Muidugi, ükski kvaasiaprioorne struktuuritase pole absoluutne selles mõttes, et ta säiliks mis tahes tingimustel. Üldise füüsikalise olukorra teatud tüüpi muutustel võivad pealmisemad struktuuritasemed hoopiski kaduda vastavate struktuurielementide lagunemise tagajärjel. Näiteks mõnetuhandekraadistel temperatuuridel desintegreerub tahkete kehade ja molekulide struktuuritase. Miljonikraadise kuumuse korral pole  olemas aatomstruktuuritaset, vaid aine koosneb aatomituumade, elektronide ja footonite segust. Nn. suure paugu järgses ülikõrge temperatuuriga universumis polnud ka aatomituumi, vaid ainult elementaarosakesed. Struktuuritaseme kvaasiaprioorsuse sellist tüüpi hävimine on oma olemuselt lihtne ja nähtumuslikult väga ilmne, väljendudes vastavate struktuurielementide lagunemises. Kuid integroinfiniithierarhilises maailmas võib struktuuritaseme kvaasiaprioorsus üles ütelda ka niisuguses olukorras, kus selle taseme  struktuurielemendid täielikult säilivad ning kvaasiaprioorsuse kaotsiminekut on äärmiselt vaevanõudev tuvastada.