Selline asjakäsitlus on kahtlemata liiga pinnaline arenenud kapitalismiga linnaühiskonnas, tabas aga võrdlemisi hästi märki meie külas. Kuid kunstilise veenvuseni jõuab see alles siis, kui autor järkjärgult üle saab oma isiklike komplekside mõjust, ja ka oma negatiivseid tüüpe hakkab nägema neid mõistes. Ernst Petersoni paiselahkamise meetodi jätkamine ei tähenda veel seda. Isamaa õilmed ja Jumala lapsed - juba neist  pealkirjadest kõneleb ainult iroonia ja sarkasm, ja sisuliselt on nad enamasti groteskid, kus vägisi tundub autori alateadlikku mässu peamiselt enda nõrkustunde vastu, projitseerides seda välja võimalikult närustesse võltstüüpidesse, jõu- ja aatesuuruse simulantidesse. Orjad, see meie esimesi silmapaistvaid intelligentsikujutusi, osalt võrreldav nii Tammsaare kui ka Tuglase samaaegsete teostega, jõuab oma mõistmises juba sügavamale. Siin ei piitsutagi neid kõiki "orje" enam autor, vaid nad analüüsivad endid ise.  Nietzsche, ise samasugune enda naiselikkuse ülepingutet ülekomipenseerija, on neid õpetanud kõndima ratsapiitsaga - ka enda jaoks. Teose lõpul aga vabanetakse ka sellest tragikoomikani viivast ülepingutusest, otsustades alata "uuesti otsast, väikselt ja tagasihoidlikult, suurte sõnadeta …" Alles Toho-oja Antonis jõuab autor ka oma käsitluses sellise tagasihoidliku, liialduseta inimese mõistmiseni. Siingi on peatüübiks sama ori, oma seisusuhkuse ori, simulant. Siingi seisab selle taga teatud alamuskompleks,  liiga kartlik enesetunne, mis ei julge end näidata külarahvale pisutki vähemsoliidses asendis (kasvult kõverate küljepuudeta rees!). Seegi on grotesk, aga juba teadlik, stiliseeritud, muhelev grotesk, mitte enam püha-vihaline piitsutamine. Ja just sellisena, esimese võrdlemisi usutava sotsiaalpsühholoogilise eskiisina on sel oluline tähtsus ka meie külaühiskonna sotsiaalvahekordade õigemaks mõistmiseks ja parandamiseks. Sellega võrreldes kaldub ka Taavet Soovere pisut liiga masendavaks karikatuuriks, kuigi  ta Metsanurga põhitüüpi esindab kõige reljeefsemalt, ja tervikteosena selle tõttu on autori üks huvitavamaid ja parimaid.