Et tegemist pole mitte ainult ilukirjandusliku, vaid muuhulgas Lonely Planeti stiilis üllitisega, ei tee sugugi paha raamat kotipõhjas reisile kaasa vedada. See räägib, kuidas kaks neidu läksid aastaks kängurumaale seiklema. Reisi järel panid tüdrukud märkmetest ja blogidest kokku reisijuhi, isikliku reisipäeviku ja  pildialbumi ning andsid asja avaldamisse.  Sain vastava teose hiljuti postkasti, sirvisin läbi ja tõepoolest - äratundimisrõõmu jagub küllaga ka neile, kes sama tee on juba läbi käinud. Sest eks seiklused aastase viisaga kipuvadki üldjoontes arenema sarnast rööbast pidi. Kõik käib küsimuse ümber, kuidas osata selles kummalise looduse ja ühiskonnaga hiigelriigis ühe aastaga võimalikult palju näha ja reisida ning sealjuures ennast ära elatada. Sest paraku on tegu keskmisest kõrgema elatustasemega riigiga.  Et viisa võimaldab reisile tulla enim 30aastastel noortel, pole tulija rahakott enamasti juba lennujaamas jalga maha saades kuigi pungil.