Kui ma olin laps, siis me mängisime sageli, et liiv on näiteks lõhkeaine ja patareiga  saab mängusõjas haavata saanuid ravida. Ja veel muud taolist - nagu lapsed ikka imiteerivad ja annavad mingitele objektidele omadusi, et lahendada probleeme, milleks pole vahendeid. Ma olin kogu aeg arvamusel, et täiskasvanud ei tegele selliste asjadega, aga viimasel ajal jääb järjest rohkem sellist asja silma. Mängime, et kvantripats annab mulle üleloomulikke võimeid, mängime nii, et kui ma käe sulle peale panen, siis sa saad terveks… ja nad teevad seda tõsimeeli.