Naasin just tagasi õe emadepäeva kontserdilt ja pean teile kahjurõõmuga(või siis millegi taolisega) teatama, et isegi kui ma oleks praegu noor ema või siis saaks selleks mõne aasta jooksul, poleks ma usutav. Kõik teised emmed said ukse peal kaks nartsissi, mulle ulatati ainult mingi õnneloos, mida ma come on niikuinii ei võidaks ju.. ja ega ei võitnudki. Okeiokei, eks ma nägin nende milfide, emmede, vanaemade ja muude kaslaste seas vist pisut teistmoodi välja jah. Ehkki tegelt olin ma seal emaasemikuna küll, sest emps ise pole parampapaa Eestis ja keegi ju pidi minema. Emast rääkides, siis see alles täna öösel jõuab. Ja meie emadepäevgi algab juba homme. Või noh, algab minuta, aga lõpeb siiski minuga, sest pean homme hommikul kell 10 taaskord sammud koolimajja seadma ja inglise keele riigieksam alaku.    Meisterdasime täna õega emmele tordi ka. Ja esimest korda üle ma ei tea.. 8  aasta vist(no võisin ju siis 10 olla küll), tegin ma emmele ise kaardi. Ise joonistasin, ise värvisin, ise kirjutasin. Ise, ise ja veel kord ise. Nii tubli olingi.