Olen põliseestlane. Pärit Kesk-Eesti metsakülast, mida enam ei eksisteeri, väikesest korralikust talust, mida oli peetud juba mitusada aastat, põlvest põlve. Nüüd on seda talukohtagi võimatu leida.    Aga 1949. aasta küüditamiste eel oli ta täiesti  veel  olemas. 1949 märtsis lakkas ta olemast, sest vene sõdureid täis  autod  vedasid elanikud loomavaguneisse. Ka meie olime liigitatud kulakuteks, kes kuulusid  likvideerimisele . Kuna meie peret hoiatati, siis pagesime  metsa , elasime seal kolm nädalat surmahirmus ja näljas… ja tulime siis ise välja.