vohaks et mu luuleand  välguks kui achilleuse kand  jookseks vabalt kui su sukasilmad  kured läinud, kurjad ilmad    nagu selge allika vesi  oleme siin kahekesi  pole sinu sarnast teist  käsi aralt puutub käist...    kui see kutsu nii ei hauguks  aiavärav kui ei pauguks  leiaks sõnad, paluks naiseks  jumalannaks ebamaiseks    kummardaks su kuldset ihu  miski meil ei läheks nihu  iga kahtluse ja kihu  lööme põrmuks, lööme pihuks!    sinu sära see ei tuhmu  loota jääb - mu meel ei juhmu  sinu kõrval igal päeval  õnne suurt mu silmad näevad