uff, 11h und, haigeid unenägusid, pidevat ehmunult ärkamist ja läbi une mõtlemist, väsitav. või olen ma veel eilsest väsinud? mõnest kohast kange küll. Pole ime, et haiged unenäod, arvestades kui haigeks vahepeal öösel asjad läksid.. ee.. nevermind.    Eile käis Indrek, Joonase eks, külas. Kohe kui õhtul kuuepaiku uksekell helises ja ma Indreku ukse tagant avastasin, teadsin, et asjad lähevad  kahtlaseks. Joonast siis veel polnud kodus ka. Indrek eeldas, et on, kuna Joonase auto oli all, aga ta oli töökaaslase autos tööle läinud. Esimene tund aega oli juba awkward viisakas small-talk ja niisama vaikuses ootamine, ma üritasin läpakas üht asja lõpetada, Indrek istus mu vastas ja passis tuimalt ringi. Mulle ta muidugi ei öelnud, miks ta tuli. Kui Joonas tuli, siis ei saanud see ka kohe selgeks.    Läksime kööki, sõime natuke, jõime natuke, nad arutasid oma asju, ma olin enamasti vait.  Indrek üldse ei vaadand mu poole, nagu mind poleks, kui pilk must mööda läks, siis see oli ka tõsine, Joonasega kogu aeg naeris. Läksime elutuppa, nad istusid diivanile ja ma istusin nende vastu tugitoolile, jõime, Indrek kiitles sellega, kui hästi tal kõik läheb, minu olemasolu endiselt eiras. Ma ütlesin, et kui nad tahavad, siis ma võin ära ka minna, aga Joonas ei lubanud ja Indrek ei reageerinud jällegi. Mul pole tegelt midagi Indreku vastu, tema on see, kes mind üldse ei salli ja eks tal ole selleks hea  põhjus... kui mind poleks olemas siis...    Kolm tundi ja teatud kogus alkoholi läks Joonase tulekust selleni, et Indrek esimest korda minu sealolekuga tunnistas Joonasele, et ta tahab teda tagasi. Ja siis oli miski tunda aega vaidlemisi, halbade ja heade aegade meenutamisi ning armastusavaldusi, seda mõlemalt poolt, ma olin täiesti nähtamatu, kuni nad jõudsid ka suudlemiseni. Ma tegelesin arvutiga ja üritasin nende juttu mitte kuulata, aga seda kohe märkasin. Esimene kord oli lühike ja pärast seda  pööras Joonas ka pilgu minu poole, ma ütlesin uuesti, et kui nad tahavad, siis ma võin ära minna, aga reageering sellele oli sama. No ja veel mingi tunnike või natuke vähem mingit jama kuni nad lihtsalt rõõmsalt amelesid diivanil, uujee, seda oli ikka nii tore jälgida. pff. Jaa, ma tean, et neil on palju mälestusi ja mida ta Joonasele tähendab ja jääb alati tähendama jne, ja ma isegi ei pahandand siis, aga pff, see Indrek, move on vms. Mul on muidugi lihtne seda öelda, minu kõige pikemaaegsem eks on surnud.  Teatud asjad tema juures isegi kohati meenutavad Karli.    Eeem... pärast esmaseid amelemisi tuli mingisugune pikem rõõmus rääkimis-joomispaus, millest sain ma ka lõpuks osa võtta, panin läpaka ära ja puha. Indrek avaldas mulle mingisugust austust, et ma kõike nii rahulikult võtsin, ja pärast igasuguseid vetsus-köögis ja niisama ringikäimisi jõudsin ma ka nendega diivanile. Ja siis oli kolm tohutult imelikku tundi, kord kõik rõõmsalt koos, siis mingisugused tujutsemised ja imelikud soovitused  jms, eelkõige Indrekult, mingi.. Ma ei oska kirjeldada, ilma et öö.. tsensuur! :D Kella neljaks olin ma pm laip ja Indrek leidis, et läheb taksoga koju, ta minek oli ka täiesti aaaah, maitea. Ma ei mõista enam midagi.    Joonas ärkas lõunapaiku, avastas Indreku autovõtmed laualt ja läks autot Indreku juurde tagasi viima. Siiani pole tagasi tulnud. Õhtul on mingid sünnipäevad, peaks sättima, ainult ma ei tea kummale millal kellega ma lähen, tegelikult ei jaksaks üldse minna, aga pean vähemalt  Oliverile kainet autojuhti mängima.