Kui vaadata Eesti kujutava kunsti arengut ja seda, mida  meil praegu linnatänavatele püsitatakse, siis on tagasikäik kohutav. NSVLi ajal oli sürrelistlik kunst suht-koht keelatud, kuid praegu on raha teinud selle valiku iseseisvalt. Tartu on täis reformikate ihuskulptori relistlikke lapsikuid skulptuure, mis kujutavad väga konkreetselt asju, loomi, inimesi. Kohe tuleb vanemuise ette uus, telekas ei öeldud, kes selle teeb, aga igatahes tuleb see realistlik.