mul on seoses oma eelmise tekstiga siin virtuaalsel seinal üks võlg õiendada. ma sain ühel hetkel aru, et selles tekstis oli midagi imelikku -- tähendab, lisaks sellele ilmsele pretensioonile, mida see tekst endast üleüldse kujutas, mõistsin ma, et seal on midagi, millest ma ise kohe alguses aru ei saanud. ja see oli  selles kohas, kus mu sisekõne käis niimoodi: naine -- vananev, ebamääraste vormidega, kole. mees -- edev, moekunstnik. siis ma tuletasin sellest, et kui üks ja seesama isik oli naisena kole, st keskmise naisega võrreldes kole, ja mehena edev, oma välimuse eest hoolt kandev, siis järelikult naised on keskmiselt ilusamad kui mehed. :):):) tore. aga tegelikult ma lihtsalt vaatasin teda nagu läbi erinevate prillide, kui ma nägin teda naisena ja seejärel mehena, ja panete tähele, millised välimuse kohta käivad  hinnangud langevad naisele, kes ei vasta teatud ilunormidele, ja millised hoopis isikupära rõhutavaid jooni lugesin ma välja mehe puhul? moekunstnik. a naine oli lihtsalt keha. pealegi veel nõuetele mittevastav keha.    sellest räägitakse muidugi igal pool. sest see on nii valdav, ja aegajalt saab ikka keegi oma prillidest teadlikuks või siis tunneb vajadust sellest jälle rääkida. aga kõige paremini on mulle sellest rääkinud john berger raamatus "ways of seeing". selle väga võluva väikese raamatu  ostsin ma sel suvel kuumalaine ajal berliini maailma parimast pisikesest raamatupoest. selle müüs mulle ilus kõrge lauba ja muidu targa näoga juut. mees. ilmselt poeomanik. oeh.    berger räägib nii: mehe olemuse määrab ära võimulubadus, mida ta kehastab. see võib olla tõsiseltvõetav, ja siis tundub mees meile tõesti rabav. see võib olla ka naeruväärne või ebausutav, ja siis me teda eriti arvesse ei võta. see võimulubadus võib olla moraalne, füüsiline, majanduslik, sotsiaalne, seksuaalne jne, aga  igal juhul on selle objekt alati mehest väljaspool. mehe olek viitab sellele, mida ta on võimeline sulle tegema. naise olek aga väljendab alati tema suhtumist iseendasse, ning räägib sellest, mida temaga on võimalik teha. tema olek manifesteerub ta žestides, hääles, arvamustes, väljendustes, riietes jne, õigupoolest ei saagi ta eriti teha midagi sellist, mis mingil moel ei osutaks talle endale. olla naine tähendab tegutseda meeste maailmas meeste järelvalve all ning seetõttu on naine alati justkui kaks  eraldiseisvat osa: ta peab pidevalt end kõrvalt jälgima, teda saadab katkematult tema enda minapilt. berger kirjutab nii: "kui ta kõnnib üle toa või valab pisaraid oma isa surma puhul, on tal väga raske hoiduda kõrvalt jälgimast, kuidas ta kõnnib või pisaraid valab." naine peab hoidma silma peal kõigel, mis ta teeb, kuna see, kuidas ta teistele näib, ning lõppude lõpuks see, kuidas ta näib meestele, otsustab selle, kas üldtunnustatud normide kohaselt ta elu on korda läinud või mitte. mehed tegutsevad, naised  "näevad välja". mehed vaatavad naisi. naised vaatavad, kuidas neid vaadatakse. see vaataja naises on samuti mees: ta langetab otsuseid samadel kriteeriumitel. selle tehtega teeb naine endast objekti, eelkõige aga vaatlusaluse objekti.    sellepärast oli "naine" kole, "mees" aga moekunstnik.