19. sajandi teisel poolel langes Vietnam Prantsusmaa võimu alla. Prantsuse võimu taustal tekkis 20. sajandi alguses rahvuslik ärkamisliikumine ja asutati esimesed poliitilised organisatsioonid. Kahe maailmasõja vahel tekkisid parteid: 1923 asutati Konstitutsiooniline Partei, 1927 Vietnami rahvuslik partei ja 1930 Vietnami Kommunistlik Partei. Jaapani okupatsiooni ajal 1940-45 tõusis vastupanuliikumises (Viet Minh) juhtkohale Vietnami Kommunistlik Partei. Tema algatusel  kuulutati 2. septembril 1945 välja iseseisev Vietnami Demokraatlik Vabariik. Vietnami rahvuslikud ringkonnad ja Prantsusmaa ei nõustunud kommunistliku režiimi kehtestamisega. Pärast edutuid läbirääkimisi algas 1946 Vietnami sõda. 1946-50 olid kommunismivastased jõud edukad, nad hõivasid Hanoi ja tõrjusid Vietnami DV valitsuse mägedesse. Prantslaste kontrollitavatel aladel moodustati Vietnami riik, mille valitseja oli keiser Bao Dai. Kommunistide võit Hiinas võimaldas NSV Liidul alustada Vietnami DV toetamist.  Prantslased kaotasid mitu lahingut ja olid sunnitud 1954 aastal nõustuma Vietnami jagamisega kaheks riigiks. Lõuna Vietnamis kujunes ebapüsiv siseolukord. Ei president Ngo Dinh Diemi, kelle algatusel kaotati monarhia 1955 aastal, ega president Nguyen Van Thieu ei suutnud tagada demokraatlike reformide elluviimiseks vajalikku siserahu. Opositsiooni liikumise alusel asutati 1960. aastal Lõuna-Vietnami Rahvuslik Vabadusrinne, mis alustas relvavõitlust, saades Vietnami DV-lt abi elavjõu ja relvadena (Viet Cong). Kui  LVRVR oli mitles Lõuna-Vietnami piirkonnas suurt edu saavutanud, hakkas Vietnami Vabariigile majanduslikku ja sõjalist abi osutama USA (1965 oli seal 50 000 meest, 1968 kuni 500 000 meest). Tuues ettekäändeks nn. Tonkingi intsidendi, kui USA sõjalaevu rünnati Bac Bo lahes, alustasid USA õhujõud Vietnami DV strateegiliste sihtmärkide pommitamist. Ehhki USA relvajõududel oli 1965-66 mitmes sõjalises operatsioonis edu, jäi otsustav võit saavutamata. Mais 1968 algasid Pariisis USA, Vietnami DV ja Vietnami  Vabariigi vahel rahuläbirääkimised, kuhu 1969. Aastal lülitus ka LVRVR-i väljakuulutatud Lõuna Vietnami Vabariik. Samal ajal algas USA väeosade väljaviimine ja see viidi lõpule mõni kuu Pariisi kokkuleppe sõlmimist 21. Jaanuaril 1973. Jõudude vahekorra muutumise kasutasid ära kommunistlikud jõud. Kokkulepet rikkudes alustas LVRVR 1974 üldist pealetungi, Vietnami vabariigi kaitsejõudude vastupanu murti ja 30. Aprillil 1975. aastal nad kapituleerusid. Vietnami DV kontrolli all korraldatud valimiste tulemusena  ühendati Lõuna-Vietnam 1976 Vietnami DV-ga, riik nimetati Vietnami Sotsialistlikuks Vabariigiks (VSV). 1979 toimus sõda Hiinaga. Nn. sotsialistlikud ümberkorraldused tekitasid Lõuna-Vietnamis majandusliku kaose. Sellega kaasnes poliitiline terror, mille tõttu algas massiline põgenemine, mis tekitas suuri probleeme naabermaadel. USA-sse asus umbes miljon vietnamlast. 1978-79 tungis VSV sõjavägi Kambodžasse, sürjutades võimul Pol Pothi terrorirežiimi ja asendades selle Vietnami-meelse võimuga. Pärast president  Ton Duc Thangi surma 1980 alanud sisepoliitilise võitluse tulemusena alustati 1987 majanduse detsentraliseerimise ja juhtkonna noorendamise poliitikat (nn. doi moi tu duy). Parandati suhteid USA-ga, 1994 lõpetas viimane kaubandusembargo, 1995 loodi diplomaatilised suhted. 1992 kehtestati Vietnamis uus põhiseadus, mis säilitas Vietnami Kommunistliku Partei võimumonopoli, kuid legaliseeris mõningad demokraatlikud vabadused.