Kord juba Tiigi tänaval käimas, ei pääsenud saiatoidulistest üle ega ümber. Ostnud kaks nisupätsi, kaupluses end kohviga üle valanud ja Kõige poest uue seeliku hankinud, seadsin, kaasa käevangus, sammud tiigi manu. Hakkide ettevaatlikkus oli aplusest üle, varblased said aga esimesest pilgust sotti, et tegemist ohutu toitlustajapaariga, ning vedasid kohale ka need jõnglased, kellele sai alles nokaga kurku tuli susata.  Vee-elanikkond näis veel maiam. Poetatud saiapeotäitele järgnes plidin-pladin ja  häälekas matsutamine.  Kirpe oli, jah, ka,  aga polnud teised suuremad saiasõbrad. Uisutasid niisama ja tundsid elust mõnu.