Ära tegin! Isutas see asi mind juba sellest ajast, kui Mann oma blogis lahkelt retsepti jagas. Minu jaoks tundus kapsapirukas seni paras tuumafüüsika, aga olles Manni vanaema tehtud pirukat söönud ja kiitnud, teadsin ma, kui hea see on. Ja siis kui Mann veel tegemisõpetuse üles riputas, oli esimene ohoo-emotsioon see, et jess! pärmitainast ei lähegi vaja! ooo kui lihtne!