Aga miks sa väänad mulle sõnu suhu. Ma pole väitnudki, et olen Lembitu soost. Ma kõnelesin põlisasustuse kestvusest läbi aegade ja toonaste eestlaste vere edasi kestmisest.  Et kirjalikes allikates pole, noh ja siis. Meil pärandati teadmisi edasi suuliselt. Võta vanad rahvalaulud, rahvajutud. Ka hingeaeg on vana tava, mitmelgi rahvastel, ka soome-ugrilastel. Nagu ka pööripäev ehk päikesepüha.  Ja et Taru Tiidu esivanemad elasid muistses Sakala maakonnas ja Alistegundes ehk Halliste kihelkonnas,  siis kunagi oli Lembitu nende inimeste maavanem. Vaat see seos on.  Ja et Sammaste küla esmaasukad olid Gotlandi viikingid ja saksa veres oma soontes, selles pole mina süüdi.  Ausalt öelda, viikingi vere üle olen küll uhke.  Ja siran, kui näitan kalmeid, mis on 2,5 aastatuhat vanad. Muistses hiiekohas pealegi.  Arvan, et kuskil ordu ürikutes on kirjas kuhu külla nad Katariina (hiljem Laurentiuse) kabeli ehitasid.  Sa ei jaga isegi seda ära, et nimes Sakala on kätketud maa sünd veest  10000 aastat tagasi kui jääpaisjärv Mälari järvistu juures välja murdis ja siit taganema hakkas. Sakka on soome k. setted ja sakara samas keeles tipp, ots, kõrgendik. See on kõrgendike maa, veest tõusnud, kerkinud maa. Ja meie maaloomise lugu kõneleb, et maa, taevas, päike ja kuu sündis kauri munast. Kaur on lind, veelind. Me oleme veelinnurahvas. Ja põlvnemine loomast või linnust sümboliseerib kõige elava ühtsust. Handid on nt. karurahvas.  Ja just äsja leiti Järvamaal aare, muistsed ehted, mille on  sepistanud eesti päritolu ehtesepad. Loe maavalla koja lehelt või ERR uudistest. Ehe polnud lihtsalt iluasi. Sõlel oli ka kaitse funktsioon.