Sellega tõmmati n.-ö. joon alla esimesele, mõneti idealiseeritud ja heroilisele etapile oma raha taotlusis. Ühelt poolt polnud neid riike, kellele oma raha teha taheti, veel silmapiirilgi, teiselt poolt eeldati kas naiivselt või hoopis muil põhjusil võimalust käivitada kahetasandiline rahasüsteem, kus regionaalsed vääringud olnuks vabalt  konverteeritavad välisvaluutade suhtes, samal ajal kui NSV Liidu ühisrahalt rublalt seda ei eeldatud(!).