Vahelekiilundid B1 ja B2 on nii  sarnased, et vaevalt võib kahtlust olla ühise autori kohta. Vaevalt võib ka kahelda nende vahelekiilundilises iseloomus. Osutub üks nendest tõestatuks vahelekiilundina, siis võib järeldada seda ilma tõestamata ka teisest. B1 ja B2 sarnasus on ka Balti ajaloolastele (tõlkijatele) silma torganud: Hanseni tõlkes leidub märkus 15.7 juures: "Kirjeldus meeldib L. H-le nii, et ta 19. 3 selle uuesti toob" (Script. Rer. Liv. I, lk. 160). See on arusaadav meile: nad on ühe ja sama võltsija töö, kus märgata  meelenürimat kordamist, püüet anda sõnavalangule loogilist, asjalist sisu. Nii võis kirju­tada inimene, kel väike haridus ka tolle aja kohta, kel aimu ei tarvitsenud olla L. H. kroonika tõelisest sündmus­tikust ega sündmustiku aegsest Eesti sisemisest olukorrast.