Minu siiani võrdlemisi kriitiline hoiak hakkab aga sulama, kui vaatame teatud mängijate "taset". Ma ei saa salata, et kui oled harjunud mängima n.ö. "normaalse tasemega" pokkeritubades, võib sulle tunduda lausa üllatav, milliseid uskumatuid käike võivad vastased teha. Vaid Pacificu võrgustiku pokkeritubades tuleb ette olukordi, kus teed omast arust nadi semi-bluffi, saad mitmeid calle ja ikkagi võidad poti, kuna vastastel ei ole sedagi. Olles mänginud esimesel päeval umbes 15 minutit (Texas Holdem 50NL fullring), vaatasin floppi pocket kolmedega (laua pealt viis calli - mäng on seal alati vägagi loose, sõltuvalt lauast 30-50%) ning hoolimata flopist 3-5-9 (jäi alles kolm mängijat), turnist J ja riverist K (endiselt kolm mängijat) julgesin riveril vastaste suurt panust (sh. üks raise) "vaid callida", et näha vastaste lehti A-5os ja J-4os. Teisel korral olin juba "targem" ning oma ässa ja kümnega ei kahelnud ma hetkegi re-raisemast all-in vastast, kes panustas aktiivselt nii enne kui pärast floppi (3-3-10). Mind ei häirinud ka vastase instacall, sest aimasin, et tal niikuinii midagi ei ole. Ei olnudki - näitas A-2os. Neid olukordi oli lugematult hulgal ning kuigi ma ei loe ennast üldsegi heaks Texas Holdem NL cash-mängijaks ning fullringis olen ma lausa kohutav, suutsin sellest hoolimata tunniajase mänguga ühes lauas üle 100 naela plussi jääda ning seda täiesti keskmise kaardijooksuga. Täielikke idioote kohtab ka Omahas, kus leiab päris sageli tüüpe, kes on nõus ükskõik milliste kaartidega pärast ükskõik millist floppi nuppe lükkama. Töötas ka üks Omaha hi/low (PL10) laud, kus umbes kolmandik mängijaid püüdis vaid low käsi ning olid nõus low-käe jagamiseks külmalt oma nupud sisse lükkama, omades seejuures null võimalust high-poti võitmiseks. 40-50 naelased potid olid tavalised ning ma olen absoluutselt kindel, et piisavalt tightilt ja arukalt mängides võib hea mängija seal enamiku vastastest pennituks teha.