Kindlasti ühenduses värvide ja vormide kriiskavusega maalikunstis, üldse lahkheliseva ajavaimaga on iseloomulik kisa, mis Saksa näitelavalt kuuleb. Nagu muis kunstes on unarasse jäet nüansside ja  varjundite nõue, nii ei lähe ka näitleja püüd hääle varjaadite rikkuse, vaid hääle tegevuse ja avalduse jõu poole. Affektide avaldas sünnib ikka üles kruvit hääle kaudu.