Vajab täpsustamist seegi Greiffenhageni väide, nagu ei oleks vanaeestiline laul ja muistend edasiarengut leidnud asundusühiskonna tingimustes (lk. 4). Kahtlemata ei kavatsenud ristisõitjate taolised vallutajad paganusele armu heita. Aga eks maini ülevaate kirjutaja isegi primitiivsete pärimuste püsimist ja rohkenemist rahvasuus. Kõigest kogutud andmestikust - ja seda ei ole  vähe - on soome ja eesti folkloristid teatavasti sunnitud järeldama, et läänemeresoomlaste fantaasia tootlik elevus on kasvanud just paganluse ja ristiusu vahelises videvikus, metsanurgalises feodaalses olustikus.