Oh, aasta, miks ni kiirelt sa lääd  aja merde magama,  kus igavesti teisi ees,  leiad sa jo magamas.  Oh tule kord veel tagasi  ja näita enast meitele,  kes käisid mu'ga käsi käes;  kui elasime sinu vääs.  Vist aeg sul puudub ometi,  sa jääd ehk kauaks koguni,  sa teise saadad meitele  kas se on sinu sarnane?  Sa külvad seemned põrmuse  ja ika lendad kiiresti  kes võib sind kinni pidada  ja tagasi veel vidada?  Veel määlestused tulevad  ja meie meeles elavad,  ei aega ial kätte saa,  mis halastamalt rövid sa.  Kül aja auda vägevast  sa vautad meid igavest  Ja jälle teised ette tood.  Meid unustuse õlma viid.  Kes kes kõnnib ühes ajaga,  Ja silma pilku ei kauta  Võib elu rõõmu surma valu  näha ühe korraga.