Olime erutatud ja mures nagu väga paljud - Gruusias oli alanud sõda -, kui istusime Iisaku pastoraadis ja akna taga õues sadas seenevihma. Minu palvel rääkis sealne pikaaegne organist Judith Kulvere endast ja oma elust. Kõik inimlik ja elus oluline sai sel päeval justkui erilise mõõtme. Seekord pole «meie Judith», nagu paljud teda kutsuvad, küpsetanud oma kuulsat kringlit, lepime poest ostetuga. Tahes või tahtmata võtan märkamatult üle koduse kõnetusvormi Judith.