USA haiguskontrolli- ja ennetuskeskuste (CDC) eksperdid teatasid täna maailma terviseajakirjanduses suhteliselt laialdaselt kajastatud uudises, et hinnanguliselt (see on siis teaduslik hinnang, mis põhineb uutel ja senistel uuringutel ning laialdasel andmeanalüüsil, mitte laest võetud number) esineb autismi umbes 560.000 riigis elaval kuni 21-aastasel inimesel ja ligikaudu igal 150. aastail 1992-1994 sündinud väikesel ameeriklasel.  Tegemist on seni kõige põhjalikuma uurimistööga antud teemal Ameerika Ühendriikides ning tõenäoliselt üldse kõikjal maamuna peal ning üsna suure tõenäosusega on autismihaigete suhtarv üsna sarnane kõigis rikastes lääneriikides (Eesti suguse üleminekuriigi kohta ei julge seda väita... Samas on muidugi kuulda olnud, et Põhjamaades  on autisminäitajad isegi mõnevõrra kõrgemad kui näiteks USAs).  Ühest küljest võiks nüüd ehmuda ja kaasa minna hädakooriga, mis hoiatab autismi epideemia eest, ent õnneks pole selleks siiski põhjust.  Esiteks selgub  CDC uuringuga tutvudes, et uuriti siiski nõndanimetatud autismispektri häirete (autism spectrum disorder - ASD), mitte puhtakujulise autismi esinemissagedust. ASD on aga oluliselt laiem mõiste ning selle alla kuulub ka muuhulgas Aspergeri sündroom.  Teiseks on laias laastus samas suurusjärgus olnud ka senised autistlike sümptomitega laste suhtarvu hinnangud. Näiteks USA riikliku neuroloogiliste haiguste ja insuldi instituudi uurijad hindasid hiljuti (Neurology (vol 68, p 326)) autistlike laste suhtarvuks 1:166 ning mitmed varasemad teadustööd on seda suhtarvu näidanud veelgi kõrgemana.  Endiselt ei ole spetsialistid leidnud konsensust küsimustes, kas autismijuhtumite arv on ikka viimastel aastatel (aastakümnetel) oluliselt tõusnud ning mis seda psüühilist häiret siis ikkagi põhjustab.  Autismijuhtumite osas tuuakse sageli esile nõndanimetatud "sildistamise" efekti - arstid on autismist ja selle sümptomitest varasemast teadlikumad ja kuna sellest häirest ka räägitakse üsna palju, siis pannakse lihtsalt autismi diagnoose varasemast oluliselt enam  s.o. varem jäid sellised lapsed kas diagnoosita või sildistati nende häire mõne muu meditsiinilise terminiga.  Autismi põhjustest rääkides on käibefraasiks kujunenud "mitmed geneetilised- ja keskkonnafaktorid". Vaatamata üsna pingsatele katsetele ei ole seni  leitud mingisugust statistiliselt märkimisväärset seost vaktsineerimiste (k.a. kompleksvaktsiinid) ning autismi tekke tõenäosuse suurenemise vahel. Vaktsineerimis(t)est loobumine on lapsele oluliselt suurem terviserisk kui tänapäevased vaktsiinid ja autismikolliga hirmutavad inimesed seavad reaalsesse ohtu nii enese kui ka teiste vanemate laste tervise ja elu.  Positiivse seigana näitas CDC uuring, et autistlike laste seas esineb vaimset mahajäämust oluliselt harvemini kui seni arvati. Kui varem  hinnati, et autismisümptomitega lastest on vaimse võimekuse kahjustusega 70%-75%, siis värske teadustöö andis tegelikuks osakaaluks 33%-62% (vaimset võimekust hinnatakse üsna erinevate meetoditega, sellest ka suur kõikumine).  Eestis on samuti olemas autismiühing. Lihtsalt hakkas silma. Ehk on abiks.