Aitäh Kukupaile, ma sain kommi!    Kas te teate mis hakkab muutuma alates 21. detsembri keskpäevast? Ahhaa, sellest hetkest alates saab iga järgmine päev olema kukesammu võrra pikem! Aasta viimasel päeval loojub päike 9 minutit hiljem kui tollel lühimal päeval. Ning pärast seda - aina paremaks läheb, tasub uskuda!    Praegu on pime aeg, füüsiliselt tänu lumele õnneks küll mitte tontjas nagu vahel see Eestimaa talv olla tahab. Pimedas on varjud väljas, toad võime ju ilusasti  tuledega valgustada, aga oma hingede pimedate nurkadega peame teistmoodi tegelema. Kui oleme aasta otsa lükanud edasi mõnda telefonikõnet või kõndinud järjekindlalt mööda mõnest uksest mille taga meid oodatakse - nüüd on õige aeg need võlad kustutada. Pööripäev, päev mil maakera hakkab päikesele järjest enam ette keerama maakildu millel elame on kohe möödas, nagu lumi kustutab maakamaralt eelmise aasta vead ja vistrikud nii peaksime ka meie püüdma kevade poole keksida ilma tegamata tegude koormata.      Jeaaahhh, jutluse moodi kukkus välja. Kui see keksimise koht maha arvata muidugi, aga mina isiklikult küll keksin kevade poole.      Tütrekese juures täna.... no eile lubasin talle ülekuulamise korraldada ning kindlasti ka uurida ega ööklubides liiga tihti ei kolata. Ei, ei kolata. Kõige enam kolm korda nädalas.    Ta ju töötab ühes neist. Saime kõvasti naerda kui ta kirjeldas oma baaridaamilollusi alates klaasizongleerimisest lõpetades tulepurskamiseni.    No  kui mina noor olin, siis kõrtsis töötamine... aiaiaiai... Aga tema on seda nii laeval kui ööklubides ikka mõned head aastad juba rabanud.  Aga mis teha - naerab, et kõrts ja ladina keele arvestus vaheldumisi pidi väga hariv kogemus olema. Tal õnneks seda tervet talupojamõistust jagub, ainsa asjana on tegemata veel vaid kaasüürilise leidmine, rahakott nutaks vähem.    Aga linna mööda me ei kolanudki, kumbki meist ei oska poodlemise võlusid nautida...      Dixi.