kui sind esmast korda njujoogis  nägin ei osand arvata  et sinust enam lahti  ei köita ma saa    siis kohtasin sind taanis  kummalisel kombel veel  sinu rohelised silmad  olid järsku kaetud veest    sa võtsid taskupõhjast uzi  suunasid toru minule  ütlesid et oled suzi  ja vajutasid päästikule    elu keris mu silme ees  hakituna  kuulidest  ohat vajusin ma maha  kuni maapind vastu tuli    ei teadnud ma põhjust  kelle verevõlga tasuti  minna tuli läbi põrgust  kus mulle lausuti    jim su kaksikvennas joe  armudes sadamakassi  oli peast parajalt soe  rammis tütriku sassi...      P.S. Kirjutama hakates kummitas eelnevalt all olev muusika, mille järele panin sõnad, nii halvasti kui sain, ritta.