Mu eelmine kiri oli ehk liiga emotsioonidest tulvil, vabandan sellepärast. Olen mõelnud ja pidanud aru nii  isekeskis kui ka koos enda tarkade nõunikega. Kuulanud teiste riikides liikuvate spioonide infot (kust ka, et sa oled Prantsusmaaga mingeid kaheldava väärtusega lepinguid sõlminud) ning paisab, et Euroopa on justkui püssirohutünn mis ootab ainumast sädet, et barbaarsesse sõtta lennata. Seega ei saa minagi käed rüpes istuda ning oodata. Tahaksin enne kui sa asud tormama (tean ju su keevalist slaavi hinge, mäletad mis ükskord Moskva banketil juhtus ja mis koletu skandaal sellest veel puhkes sa helde taevas)  kutsuda sind veelkord kuulama tervet mõistust ja tuletada meelde mõningaid asju.