Mul läheb sellest teisendamisest vist midagi kaduma: kui lootusetu tüüp on juba laibaks arvatud ja ma ilmselt tõepoolest kahetseks ta nirult lõppenud elu, siis veel hingav, ent juba end nüsiv nahk on see  lõdisev jota? Ja minu julmus tema tuule käes külmetada laskmisel on tige, ent päästev, klaasikildu eemale lennutav jalahoop?  Mannetu, jõuetu ja kasutu jalahoop, kardan tõesti... kõvemini tahaks äsada, nii, et mõistus pähe laksaks.