Lagle tiris meid (L, mina ja PR) välja, et kohtuda ühe tuttavaga nimega Ragne, kes tahab "midagi saada". Kui uue kaubamaja ülemisse kohvikusse jõudsime, siis sai varsti selgeks, et prink naine on võrkturundaja ja üritab Laglet kinni püüda tarbima ja müüma mingeid imeravimeid-vahendeid. Kasutas üllatavalt tehnilisi (mehelikke) nippe, rõhus arvandmetele, protsentidele. Tegin talle ka vastava märkuse ning meenutasin mitu tuttavat meil täpselt sama jamaga tegelevad. Soovitasin  naiste puhul rõhuda pseudoreligioossele sektitundele. Lasime jalga, andes aga tema teisele pereärile (katusepuhastamisele) mõningaid soovitusi.        Kui käis kõva kihutustöö, tegin mõned Tartu vaated, välja üks.       Kell 12.30 saime lõpuks Kunstnike majja Tegova ateljeesse, et minu alustatud maale lõpetada. Tegova valmistus hoolega näituseks "Polemine".      Lagle maalis mõnuga, Pille samuti            Koridoris liikus alatasa Imat Suuman.        Koduteel põikasime Antarktikast läbi.         Koolis õpetasin mulle suht tüütud fotogenret elik loodusfotot. Käisime hoovi peal lodoust otsimas, mina pildistasin kärbseid.    Õhtul läksime Lagle ja TT-ga galeriisse Noorus meediaosakonna näituse avamisele. Pime ruum oli rahvast täis, palju oli ka Lasteka õpilasi. Jaanus Eensalu oli pompöösse näituse ja ürituse korraldanud, kuigi tööd ise enamasti polnud teab-mis.            Kohtusin teist last ootava Sirje Joalaga, kes ütles, et ma ärgu sigivusgeeni nalju tehku. Parema meelega rääkis ta oma plaanitavast fotoprojektist, kus suvalistest fotodest pidi kokku saama üks hiiglaslik pilt. Temaga laskus nooruslikku vestlusesse Sandra Lepik. Ma olen juba nii vana, et ei saanud nende teemadest hästi  aru. Mu kõrval istus Tiit Joala, kes rääkis, et laseb oma kuulsast narkofilmist välja korralikuma versiooni.