Kuigi britid olid eelmainitud Austraalia välisministri initsiatiivi maha surunud, andis uut lootust India valitsuse leebumine, kes ilmselt mõistes, et HRV sõprust ei ole võimalik võita, lubas dalai-laamal vabamalt tegutseda. Viimane asus kohe taastama 1950. aastal pooleli jäänud ÜRO debatti. Hetkeseis oli soodus. Ennist maailma tähelepanu jäägitult endale  võtnud Korea sõjas oli saavutatud tänini kestev relvarahu ja ühtegi uut nii olulist küsimust ÜROl arutada ei olnud. Samuti andis India Tiibeti probleemi arutamisele ÜROs oma vaikiva nõusoleku. [34] Toetudes Rahvusvahelise Juristide Komisjoni otsusele, pöördus dalai-laama 9. septembril 1959 otse toonase ÜRO peasekretäri Dag Hammarskjoldi poole ja palus ÜROl sekkuda. [35] Viimasel ei ole voli kedagi mõjutada ja nii pidi initsiatiiv jääma ÜRO liikmesriikide kanda.