ei saa  kuidagi jälle mainimata jätta, et mulle meeldib kaks tuhat kümme. tänavune sügis meeldib ka hullupööra, ehkki septembris tehti meile tünga ja jäeti vananaistesuvi vahele, aga see-eest on selle täielikult (ja natuke peale) kompenseerinud pikk ja põhjalik sügis. esmaspäevast reedeni ja nii nädalast nädalasse vaatan kaheksanda korruse aknast jões laiuval saarel toimuvaid muutusi esimestest kergetest kollase-varjunditest läbi täieliku värvide virrvarri päris paljaste puudeni. kindad on juba mitu kuud kogu aeg  kotis, refleksist panin nad igal hommikul kätte juba siis, kui õues olles avastasin, et viieteistkümne soojakraadiga pole neil peale ühistranspordis puhvertsooniks olemise ning dekoratiivse omaduse küll mitte vähimatki mõtet. nüüd see-eest läks külmaks. ungari mõttes. ja üldse pole sellega harjunud. eile värskendas üks rootsi kolinud endine kolleeg oma lõustaraamatu seina järgmiste sõnadega: "ilmateate sõnul saabub järgmisel nädalal rootsi talv… ma ei saa aru, mis see seni siis oli???" ses suhtes oleme me  siin lõuna pool vist ikka veidi paremal positsioonil.