Mõned äratundmishetked mu jaoks jõudsid pärale. Lugedes viimaste nädala blogisid nii oma blogipuust kui blog.tr-st, siis tundub, et need teemad, mis seal viimasel ajal kirjutajaid-lugejaid intrigeerivad, olen ma enda jaoks juba niiiiiiiiiiiiiii ammu  läbi mõelnud ja ehk kirjutanudki (seks eri külgede pealt, blogi loetavus ja lugejad jnejne), et peaaegu igav hakkab. Mäletan enda blogi minevikust, kuidas selline pisike solvumine haaras südamest, kui keegi tuli kommenteerima, et ah, selle oleme juba ammu enne sind läbi mõelnud-arutanud-kirjutanud, kah mul uudis. Minu mõtted olid ju (vähemalt minu arvates) ikka veidi originaalsemad kui teiste omad, tundus vähemalt siis…ehk siis nende mõtted-teadmised polnud minu jaoks veel läbi tunnetatud. Küllap olen ise  viimasel ajal siin nii kiiresti omas suunas (?, kes ütleb, mis see küll olla võiks?) edasi arenenud, et muu blogide temaatika jääb aina kaugemaks ja kaugemaks. Huvitav, on see suletud blogi eripära, et sa ei pea enam mõtlema niivõrd lugejale ja oma edevuse rahuldamisele blog.tr-s kuivõrd sellele, mida ma ise tahan endale kirja panna…sellest ka mõtete vabam arendamine vist.