Stereotüübid viikingitest  Viikingihuvist ajendatuna on sündinud paljud raamatud ja filmid, asutatud on muuseume ja rekonstrueeritud ajaloomälestisi. Viikingisümboleid kasutatakse usinalt suveniiritööstuses ja reklaamimaailmas. Viikingitest on saanud omamoodi Põhjamaade kaubamärk.  Skandinaavlaste endi teadvuses on viikingiaeg kuulsusrikas periood, mil nende esivanemad välismaal suuri tegusid tegid. Ka viikingite kodumaad arenesid tohutu kiirusega: loodi Taani ja Norra, kujunemas oli Rootsi riik,  võeti vastu ristiusk, tekkisid linnad ja toimus palju muud, mis pani aluse tänapäeva Skandinaaviale. Loomulikult on viikingiajal oluline koht Põhjamaade rahvusromantikas ja eneseteadvuses.  Nii kodu- kui välismaal tulid viikingid mõnikord laevadel, mõõgad käes, ja tegid veretööd: riisusid kirikuid, pressisid raha välja, sõdisid, tapsid ja võtsid inimesi vangi. Traditsiooniliselt ongi viikingeid nii ühekülgselt kujutatud. Sellise pildi lõid tolleaegsed Lääne-Euroopa kirjaoskajad mungad, kes kaldusid  üles tähendama just erakorralisi ja vägivaldseid sündmusi. Keskajal arendasid võimendasid seda ka jutuvestjad ja ajaloolased, muuseas jõulist rahvuslikku identiteeti otsivad Islandi saagade kirjutajad.