Kuid see  mõtlemisviis, mida nimetame mehhanistlik-evolutsionistlikuks ja mida kohtame Freud'il, on isepärane selle poolest, et siin praegu­seid vorme peetakse arenenuiks eelmistest vormidest, kuid nad ei sisalda midagi reaalselt uut võrreldes sellega, mis olemas eelmistes staadiumides. Järgnevaid vorme tuleb käsitada ürgse ja muutumatu instinktide mater­jali redistributsioonidena. Kui vesi on muutunud auruks, siis sellest meh­hanistlikust vaatekohast öeldakse, et aur pole muud, kui vesi teises vor­mis. Kuid näib, et selle  vaatekoha kõrval osutub õigemaks teine vaatekoht, mille järgi aur on kvalitatiivselt erinev, mis alistub omapärastele seadustele. Kui juba anorgaanilise mateeria vormide alal seda vaate­kohta rakendada võib, siis veel enam peaks olema võimalik seda teha hingeliste nähtuste juures, sest just siin näivad kvantiteedivahekorrad ilmselt muutuvat kvalitatiivseiks - just siin oleks raske kujutleda lihtsat nähtuste kordamist ja eelmiste staadiumide regressiooni.