Umbes üks miljard aastat tagasi, hilises Proterosoikumis moodustus Maal praktiliselt kõiki ürgseid mandriplokke ühendav Rodinia ülimanner. Ediacara ajastul hakkas see intensiivselt lagunema. Vahetult enne Ediacara ajastu algust oli üks  külmemaid perioode Maa ajaloos, mis kestis ligi 200 miljonit aastat. Selle vältel esines mitu jääaega. Maailmamere pind oli seetõttu suhtelises madalseisus. Rodinia ülimandri lagunemise käigus tekkisid maakoores süvalõhangute- ehk riftivööndid, millega kaasnes intensiivne vulkaaniline tegevus. Vulkaanipursetega paisati atmosfääri tohutul hulgal süsihappegaasi, mis takistas päikesekiirguse tagasipeegeldumist kosmosesse ja põhjustas kliima äkilise soojenemise. Jääliustike sulamisel kogunes mandrinõgudesse mageveelisi  veekogusid  järvi või sisemeresid. Ediacara ajastu peidab endas jälgi varaseimate loomade Evolutsioonist. Lisaks hulkraksete loomade jäänustele leidub Ediacara ladestu kivimeis ka juba hulkraksete vetikate ning mitmesuguste ainuraksete organismide kivistisi, mida on tõlgendanud kui meduuside, rõngusside või lülijalgsete eellastena. Ediacara ajastu eluvormide hulka kuuluvad ka kõige primitiivsemad ning tõenäoliselt kõige esimesed hulkraksete loomade esindajad  käsnad.