- - -  Kesklinnas ja vaatamisväärsuste naabruses oli märgata väga arvestatavaid turvabrigaade - mehi küll ühes, küll teises ametivormis, erinevate politseibrigaadidena. Noh, ja et igav ei hakkaks, siis ka metoodilisi läbipuistamisi. Eriliselt tüütu oli see, et pidevalt oli informatsioon selle kohta, mida seepuhk ohtlikuks peetakse ja ära võtta tahetakse, puudulik. (Noh näiteks nii, et oled juba turvaväravad läbinud ja alles seal on silt keeluartiklite kohta)  Mõnes kohas on ohtlikud esemed telefon ja  fotoaparaat, sageli veepudel (selles palavuses oli pidev vajadus vee järele; kõnnid, pudel näpus, ning tunned end kui konterbandist), suitsud-tšäksid on igas teises illegaal, aga et kotti vaid sobratakse, siis vahel õnnestub need ära sokutada.  Eriti jäi mul karp lahti, kui autojuht enne kui meid Laxmi Mandiri poole saatis, ütles: "Ja kui küsitakse, et kas teil raamatuid on kotis, siis öelge: nõu buuks!"