Istume onni ainsa toa muldpõrandale asetatud pikakarvalisel traditsionaalsel berberivaibal madala ümara laua ääres, mille üht jalga ajahammas on nii purenud, et keegi seda teibiga paikama on pidanud. Laua ajalugu ei vähenda aga karvavõrdki meile pakutud toidu oivalisust - kange Maroko tee, traditsionaalsed milwi pannkoogid meega ja viimaks toitude kuningas kuskuss ja maja kõrval sipelgapesa sarnases savist leivaahjus elaval tulel küpsetatud leivarattad. Hõrgutisi maitstes käivad mu silmad toas ringi: metalluks, kaks klaasideta luukakent, pisike kamin, päevi näinud kummut, mille otsas hiiglama kõrge kuhil korralikult kokku volditud tekke, rida patju lubjatud saviseina ääres ongi kogu selle lihtsa kuid õnneliku kodu sisustus.