Eile hommikul ärkasin üsna nutuse telefonikõne peale. Notsu Kurgjärvelt teatas, et tema tahab otsekohe koju tulema hakata. Pikema uurimise peale selgus, et sõbranna Kristel (9) nimetanud teda, seitsmeaastast,  titaks. Ma hoidsin naeru tagasi ja lohutasin. Leppisime kokku, et helistan talle veerand tundi hiljem uuesti. Veerand tundi hiljem polnud aga telefonile enam vastajat - ju oli Notsu kas trenni või sööklasse kadunud. (Seoses suvise telefonilooga asub telefon toas spordikotis suletud luku taga. Ja sealt väljub ta vaid telefonikõne ajaks. Seltsis telefoniga asub kotis ka rahakott.) Õhtuseks kõneks oli tüli lahenenud ja sõbrannad jälle koos.    Täna hommikul uuris Nots, kas homme on kojusõit. Tema  olla väsinud ja hommikujooksul kõndinud sörkimise asemel. Värske õhk ja tihe päevaplaan on teinud oma töö ja homme, juba homme õhtuks ongi ta kodus. Notsu ütles, et teeb lahti ka sajakroonise ja ostab mulle ja vanaemale Haanja poest šokolaadi. Nojah, seekord tuleb ju "reisilt" tema:)    Kui ma nädal tagasi ootasin väga vaikust ja rahu, siis mõnede päevade jooksul olen seda piisavalt saanud ja nüüd võiks nad tasapisi tagasi tulema hakata:)