Tegelikult tegin ainult tunnikese ratast.  Metsa, liivakünkaid, kruusateid. Aga vist liiga tempokalt, hinge lõi kinni ja pea võttis märjaks. Eks vanus juba annab tunda ja vahele jäänud talvekuud. Külm tuul puges märja naha vahele ning kokkuvõttes kogemus kole. Ei, niimoodi ei saa rallit sõita. Tuleb teaduslikumalt läheneda, mitte nii nagu vanasti, et poom pihku ja kohe merele. Tark ei torma, vaid lükkab mootori tasapisi käima.    Seepärast, leidke mulle hingekell!    Või, oot, pagan... nüüd veel Arnoldheimeri tõbi ka... mingi muu  füsio-värk oli see, äkki seedekell? Ei, voh, õige: pulsikell!  Et teaks, palju lööb ja millal kinni lüüakse!