Siiri isal oli süda haige. See oli tal alati haige olnud. Ja Siiri karjatus ehmatas isa. Seejärel mäletas Siiri ainult seda, kuidas üle isa näo jooksis jube valugrimass, kuidas ta paadist järsku püsti hüppas, oma rinnust kinni haaras ja üle parda prantsatas.