Aastakümnete jooksul on astutud kolossaalne samm. Endisi vähe­nõudlikke aegu ei tunne enam ära. Nüüd võid kõikjal vabalt kõnelda eesti keelt, ärides ei vastata eestikeelsele küsimusele, nagu aastaid tagasi, võõral keelel. Nüüd on olemas tõelises mõttes eesti linnad eesti rahvastikuga kaugelt suurema eesti rahvusliku enamusega ja enam ei nivelleeru võõrapärasuses eesti element. See protsess on arenenud nii juhtiva elemendi kui linna rahvastiku juurdekasvamise mõjul maa arvel  ja osalt maa juhtimisel. Linn on nüüd saanud Eesti kultuurilisuse kandjaks ka omaette, kuigi olles ikka maaga tihedalt seotud, nagu maa ise linnaga seotud on. See on iga rahva harmoonilise arengu põhibaas, et tema mitmekülgsed jõud on vastastikku enese vahel kokkukõlastatud suhtlemises, et üks teist toetab ja teist arendab.