Kirbuhärra oli nii õnnelik, tundes märja juukse lõhna, et ta hõisates unustas oma raske koorma ja hüppas hästi kõrgele üle juuste! Ta tundis vihmapiisku oma läbipaistva kileriide peal ja need värvisid ta siniseks ja karjalooma parukast jäi lausa kaks karva selle võrra mustjamaks. Taevasiniseks, rõkkas ta hääl, taevakarva - mõelda vaid! Sest nagu kõik teavad, tuleb see õige sinine ainult taevast.