Aga muidu: jandan oma kohustusliku kirjandusega. Iseenesest huvitav tekst ju ja puha, aga millegipärast mu tööjõudlus on siiani häbiväärselt madal olnud. Praeguseks on 32 lk loetud-tõlgitud. Aga sissejuhatuse (kus kasutatud metoodikast ja uurimistöö nüanssidest räägiti) tõlkimine edenes küll nii, et igat lõiku lugesin mitu ja mitu korda (ning kirjutasin püüdlikult välja kõik need sõnad, mille eestikeelne tähendus mulle kohe krapsti korrektselt keelele ei hüpanud), enne kui täiesti selge oli, mida seal öelda taheti ja ka veendumus olemas, et vajadusel suudaksin seda enam-vähem vastuvõetavalt eesti keelde ümber panna. Nüüd olen lõpuks põhiteksti juurde jõudnud ja see on veidi kergem ning edeneb kiiremini. Asjale ei ole kasuks tulnud ka pidevalt sülle küsiv titt, kes siis põlvel istudes tõsiteadlasliku näoga mulle asjast ümberjutustust püüab esitada, olulisemaid kohti tekstist näpuga osutades ning aeg-ajalt pead kallutades ja mulle nõudliku näoga otsa vaadates, et kas ma, va dummkopf, ikka saan aru teema tõsidusest ja kõigist tema poolt esile tõstetavatest süvatähenduslikest nüanssidest. :) Ja siis veel kassid käivad põlvele hopsamas kordamööda, ning poeg, kes raamatukogust endale Potteri-saaga viimase osa koju tassis, tormab vahete-vahel uksele, et erutatult kirjeldada pöördelisi momente sealses asjade käigus. :) Ja pärastlõunal saabub koju mees, kes on huvitatud musi saamisest, päevasündmuste arutelust ja õhtusöögist. :)