Üks väga hirmutav olukord oli ka. Tee ääres parkis üks auto, memm ja taat olid just autost väljumas. Millegipärast ärritas  minu käe otsas tatsav Piret autos olnud vana rotveilerit sedavõrd, et see üle memme selja autost välja kargas ja lõrinal meie poole tormas. Olime autost vast viie meetri kaugusel. Minu esimene reaktsioon oli Piret sülle haarata ja end niimoodi keerata, et minu keha lapse ja koera vahele jäi. Mutike ainult karjus: "Ta ei hammusta, ärge kartke!". No ei hammustanudki, aga minul jalad värisesid pärast tükk aega. Lugesin vanakestele sõnad peale, aga need ei saanudki vist aru, milles porbleem oli. Kui koer on  autos, siis pole ju talle rihma vaja, väitis taat. Uhh, see oli jube ehmatus, Piret ei saanud õnneks midagi aru. Ma olen siiski üsna kindel, et kui Piret oleks maas olnud, oleks koer teda rünnanud ka :(