Friedmani väited Venemaa kohta pole aga enam nii veenvad. Ta on arvamusel, et Venemaa laguneb mitmeks väiksemaks riigiks. See ei ole muidugi välistatud, aga kindlasti tõuseb seejärel päevakorda taasühinemine, nagu Saksamaa puhul pärast 1945. aastat ning Poola puhul jagatusaastail. Jah, Friedman möönab Korea taasühinemist. Ent Venemaa puhul taasühinemine Friedmani stsenaariumisse ei mahu, mis muudab selle nõrgemaks kas  või juba seepärast, et lagunenud ja ühinemist taotlev Venemaa suurendaks piirkondlikke pingeid. Pealegi, kui Venemaa peaks lagunema ja selle elanikud on sellega rahul, siis mida kõneleb see meile Venemaa riigist ja vene rahvusest? Miks peaks kooshoidvad jõud olema siin nõrgemad kui USAs? Siin peitub minu meelest väiteaparaadi suur nõrkus, sest geostrateegia ei tunne huvi riikide sisemise ülesehituse vastu. Juhuse läbi on tegemist klassikalise näitega selle kohta, miks on nii oluline eristada riiki ja  rahvust. Nad ei kattu ega ühti, nagu praegustes analüüsides kiputakse eeldama. Friedman kindlasti ei proovigi neid eristada.