Kirikuraamatud jagunevad kahte põhiliiki - meetrikad ja personaalraamatud. Meetrikasse on kantud sünnid, abiellumised ja surmad, ka leeritamised kronoloogilises järjekorras. Enamiku Eesti luteri koguduste meetrikaraamatuist algab 1720.-30. aastaist, kuid harva on nad säilinud täielikult. Lüngad tekkisid kirikuraamatuisse siis, kui näiteks pastor vahetus või ta puudus kogudusel ajutiselt üldse. Samuti on mõned kirikuraamatud veel 20. sajandi algul kaduma läinud. Mõnes koguduses hävitas tulekahju vanemad raamatud (näiteks 1772 Raplas, 1789 Saardes, 1804 Nõos, 1821 Martnas). Tühimikud võivad ulatuda tihti paarikümne aastani (Kadrina puhul on näiteks olemas 1711-1734 ja edasi alles alates 1834). Enne 1660. aastaid on säilinud meetrikaraamatuid kümnekonnast kihelkonnast. 1686. aasta Rootsi kirikuseadust, mis seadis sisse nõude pidada iga koguduse juures nimekirju ristitute, laulatatute ja maetute kohta, laiendati Eestimaale 1692. ja Liivimaale 1694. a. Seadus kehtis 1832. aastani, mil kehtestati "Seadus Venemaa Evangeelse Luteriusu kirikule" ja mis rakendus 1834. Tollest ajast on pärit trükitud vormid kõikidele kogudustele.  Sünnimeetrikasse  on siis märgitud sünni kuupäev, kellaaeg, ristimise kuupäev, lapse eesnimi, vanemate nimed, sünnikoht, ristimise läbiviija ja vaderid.  Abielumeetrikas  on kirjas enamasti vaid laulatuse kuupäev ja laulatatavate nimed (lisateavet abiellunute kohta saab kihlatute nimekirjast),  surmameetrikas  surma  kuupäev, kellaaeg, matmise aeg, surma koht, surnu nimi, viimane elukoht, vanus, perekonnaseis ja surma põhjus. Eraldi peeti  leeritatute, armulaualkäijate ja kihlatute nimekirju . Meetrika järgi saab täpsustada personaalraamatutest ja hingeloendeist (vt altpoolt) leitud andmeid ja neist saab ka palju teada, mis loendeis ega personaalraamatutes ei kajastugi. Hingeloenduste vaheaegadel, mis kestsid neljast ja poolest kuni 18 aastani, sündinud ja surnud laste andmed  loendeis ei kajastu. Samuti saab kirikuraamatute abil sugupuud vanemasse (enne IV loendust) ja hilisemasse (pärast X loendust) aega laiendada ning ka abiellumiste kohta on nad ainus allikas.   Personaalraamatuid üritati Eestis pidama hakata juba 1625. aastal, uuesti 1638. aastal, kuid käsku ei järgitud. Rootsi aja lõpul anti mitu korraldust, et iga pastor peab ametisse asumisel koostama oma koguduse personaalraamatu ehk koguduse liikmete nimekirja majapidamiste ja perekondade kaupa. Neid peeti jooksvalt, uued raamatud koostati tavaliselt iga 15-20 aasta järel. Varaseimad on 17. sajandist, 1834. aastast olid need aga luteri koguduste jaoks seadusega kohustuslikud. Nad sisaldavad järgmisi andmeid: nimi, sugu, sünniaeg ja -koht, sotsiaalne kuuluvus, leeritamine ja armulaual käimised, kihelkonda tulek ja sellest lahkumine või surm. Andmed on esitatud perekonniti kas alfabeetilises järjekorras või mõisate kaupa. Personaalraamatuid loetakse kõikehõlmavaks allikaks ajavahemikus 1834-1842, pärast seda hakkasid paljud inimesed minema õigeusku, välja rändama vm, ning neist puuduvad personaalraamatuis edasised teated. Vanemad personaalraamatud erinevad suhteliselt palju, kuid alates 1834. aastast on levinud sarnane trükitud vorm. Sinna kantud lisaandmete rohkus aga sõltus kirikuõpetaja usinusest. Mõnel pool on kirjas abielurikkumised, vargused, tapmised jm kommentaarid (a la "peaks olema Ameerikas surnud"). Personaalraamatute kohta loe täpsemalt http://www.ra.ee/dgs/addon/nimreg/about.php. Personaalraamatute kohta on koostatud ka perekonnanimede tähestikud, mis on tehtud ühtseks andmebaasiks (http://www.ra.ee/dgs/addon/nimreg/). See hõlmab mõne koguduse kohta nimesid alates perekonnanimede panekust.   Õigeusu kogudustes  personaalraamatuid tihti ei peetud, mõne koguduse kohta on olemas üksikud koguduse liikmete nimekirjad (mida nende sarnasuse tõttu luteri koguduste personaalraamatutega nimetatakse sama nimega), kuid neid on olemas vähemusel kogudustest. Tihemini on olemas pihilehti, mis koostati iga aasta koguduse liikmete kohta perekonniti ja kus on kirjas ka vanused. Enamik pihilehti on säilinud aastaist 1894-1914, kuid paljude koguduste kohta leidub neid ka varasemast ajast.  Eesti Ajalooarhiivis säilitatakse kirikuraamatutest üldjoones:   luteri koguduste sünni-, abielu- ja surmameetrikaid ning kihlatute nimekirju (abiellujate pearaamatuid) algusest kuni 30.06.1926 (praktiliselt kõik need on Saagas olemas)   luteri koguduste personaalraamatuid algusest kuni ca 1930 (olenevalt kogudusest kohati kuni 1924, kohati kuni 1949; praktiliselt kõik need on Saagas olemas)   õigeusu koguduse sünni-, abielu- ja  surmameetrikaid kuni 30.06.1926 (Saagas on olemas meetrikad kuni ca 1890 ning 1918-1926 ning koguduste Alajõe kuni Jõõpre kohta ka vahepealsed aastad), koguduseliikmete nimekirju jmt.   õigeusu koguduste pihilehti (enamasti 1894-1914; Narva koguduste pihilehed asuvad Peterburi oblasti ajalooarhiivis)   väiksemate konfessioonide (katoliiklased, juudid, vanausulised) sünni-, abielu- ja surmameetrikaid 1892-30.06.1926   Petserimaa ja Narvataguste valdade perekonnanimede paneku protokolle (1921)  Siseministeeriumi rahvastiku toimingute osakonnas säilitatakse:   kõikide perekonnaseisuaktide (alates 01.07.1926) teisi eksemplare, millest saab andmeid, kui esimene eksemplar maavalitsuses pole säilinud   Petserimaa-, praeguse Ida-Virumaa ja praeguse Jõgevamaa ning kuni 1949 piirides Harjumaa perekonnaregistreid (1926-1949)   ees- ja perekonnanimede muutmise toimikuid 1920-1944  Sellest arhiivist saab andmeid kirja teel või vastuvõtuajal oma soovi esitades (http://www.siseministeerium.ee/?id=15143).  Tallinna Linnaarhiivis säilitatakse Tallinna koguduste samasuguseid materjale samadest aastatest nagu EAAs.