... kui seni oli EPT turniiridel põhiliselt probleeme cash- game`ga, siis San Remo reis oli omaette ooper. Soojenduseks hilines Amsterdami lennuk paarkümmend minutit, millest piisas, et jäin ümberistumisesle Nice`i hiljaks. Sain küll väikese kompensatsiooni, mis on muutumas KLM lennufirma puhul tavaliseks ( kolmandat korda nelja viimase lennu ajal  kuid Nice`i jõudes tuli tõdeda, et minu pagas oli siiski alles Amsterdamis. San Remo Des Anglais hotell sisaldas hulgaliselt sipelgaid ning osadest tubadest kostvaid kilkeid ja karjatusi kuuldes võis eeldada, et osad külastajad ei olnud ka hiirtega just sina peal. Üllatas ka kohaliku asula esinduslikeim hotell (Royal), millises härra Tony G suudeti kahe päeva jooksul oma sviidist kaks korda välja tõsta ( uude tuppa küll).  Kui põhiturniir oli kaheksa mängutunni järel absoluutselt nullilähedase  kaardijooksu tõttu ühele poole saanud, otsustasin puhata ja järgmine päev osaleda kõrvalturniiril või rahalaudades. Aga puupüsti täis saalis, kus oma 200 inimest oma võimalust jahtis, oli kokku vaid 4!!! rahalauda meetripikkuste ootejärjekordadega lehel ning turniirid puha välja müüdud. Kusagil toimusid ka sit`n go`d kuid silt kassaluugil teatas iga kord kui kasiinosse sisenesin- ajutiselt registreerimist ei toimu. Vaid viimasel päeval enne äralendu osalesin 770€ kõrvalturniiril, kuhu sain koha ja tampisin kaheni  öösel ( 6.00 läks lennuk), tulemus 32. koht -27 said raha ( taas 5 kohta enne rahasi nagu ka Varssavis) krrt. Vaatamata napile tegevusele pokkeri alal, loen reisi kordaläinuks tänu suuremahulisele petanque`i treeningule. 5-6 tundi iga päev kohaliku ranna parklas, mis oli ainuke tasane ala kogu külas ( mujal oleks eksimuse korral tulnud 2 km allamäge joosta iga kuuli järele) ja asfalteerimata. Autojuhtidest oli küll kahju, aga olelusvõitluses jäin peale - keegi ei parkinud 20 meetri raadiuses