Arvan, et kõik sõltub lapsest, oskused ei ole sealjuures peamised, pigem natuur, ka psüühika. Minu klassis oli suur kihistumine - rikkad vs vaesed. Loomulikult jäid rikkad enamasti "võitlustes" peale. Alles  gümnaasiumis hakkas toimuma segunemine. Eks seda probleemi oleks võinud lahendada ka kooli poolt, selgitada õpilastele, et kui sul on paremad riided, ei tee see sinust paremat inimest. Aga Härmas pöörati kogu tähelepanu õppimisele, et hinded oleksid kõrgemad kui Treffneris. Ja just seda käis tollane direktor Sasi meile klassi ees rääkimas - et me peame olema paremad kui Treffner! Mitte, et me peaks olema teistest inimestest lugu pidavad kodanikud, ei mitte midagi sellist. Õppimisega oli õudne tamp tõesti - kui  ülikooli läksin, siis oli nagu lust ja lillepidu