Et refleksoloog soovitas loobuda sigarettidest, võtsin end taas käsile. Ka peale naistepäeva aasta tagasi ma ei suitsetanud. Niisiis on mul nüüd töö juures tekkinud aega juurde - seda aega,  mida varem veetsin suitsuruumis.    Ja nüüd siis uus probleem -  Meie osakond sööb hommikuti putru.  Meie osakond sööb tööajast hommikuti putru.  Meie osakond sööb tööajast hommikuti kümme minutit putru ja sealjuures on plaanid täis.  See traditsioon tekkis meile vähemalt viis aastat tagasi - sest Notsu ei olnud veel sündinud kui me igal hommikul kümneminutilise sissejuhatuse päeva tegime...  Minu töö ei ole asjade ühest hunnikust teise tõstmine. Ma ei kritiseeri ülemusi.  Ma olen nõus, et tööaeg on loodud töötamiseks. Kuid meie sisekorra eeskijades figureerib punkt, et mul on iga tunni tagant õigus kümneminutisele pausile. Ja keelakem siis see suitsetamine samuti ära. Ja maskeerigem meie juhatuse esimees eidekeseks, kes ettevõtte juhtimise asemel sammaste vahel piilumas käib, kes kui suure pudrukausi ette tõstab...    Üle pika aja käisin spinnimas. Mu pulss on paranenud - see on kõik, mida kokkuvõtlikult saan öelda.  Jalutasin ka Kadrioru Kunstimuuseumis -  imeliselt armas paik. Kirjutasin kolm esseed nähtud näituse põhjal. Fun. Kevad poeb hinge - täna tippisin seelikus ja kõrgetel kontsadel:)  Homme on koolisõit ja kurbusega pean nentima, et mul ei ole esitada mitte ühtegi koolitööd! Pean end kokku võtma, kuigi haridus matsi ei rikkuvat.