Aga see unistus tundub nii suur ja habras ja mulle näib, et isegi sellele mõtlemine purustab ta pisikesteks teravateks kildudeks, mis mu südant vaikselt torgivad. Kuid siiski- kuskil sügaval ma siiski unistan ja loodan veel. Kui ma vaid teaksin mida teha või millest loobuda, et see unistus täituks. Ma tahan elada, elada selle  nimel, et ühel päeval mind tabaks dejavu… Mul oleks kodu, oleks talv ja ma ootaks.