui ma hostelis läksin ploome pesema, kohtusin ühe austria tüdrukuga ning hispaania poisiga. Neil oli vist väga lõbus, igatahes austria tüdruk oli keset koridori kõht kõveras. Jäin temaga rääkima. Neil oli plaanis välja minna õlut jooma ja ma ühinesin. Kui ma hommikul veel kahtlesin, siis nüüd sain aru, et olen õiges elemendis :)