Keegi meist pole ideaalne. Ja minu meelest on lõpp lahe, et inimesed julgevad oma ebaõnnestumistest, halbadest päevadest ja süümepiinadest kirjutada. Sest huvitaval kombel paneb see teisi inimesi end paremini tundma - näe, temal on ka nii! Ma polegi ainuke! Kõik saavad elujõudu juurde.  Inno loost  muidugi riisub ka tänane SL Õhtuleht oma koore. Mulle meeldisid väga kõigi 3 mehe kommentaarid selle loo juures, nii Jaan Tätte, Alex Lepajõe kui Jüri Ennet taunivad Inno grafomaanitsemist. Eriti paikapanev oli Jüri Ennet: kui mees naist üles ei küta, on mees äpu. Inno veel toonitab oma äpusust, kirjutades avalikult sellest, et seksida saab ta ainult raha eest.  Ometi peaks tal uus naine olemas olema, ja kõik kõige paremas korras… Kogu see eilne arvamusartikkel oli halva tooni ehe näide.  Tõesti, kust  tuleb see, et mees ühel hetkel oma lihaste laste peale ei mõtle?