Kas tuleb poiss või tüdruk ei teadnud me ka seekord lõpuni. Ja seda oli paljudel raske uskuda, isegi mõista. Aga ma mõtlesin ka seekord nii, et kui mina ise enda sisse ei näe, siis polegi vaja mul teada, las ta olla  niikaua rahus. Puudus igasugune vajadus seda jurakat kõhtu kuidagi eraldi või teistmoodi nimetada. Vähem jurakaks ta sest ei saa. Ja see üllatus sünnitusel on ka omaette lahe tunne. Ma pean tunnistama, et ka minu sisetunne pole mind ühelgi korral kummalegi poole vedanud. Mingisuguse arvamuse on küll kujundanud teiste ja Pärtli pakkumised, ent hoolimata sellest, olin ma Marta sündides nii kohutavalt üllatunud, et tegemist on tüdrukuga. Kuigi ma ilmselt oleks ka poja saanuna samamoodi üllatunud olnud. Ettat saades  ma jälle ei osanud midagi konkreetset oodata, aga nii üllatunud ma enam polnud. Ja seekord oli lihtsalt niisama kohutavalt põnev. Ning et polnudki poeg! Ja siiralt, kolm tütart on väga armas ja poega me spetsiaalselt ei oodanud. Lihtsalt kolme last olemegi endale tahtnud, nii lihtne ja labane. Mõtlesime juba enne, et ehk tütrel olekski Marta ja Etta kõrval igatepidi lihtsamgi olla. Aga ühtegi uut asja ta endale poest nüüd kahjuks küll ei saa!