1925. aasta detsembrist kehtestati hädaabitöödele pääsemiseks paiksustsensus: "kvalifitseerusid" vaid töötud, kes olid "vähemalt üks aasta linnas korterit pidanud". Üksikuid ja neid, kes kedagi ülal ei  pidanud, soovitas tööpuuduse vastu võitlemise komisjon üldse mitte tööle võtta.