Nagu eespool märgitud, on rauaaja asulakohtade otsimine ja uurimine hoogustunud alles viimase paarikümne aasta jooksul. Valdav enamik kõnealuse perioodi asulakohti paiknevad tänapäevani säilinud ajalooliste külade tuumikus, majade ja põllulappide vahel ning nende kultuurkiht on vähemalt ülemises osas künni või ehitustegevusega segatud. Asulakohtade ulatuslikum kaevamine on seni piirdunud suures osas päästekaevamistega (s.t kaevatakse seda, mis jääb ette ehitustele, mitte aga  seda, mis võiks anda olulisemat informatsiooni mõne perioodi asulast, selle hoonetest ja planeeringust). Suuremad väljakaevamised on seni toimunud Olustveres, Lehmjas ja Udernas, kuid kõikjal kuulub enamik avastatud hoonepõhjadest ajaloolisse aega. Noorem rauaaeg on nendes muististes esindatud peamiselt leiumaterjali näol, harva lisandub mõni kolde- või ahjuase. Teaduslikel eesmärkidel toimunud väljakaevamised on jäänud aga liiga väikesteks, et saaks midagi väita tolleaegsete külade planeeringu ja hoonestuse kohta.