Mina ei kadesta paare, kus kõik on kooskõlastatud, korrastatud, elamine pedantselt puhas ja hooldatud. Veel vähem kujutaksin end isevalitsejast mehe naisena. Ma lihtsalt pole võimeline alluma, juba lapsest saadik. On muidugi olnud aegu, kus eneseksolemine on tulnud armastuse nimel alla suruda, aga pikalt see ei  kestnud. Küllap see nii pidigi minuga juhtuma. Lapsed on hiljem täiskasvanuna mõista andnud, et neilt maksimumi nõudmine läks ka vahel liiale. Jurakas olen olnud ja sellisena ka suren.