Püsiv meeleolu kõikumine, mis hõlmab suurt arvu kergeid depressiooni- või kergeid meeleolu tõusu perioode. Selline ebastabiilsus algab tavaliselt varases täiskasvanueas ja omandab kroonilise kulu, kuigi vahepeal võib meeleolu olla kuude vältel püsivalt normaalne, ilma kõikumisteta. Meeleolu kõikumised pole inimese enda hinnangu põhjal seotud elusündmustega. Diagnoosida on raske, kui puudub võimalus jälgida patsienti pikema perioodi vältel või väga täpne ülevaade patsiendi varasemast käitumisest. Kuna meeleolu kõikumised on suhteliselt tagasihoidlikud ja meeleolu tõusu perioodid on haigele meeldivad, ei satu nad enamasti meditsiini tähelepanu alla. Mõnikord on see tingitud asjaolust, et meeleolu muutusi varjutavad aktiivsuse, eneseusalduse, sotsiaalsete kontaktide ja söögiisu muutused. Kui vajalik, tuleb täpsustada, kas algus on varane (noorukieas või kahekümnendates eluaastates) või hiline.