Need on püsivad ja vahelduva intensiivsusega meeleoluhäired, mille käigus on üksikud episoodid harva nii rasked, et neid saab hinnata kui hüpomaniakaalseid või kergeid depressiooniepisoode. Kuna nad kestavad pidevalt aastaid, vahel suurema osa inimese elust, toovad nad kaasa tunduva subjektiivse vaeva ja võimetuse. Siiski võib mõningatel juhtudel püsiva meeleoluhäire foonil esineda korduvaid või üksikuid episoode kas maniakaalse või kerge või raskema depressioonipildiga. Püsivad meeleoluhäired on klassifitseeritud siin, mitte isiksushäirete rubriigis, kuna perekondade uurimine on näidanud, et nad on seotud geneetiliselt meeleoluhäiretega ja et nad paranevad samasuguse raviga kui meeleoluhäired. Nii varaseid kui hiliseid algusvariante on tsüklotüümia ja düstüümia puhul kirjeldatud ja vajadusel tuleb neid täpsustada.