Hämmastav, et Joonase elutoast on mu wifi tugevus very good. Joonasel on mingi pask internet, sellega ma küll midagi ei tõmba. Elisa 15mbit ftw!    Ja jälle  suutsin režiimi paigast ära ajada, kohe kui ei pea enam iga hommik kell 10 ärkama, et hommiksöögile jõuda. Mingi normaalse inimese tunne hakkas seal tulema, imelik.    Eee.. eriti tore on pärast 28h ülevalolemist ja 6h lennukit koju jõudes avastada oma voodist mingisuguse Karini. Kell 16, sügavas unes. Ma oleks võinud ju kohe üles minna, aga kuna mul oli kohver, siis ma mõtlesin oma asjad siiski oma riidekapiga korte risse  jätta. Kuigi suht paljud minu asjad, eriti pärast seda, ripuvad ka juba Joonase kapis, ja natuke tema asju on minu kappi jäänud ja siis on sinna veel suur hunnik Oliveri asju tekkinud ning kolmel korral olen näinud Oliveri minu asju kandmas ja korra ka Joonase särki kandmas, oeh. Karini asju loodetavasti veel pole seal, aga ma ei imestaks, ma igaks juhuks ei julgenud uurida.    Enivei, siis magasin natuke kuni Joonas mu õhtul paariks tunniks äratas ja edasi magasin reede hommikul Joonase  äratuskellani. Erakordselt asjalik päev oli, pesin kohe pesu ja pärast seda läksin enda korterisse, kus imekombel polnud ei Oliveri ega Karinit. Ma hakkasin seal koristama ning ehteid üles panema, harjusin ära, et kõik kohad on ehitud ja shiny. Joonase korter oli ka ehitud ning minu oma tundus nii masendav ja kole. Oliver oli muidugi nädalaga kõik väga segi ajanud, ma olen nagu Oliveri koristaja ja sponsor ja kokk, ehk siis tema vanem, ei, vanema d riidlevad, ma olen lihtsalt ori. Imeline, et ta jäi ellu, kui ma ära olin.    Õhtul tulid millegipärast üheaegselt Joonas, Oliver ja Karin siia, nad käisid vist koos poes, ma ei hakanud küsima, veider oli. Ja siis hakkasime kõik koos sööma, nagu mingi pere, veel veidram. Karin tundis kõige rohkem huvi mu reisi kohta ja sundis mind kõiki mu 600+ sorteerimata pilti neile kohe näitama. Jah, mul polnud suur osa ajast midagi targemat teha kui plõks-plõks.   Joomine, rääkimine, naermine, minu mõttetute piltide mõnitamine (eheh, pooled pildid majadest, ma olen alati väga "ooooo" kui satun kuskile teistsuguste kenade majade sekka, kõik Tallinna hooned ja stiilid väga ära tüüdanud, kuigi seal on ka väga kohutavaid 60-70ndate kohutavate valgete hotellide rajoone, ma ei saa aru, kuidas inimesed sellises kohas käivad, ma pidin koledusse surema, kui sattusin idiootse bussi peale, mis otsustas seal 10min ringi  tiirutada enne "koju" jõudmist), eee… järsku oli kell 2 öösel ja kõik vääääga purjus. Ma parem teesklen, et ma ei mäleta midagi ja loodan, et teised ei mäleta, Joonasega rääkides selgus, et ta palju ei mäletanudki. Miks mul ainult valel ajal mälu on??    Umbes 24h tagasi ma ärkasin korraks üles enda voodis seina vastu toetatult pool-lamades. Teised olid ka seal. Ma läksin diivanile edasi magama. 5h hiljem ärgates oli Joonas ka mu kõrvale jõudnud, juhuu.