Kellele ja milleks tehakse filme nagu Pearl Harbour.....või näiteks Titanic?  Minu närvid sedasorti filmidele küll vastu ei pea.  Lähen alati neid vaadates vihaseks...kuigi vanem poiss teeb nägusid ja aina korrutab kõrval, et miks ma alati nii emotsionaalseks muutun - see on ju film...  Lõpuni ma katastroof-filme ei vaata...st. enam ei vaata...nooremana mulle kuidagi tundus, et nagu peaks...mida ma endale  seeläbi küll tõestada püüdsin?  Ja ma ei tea miks, aga kui voodisse lähen, tekib alati peale sääraseid mõttetuid õudusi vastapandamatu soov laps, nüüd siis juba Itu, kõvasti-kõvasti kaissu võtta.    Evelin Ilvese artiklid viimsases kahes Eesti Naises on lihtsalt super. Või tundub see ainult mulle?  Ta võiks üldse rohkem kirjutada ja vähem end eksponeerida.  Tibi ja tõsiseltvõetav on raske korraga olla. Kui mitte võimatu.  Talle sobivad nood viimased lehed paremini.    Mitu korda olen mõelnud ja ühe korra varemgi öelda tahtnud, et Beatrice on oma mehest klouni teinud.  Mehest on saanud aksessuaar.    Ja täna hommikul , kui uksest õue astusin , et lindudele pähkleid panna, tundus mulle, et talve selgroog on murtud. Tundisn ja nägin seda isegi oma kinnise nohuse ninaga.    Veebruar on õnneks palju ilusam ja südantsoojendavam kuu kui see, mis läbi sai.  Jaanuar on alati kõle ja tühi.