Laura  Colgin Norras Trondheimis asuvast Kavli süsteemide neuroteaduse instituudist ja tema kolleegid uurisid rütmilisi sünkroniseerimisprotsesse roti hipokampuses. Aju limbilisse süsteemi kuuluv ja oimusagaras paiknev hipokampus on tarvilik mälusisude salvestamiseks pikaajalisse mällu. Hipokampuse neuronipopulatsioonid on rütmiliselt aktiivsed nii madalasageduslikus teeta-rütmis (4-8 Hz) kui ka kõrgesageduslikus gamma-rütmis (antud juhul 25-150 Hz). Huvitaval kombel tundub, et gamma-rütm hipokampuses jaguneb ise veel mitmeks erineva funktsiooniga sagedusribaks. Sellest ja eelmises lõigus tutvustatud teoreetilistest ideedest lähtuvalt oligi teadlastel hüpotees, et erinevad gamma-rütmid hipokampuses väljendavad erinevate töötlusüksuste omavahelist suhtlemist erinevates sagedusribades. Nad testisid seda ideed, mõõtes neuronaalset aktiivsust kolmest piirkonnast hipokampuse-süsteemis, mida me võime lihtsuse mõttes nimetada taas A'ks, B'ks ja C'ks*. Autorid leidsid, et piirkonnas B valitsevad kaks erinevat gamma-rütmi - üks kõrgema sagedusega (65-140 Hz) ja teine madalamaga (25-50 Hz). Need rütmid ei esinenud seal samaaegselt, mis sobis võimalusega, et nad peegeldavad vahelduvat informatsioonivahetust A ja C'ga. Tänu oma mõõtmistele nendest kolmest erinevast piirkonnast suutsidki Laura Colgin ja kolleegid näidata, et need kaks erinevat sagedusriba B's väljendavad suhtlemist kas A või C'ga. Nimelt leiti, et kui piirkonnas B mõõdetakse kõrgemat gamma-rütmi, siis on samas sagedusribas aktiivne ka piirkond A, kuid C vaikib. Kui aga B's valitseb madalam gamma-rütm, siis on sarnases sagedusribas aktiivne just piirkond C, samas kui A vaikib. Lisaks uuriti sünkroonsust vastavate paaride A ja B ning B ja C vahel ning näidati, et A ja B sünkroniseeruvad omavahel kõrgemas gamma-sagedusribas ning B ja C omavahel madalamas gamma-sagedusribas.