Lõuna-Eesti kooliõpetus kulges sissekäidud rada mööda ka pärast Põhjasõda. Seal, kus Forseliuse kasvandikud ellu jäid, jätkus õppetegevus kohe pärast maa toibumist. Kirjaoskus ei langenud neis paikades sellisesse madalseisu nagu Põhja- ja Lääne-Eestis.