Sellesama luuletuse puhul tähendab The Egoist'i imažismile pühendet erinumbris georgiaanlastele lähedal seisev inglise poeet H a r o l d M o n r o, tunt The Poetry Bookshop'i omanik ja The Chapbook'i toimetaja, alahindavalt järgmist: "See on väiklane luule; see on tibatilluke - sellasena see näib kavatset. Sääraseid mõttekujusid peaks luules esinema tosinate kaupa. Seesugune tagasihoidlikkus näitab kas mõttekujutuse vaesust või tarbetult liialdet piiripidamist." Millele ühes sama ajakirja järgnevas numbris (1. juunil 1915) vastab imažistidele rohkem kaasatundev naiskirjanik May Sinclair: "Ime on selles, et H. D. on suutnud selle kõik sulgeda kuude ritta, (inglise keeles. A. O.) kahtekümnesse viide sõnasse. Kuid Mr. Monro, selle asemel et tänada jumalaid selle ime eest, loeb ridade arvu ja sõnade arvu ning ütleb, neid ei olevat küllaldaselt: see olevat väiklane luule."