Kui erinevate asjaolude kokkulangemisel sureb  Ingvari kallim, siis suunatakse süüdistused mõrvas kohe vaikse, aeglase, kuid heatahtliku bosnialase poole, kelle eest astub välja külla äsja kolinud Johannes. Nii hakkavad arenema üha jõhkramaks muutuvad vägivallateod. Vägivallatsejate ja nende silmadele pimeda viha tõttu kardina tõmmanud juht Ingvar piiravad Johannese maja sisse. Johannes, tema naine ja laps ning bosnialane peavad enne abi saabumist üle elama joobes ja üsna tahumatu rahvamassi rünnakud. Iseasi, kas kõik üldse teavad, mis põhjustas konflikti  ning kas konflikt ilma selgituseta on üldse midagi väärt. On olemas juht relvaga ja köie otsas talutatav mass, keda suunatakse kui relvi maja pihta tuld andma. Bornedal on taaskord ise stsenaariumi kirjutanud, mis tundub olevat tema puhul hea märk, sest tal on talenti nii lavastamise kui ka kirjutamise peale. Esimene märk kõrgendatud lavastaja omapärast ilmneb kohe pärast avatiitreid, kui ilmub nö. jutustaja, kes tutvustab filmi ja ka lõpetab selle. Muidugi on küsitav kui väga vajalik taoline nüke üldse on,  aga meeldiv on see sellegipoolest. Süžeeareng on üsna ladus ning ilma suuremate üllatusteta. Mõningad siiski olid, aga tagantjärele olid ka need puhtloogilised. Üllatustevaba teemaarendus, kuid leidlik teostus ja pingeline külaõhkkond andsid sisule palju juurde, muutes küllaltki ettearvatava ikkagi huvitavaks, sest põnevad karakterid on need, mis "Deliver Us from Evil"-ile võlu annavad, ükskõik kui stereotüüpsed nad ka tunduks, aga antud konteksti sobisid nad kui kägu võõrasse pessa.