Viis ja pool tundi hiljem tuleb see lapikuks istutud tagumik kuidagi istmelt üles saada. Ninna lööva õhu teistsugusus aga paneb kehalised hädad paugupealt unustama. Vapustav  kuidas pelgalt läbi ninasõõrmete tõmmatav sõõm õhku nii selgelt märku annab viibimisest hoopis teises punktis maamuna pinnal. Lõpuks jala kindlalt maha saanult ja ringi vaadanult jääb vaid konstateerida. Kõik on teistsugune. Silmapiirini laiuv taimestikuta liivaväli, lennuvälja betoontasapind mis on küll näinud liiva ja tolmu, kuid taevast langevat vett on see pind vaid haru- haru- harva kohanud. Kohalike nahk on teistsugune, kõnnak on teistsugune. Teistsugune on nende keel, temperament, kõnnak, kehahoiak ja  žestid. Teistsugune on lennuvälja kontrollpunktide ja läbipääsude läbimise organisatoorne külg. Tohutud järjekorrad, tohutu segadus. Meie passe vaadatakse mitu korda ja siis veel mitu korda. Paistab, et millegi kontrollimisõigust omav inimene pole siin lihtsalt teenindaja, vaid on tähtis isik. Seda kohtab hiljem alatihti. Isegi kui tegemist on sisuliselt vaid tõkkepuu tõstja ja langetajaga, tundub sellise inimese staatus teistest peajagu üle olema. Üldse paistis et iga töötava inimes kohta tuli üks või kaks  ülevaatajat kes siis tavaliselt tööd tegija kõrval oma plasttoolil kui troonil istusid. Eriti tähtsad ülevaatajad istusid tugitoolis. Pole siis ka mingi ime kui egiptlaste keskmine palk on umbes tuhat krooni. Ülevaatajad tahavad ju ka palka, kahtlustan pealegi et rohkem veel kui tegelikud töötegijad. Hmmm.. . Aga mis meilgi teisiti. Tegijate, ülevaatajate suhtearv ainult teistsugune.