Jättes kõrvale arutluse, kas EW põhiseadus ja seadusandlus on põhimõtteliselt enam taastatav, siis põhiseaduses antud tähtaegadel põhinev  argumentatsioon on mõistagi ümberlükatav. Käis maailmasõda ja 1940 suvel EW riiklik iseseisvus katkes, seadusandlus, sh põhiseadus ei saanud toimida. EW-st sai de jure järjepidev, ent de facto olematu riik. De jure tähendab seadusandluse 100%-list järjepidevust. Kuna EW seadusandlust ei ole jõustatud, st EW ei ole taastatud, siis seega kestab 1940 alanud moratoorium. Arusaamatu, kuidas saab nõuda annektsiooni tingimustes põhiseaduse täitmist, sh 1940. aasta lõpukuudel presidendi valimist vms absurdset. Kusjuures  maailmasõda ja sellest tulenev riikluse hävitamine välisjõu poolt, anneksioon (MRP põhjal, juba augustis 1939 kokku lepitud) pole soovmõtlemine, vaid fakt, nagu ka seadusandluse järsk, kiire ja täielik takistatus selle tõttu. Soovmõtlemiseks peaksin vastupidist, et EW juhtkond kinkis riigi kõigile seadustele vastavalt Venemaale ära ja sellega EW kadus ka de jure.