"Toho-Oja  Antoni" liigenduse laadist po­leks vahest põhjust nii pikalt refereerida - kui see laad poleks tunnuslik Mait Metsa­nurga toodangu väga suurele osale! Tava­liselt ei ilmne miniatuuride-tehnika küll mitte nii kindlalt ja detailselt kni ses idüllis, ent jutustamine mitte sündmusti­ku ühikule, s. t. peatükkide, vaid meele­olu ühikute, s. t lõikude kaupa on omane pikale reale Metsanurga pikemalt jutus tavaist teoseist ja jälgi sellest leidub isegi kõige viimaseis vormilt objektiivistatud romaanides. Igatahes  kuulub siia juba "Isamaa õilmed", suurel määral ka "Vahesaare Villem" ja "Orjad"; hilisemaist täiel määral "Epp", "Jumalata", "Taavet Soovere", "Jäljetu haud", novell "Algus"; "Punases tuuleski" püsib selle laadi mõju ja samuti mõnevõrra jutustuses "Taniel heitleb". Isegi "Kutsutud ja seatud" sisaldab numbrilisi peatükke, millede jagunemine lühemaisse aliühikuisse on märgitud graafiliseltki.