Näitus ise toimus laupäeval, aga kirjutan siis juba natukene meie reedesest päevast ka. Tulin natuke varem töölt ära, et Emily kodust peale võtta ning fotostuudiosse minna. Emily oli suht üllatunud, kuna ei osanud mind koju nii vara oodata ja siis veel koos Jan-Eerikuga, oh seda rõõmu ja siis kui ta veel aru sai, et ka kaelarihm võeti välja. Piisab ainult ühest maaglisest sõnast ÕUE, kui juba hakkab pallike hüppama ja uksevahet käima. Kohale jõudes olid kõik juba kohal ning võtsime oma asjad ning läksimegi Kristiina Männiku fotostuudiosse. Oh seda rõõmu, nii palju lapsi. Kahjuks võeti Emily varsti sülle, kuna Kristiina hakkas pildistama ja ei püsi ju Emily paigal. Isegi süles oli põnev, sest alguses ju midagi välkus ja siis kõik need hääled ning loomulikult lapsed. Emilyle nii meeldivad lapsed. Samuti sai ka Emily poseerida, küll minu ja lastega ning ta on ka väga sõnakuulelik kui vaja ja ta seda soovib:). Nii, et nüüd siis ka stuudiokogemus olemas. Pildistamisega ei olnud meie õhtu veel lõppenud. Vahetasime kodus riided ja sõitsime trenni. Õdedest oli seekord agilitys Ert, kuna teised hoidsid oma ilusaid kasukaid. Emily oli nii ülemeelikus tujus ja muudkui jooksis rihma otsas ümber minu. Õhtuks olime mõlemad väsinud ja läksime magama, et hommikul värsked välja näha.