Lissaboni leping tugevdab Euroopa Parlamendi positsiooni ühena kahest eelarvepädevast institutsioonist. Tegelikult otsustab parlament kohustuslike kulude ja mittekohustuslike kulude eristamise kaotamise tulemusel võrdsel alusel nõukoguga kõigi liidu kulude üle. Parlamendi  positsioon on tegelikult isegi tugevam kui nõukogu oma, sest nõukogu ei või kunagi kiita eelarvet heaks Euroopa Parlamendi tahte vastaselt, samas võib Euroopa Parlament teha teatud asjaoludel lõpliku otsuse ja kiita eelarve heaks nõukogu tahte vastaselt (vt ülanimetatud punkti C.4). See paistab siiski olevat üsna erandlik olukord ja asjakohasem oleks öelda, et üldiselt tugineb uus eelarvemenetlus tõelisele (kuigi spetsiifilisele) kaasotsustamisele Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahel, mis toimub võrdsel alusel ja  hõlmab kõiki liidu kulusid.