Reedel, kolmeteistkümnendal juuli kauplesime mu vennanaise endale autojuhiks, pakkisime masinasse veel ka Emanda ning põrutasime Pädastesse. Ehk siis teatrimaraton jätkus Vanemuise koomilise tükiga "Bächi" ja "Handeli"  "Võimalikust kohtumisest". Juba enne etenduse algust suutis üks söögikraami müüv kõhukas noormees mind irvitama ajada. Läksin mina, maalt ja hobuseta nagu ma olen, müügileti juurde ning lugesin menüüst, et pakutakse ühte ja teist ning siis veel ka klaasikaupa Sauvignon Blanc'i. Nu küsisin seda ja selgus, et pudelist valati hoopis Chardonnay'd. Et ma söandasin selle peale üle õla Emandale visata, et näe, jälle neil mõisnikel menüü valetab, läks nimetet kõhukas noormees lendu: "Vabandage! VABANDAGE! Mis tähendab, et JÄLLE valetab?!?!?!?!" Kui meie vahel poleks letti olnud, oleks ta vist tulnud mul nööbist kinni võtnud :D Nagu Emand ja mu kaasa hiljem õigustatult kommenteerisid, ei tohiks ju ületamatult raske olla pakutava valiku muutumisel neli paberilehte enne etendust välja trükkida või kui tõesti ei viitsi seda teha, no siis kirjuta sinna lihtsalt "valge vein". See oli üks neid hetki kui ma oleks Imre käest tahtnud aru pärida aga tal polnud aega, ta (nagu meie kõrval seisvad pealinlased kommenteerisid) oli parajasti hõivatud mõisa hoovis Jänese taga ajamisega.    Reede oli ka päev, mil ühel mu elu olulisimal inimesel oli sajas sünniaastapäev. Olgu muld talle kerge ja andku Taevaisa talle hingamist.