Dufourspitze on minu hinnangul Euroopa riikide kõrgeimatest kõige keerulisem. Mina näiteks käisin enne aklimatiks Mont Blanc`i otsas. Zermattist tasub sõita raudteega üles eelviimase jaamani (Rotenboden) ja sealt tõusta esimesel päeval Monte Rosa Hütte`ni. Seal telkida ei tohi, kuid kui rada mööda veel pool tundi ülespoole liikuda, siis leiate päris mitu sobivat telkimise kohta. Järgmisel päeval tippu minnes tuleb ennast köide panna kohe liustiku alguses. Sealt edasi on selline laugem tõus ühe väiksema üsna lagunenud liustikukeelega ja mõnede pragudega kuni mäeharjani, millelt avaneb vaade Itaalia Alpidele. Sadulal pöörake üles vasakule. Tõus läheb järsuks ja liustik asendub varsti kaljumarsruudiga. Kaasas peaksid olema mõned klemmid ja paar jääpuuri ootamatuste puhuks, kuid enamasti saab ilusti julgestada ümber harjal konutavate kivide. Enamus tugiköied ja pikad lindid rajal on väga kulunud ja neid usaldada ei tasu. Tippus tasub ennast risti külge enesejulgestusse panna. Kui ilma on, siis avaneb sealt suurepärane vaade nii Šveitsi, Itaalia kui ka Prantsuse Alpidele. Eriti hästi kuulsale Matterhornile.