Surnud on kivikalmetesse maetud enamasti põletatult, kusjuures luud ja kaasa antud esemed on tavaliselt puistatud kalmekivide vahele laiali. Mõnikord on õnnestunud välja selgitada ka kindlapiirilisemaid matusekomplekse. Surnud on põletatud enamasti kalmest eemal, kuigi vahel on põhjust arvata, et see toiming leidis aset kohapeal. Viimastel aastatel läbiviidud antropoloogiline analüüs on osutanud huvitavale asjaolule: ka hilisrauaaja teinekord üsnagi suurtesse kivivarekalmetesse  on oma surnuid matnud väikesed kollektiivid, mille suurus ei ületa 1-2 peret. See nähtus kõneleb ühiskonnast, kus panustega matmine kivikalmesse oli endiselt teatud väikese sotsiaalse rühma eesõigus.