Taheti ehitada Lääne-Nigula kirikut. Et saada parajat ehituskohta ja pealegi veel niisugust, mis Jumala meelepärast, lastud härjad lahti ning inimesed jälginud hoolega, kuhu härjad peatuma jäid. See koht pidi olema Jumala meelepärast ja sinna hakati ehitama kirikut. Kui kirik oma ilusa kõrge torni pistis üle metsatuka, hakanud Kuradil pahameel ja ta otsustanud selle torni pealt purustada. Selleks valinud Kurat  hästi suure kivi ja võtnud viskamiseks parajat hoogu. Seal hakanud kukk laulma ja ehmatanud Kuradit nii, et ta pillanud kivid kogemata maha. Kivid lennanud mitmeks tükiks. Üks tükk on praegu Võnnusaarel Läänemaal ja teine Vana-Jüri talu metsas Taebla vallas. Kivil, mis kukkunud Võnnusaarele, olnud isegi Kuradi näpujäljed. Lääne-Nigula kiriku torn jäänud nii puutumata.