Ülalöeldut silmas pidades tundub väga usutavana, et ajutegevuse tahtelise juhtimise integroinfiniithiefarhilise ahelprotsessi aatomitaseme lüliks on kvantüleminekute tüürimine varjatud parameetrite abil. Aju tõõ tahtelise juhtimise sellise variandi käsuks räägib asjaolu, et ta on oma iseloomult kõige kooskõlalisem teadaoleva füüsikalise reaalsusega.  Ainukeseks uueks postulaadiks on spetsiifiliste kõrvalekallete eeldamine kvantüleminekute regulaarsest statistikast, mis aga rangelt võttes ei muuda üldse olemasolevat kvantteooriat, sest põhimõtteliselt võib ka pime juhuslikkus anda ebatõenäolise statistika.