NÖÖBIMAANIA  Kui ma olin veel päris pisike põnn, oli minu lapsehoidjaks maailma toredaim vanadaam, kelle noorus jäi esimese vabariigi aega ja kes töötas elu aeg  õmblejana. Tema pisike korter oli minu jaoks äärmiselt huvitav. Seal leidus nii palju rätsepatööga seotut! Aga minu vaieldamatud lemmikud olid suured plekist kommikarbid, mis olid täis nööpe. Sadu ja sadu nööpe! Ma võisin nende nööpidega tunde mängida, sorteerida neid värvi järgi, siis jälle kõik segamini ajada, siis sorteerida suuruse järgi, siis kuju järgi jne jne. Need nööbimängud olid nii põnevad.  Täna käisin Liannis. Oli vaja kahte nööpi. Nägin letil aga suurt kotitäit erinevate nööpidega,  hinnaks kuskil 70 krooni. Loomulikult ostsin ma selle kotitäie ära! Ja oh seda rõõmu, mis mind praegu valdab, kui valasin nööbid kotist välja ja hakkasin avastama selle sisu. Nii mõnus oli jälle nööpe sorteerida ja lapsepõlve meelde tuletada. Ja vaadake vaid seda pilti veidi lähemalt. Kui ägedaid nööpe seal leidub!      Ma arvan, et nendest nööpidest te veel kuulete millalgi