"Trauma" on tõeline maiuspala thrillerite  gurmaanidele. Aga ainult gurmaanidele, mitte tavatarbijatele. Film on kui unenäopüüdjasse püütud pahade unenägude kogum, mis on mitmel hommikul päikesevalguses põlemata jäänud. Seik seiga järel muutub aina keerulisemaks arusaamine, mis on tõde, mis pelk ettekujutus.  Peategelane Ben (Colin Firth) ärkab autoavariijärgsest pikast koomast ning teadvustab, et ta naine on hukkunud. Selle teadmisega on keeruline toime tulla. Aga kui tõde on veelgi raskem teadvustada? Kus on tõde ja kes on tõde? Lisaks hakatakse Beni süüdistama popdiiva mõrvas. Kus on tõde? Seltsi ja segadust pakub naabinaine Charlotte (Mena Suvari). Kes on Charlotte? Kas üldse on Charlotte olemas? Milline on tõde?  Selline kummastav lugu, mille tempo on aeglane ja stseenid aiva kummastavamad. Keskkonnaks endine haigla, mis on eluruumideks/ateljeedeks ehitatud, mille keldriks on endine surnukuur. Hiilgav keskkond, palju detaile. Ahjah - ja muidugi sipelgakoloonia, mille asukad filmi edenedes aina  aktiivsemalt kaadris sebivad ja vaatajat end igaks juhuks sügama panevad.  Ja filmi lõpus saabub ka selgus. Tõde koorib end kiht-kihi haaval nähtavaks ja lõpukaadrites on kõik selge ja lihtne või, et siis mitte…tõde…  Igatahes pole see film, igale maitsele. Isegi mitte igale thrillerisõbrale. Pigem peaks filmi klassifitseerima kui psühholoogilist põnevikku või rahvapärasemalt - veider ajukiiksutaja. Kellele sellised meeldivad, saavad nauditava poolteisttunni. Teised säästku aega muu tarbeks.