Lõpetuseks veel üks lõbusamat laadi tähelepanek. Nimelt, mitte ainult nugade-kahvlite' laadseid paare ei pea Kaplinski suurema avatuse eelduseks, vaid ka sama sõna kordamisel moodustuvaid paare, mis on levinud mitmes keeles, indoeuroopa keeltes aga vähem. Selline moodustusviis vastanduks jällegi suletud, deduktiivsele definitsioonile. Aga kus me leiame kõige rohkem tõsist defineerimist, genuse ja differentia abil, nii nagu Porphyrios ja Boethius õpetasid? Pakuksin välja, et bioloogilistes taksonoomiates. Ja mis laadi taksonoomilisi nimetusi me sealt leiame? Kohe meenub bubo bubo (kassikakk); tuntumatest imetajatest kannavad sedalaadi nimesid näiteks alces alces (põder), bison bison (ameerika piison), gazella gazella (mägigasell), hyaena hyaena (vööthüään), gorilla gorilla (gorilla) ja gorilla gorilla gorilla (rannikugorilla), rattus rattus (kodurott). Niisiis, kuigi koduroti kohta võinuks ju ladina keeleski öelda rattus domesticus või rattus familiaris, on defineerimisele aldis teadlaste kogukond eelistanud rattus rattust. Minu jaoks näitab see taas, et mingi sõnamoodustamise viis võib mulle meeldida või mitte (mulle isiklikult sõnapaarid meeldivad), ilma et sel oleks olulist mõju, kui otsustada tuleb näiteks hägususe määra üle mõiste piiridel - viimast otsust mõjutavad asjaolud on keelevälised.