Ema peaks nüüd lävel seisjale ütlema: "Kallis laps, anna andeks, et me ei ole osanud teineteist nii armastada, et see tunne valgustaks sinu elu. Me ei ole osanud, meil on suguelust vale arusaam, meie vahelt on must kass läbi jooksnud. Kui sa seal lävel seisid ja meie magasime, siis me ei teadnud, et sa tulid. Aga sa võta seda mõistusega, õpi sellest. Tea, et inimene päeva ajal töötab ja öösel magab ja seegi on normaalne elu. Vaim ei maga ja sellepärast sa tulidki valele järeldusele, et sind ei oodata ega armastata. Õpi sellest. Me armastame ja ootame sind. " Seal lävel algab suhtumise kujunemine maailma.