Istusin eile õhtul rõdul, vaatasin loojuvat päikest,  nautisin mahedat tuult ja jäin mõtlema, et elu on vist käima läinud. Sellised suveilmad nagu praegu, on kui Issanda õnnistus, lepituseks raskete aegade eest. Vaadates linnas toimuvat siblimist ja sagimist, rahva tsillimist, maasikamüüjaid jne. võin ütelda, et just nüüdsama oligi see põhi. Ehk siis, well done Eesti - me läbisime põhja!