Väide tundub kummaline, sest Luts pidi ju päris täpselt teadma ja tundma Soome lahe  sulu strateegiat ja sellega seotud konkreetseid ettevalmistusi. Ühine kaitseplaan oli olemas ja seda oleks olnud või­malik ükskõik millal tehniliselt käivitada, kui selleks oleks leidunud poliitilist tahet. Mitte mingeid vihjeid sellele, et see küsimus oleks 1939. aasta sügiseks tekkinud olukorras üles võetud, ei ole leidunud. Ilmne seletus, miks sulustrateegia läbirääkimiste teemana 1939. aas­ta septembris kõrvale jäeti, oli Eesti poolel see, et riigi juhtkond oli otsustanud sellest loobuda. Päts ja  Laidoner olid teinud selge valiku N Liidu kasuks. See, et Soome sõjalised esindajad asja päevakorda ei võtnud, tuli lihtsalt sellest, et informatsioon Eesti valikust oli Soome läbi tilkunud. Sõjaline koostöö ei olnud vajalik ega isegi mitte soovi­tav riigiga, kes oli liikumas "vaenlase poolele". Eesti oli kiiresti valmis haarama seda "sõbrakätt", mis talle Moskvast ulatati ja millest Soome juhid olid kord juba keeldunud ning keeldusid ka tulevikus.