Asjakohaselt dramatiseerib Oras olukorda. Laidoner kindlustas ise oma tagalat, kui andis 27. septembril 1939 välja  käskkirja nr 1, milles vihjati võimalikule sõjale. Magnus Ilmjärve järgi polnud käsk­kiri mõeldud päris tõsiselt. Eesti riigijuhid, Päts ja Laidoner, olid otsustanud igal juhul baaside lepingule alla kirjutada.