Hiljemini konstateeris senat kogu protsessi menetluses olu­lisi korratusi ja ilmseid seaduserikkumisi. Pärnumaa IV jaos­konna kihelkonnakohus, mille ülesandeks pidanud olema selgitada asjaolusid, mille üle talupojad kaevanud, olevat täiesti põhjenda­matult võtnud kaebajad vastutusele, eelistades seejuures ühe­külgselt mõisnikkude tunnistusi talupoegade omadele. Pärnu sillakohtu tegevus leiti ebaõige olevat selles, et ta oli P. Petersoni vastu alustanud kohtulikku  juurdlust ja lasknud ta vahistada, ilma et kohtul oleks olnud tema kohta mingeid süütõendeid. Pärnu maakohus ei olevat neile korratusile ja lohakusile eelnenud kohtuinstantside menetlusis mingit tähelepanu pööranud ja teinud oma otsuse seaduse tõelise mõtte ilmse väärtõlgendusega. Liivimaa õuekohus ei olevat täitnud oma kõrgema kohtuliku valveasutise ülesandeid ja käinud küsimuse otsustamisel alamate kohtuinstantside väärjälgedes. Kõige selle tõttu pidas senat tarvilikuks nõuda seletusi vastavailt  kohtuasutistelt. Selle ot­suse põhjal alustas P. Peterson hiljemini kahjutasu nõudmise Liivimaa ametivõimudelt.