Nagu juba tähendatud, hargneb romaani tegevustik üle paarikümne aasta kauguses minevikus. See on osalt veel patriarhaalne maailm, mille traditsioone pärast tööd murdva ja vara koguva Oili-Jaani surma au sees peavad vana metsaülem "kena mehike" Mart Pruuli ja perekonna tädi Maret Suija. Kuid  sellesse isaisade maailma tungivad juba uued mõjud, esimesed linnakultuuri puhangud. Selle kultuuri kandjaina esi­nevad romaanis ainuüksi nõndanimetatud negatiivsed tüübid. Eelpool oleme loetelnud ainult osa neist, aga huvitavad on muudki: Elmari repe­tiitorid - kõhetu ja raagus, nii kehaliselt kui vaimliselt lonkav sakslane Valter Lein ja närviline, oma suurt perekonda orjav venelane Tsvetkov, advokaat Lange paheline tütar Amanda, sama advokaadi jõhker ja väikese roimari kalduvustega abiline, kellele elu  läheb järjest lõbusamaks, Tiikmanni omade ööelu elav kojaneitsi Vilma, lustiline apteeker Martmann j. t. Nende tüüpide varal on kirjanik andnud kujuka pildi eesti ühis­konnast aastasaja vahetusel. See on maakultuuri ja linnakultuuri ristlusest vaevalt tärkama hakkav ühiskond kõigi selle nõrkuste ja pahedega. Mida esile tõstab linn, see on õieti alles vääritu, kõige pessimistlikumaid mõtteid äratav, ja nagu lohutuseks laseb kirjanik võita maa "terve vaimu" - Liliepite abielupaari kaudu. Kui see on tendents, siis  igatahes mitte pealetükkiv.