Seda peame küll enne kongressi tegema. Aga pange tähele, Kalle Laanet kirjutab, et meid  ei ole presidendivalimistele vaja, need tehtavat ilma Keskerakonnatagi ära. Praegu näib, et tegelikult ei saada kuidagi ilma meieta hakkama. Aarne Rannamäe tarvitas ühes hiljutises saates isegi niisugust väljendit, et Savisaare poolt oleks lausa riigimehelik kandideerida. Liigutav kuidas Rannamäe minu riigimehelikkuse pärast hoolitseb. Kogu parempoolsus on häälestatud meie kaasa tõmbamisele valimistele. Ja nende kannupoisid muidugi ka! Küsige aga endalt, milleks neil on meid sinna seekord vaja, kui neil  hääled endil koos on? Aga sellepärast, et demokraatliku maailma silmis näeb ligikaudu 70 häälega valitav riigipea ikka nadi välja küll. Võib-olla peaksime vastama reformistidele ja IRLile, et ise selle supi keetsite, ise ka sööge, aga meie ju nii küünilised ei ole. Pigem teeb mulle muret 29. augustil valitava presidendi nõrk legitiimsus. Sisepoliitilises propagandas on seda lihtne õigustada, sest nii rahvusringhääling kui ka Kadastiku ja Luige meediakontsernid astuvad ühte jalga, aga rahvusvaheliselt paistab  see halb välja. Keskerakond on ikka seisukohal, et rahvas peab saama presidenti valida, mitte ei peaks seda tegema ainult vähesed äravalitud. Praegu aga on president valitsusparteide pantvang. See paistab silma juba nüüd, pärast valimisi aga veel enam.