See on küll loomulik, et vaated ja arvamused kokku põrkavad, et kõik mitte üht ja sedasama laulu ei laula, vaid mõni hõiskab: "Mu isamaa!", teine "Oh majandus!", kolmas "Internatsionaali",- et üks vanaisa Kanti kumardab, teine isa Marxi ja Häckelit appi hüüab. Aga sellegi pärast ei või üksteist veel kividega  loopima, laimama ja kaht­lustama hakata, nagu see meil Eestis armsaks moeks on.