Levinud on kolm tüüplähenemist. Vastutustundlikkuse hüpoteesi kohaselt kaotavad valitsused toetust kõrge tööpuuduse ja kõrge inflatsiooni korral ning võidavad madala tööpuuduse ja madala inflatsiooni korral. Klientelistliku hüpoteesi kohaselt annavad valijad märku, et nad soovivad võimu otsestelt teostajatelt rohkem pingutusi tööpuuduse või inflatsiooniga tegelemiseks: vasakpoolsed parteid saavad nii valitsuses kui ka opositsioonis toetust juurde kõrge tööpuuduse ajal ning parempoolsed parteid võidavad alati kõrge inflatsiooni korral.