U. Reinsalu: Ma arvan, et meil ei ole mõtet minna teada-tuntud eksiteele ning mitte debateerida avalikkusega, iseküsimus on, kas on mõtet korrata arutelusid, mida on aastate jooksul parlamendis peetud. Kõige kehvem variant oleks, kui see päädiks nii-öelda tehniliste või kosmeetiliste muudatustega. Siin on arutelu tõsiseks jätkamiseks vaja mängu tuua mingi muu element. Näen muu elemendi all seda, et parlamendi erakonnad või parlamendi põhiseaduskomisjon võiks teha ettepaneku moodustada üks nii-öelda tarkade komitee, nagu soomlased nimetavad, või ekspertide kogu, kes esitaks oma alternatiivettepanekud parlamendile, kuidas seda süsteemi kujundada. Raske öelda, milliseks kujuneb Riigikohtu otsus. Võimalusi on tegelikult kolm. Riigikohus aktsepteerib täies mahus õiguskantsleri seisukohta, lükkab tagasi täies mahus või annab tingliku ja segase motiveeriva osa, milles pigem nii-öelda esseistlikus vormis möönab asja, aga ei tauni, mis on mõnes mõttes kõige kehvem variant. See on jälle niisugune üks jalg vees ja teine maa peal olukord. Selles asjas ei ole mõtet tõtata võtma parlamendile populaarsuspunkti, mida niikuinii ei saavutata nii-öelda rabedate sammudega. Minu hinnangul on meil suhteliselt normaalne seaduseelnõu eelmisest koosseisust. Hindan kasinaks seda toetust tänases olustikus, aga kuidagi tuleb edasi minna. Et debatt oleks tõesti läbipaistvam ja ratsionaalsem, võiks tuua mõned eksperdid kas ülikoolist või ka väljastpoolt Eestit, Lätist ja Saksamaalt.