Siit järeldub ka üks luulemõju erikajastus lugejas. Selliste värs­side otsemõju on nii valdav ja nad täidavad meid sellise küllusega, et me ei tunne enam tarvidust edasi liikuda. On vallandunud nagu ise­äraline õnnelik kuulatamisseisund. Käsikäes luulekõne üldise tihe­dusega (kus ka mõtted ja tunded on kontsentreeritud äärmiselt kitsaisse raamidesse ja sõnade sisukaal  on selle tõttu äärmiselt suur), see alateadlik mõju kutsub peatuma, astuma aeglaselt ja seda aeglasemalt, mida rikkam on luuleteos, mida suurem on poeet, samal ajal kui proosa kutsub jätkama, sunnib rutates liikuma, et saada teada kõike, mis tuleb, selgub ja järeldub.