praegu istun frankfurt am maini lennujaamas (pimedas tundus isegi linn päris äge, sama ei saa öelda nende kahe massiivse ummiku kohta autobahnil, mida samuti silmasin) ja ootan järgmist lendu. tüütu, nagu tavaliselt, järgmised kaks tundi kavatsen igatahes hambad laiali põõnutada. esimesel  pidi sööma juba mainitud quiche lorraine'i ja veini jooma (kuigi ema ei lubanud lennukis täis juua).