Eesti naise peakate - linik, rätik, müts või tanu - oli algselt märk neiu siirdumisest abielunaise seisusesse. Vanarahva kombe kohaselt tohtisid ainult  vallalised tütarlapsed käia paljapäi. Peakatte mõte oli kaitsta mõrsjat pahade vaimude eest. Alles hiljem kujunes peakattest - loorist - puhtuse ja süütuse sümbol.