Riigikohus leidis muu hulgas: "Tuleb tähendada, et see paragrahv räägib kokkukogunemisest (sborišče). Põhikirja alusel tegutsevat ühingut või selle liikmete koosviibimisi ei saa lugeda kokkukogunemiseks heakorra ja julgeoleku seaduse § 325 mõttes. Teiseks, politsei ei tohi lasta tekkida niisuguseid kokkukogunemisi, mis taotlevad sugukõlvatuid ja selles mõttes avatlevaid eesmärke (§ 325 on paigutatud peatükki, mis räägib sugukõlvatuse vastu võitlemisest). Eesti Vabakehakultuuri Ühingu põhikirjast ei nähtu, et tähendatud ühing taotleks sugukõlvatuid ja selles mõttes avatlevaid eesmärke või et eesmärgi taotlemise viis oleks seadusevastane. Ümberpöördult, põhikirja § 1 järele on ühingu eesmärgiks tema liikmete ja nende järeltuleva noorsoo keha ja vaimu tervise alalhoid. Kui ühing selle eesmärgi taotlemisel peaks laskuma kriminaalseaduste vastastele, või avalikku julgeolekut või rahu ähvardavatele tegudele, siis on kohtu- ja siseministril ühingute ja nende liitude seaduse § 11 põhjal õigus ühingut sulgeda." Eeltoodud põhjustel otsustas riigikohus tühistada kohtu- ja siseministri otsuse ja Eesti Vabakehakultuuri Ühing registreerida.