Heietan veidi, et ka enda mõtteid koondada. Kujutlus, et rahvad on mingid orgaanilised, iseseisvad üksused, kellel on  ajalugu (ja siis ka tulevik) ja pealegi mingi eriline "vaim", mis avaldub eriti keeles - see kujutlus ulatub tagasi Herderini (kusagile 1760. aastatesse). See rahvavaim polevat ta järgi lihtsalt inimindiviidide vaimude summa, vaid midagi veel kõrgema kvaliteediga, sest ühiskond on ta jaoks n-ö kõrgem indiviid.