Mõned aastad kandis õnnetu halvatud mees oma risti, olles koormaks endale ja sugulastele, kes enne olid lootnud tema kui vanapoisi rikkust pärida, nüüd aga pidid sandi eest hoolitsema, mida nad kuigi hea meelega ega kuigi hoolsasti ei teinud, kuni surm ta peale halastas. Oma suuga oli ta punaseil päevil jutustanud, et Jumalat ei ole. Oma kurva saatusega pidi ta vastupidist tõestama.