Järjest sagedamini tulevad vanemad oma esimestel elupäevadel haiges­tunud lapsega, kellel on ajukahjustus. Nad on õnnetud ja mures. Raske on nende muret veel suurendada, aga teisiti ma ei saa aidata. Milles on asi? Selles, et naised oma mehi rumalaks peavad. Naine, kes mehe ja meeste mõistust pilab, alavääristab, vihkab, tõmbab endale õnnetust kaela. Naised tahavad, et mees igat nende mõtet aimaks ja elumeheliku suurejoonelisusega teised mehed üle  trumpaks, et tema naine saaks end teistest naistest paremana tunda. Kui mees seda ei tee, siis naine vihastab, aga halb on see, kui ta oma viha kohe viisakas olemise nime all välja ei kära. Teiste ees kisakõriks olemine viitab rumalusele, seepärast paneb hea inimene suu kinni ja kasvatab oma pettumuste ja solvumiste kibedat viha edasi. Kui selline asi juhtub kohe peale lapse sündi, mil nii ema kui laps on väga vastuvõtlikud, siis võib tervena sündinud laps haigestuda ka kõige paremate hooldustingimustega  sünnitusmajas. Kuhugi peab see viha kinnituma. Kuna ema vihastas isa mõistuse peale, mille aluseks on aju, siis viha energia sukeldub lapse ajusse ja lapse mõistus hävineb. Kui ema ruttu-oma vea parandab ja seda siiralt teeb, siis võib lapse ajugi paraneda täielikult.