Ulmes on kasutatud skandinaavia usundist ebaproportsionaalselt palju folkloori ja eelkristlikku materjali - härjapõlvlasi, kääbuseid, päkapikke ja teisi omalaadseid olevusi - segades neid vahel teiste, hoopis mujalt maailmajaost pärit pärimustega. Veelgi suurema kaaluga on aga  konkreetselt aaside ja vaanide omavaheliste konfliktide kujutamine. Näiteks tegutsevad koomiksikirjanikuna tuntuks saanud Neil Gaimani mahukas romaanis "Ameerika jumalad" kõrvuti teiste jumalustega ka Loki ja Odin. [6] Viimane neist esines suure osa ajast ühega oma paljudest nimedest - hr. Wednesday (nimest Wodan, mis tavaliselt kirjutatakse kui Odin).    Eelmainitud romaan on hea näide kuivõrd hästi annab siduda popkultuuri ja moodsaid uskumusi mütoloogiaga. Romaani põhikonfliktiks on uute  jumalate (inimeste tehnikakultus kutsus näiteks ellu tehnojumala) ja vanade, mõnede meelest redundantsete jumalate, konflikt ellujäämise nimel.    Romaani käigus avastab peategelane, tavaline eluga kimpus endine kriminaal, et tegelikult on ta Odini poeg (võib oletada, et Baldr) ja oma seni olematu seotuse tõttu jumalatega kujuneb ta mediaatoriks uute ja vanade jõudude vahel.    Pärast mõningaid drastilisi sündmusi aitab tal põgeneda nimetu rääkiv kaaren. Veidi hiljem aga võttis ta oma  kohuseks pidada surnuvalvet - seotuna päevadeks müstilise puu külge rippuma. Hallutsinatsioonide vahel joodab teda pähklikoorest orav, kes vahetpidamata häälitseb "ratatosk" ("Ratatosk. Ratatosk." The chattering had become a scolding. [7]). Samuti istub puu otsas kummaline kotkalaadne lind - tõenäoliselt Hraesvelg.    Odinit kujutatakse vanema mehena, kelle üks silm on klaasist ja kes viib läbi küllaltki kavala ja omakasupüüdliku eneseohverduse, kiskudes konfliktsed osapooled verisesse  lahingusse, ise sellest osa võtmata.    Üsna kindlalt on romaanis veel palju viiteid tuntud ja mitte nii tuntud sündmustele põhjala mütoloogiast. Aga on ka teisi romaane - ka eesti keeles ilmunuid, mis kasutavad germaani ja skandinaavia pärimusi. Üheks viljakamaks selleteemaliseks autoriks on kindlasti Poul Anderson, kellelt on siinmail ilmunud vähemalt kaks sobivate müüdimotiividega romaani - "Murtud mõõk" ja "Jumalate sõda".    J. R. R. Tolkieni kääbiku-raamatute lugejad võivad leida Andersoni  "Murtud mõõgast" mõningaid tuntud nimesid, näiteks päkapikke Durin (Dyrin) ja Dvalin. See tuleneb sellest, et nii Anderson kui Tolkien kasutasid samu allikaid, Islandi saagasid. Durini ja Dvalini leidsid nad kuulsast "Päkapikkude Kataloogist", mis ilmus "Vanema Edda" esimeses raamatus. [8] Neil on veel mitmeid sarnaseid tegelasi, nagu haldjad, trollid, draakonid ja "murtud mõõk" ise. Ka Tolkien kasutas murtud mõõga motiivi - tuletagem meelde Aragorni mõõka, mis terveks sepistati. Anderson sai murtud mõõga  kujundi, selle uuestisepistamise fakti ja seose keelatud armastusega Völsungasagan'ist. Murtud mõõk Tyrfing oli eeskujuks Michael Moorcocki Elric'i seeria mõõgale Tormitooja.    Kuigi Anderson on saagade lähteallikaid kasutanud tõetruult, on ta seejuures olnud loominguline. Tüüpilised tegelaskujud (haldjad, trollid, aasid, jotunid jne), üksikud sündmused (Orm Tugeva kodu rajamine, keelatud armastuse teema jne) ja lõpplahendus (saatuse vääramatus) on traditsioonilised, kuid karakterid on Andersoni  enda loodud. Anderson on eelkõige ratsionaalne ulmekirjanik, mitte skald. Näiteks legendidest tuntud haldjate suutmatust taluda rauda, seletab ta eessõnas elektrokeemilise protsessiga, mis tekib selle elemendi ja haldjate ihu vahel. [9]    Ka on Anderson, erinevalt enamikust teistest ulmekirjanikest, paigutanud tegevuse otse Odini ja Thori põhjalasse, mitte ehitanud oma fiktsionaalset maailma a la Tolkieni Keskmaa. Pealiiniks siis sedapuhku haldjate ja trollide omavaheline konfikt. Trollide ja  inimeste suhteid kujutatakse veristena, samas kui haldjaid inimesed ja nende saatus kuigivõrd ei huvita. Näiteks vahetas Haldjate kuningas inimlapse samanäolise haldja-trolli ristsugutise vastu (nn changeling), tekitades sellega tulevikus suure veresauna. [10]    Viited:  [6] American Gods -  Gods and legends appearing in the novel  [7] Neil Gaiman. 2001. American Gods. HarperCollins, lk 464  [8] Paul Andreson. Toim. Eva Luts. 1999. Murtud Mõõk. Fantaasia, lk 190  [9] The Broken Sword retsensioon  [10] Reviews forum: (Novel) The Broken Sword, by Poul Anderson    [1/3 veel tulemas]