Exit oli instruktori sõnade järgi "mehisem, kui eelmised", aga rahule veel jääda ei saa. Äratõuge oli seekord normaalse tugevusega, aga väljahüppe asendit on veel tarvis korrigeerida. Nägin esimest korda lennukit ära lendamas - woohooo! :) - ei ole enam tahtmist kohe peale väljumist maad vaadata. See tähendab siis seda, et deltaasend (painutus) oli enam-vähem  korralik. Õhus oli FUN, seekord julgesin juba natuke rohkem varjuga mängida, pöördeid teha, pidurdada ja vastu tugevamat vastutuult lendamist proovida - jalad (ehk siis telik *grin*) üleval. Suurema pindala tõttu oli see vari natuke aga minu meelest siiski märgatavalt aeglasem reageerima. Tuul oli jällegi tugevavõitu, aga maandumisplatsile sain kenasti pihta :) Maandumine läks natuke untsu, jätsin pidurdamise hilisemaks kui vaja, tulin seetõttu tavalisest suurema hooga vastu maad ja põrutasin vasaku jala ära. Aga  pole hullu midagi - pulmadeks saab terveks :)  Ei oskagi praegu öelda, miks ma viimaseid meetreid õigesti hinnata ei osanud, vaevalt see suuremast varjust oli? Või siiski? No peamine on ikka vähene kogemus eksole :)