Ma ei  tea, kuidas on teiega, kuid minu jaoks see küsimus vägagi tundlik ja enamasti valus. Kunagised ülikõrgelennulised unistused - lapsepõlves olin ikka ehe maailmaparandaja - nii enda kui maailma suurepärasest käekäigust on ajapikku taandunud ..enamvähem mittemillekski. Enamustel unistustest on olnud liig kõrge lävepakk ning neist, mis kättesaadavamad, on järgi jäänud sellised elupesumasinas kõvasti kokku tõmmanud krimpsus värvitud tükid. Mida aeg edasi, seda leplikumalt mõtlen - hea, et needki on, ja hea, kui  üldse mõni unistus täitub. Ei ole vist võitjate elustrateegia..