Raskesti lahendatavad diplomaatilised probleemid tingisid 1908. ja 1909. a. vahetusel olukorra, mil iga hetk oli karta sõjalisi plahvatusi.  Sõjakuuldused said enne kõike alust seisukorra teravusest Austria-Serbia piiril. Oli ette näha, et sõja puhkemisel Venemaa aktiivsus sunniks astuma välja ka Saksamaa. Saksa juhtivatel ringkondadel tekkis kavatsusi Venemaa rahustamiseks vastutulekute abil. Keiser Wilhelm kirjas Bülowl'e 13. detsembrist arvab, et oleks hea, kui keskriigid lubaksid Venemaale avada Türgi väinad, mille vastu on Inglismaa. Sel juhul peaks Inglismaa murdma truudust kas slaavlusele või jälle islamimaailmale. Igal juhul oleks situatsioon  äärmiselt tõsine, tuleks arvestada sõda. Sõjavõimalusega arvestamine peegeldub ka Wilhelm II ja Nikolai II omavahelises kirjavahetuses.