Kõrghooned ja kõrghoonete grupid on ehituslik-tehnilis-sotsiaalsed suursüsteemid, mille rajamisega lisanduvad sotsiaal-majanduslikud, keskkondlikud  ja poliitilised hindamisaspektid. Teatud aladele planeeritud kõrghooned lõhuvad märkimisväärselt lähiümbruse maa hinna mustreid ning võivad eriti naabruses olevate elamualade puhul viia alla seal paiknevate eluhoonete kinnisvara väärtuse, mille tulemuseks on piirkonna sotsiaal-majanduslikud konfliktid. Just kõrghoone visuaalse mõju suhtes on avalikkus äärmiselt tundlik, nõudes kõrghoonelt nii sümboolset kui ka esteetilist kvaliteeti. Kõrghoone puhul võib kõige häirivamaks asjaoluks olla see, et hoone ei sula  ümbrusega kokku, kuna see on võrreldes teiste hoonetega kogukam või lihtsalt rikub olemasolevat ruumimustrit. (Vaher, 2005) Seetõttu hakkab kinnisvaraekspertide hinnangul uute kõrghoonete olemasolul mingis piirkonnas mängima olulist rolli hoone välisarhitektuur. Uus kavandatav hoone peab üürnike ligimeelitamiseks (ka ülemeelitamiseks) pakkuma turule uut imidžit, silmapaistvamat ning moodsamat ja tehnoloogilisemat pinda. (ERI Kinnisvara OÜ, 2005)