Äsjaste eurovalimiste kajastustes on räägitud palju Euroopa parempöördest: suurtest erakondadest olid kogu Euroopas suurimaiks võitjaiks konservatiivsesse EPP (Euroopa Rahvapartei)  rühmitusse kuuluvad erakonnad, kellel on suures osas Euroopa Liidu maades läinud viimasel ajal hästi ka oma riikide sisestel valimistel. Kuid "parempöörde" all on mõeldud ka rahvusliku, et mitte öelda ksenofoobse, populismi kasvu. Seda peavad mitmed vaatlejad murettekitavaks, kusjuures samasse laialt määritletud "parempopulismi" kategooriasse arvatakse nii tõeliselt rassistlikud liikumised nagu briti rahvuspartei BNP kui ka islami fundamentalismi ja massiimmigratsiooni suhtes kriitilised, kuid üldprogrammilt  pigem paremliberaalsed kui antiliberaalsed erakonnad nagu Hollandi Vabaduspartei. See ebaühtlus juba tähendab, et tegelikult pole karta mingit üle-euroopaliku, antidemokraatliku paremäärmusluse lainet 1930-ndate aastate eeskujul.