A ühe blogi sabas tuli juttu raamatus kasutatavatest petuskeemidest - et vat vat herr Hargla on need ju Neil Gaimani raamatust üks ühele maha viksinud. Vata selle peale võtsin mina Gaimani raamatu ette ja lugesin selle ka läbi. Tegelikult on tegemist ju suht arhetüüpsete petuskeemidega, mida ka Gaiman sugugi ise ja oma peaga välja ei mõelnud. Olen samu skeeme tähedalnud nii mitmeski  teises raamatus (filmidest rääkimata). Kui Hargla pühendab oma teoses nende peale suht palju aega ja leheruumi, siis Gaimanil neile ainult vihjatakse, räägitakse viiulitriki olemusest ja mängitakse läbi üks teine skeem.