Teater on vägev relv, programmilise rahvusluse seisukohast, ja seda momenti ei tohi lasta silmist. Rahvusteatri mõistesse ei mahu üksinda mitte rahvusliku teatri vorm, vaid siin  tuleb kindlasti tege­mist teha sõna ideelise sisuga. Rahvusteater peab olema tundlik ja teadlik omakultuuri arengu kolle. Teater peab aitama kujundada rahvuskarakterit, peab aitama jalule rahvuskollektiivi, rahvuslikku ühtekuuluvust, teater peab aitama võidule loova rahvusluse mõtte ning peab olema selle teenistuses.