Eilsel orieneerumisel oli rajameister vist võtnud ette Eesti kaardi, otsinud üles orienteerumise asukoha ja siis pliks-plaks meetodil kontrollpunktid peale märkinud. Paljudele võis see rada huvitav ja hea tunduda, aga kahjuks mitte mulle.  Enamus punkte olid kenasti keset kõige  sügavamat metsa asuvatesse aukudesse ära peidetud. Oleks see siis mõnusalt joostav mets olnud... Kus sa sellega, peale jooku (õigemini matka) lugesin kokku vermeid oma kehalt. Näiteks vasakul põlvel oli 3 auku, paremal 2 korralikku kriimustust jne  Aga teisest küljest, mis ma ikka virisen. Kui ei meeldi, ei pea ju minema. Aga ikka lähen... Homme jälle.