Kui Juuriksoo karistusaeg Norilskis lõppes, määrati ta kohaliku tsemendivabriku  autaomaatika juhtivaks meistriks. Vabriku töökoja juhatajaks oli endine poliitvang Porhanov. Juuriksoo töölaud oli Porhanovi kontori kõrval. Porhanov rääkis oma elulugu. Ta oli pärit Leningradist, suure tööstusettevõtte juht, kinni istunud 17 aastat, mitu aastat üle aja. Lõpuks rehabiliteeriti ja pakuti naasmist endisesse tehasesse. Olles 17 aastat ühiskonnast isoleeritud, koges ta tohutuld muudatusi, mis vahepeal toimunud. "Inimesed on väga palju muutunud - inimest enam ei ole. Kui varem töötasin Leningradis suures  tehases, oli selle raamatupidamine sama väike kui meie siinse tsehhi kontor, inimesed olid hoopis teised. Ma ei suuda kujutleda kuidas saab nii kasvada nagu meie raamatupidaja siin, kes ei märka oma laualt tolmugi pühkida. Tegin hästi, et ei jäänud enam Leningradi ega läinud kõrgemale kohale. Töötan siin, ja kui mind ükskord matate, pange mulle selga minu vanginumbriga rõivad."