Hei. Ma ei saa ikkagi aru, milles see siinsete ühiskondade suletus so meelest lõpuks seisneb?  Minu meelest Nobeli preemiate jaotus ei näita väga ühiskondade  avatust või suletust.  Nagu ei kujuta ma ette ka, et Euroopas puuduks teadusasutused, kus töötaks erinevatest rahvustest inimesi. Pigem vastupidi.  Samamoodi ei näita suletust või avatust ka keelteoskusega inimeste tunnustamine. Kui sa oled hea tõlk, on sul keeltest abi igas tõlkebüroos, aga kui oled suvaline tüüp, siis oska või sadat keelt, mida sa rakendada ei oska, ning ikka võid mittekeegi olla. Seda igas maailmajaos.  Kombed on igal pool erinevad, tulenevalt kasvatusest ja kogu keskkonnast.  Keeleoskus ilma keskkonna tundmiseta on üsna kasutu. Sõnadest saad aru, aga jutust mitte.  Samamoodi võid ka Hiiumaal või Silikooni Orus mitte kohaneda, ehkki sul on sada haridust või dokustaati. Samamoodi võib mo meelest so pere leida mittehuvitavat tööd Tallinnas, Tartus või Pärnus.  Mis see USA praem on?  Rääkisin täna ühe iirlasega, kes töötas USA firma heaks ning ei suutnud ära kiruda, et sealses tehases ei osanud ükski töötaja, kellega tal suhelda vaja oli, inglise keelt. Kõik rääkisid  ainult hispaaniat. Ja nagu selgus, pole USAs ametlikku riigikeele nõuet kuskil töötamiseks. Epp oskab seda ehk kinnitada või täpsustada.  Mis avatus see siis on?  Ja mis jutt see on, et enamikku meie keeli ei räägita väljaspool emamaad? Inglise, hispaania, prantsuse, portugali on mitmes kohas ametlikud keeled? Või täpsusta, kui pole.  Ja see on juba liiga suur osa Euroopast, et seda mo meelest vähemuseks nimetada.