Peale  Võiküla tuli väheke siledam tee, mis vahepeal oli üsna vesine, lapsed lustisid ja 3 km pärast jõudsime Rässa. Rässas elavat Rässa Lõkits… varavedaja, keda nähakse tulise jutina mööda maad tuiskavat eriti augusti kuu öösiti. Kahjuks oli august ammu möödas ja Lõkitsaga me ei kohtunud. Küll aga saime imetleda kauneid Muhu talupidamisi, võttis meele rõõmsaks, et inimesed nii hästi oma kodu on osanud hoida - vana ja uue ühendada. Sammaldunud kiviaiad ja sügisesed värvid looduses. Nii lõpmata ilus.