Natukese aja pärast tuli osakonnaülem ja teatas pisarsilmil, et me võime kõik nüüd koju minna. Nii kuidas  keegi saab. Pilk aknast välja tõotas seniks aga juba täielikku liikluskaost. Mis metroos toimub, seda ei tahtnud ette kujutadagi. Pelgasin paanikast hullunud rahvamassi isegi rohkem kui mingit linna pommitamist. Minu üllatuseks aga pidasid inimesed end väga reserveeritult üleval. Ma eeldasin n2htavasti nyyd tagasi vaadates mingit New Orelansi mastaapi kaost aga seda ei juhtunud absoluutselt mitte.