Oma surmaotsusele kirjutas Stephanos alla järgmiste sõnadega: "Ennäe, ma näen taevaid avanevat ja Inimese Poja seisvat Jumala paremal käel." (Ap 7:56). Juudi seaduse järgi oli selline nägemus ülim jumalateotus. Kohtumõistjad olid  Stephanose jutlusest raevunud ja loopisid linnamüüri taga ta kividega surnuks. Surres hüüdis Stephanos: "Issand, ära pane seda neile patuks!" ja palus oma Jumalalt tapjatele andeks anda. Pealtvaatajate hulgas oli ka  Saulus, kes kiviloopijate rõivaid valvas. Stephanose säilmed leiti 415. aastal Jeruusalemma lähedalt, kust need viidi Konstantinoopolisse ja sealt Rooma.