Ja sai tühjaks ja õudseks kogu meie ümbrus. Ja muutus meie  naudingugi maitse nii haiglaseks, et enam ei tunnud rõõmu ka vastu võetud maailma mitmekesistest rikkustest, vaid ainult ikka kitsamaist, rafineeritumaist, perversestki muljeist. Need kitsusid, vähenesid üha, uneilm üksi veel jõudis anda midagi uut. Või hullumeelsus. Saime era­kuks, pahuraks, tigedaks, olime kurjad: miks maailm meile enam mi­dagi ei anna? Vihkasime kaasinimesi - miks keegi enam meile midagi ei anna ! ?