Ma kirjutan harva. Luuletusi, jutukesi. Need pole suuremad  asjad, aga iseendale ülelugemiseks on need head küllalt. Tavaliselt käib neile juurde mingi seos, mida ainult mina ise tean. Tuli nüüdki üks jutukese idee mulle pähe. Päris lennukas, emotsionaalne selline. Aga jõudis ära kaduda enne, kui leidsin "esimese vaba hetke". Tõsi, jutu põhisisu on siiani ilusti meeles. Aga see tunne - see on kadunud...