Nanoosakestest tulenevaid terviseriske loomadele, sealhulgas  inimesele, põhjustab eelkõige nende sissehingamine (näiteks atmosfäärsed aerosoolid, eksponeeritus töökeskkonnas). Suure eripinna tõttu võivad nanoosakesed siduda ka näiteks toksilisi raskmetalle ja käituda nende kandjatena, hõlbustades seondunud saasteainete sisenemist rakkudesse. Paljude arenenud riikide algatatud nanotehnoloogiaprogrammide kõrvale on tekkinud rahvatervise- ja keskkonnaspetsialistide ning kindlustusfirmade "vastuprogrammid", mis hoiatavad nanotehnoloogia potentsiaalsete ohtude eest nii nende  valmistajatele tootmisprotsessis kui ka loodusele, kui sinna satuvad heitmed või juhtub õnnetus veostega.