Minu kodu asus koolimajast paari bussipeatuse kaugusel. Kõndisin sinna kõige suurema ringiga mida oskasin välja mõelda, kuid lõpuks olin ikkagi oma tänava otsas. Vaatasin eemalt paistvat kodumaja ja lihtsalt seisin seal. Ootasin millal minu ja Mikaeli toas tuli põlema läheks. See väike tuli seal akna juures. See, mis ütles mulle alati, et on turvaline koju minna. Kuid see tuli ei süttinud. Vähemalt mitte täna.