169:3.2 Elas kord rikas mees Dives, kes kandis purpurseid ja peenest linasest riidest rõivaid ning pidutses päevast päeva rõõmsasti. Aga kerjus Laatsarus oli maas selle rikka mehe värava ees, nahk kaetud vermetega, ja soovis saada söögiks rikka mehe laualt langevaid palukesi; jah, isegi koerad käisid tema vermeid lakkumas. Ning juhtus, et kerjus suri ja inglid kandsid ta Aabrahami rüppe puhkama. Peagi aga suri see rikas mees ja ta maeti suure toreduse ning kuningliku hiilgusega. Kui rikas mees oli sellest maailmast lahkunud, ärkas ta Hadeses. Leides end piinades, tõstis ta silmad ja nägi eemal Aabrahami ja tema rüpes Laatsarust. Dives hüüdis valjusti: "Isa Aabraham, halasta minu peale ja saada Laatsarus siia, et ta kastaks oma sõrmeotsa vette ja jahutaks mu keelt, sest mu karistus valmistab mulle suurt piina." Aabraham aga vastas: "Mu poeg, tuleta meelde, kuidas sa nautisid oma elu ajal hüvesid, aga Laatsarus talus viletsust. Nüüd on kõik muutunud, Laatsarust lohutatakse, sind piinatakse. Pealegi on meie ja sinu vahel sügav kuristik, me ei pääse sinu juurde ega sina meie juurde." Seda kuulnud, ütles Dives Aabrahamile: "Sel juhul palun sind, et saadaksid Laatsaruse mu isakotta tagasi, sest mul on viis venda ja ta võiks neid hoiatada sellesse piinapaika sattumast." Aabraham aga ütles: "Mu poeg, neil on Mooses ja prohvetid, kuulaku neid." Ja Dives vastas: "Ei, ei, isa Aabraham! Kui keegi surnuist nende juurde läheks, siis nad parandaksid meelt." Seepeale ütles Aabraham: "Kui nad ei kuula Moosest ega prohveteid, siis ei veena neid ka see, kui keegi surnuist üles ärkaks!""