Kevade on sala tulnud...  Tõesti, maskeering on eeskujulik. Kui ei teaks, ütleks, et puhastverd talv.  Vahepeal hakkas ju täitsa  looma juba, käisin neljaba Haapsalus, seal oli küll libedaimad tänavad sel aastal kogetuist, aga päike paistis ja inimesed olid unisevõitu ehk pisut, aga üsna rõõmsad. Kahjuks ei suutnud ma und eriti ära võtta, teemal "Keeletoimetaja elu" lihtsalt pole seda intriigi ja saspensit (või mida see Remsu otsiski filmidest). Gümnaasiumis tundus olevat hea õhkkond, õpetajate toas naerdi laginal ja koridorides olid lapsed umbuskliku, kuid mitte vaenuliku näoga.  Nägudest rääkides. Inglastel on ütlus, et keegi  pole just õlimaal. Ma käisin jälle ettevalmistamata näoga dokumendifotosid tegemas ja mina küll olen. Dorian Gray portree enne romaani lõppu, kui täpsem olla.  Kui kellelgi on rohkem aega ja teatrihuvi, siis uurige Jüri Järveti elulooraamatut. See on vägev teos, aga raamatukogus oli tahtjaid nagu murdu, pidin ruttu läbi käima ja tagasi viima. Tõesti, võimas raamat.