Et ka iseendaga rahule jääksin, sõitsin täna metsa ja sain raasukese töödki tehtud. Esimese asjana, mis mulle silma hakkas, oli üle kallaste tulnud jõgi. Veetase on nii kõrge, et jõkke suubuvad kraavid on ka vett täis. Enam pole kraaviveel kuhugi voolata, pigem pressib jõevesi end kraavidesse. Vool on kiire ja vesi läbipaistmatu. Kui kallastelt vette ulatuvaid oksi ja murdunud puid poleks, võiks paadiga  allavett mere poole kihutada. Keegi sõge ATV-lane on silla juures avastanud, et sealt üle ei saa ja porise kaarega ümberpöörde teinud. Hea, et sild kitsas ja ainult inimest kannab. Kui kevadel uue silla ehituseks läheb, teeme selle kõrge ja kitsa. Kel vaja, saab jalgsi edasi.