Meie järeldame: L. H. kroonika esimene osa kannab imederohket iseloomu, määrane dramaturgiline iseloom ulatub kroonikas piiskop Alberti tegevuse  ajajärgu kroo­nika esimesse ossa. Pärastine kroonika, eriti 1203. a. peale, kannab teist iseloomu. Siin ei ole enam vänget imetaolisust, vaid kroonika on reaalne selle aja teiste kroonikatega võrreldes ning isegi üliasjalik sündmuste harutamises.