Mitte et diipi panna aga  minu meelest oleks suremise kursus igati hea mõte (igal juhul parem kui motivatsioonikoolitused). Mitte "mis-saab-peale-surma" kursus, ega mingi pseudofilosoofiline heietamine, aga selline paaritunnine ülevaade inimese füsioloogiast, suremisest, surmaga toimetulemisest, laipa näidatakse ka ja vahepeal saab kohvi ja küpsiseid.    Milleks seda vaja on? Noh, ülejäänud eluprotsesside jaoks me mingil määral valmistume. Selleks, et oma naisele meelde tuletada, et ta peab lapse ilmaletoomise ajal  ääh-ääh-puhh tegema ja et ma pean teda sel ajal ka sõnadega toetama, ma kuulasin loengut. Mida ma surijaga peale hakkan? Aeg tiksub ja mõne elust lahkuja kõrval tuleb ilmselt seista. Mida ma talle ütlen? "Sorry, vanaema, aga Richard Dawkinsi kohaselt väga tõenäoliselt ei ole olemas surmajärgset elu nii et sucks to be you?"    Ja muud sellist värki ka. Et sul on umbes 30-50 aastat jäänud, vähem, kui sa jood, suitsetad ja sporti ei tee. Et me kõik sureme ja me tõesti ei tea mis saab peale surma - usu  millesse sa iganes soovid mis aitab sul selle faktiga toime tulla, aga valmistu ka võimaluseks, et peale surma ei ole mitte kui faking midagi. Et loomulikku surma surnud laibad ei ole ohtlikud ning nende juuresolekul ei pea ennast ebamugavalt tundma - ja mida üleüldse surnuga peale hakata, kuidas teda liigutada, kuhu helistada jms. Ja nii edasi ja nii ta läheb, eks.    Muidugi võib võtta ka seisukoha, et "ma ei taha sellest mitte midagi teada lal-lal-laa ma ei kuule sind" aga noh - ja oh shit yes, sest  ma olen juba tükk aega otsinud võimalust Johnny Cashi tsiteerida - god's gonna cut you down, kuigi jumalat ei ole olemas. Varem või hiljem sa pead need asjad enda jaoks selgeks mõtlema, ja mina eelistaksin pigem varem.    Nojah, okei, ma ei tea kas klassikaline "koolitus" oleks hea mõte. Aga surmaga on monopol praegu just pigem selliste bhiravayogade käes - kogu gad dääm protsess. Iga usund ja pooled pseudoteadused üritavad sulle seletada mis nende meelest peale surma juhtuma hakkab. Sellise info  hulk ja surve on nii suur, et ma usun et paljud inimesed on vähemalt kusagil tagumises ajusopis veendunud, et neil on asjade kordaajamiseks veel teine võimalus. Matusetalitus on niikuinii poolkristlik. Sinu leinavad sugulased üritavad sinuga läbi selgeltnägija kontakti saada. Lõpuks kutsutakse ikkagi kirikuõpetaja välja, kuna sa väidetavalt kummitad selles viinapoes, mille ümber sa ka eluajal jõlkusid.    Ühesõnaga, ma ei saa tõesti aru, miks me peaksime sellise tähtsa, kuid loomuliku asja nagu  surm jätma soolapuhujatele. Mingisugune ilmalik ja teaduslik ülevaade asjast oleks teretulnud, minu meelest.