Ma läksin lillekimbuga bussi ja jäin istekohast ilma. Ega sellest poleks midagi olnudki, ma olen ju juba istunud terve päeva, ainult lehte lugeda ei olnud eriti mugav; kinnihoidmiseks ei jäänud enam kätt üle. Minu lähedal istus üks onu, mitte enam noor, aga päris vana kah veel mitte. No nii umbes minuvanune,  pluss-miinus. Igatahes jah, istet ta mulle ei pakkunud, aga pakkus, et võib mu lillekimpu hoida. Nii me siis sõitsime, mina seisin püsti ja lugesin lehte ja tema istus ja hoidis mu lilli. Väga armas onu selline.