Siinkohal tuleks märkida, et muidu Hindemithi vastu heatahtlikki kriitika protesteeris valjusti  kunstiprestiiži nimel H. "Kammermuusika nr. 1″ puhul, kus komponist on kasutanud foxtrotti. On ju kindel, et nähakse ning tuntakse mõnes vasttekkinud tantsus raffineerit nilbusi, mõned väidavad isegi seksuaalmaiku, mille tõttu peaks kontsertsaali uksed suletama ilmtingimata seesuguse elemendi ees. Kuid - tuletame meele menuetiaegu, katsume vaadelda seda tantsuvormi - mis võttis omal ajal sümfooniast terve veerandi enda alla - võimalikult kaasaegsete prillidega: tõsi, nüüd näib see vorm olevat süütu, puhas ning  neitsilik, - nüüd, kus poetiseerime krinoliini; sootuks teine oli aga lugu tol ajal, kui krinoliin oli igalpool ja kõigis paigus, kui korraldeti fêtes-gaiantes'e ning harrastati pööraselt karjaseidülle. - Ei ole kahtlust, et nüüdsedki tantsuvormid ajajooksul omast teravusest ning spetsiifilisest maigust nii mõndagi kao­tavad, mille tingib juba motiivi variatsioon tundmatuseni. Siis jääb meile vaid ajalooline dokument - võimalik, et mitte vähema võluvusega kui menuetist. Peale Hindemithi on kasutanud moderntantse  mitmedki mo­dernistid: nii nooritaailane Alfredo Casella (ka foxtrott), eksisteerivad ainuüksi moderntantsudest koosnevad süüdid jne. Ning lõppeks - on ju nii mõnestki libedalt teelt saanud tubli abielunaine…