Minu kallis õppur. Ma loen Sinu veebipäevikut, elan Su muredele kaasa - kas jõuad oma kirjaliku töö esitatud, kas see essee tuli lõpuks sisukas - kas Sinu magamata ööd ja hävinenud ajurakud olid väärt saavutatud tulemust. Usu, see, mida ja kuidas Sa kirjutad õppimisest kui tegevusest on huvitav. Aga kõike seda ma juba tean - see kõik on juba olnud ja kordub iga põlvkonnaga. Ma mäletan seda ilma  päevikutagi. Mind huvitab rohkem see, kus ma saan lugeda seda, mida Sa koolitöö tarvis kirjutasid, mille pärast muretsesid. Äkki on just Sinu töös see ainulaane, värske mõte, mida ma otsin.