Esialgu oli  loomulikult halvav paanika, kõik see mitme aasta tagune tarkus oli minu seest jäägitult kadunud. Check-dive oli täielik katastroof, paanikahoog võttis võimust ja veel alla ei saanud ma enne, kui instruktor mind alandaval kombel sinna SIKUTAS. Uus vest oli harjumatu, integreeritud raskused surusid kogu aeg näoli maha (instruktor antis märku, et põlvitage ringis) ja pingutusest tingitud jalakrambi vältimiseks pidin ma lihtsalt istuli maha latsatama - mis, nagu selgus, oleks võinud väga traagiliselt lõppeda,  sest liiva sees luuravad krokodillkalad ja muud ebameeldivad elajad. Üldse on Punases meres hiigla palju (elu)ohtlikult mürgiseid pudulojuseid! Aga see-eest nii ilusad, nii ilusad…