Lapse sünnipäeva kutsele kirjutasin 1. aastal "Martale ei meeldi eriti plastmassist ja patareidega mänguasjad, ta ootab klassikalisi puust ja riidest mänguasju ning raamatuid". See oli sünnipäev, kuhu olid kutsutud Justini ema sõbrannad ja nende sugulased, sest tema selle peo korraldas enda pool. Ja see oli ka sündmus, tänu millele ma nende suguvõsas veidi friigi  imidzhi ära teenisin… Järgmisel aastal (suurt pidu ei teinud, aga jõuludeks tõid nad Martale topeltkingitused) uuris suguvõsa Justini ema käest, et ei tea, kas see või too asi sobib, ega Epp vihaseks ei saa… Minult otse ei küsinud keegi, aga Christine teavitas mind. Tundsin end nõutult. Soovitasin raamatuid ja DVDsid, aga kaks plastikust patareidega raamatut (sic) tuli sellegipoolest.  Isetegemisest pole siin eriti kuuldudki, tundub mulle. Mänguasjalaviinide sorteerimine ja karpidesse riiulitesse panek  võtab emadelt kogu aja, kus siis aega ise midagi õmmelda või heegeldada… (Kindlasti on erandeid, aga mina pole teda veel kohanud)