ugeja ajju on kipsistunud nostalgiliselt stereotüüpne veendumus, justnagu toiminuks kirjandus nõukogude aegu täisverelisemalt kui praegu. Mõeldakse, et üksainus päris kirjanik eestlastel veel on, Jaan Kross, kõik ülejäänud on kas surnud, järele jätnud või toodavad postmodernistlikku roppu solki.