Ometi oli see vaid üks osa sellest mastaapsest võimuvõitlusest, mida Mao pidas poliitilise ellujäämise nimel. Õigupoolest on kogu see võimuvõitluski rajatud paradoksile, kuna Mao autoriteeti rahva isana, kompartei juhina ja revolutsioonikangelasena nr 1 ei oleks tema rivaalid ka parema tahtmise juures suutnud kõigutada. Veelgi enam: Mao legendaarsus põhines  märkimisväärses ulatuses just nende endi soosivale suhtumisele. Iseenesest oli parempoolsete arvestus lihtne: Mao taheti praktilise elu jalust ära koristada teda rahva poolt armastatud käesuruja ja revolutsiooni sümboli rolli taandades. Paraku oli see valearvestus, sest Mao nägi selle manöövri läbi ning eespool nimetatud kampaaniad olid tema vastukäigud, et garanteerida endale jätkuvalt ka otsene poliitiline võim.