Kui seadus määrab, kuidas kulka sihtkapitalide nõukogusid moodustada tuleb (kultuuriala ühenduste esitatud isikutest), siis ometigi ei öelda seal midagi selle kohta, millistel kaalutlustel ja kelle abiga kosseisud kinnitav minister kõigi kandidaatide hulgas iga nõukogu seitsmiku  välja peab valima. Vähemasti viimasel korral ei olnud see protseduur ka avalik. Ma ei taha öelda, et nõukogude moodustamine tingimata halvasti välja kukkus, kuid mõnevõrra ebaühtlaselt küll. Kuid seetõttu, et kõik kandidaadid ning nende esitajad polnud avalikud, pole võimalik ka ministri otsuse kvaliteeti hinnata. Ja õigupoolest siin ongi poliitilise meelevalla esinemise kõige suurem võimalus. Minister võib muidugi olla sundseisus. Kuuldavasti on nii mõnelgi korral esitatud kandidaate nappinud, mistõttu on  tulnud võtta ja kinnitada peaaegu kõik, kes kätte saadi. Võimalikult suure avalikkuse distsiplineeriv mõju avaldab sihtkapitalide nõukogude moodustamisel kahes harus. Esiteks, kui kandidaadid ja nende esitajad on aegsasti avalikud, sunnib see muidu võib-olla laisku kultuuriala ühendusi ka oma kandidaate välja pakkuma - et mitte saada pärast etteheidete osaliseks (niisugune tagasimõju on näiteks riigi kultuuripreemia kandidaatide esitamise puhul tuvastatav). Ja teiseks, kui minister juhtumisi tahab saada  otsuse langetamisel ekspertabi (ka kelleltki muult kui ministeeriumi nõunik), siis on see hõlpsam ja kvaliteetsem tulema, kui algandmed on üldteada.