Kohaliku omavalitsuse reformide eesmärgid varieeruvad.  Ühinemistel on oluline roll, ent üksnes ühinemistega saavutatavad eesmärgid kipuvad jääma instrumentaalseks ja tihti ka deklaratiivseks. Vabatahtlike ühinemiste puhul on asjad veelgi komplitseeritumad, sest hulk mõjureid takistab ühinenud omavalitsuste potentsiaali ärakasutamist. Siiski saab ka vabatahtlike ühinemiste korralduses rakendada meetodeid, mis võiksid ühinemise tulemuslikkust suurendada. Eesti omavalitsussüsteemi probleemid on palju sügavamad kui pelgalt piiride muutmine või efektiivsuse ja võimekuse  saavutamine. Palju puudusi on näiteks keskvalitsuse ja kohaliku valitsuse suhetes. See, et põhiseaduse järgi väga suure autonoomiaga omavalitsused ei suuda riigile võrdväärsed partnerid olla, näitab omavalitsussüsteemi reformimisel vajadust strateegilisema ja keerulisema lähenemise järele, kui vabatahtlikud ühinemised lubavad saavutada.