Ütle naiivsele, et see või teine kivikujukene või kristall, õnnekivikene või amulett, pühitsetud vesi ja viin, pühapilt või ükskõik missugune pühitsetud ese teeb su õnnelikuks, ja juba ta jooksebki seda hankima. Ta otsib selle kivi kasvõi maa alt välja, hangib elu hinnaga ikooni, mille ees hommikust õhtuni palvetada. Nimeta talle pühapaik või pühakoda, kus tehakse imesid, ja ta kasvõi sureb palverännakul pühakotta. Kui saab oma tahtmise, siis ta jääbki sinna palvetama. Oma liha suretades  surevad tundedki. Ühel hetkel on ta egoist, kes täieliku ükskõiksusega hävitab selle, mille poole varem palvetas. Ta ei saa võibolla elu lõpuni aru, et ta ise on see, kes omale kannatusi valmistab.