Knechtil polnud järve äärde tulles olnud kavatsustki supelda või ujuda, tal oli selleks liiga külm, pealegi polnud ta enesetunne pärast poolhaigena veedetud ööd veel kuigi hea. "Brrr," judistas ta õlgu. "Kuradile," otsustas ta siis ja tõmbas kerge hommikumantli hõlmad koomale, "mina ei lähe. Küllap on mul talle muudki  õpetada, kui ujumist." Korraga valgustas naeratus ta nägu: "Kui läheb suurte kivide tõstmiseks, siis selle väljakutse lükkan samuti tagasi."