Täna astus Brüssel jälle sammukese lähemale. Nimelt tegin üle mitme aasta üldfüüsilist testi. Nendele kes ei tea, selgituseks et test koosneb kätekõverdustest ja kõhulihaste harjutustest kahe minuti jooksul ja lisaks 3,2 km jooks. Tulemus arvestatakse punktides, maksimum on 300, läbisaamiseks on vaja 180.  Test õnnestus päris hästi kui arvestada, et ma   ei tee   muud trenni, kui leotan vahel oma tagumikku soojas basseinivees. Sain kokku 218 punkti. Pole teab mis palju, ent arvestades seda, et jooksmise ajal tundus mulle, et surm sõidab keebi lehvides tõukerattaga mul järgi, siis olen täitsa rahul.    Kuna olen koolis kohustusliku kirjandusega veits maha jäänud, siis üritan ise järgi lugeda. Hiljuti sain hakkama Helga Nõu teosega "Kass sööb rohtu". Kuna me loengus seda raamatut juba  analüüsisime, siis ei tundunud eriti põnev elamus tulevat. Aga võta näpust! Täitsa meeldis kohe. Ümberjutustust ei viitsi teha aga kel umbes 250 lehekülje jagu vaba aega, võib ise lugeda. Nüüd võtan ette järgmise teose, milleks on Mati Undi "Tühirand". See tundub olevat kummaline, aga on see-eest lühike, peaks paari tunniga läbi hammustama.    Vahel on ikka raske sundida end lugema kohustuslikku kirjandust. Nagu üks mitte väga tähtis mees ütles: "Kohustuslik kirjandus peabki igav olema, sest huvitavaid  raamatuid loetakse ju niikuinii. Keegi peab igavad ka läbi lugema." Täpselt nii ongi. Mul on mitu põnevat raamatut, mis ma olen ostnud või kokku laenanud, aga lihtsalt pole aega neid lugeda. Ilmselt jäävad maiuspalad alati viimaseks.