Aastal 1928 uuris Fleming parajasti stafülokokkide omadusi, sest temalt oli tellitud peatükk stafülokokkide kohta Medical Research Councili 9-köitelisele teosele "A System of Bacteriology" (see ilmus 1929 2. köites). Lugedes kirjandust stafülokokkide kohta, leidis Fleming Dublini Trinity College'i teadlaste Biggeri, Bolandi ja O'Meara artikli, kus oletati, et kui stsafülokokkide kultuure mitu päeva toatemperatuuril hoida, siis nende värvus muutub. Fleming tundis asja vastu huvi, sest ta oletas, et stafülokoki värvuse järgi võib otsustada tema virulentsuse üle. Sellepärast otsustas ta Merlin Pryce'i abiga asja katseliselt uurida. Agarsöötmega Petri tassi pinnale kanti plaatinatraadiga mõned stafülokokid ning seejärel inkubeeriti kultuuri sobival temperatuuril (tavaliselt 37 °C), et bakterid paljuneksid. Pärast seda jäeti Petri tassike pingile ning seda vaadeldi mõne päeva tagant, et näha, kas värvus muutub. Veebruaris 1928 Pryce lahkus Flemingi laborist, Fleming aga jätkas katseid ilma temata. Juuli lõpus läks Fleming tavapärasele suvepuhkusele perekonna seltsis, jättes hulga stafülokokikultuure virna pingiotsale, et päike neile peale ei paistaks.