Nad väljusid autost ja astusid üle sillutatud tee, mis viis tammepuude alleest läbi otse haigla esimeste usteni. Uksed olid - nagu ka kogu ülejäänud maja    - väga massiivsed ja suursugused. Brad koputas koputiga uksele, mispeale avas selle peaaegu kohe lahke näoga pitsakus  vanahärra. Mees juhtis nad saali sisse kuni registreerimislauani. Saalis olid mugavad diivanid ja palju eksootilisi taimi pottides. Ei olnud neid ühtlaselt valgeid tüüpilisi haiglaseinu, vaid olid hoopis rahustavad tapeeditud seinad, mida kaunistasid maalid. Kõik selle haigla juures tekitas mulje, nagu nad oleksid sattunud kellegi lossivisiidile või mingisse hotelli. See maja oli uhkem kui ükskõik milline kuningaloss.