"Me ju teama, et säärane, kes avalikult ütleb midagi rahva kui sellise vastu, on fašist, see tähendab olend, kelle nimi ei vaja vähimaidki selgitusi. Sõnake on muutunud sedavõrd vägevaks, et vaimurelvana lasevad selle kõhklemata käiku ka need, kes end muidu peavad "nominalistideks", seega siis inimesteks, kes sõnalise  tähendusväärtuse suhtelisusest on teadlikud. Flatus vocis!"  muigab Ilmar Vene.