Rahvusliku ühtekuuluvuse teema muutub veel asjakohasemaks siis, kui  Friedman käsitleb Venemaa võimalikku strateegiat Balti riikide destabiliseerimisel kohaliku vene vähemuse abil. See on juba alanud, aga kuskilt pole näha, et see oleks olnud kuigi edukas. Venelased ei pruugi olla korralikult lõimunud, ehkki praeguseks on enamikul kodakondsus, aga neil on järjest vähem ühist Venemaaga, eriti neil, kes on sündinud, ütleme, pärast 1975. aastat, kel pole mälestust Nõukogude Liidust ja kelle jaoks Venemaa on välisriik. Teisisõnu puudub neil vähegi tugevam vene poliitilise rahvuse  tunne, ehkki kultuuriliselt ja keeleliselt on nad kahtlemata venelased. Riik ja rahvus on eri asjad ning see on juba praegu oluline.