Tänaseks on jaanid möödunud ja kõigi eelduste kohaselt peaks ka viimased vinelised kainusenoote maitsta olema saanud. Ise see aasta jaane otseselt ei pidanudki - õhtul töölt naastes grillisime perekeskis ja lasime kõigel heal koos maitsta. Arutasime just ühe töökaaslasega, et vanasti oli jaanipäev ikka nii tähtis püha, et kõik ettevalmistused ja plaanid olid ammu enne suve kätte jõudmist ära  tehtud ja ootusärevus suurte pidustuste ees hakkas vaata, et öist undki segama. Nüüd tundub nagu see päev oleks lihtsalt üks päev teiste samasuguste seas ja mingeid ülearuseid celebrationse pidada justkui polekski vaja.. aga never say never, millal see püha jälle sinu sees suureks võib kasvada.    Esmaspäeval, mil on mu ainus juuni lõpus asetsev vaba päev, sõidan Tallinnasse. Mitte sellepärast, et ma tahaks ja mulle meeldiks ja mu suurim soov oleks vaba päev edasi-tagasi sõitmise peale  kulutada, vaid pean lihtsalt oma residentsi üle vaatama ja postkastist erinevaid ilu- ja jõunumbreid rakendades kogu selle tavaari sealt välja kangutama. Üks arukas tegu oleks vist kleepida postkastile silt "reklaamiga mitte tülitada", sest ma tõepoolest ei kavatse iga nädal endale uusi aknaid ja uksi ette panna, et nende paigaldamise reklaame inimest lämmatades muudkui laiali peaks saatma. Nii ma teengi.