Kui ma seda esimest korda lugesin, rõõmustasin, sest uskusin, et õppija valikuvõimaluste suurendamine tähendab ka religiooniõpetuse arvamist tunnustatud ainete hulka. Selgus, et eksisin. Nõnda rõhutavad õppekava koostajad ministeeriumi kodulehel endiselt: «Vastavalt põhikooli- ja gümnaasiumiseadusele on usuõpetuse/religiooniõpetuse läbiviimine koolile kohustuslik, kui seda soovib vähemalt 15 õpilast. Seega saab religiooniõpetus olla tunniplaanis valik- või  vabaainena. Minimaalselt vajalikke teadmisi usundite kohta saab ühiskonnaõpetuse ja ajaloo ainekava abil.» Kõik ei ole ikka uus septembrikuus! On asju, mis püsivad muutumatuna aastaid.