Kummalised ja ootamatud  kohtumised oma koolikaaslastega on kahe viimase päeva märksõnad olnud. Kuid alustame algusest ehk reedest.  Reedel leidis aset meie traditsiooniline väljasõit Aegviitu, seltskonnaks mina, Milanna, Ester ja Loora. Eelmisel aastal oli täpselt sama kaader, sel aastal me siiski püüdsime teisi inimesi ka juurde saada meie traditsiooni (jah, see toimus teist korda ja see on traditsioon), kuid erinevatel, parematel ja halvematel põhjustel, oli meid siiski vaid neli. Need, kes sel aastal ära ütlesid, teadku, et  järgmisel aastal me enam kedagi ei kutsugi, lähme lihtsalt neljakesi. Aegviitu jõudes nägime telkimisplatsil ka teisi inimesi, aga neist hoolimata läksime ja püstitasime oma telgi. Ma juba alguses vaatasin, et ringi kõnnib seal paar tuttavaid kõhnu jalgu ja mu aimdus oli õige, õhtu peale sai selgeks, et nii mõnigi mu koolikaaslane oli seal. Kuid meil neljakesi oli täielik nunnuaeg, rääkisime ja naersime ja tegime selliseid "oiviku" (Milanna sõna) näoga pilte, et ise ka ei usuks, kui ei näeks. Mingil hetkel  kobisime siiski magama, aga vaid tunnikeseks, sest me telgi ukse taha ilmus ülemeelikus tujus Mai, kes meilt une veidikeseks peletas. Hommikul kell kuus oli meil järgmine ärkamine, sest kaks mainitud koolikaaslast otsustasid meile telki putuka panna. Hommikune rongisõit ei olnudki väga tappev, eelmise aastaga siiski võrrelda ei saa, sest sel aastal oli see võrratult puhtam. Õnneks.  Järgmisel päeval istusime kõik rõõmsalt või vähemrõõmsalt kodus kuni õhtuni, mil olime leppinud kokku, et lähme Überisse  Jacksoni spetsiaalile. Keegi eriti ei jaksanud, aga siiski läksime. Sebimist oli palju, sest väljas sadas kohutavalt ja Ester ja Eliise ei saanud trollile, sest oli mingi kosmiline jama ja trollid ei käinud ning Loora pidi neile järgi minema. Loetud minutid (3) enne südaööd olimegi klubis ja seal oli jälle võimalus näha kahte nägu koolist. Ja rõõm oli klubis kohata värskelt (kuu aega tagasi) 18 saanud Allit, kes oma sõbrannadega end tantsides välja elas. Nõrgemad meist pidasid klubis vastu pool tundi,  keskmikud poolteist ja tugevad kaks tundi. Kell veerand kolm voodisse vajudes hakkasin kibekiiresti oma unevõlga tasa tegema. Nüüd siis teen tasa oma karmavõlga blogi ees.    Ilusat viimast vaba päeva,    K.