Doktor Perry rajas 1970-ndatel aastatel Berkley's Californias Diabasis'e nime kandva eksperimentaalse teraapiakommuuni, mis oli mõeldud inimestele, keda oli tabanud "akuutne skisofreeniline atakk" ("acute schizophrenic break").  Sarnaselt Carl Gustav Jungile ei pidanud ka Perry psühhoosi mitte niivõrd mingiks kummaliseks  "haiguseks," vaid pigem tervenemisprotsessiks, mille käigus kriisi sattunud inimese võõrandunud psüühika end spontaanselt ümber korraldab. Sellest vaatenurgast tulenevalt ei kasutatud Diabasis'es ei medikamente, elektrišokke ega lukustatud uksi ning ammugi mitte mingeid jõuvõtteid kundede "rahustamiseks." Samuti ei püütud psühhootilist seisundit võimalikult kiiresti maha suruda, vaid lasti sellel kulgeda oma loomulikku rada - algusest lõpuni. Seejuures pani Perry tähele järgmist: