püüdsin sama mõtet arendada, aga minu jaoks järeldub sellest inimese käitumise ratsionaliseerimise tarbeks teine tähendus.  Paralleele võib tuua ka reaalteadustest, kus õigustatud tõesed teadmised ei akumuleeru järjepidevalt, vaid teadusrevolutsioonide käigus lausa asenduvad tervikuna, tervete süsteemidena, tihti. Sellest ka üldine umbusk püsivate tõeväärtuste vastu. Ma väidaks veel lisaks, et pragmaatilised tõeteooriad süvendavad enim  suhtelist tõekäsitlust ja nn aaviksoolikke edasiarendusi.