Lihtrahva elu Pariisis oli aga endiselt masendav. Prantsusmaa isoleeritus halvas paljud tootmisharud. Tööpuudus oli suur. Jäi mulje, et pealinnas elas kaks täiesti erinevat rahvust: rahas suplevad noored (les merveilleuses [mervei´jööz] ja les muscadins37 [müska´dä(n)]) ja näljast kokkuvarisev lihtrahvas. Kuna kirikute vahepealne sulgemine hävitas heategevuse, siis abivajajad surid lihtsalt nälga. Tavaliselt ei märka esimese põlvkonna rikkurid, et keegi ka abi vajab. See oli aeg, mil rikkad said veelgi rikkamaks, vaesed jäid aga veelgi vaesemaks.