Iga päev 6.30 üles tõusta on täitsa karm. Lõunaks on võhm väljas ja on tekkinud karjuv vajadus päevase une järele. See võtab muidugi pärastlõunast 2-3 tundi magamiseks ja pärastiseks uimerdamiseks. Põnn tõuseb  vabatahtlikult pool kuus hommikul ja kasutab aega koolitöö kordamiseks ja raamatulugemiseks. Mina ei saa aru, kuidas ta jaksab. Mina lähen muidugi hiljem magama ja ärkan öösel tihti mitu korda. Kokkuvõttes ei jõua päevaga pooltki nii palju kui tahaks, siban peamiselt siia-sinna ning põen ajuhalvatust… Ehk on nädalavahetus parem. Ja ükskord peab ju elu jälle rütmi saama.