"You all crazy ?"  Party girl Candy uurimas Oregoni hullumaja patsientide  tervislikku seisundit filmis' One Flew Over the Cuckoo's Nest'    Heinakuu  viimasel päeval peeti siis selle aasta Xdreami sarja maiuspala - öine etapp. Hilisem toimumisaeg võrreldes varasemate aastatega tähendas seda, et tegemist oli tõelise öise etapiga, mitte mõnetunnise hämaras metsas jalutamisega. Urmo on alati raskeid ja nõudlikke radu teinud, Ilvesteatest oli teada Lüllemäe metsade "hea ja väga hea läbitavus" (see pole nali, nii oli tõesti Ilvesteate maastkku kirjeldavas infos kirjas :)) ning kui eelinfost sai loetud, et B-raja võitja aeg läheb 6-7 tunni kanti, sõitsin reedel  extra Spordipartneri kauplusest läbi ning täiendasin tuntavalt oma geelide ja batoonide tagavaru. Stardieelne ettevalmistus kulus arutelule, kas tehakse alguses tulip ehk legendorienteerumine või mitte. Või lüüakse lihtsalt lahku. Aga ei miskit, kui kaardid minut enne starti kätte anti, selgus, et kõige otsemat teed pidi põrutatakse Aheru järve äärde kanuutama. Mulle see esimene rattaetapp ei istunud, tiba ohtlik tundus pimedas suures grupis sõitmine, kohati oli tee ka liivane, seega hoidsime tagasihoidlikku  profiili ning kanuusse jõudsime esikahekümne piirimail 2.43 liidritest hiljem.   Esimesse kanuupunkti sõudsime esialgu uhkes üksinduses, omavahel arutades, miks kogu grupp vales suunas läheb. Igaks juhuks koukisin tagataskust kompassi välja ning siis selgus, et vales suunas liigume hoopis meie, mitte suur grupp. Edasi kanuutasin kompass jalge vahel ning sarnaseid eksimusi enam ei tulnud. Esimene kanuupunkt oli paras möll, korraks tundus juba, et tulemas on Pikasilla mudaralli kordus, kuid õnneks saime enne suuremat massi punktist minema. Kolmas kanuupunkt oli klassikaline lõks. Pimedas  punktile pähe laksamine on ilmselgelt võimatu, seetõttu otsustasime kallutada pisut paremale, lootes sellele, et eesolevad võistkonnad oma tuledega näitavad äkki punkti asukoha kätte. Kuid vahetusala vastaskallas osutus kõrkjaseks ning KP tähist polnud järvelt näha, mistõttu kogunes sinna suurem seltskond kallast kammima. Sisuliselt algas sellest punktist võistlus uuesti, sest koos meiega võttis seda punkti ca 40 kanuud. Edasine oli juba pisut lihtsam, ma ei usu, et kanuu tassimine eriti võidukas oli, vähemalt  mitte punkti minnes, tagasi finišisse minnes tassisime ka meie kanuu üle poolsaare. Jooksurajale saime 19. kohal, vahe liidritega oli napp 4 minutit. Valikorienteerumise tegime vastupäeva. Kuna vaid paar nädalat tagasi sai samal kaardil joostud Ilvesteadet, siis olid paljud kohad juba tuttvad, samuti oli Ilvesest teada, et kus vähegi võimalik, tuleks mööda teed joosta. KP-sse 37 jõudes kuulsime all soo ääres nõrka meeshäält väikese vahega hüüdmas "Tarmo ! Tarmo !". Tarmo jälle hüüdis eemalt vastu , et ta on  olemas ja et temaga on kõik korras ja tegeleb punkti otsimisega. KP-sse jõudes selgus, et tarmotaja oli punkti üles leidnud ning kutsus võistkonnakaaslast KP-sse, tahtmata samas teistele reeta, et ta on punkti juures. Seda naljakat seika hiljem meenutades sain üllatuseks teada, A-raja tipptiimidel on sisemiselt kokku lepitud omad koodid, millega võistkonnakaaslastele teatud asjadest märku antakse. Nii et kui Silver Eensaar äkki keset rattarallit hakkab kährikkoera kombel klähvima, tähendab see  võistkonnakaaslaste jaoks seda, et tuleb suurest grupist vaikselt maha jääda, sest Silver on kuldlõike välja raalinud. Või kui Rene Ottesson laseb kolmel korral kõlada öösorri pulmahüüul, on see võistkonnakaaslastele märgiks, et ta on punkti märganud ning tuleb tuled kustutada ja vaikselt Rene poole hiilida. Roosta etapil tuleb Soosambla Suusaklubi välja oma koodsõnadega, võib-olla on just koodide puudus takistanud meil pjedestaali kõrgeimale astmele tõusmast. Jooksus (õigem oleks öelda käimises) suutsime eneselegi  imestuseks alistada 16 võistkonda ning eraldi rattaetapile lahkusime vahetusalast 3. võistkonnana, vahe liidritega oli vähenenud kahele minutile. Eraldi rattaetapil tegime oma esimese suurema vea selle võistlusel. Nimelt võtsime vastu otsuse, et Heigo läbib KP A, meie Marttiga aga koos KP-d B ja C. Muidugi oleks pidanud kõik eraldi minema oma KP-d võtma, lisaks tegime veel KP-ga C viga, mistõttu ala lõppu jõudsime ca 20 min peale Heigot, kes laekus sinna kõige esimesena. Laevade pommitamisest me loobusime,  läksime kohe trahviringile. Heigol oli võimalus seal 20 min jooksul jälgida, kuidas esimesed võistkonnad ülesannet 10 min lahendada pusisid ja seejärel ikkagi trahviringile suundusid, seega tegime otsuse pusimist vältida ja kohe trahv vastu võtta.  Trahviring oli karm, kes käisid, need teavad, seetõttu oli järgnev koridororienteerumine minu jaoks paras vaev ja viletsus. Vigu me ei teinud, kuid tempo oli hmm... mõõdukas. Igal juhul tundusid mulle meist möödunud Sixten-Leho-Tõnis kui tulnukad teiselt planeedilt, sest džiisuskraist nad jooksid tõusudel ! Rattaetapile lahkusime alles 9. kohal, vahe oli liidrite AT  Spordiga kärisenud 20 minutile. Sel hetkel tundus, et mäng on läbi, kuid tegelikult oli kõik veel võimalik. Väikeste seiklustega jõudsime elektriliini punkti ehk rattaralli algusesse ning seal tegime minu juhtimisel teise suure vea. Otsus mitte läbida rattarallit, vaid võtta vastu 45 min trahvi, oli õige. Aga otsus minna Lüllemäele vasakult (vt. juurdepandud kaardilt punaseid nooli) maksis meile sel etapil esikoha. Kuigi Heigo ja Martti tahtsid minna paremalt (vt. sinine variant), arvasin mina, et see on  liigne risk, kuna Lüllemäe - Hargla teed polnud kaardilt näha, vaid figureeris vaid osadel rattaralli fragmentidel. Tegelikult oli otsetee Lüllemäele olulisemalt lähemal, kui ma olin arvanud. Rajameistri poolt oli see kas tahtlikult või tahtmatult tekitatud situatsioon, kus lisaks musklitele tuli ka ajudel lasta tööd teha, ma imestan, et vaid vähesed selle pähkli läbi hammustasid. Kiitus Neemele, ometi ükskord tõestas ta, et Xdreami B-rajal on ka mõtleval sportlasel võimalus kõrgete kohtade peale võistelda.  Kuna laekusime Lüllemäele enne suurt massi, saime rahus oma tõukerattatiiru ära teha  ning nautisime Rebasemäe vaatetornist lummavat vaadet ärkavale Haanjamaale. 8 tundi ja 20 minutit peale stardipauku laekusime finišisse, peale trahvide liitmist jäi meie tulemuseks 14.koht. Väga hea rada rajameistri poolt ja hea sooritus Soosambla Suusklubilt, sest Areali Veteranid olid meist järjekordselt protokollis tagapool. 2:1 meie juhime ! Peale sauna ja kehakinnitust tagasi parkla poole astudes tulid mulle tee peal pidevalt vastu B-raja võistkonnad. Kümme tundi võistlust seljataga, suundusid nad vapralt  tõukerattale ja jooksuetapile... You all crazy ?