Andsin täna ERRi Narva stuudios raadiointervjuu ja mis te arvate, kas mul on tunne, et ma tahaks nüüd ja igavesti maa alla vajuda ja teeselda, et see pole mina, et mind pole olemaski? Raadiointervjuu andmine on üks kole asi. Eriti, kui seda tuleb teha vene keeles. Minu meelest peaks mul olema lausa 2 omavahel sünkroonis aju, et ma suudaksin kõigile küsimustele paugult selged ja konkreetsed vastused anda. Üks aju selleks, et vastata, ja teine selleks, et tõlkida see sünkroonselt vene keelde. Mulle  tundub tagantjärele, ei mis, tundus ka jutu käigus, et ma ajan mingit täielikku umbluud. Õnneks oli tegemist 20-minutilise eelsalvestusega, mis tuleb lõigata 5-minutiliseks. Kuigi ma ei ole kindel, kas sealt ka 5-minutilist ladusat ja arusaadavat juttu on võimalik kokku panna. Kui Juri Nikolajev sellega toime tuleb, siis saab ta preemia. Ja kui see piinlik intervjuu mulle kasvõi ühe intervjueeritava toob, siis tegelikult läks asja ette. Aga vaat teile ma küll ei ütle, millal mu intervjuu eetris on. Kui see  salvestuse osa välja arvata, siis on Juri igati tore mees ja mul on hea meel, et ma tema kabinetis käisin. Sain talt oma uurimuse tarvis nii mõnegi hea idee.    Pärast viisid jalad Kerese Selverisse ja väljusin sealt enda jaoks ülimalt kummaliste ostudega: kaal, detsembrikuu Kroonika kodu-eri number, kaks laovärvi ja kaks köögirätti. Mingi postintervjuu reaktsioon vist. Olgugi, et minu ja minu kodu välimust keegi ju ei osatanud. Vaid lavazza kohvi ja pudelit punast veini võib normipiirseks  liigitada. Ostsin oma viimase eesti raha eest ka Viking lotto pileti. Igati vahva investeering, kui potsataks sülle see 2,5 miljonit eurot või midagi sellist :) Kusjuures ma isegi ei teaks, mida selle rahaga suures ulatuses teha :)    Lotoostuga seoses ei saa mainimata jätta, et põhjustasin sellega müüjas suure kimbatuse. Nimelt oli mul vaid 50 minevikuraha. Ülejäänud 10 ühikut sai ka eurodes maksta. Teoorias oli asi lihtne, aga praktikas muidugi mitte. Müüja arvutas higi palgel, kui mitu eurot teeb 10  krooni ja jõudis selgusele, et 3,43 või miskit sellist. Mina vaidlesin vastu. Nõudis üsna mitu minutit ja ka teise ostja sekkumist, et me jõuaksime kokkuleppele, et summa on siiski 64 eurosenti. Ilma irooniata: tore, kui see topeltvaluuta aeg juba kiiremini läbi saaks. Vähem peavalu paljudele inimestele.    Uue läpakaga on imelikud lood. Olgugi paljukiidetud Lenovo läppar, tüüp on kolme päeva jooksul kolm korda kokku jooksnud. Ja seda vaid netti ja tekstitöötlus-programme kasutades. Ei meeldi mulle  see lugu ja juba kaebasin Itimehele. Läheb vist garantiisse ülevaatusele. Täpselt ei teagi, mis saab nüüd. Nõme. Tegelt kui ma 2,5 milli võidan, siis olen nii banaalne, et ostan Maci ja lasen tal tõestada, et Mac on tõesti üle prahi.