Kuid kingsepatöökoja tegevusel polnud väljaäärses majakeses küllalt soodsat pinda. Ei jäänud muud üle kui siirduda Palamuse alevikku poolpimedasse üürikorterisse, nn. "h a l l i m a j j a". Selles sünges urkataolises majalogudikus algavad Oskar Lutsu varasemad lapsepõlvemälestused. ,,Praegugi veel tahaksin näha seda urgast, kus seekord käperdasid mu väikesed käed," sõnab nukrutsevalt kirjanik. "Ent seda pole enam . . .". Urka asemel on nägus postkontori  hoone.