Millega seoses meenub, et vahest küsitakse, et miks mul pole suurt telekat. Ma olen mitu korda peaaegu, et ühiskondlikule survele järgi andnud, kuid siiski loobunud. Asi on selles, et ma justkui ei vaja suurt telekat. Isegi väikest eraldi telekat väga ei vaja. Ma veidi kardan ka, et big-ass-tv 1000 kanaliga  muudab inimese laisaks ja zombistab vaimu. Ma kardan, et ühe suure teleka omamine lõppeb kõikide sarjade, võsareporteri ja talk-showde vaatamisega. Seega mulle tundub, et väikesest monitorist vaadata päevas keskmiselt kuni tund uudiseid või filmi, ja saada ülejäänud meelelahutus inimestega (näost näkku) suhtlemisest, mõnest heast raamatust, jalutuskäigust (okei autosõidust) koos kallimaga, on päris hea variant. Lisaks pean ma tohutult lugu lihtsalt tukkumisest ja/või mõtlemisest (vastupidiselt õlut kaanides  odavat filmi vaadata või suvereporteri kaudu ennast kurssi viia noorte pättide tegemistega kuskil viljandis või põltsamaal).