"1997.aastal ilmunud "Geopoliitika alused" on läbimurdeteos. Sellest sai kiirelt imperiaalsete ambitsioonidega geopoliitika kõige mõjuvõimsam teos, ning ka akadeemiline eliit andis sellele suure tunnustuse.  Moskva-Berliini telg paneb aluse ka Suur-Saksamaa ja Suur-Venemaa kujunemisele. Balti riigid, Poola, Moldova ja Ukraina jäävad sanitaarkordonina nende vahele.  On veel kaks telge, mille Venemaa  Ameerikale vastukaaluks peab üles ehitama. Esiteks Moskva-Tokio, sest Jaapan on parim strateegiline partner Idas. Suhete soojendamiseks Jaapaniga peab Dugin võimalikuks isegi Kuriilide tagastamist. Lõunatelg on Moskva-Teheran. Iraani vooruseks Vene geopoliitika jaoks on tugev Ameerika-vastasus ning tihe seotus Lõuna-Kaukaasia ja Kesk-Aasia riikidega. Just Iraani kaudu on võimalik neid regioone kontrollima hakata.    Edasi vaatleb Dugin Venemaa naabermaid - neid kes jäävad ta vahetusse embusse.  Soome on ainus rahvusvaheline probleem Venemaa põhjasuunal.Riigina on Soome Dugini arust väga ebakindel ja ajalooliselt kuulub ta Venemaa geopoliitilisse ruumi. Nii peab ka tulevikus olma hakkama - tõsi laialdase autonoomiaga. Sellega avaneks Vene-Euraasia Botnia lahele ning kaoks ebamõistlikult pikk ja raskesti kaitstav piir läbi Karjala soode ja metsade.  Eesti, Läti ja Leedu kuuluvad koos Skandinaaviaga pigem Saksa mõjusfääri.Aga see saab olla üksnes demilitariseeritud sanitaarkoridor, kust NATO  on lõplikult väljakupatatud. Oma geopoliitiliste mõjuväljade kaardil lõikab Dugin n.-ö. Vene orbiidile väikeseid ribasid Eesti ja Läti ida-alalt, kuid võtab lisaks Soomele täiega ära Valgevene, Ukraina, Moldova, Rumeenia, Bulgaaria, Serbia, Albaania ja Kreeka.  Dugin on tituleerinud end Riigiduuma esimehe G.Zeleznjovi ja hiljem ka presitent Putini nõunikuks. Nõustamine on käinud pigem ühiskondlikel alustel. Samas ei maksa ta rolli alahinnata, teatud toetust ja soosingut on ta võimudelt kindlasti  saanud, viidatud on tihedatele sidemetele Putini ühe peamise poliittehnoloogi Gleb Pavlovskiga jne.  Sellal kui Dugin levitab segast šovinistliku teooriat, aetakse praktilist välispoliitikat teisiti. See käib vaiksemalt, pisut viisakama retoorikaga, kuid see-eest kavakindlalt."  M.I.