Seega võime öelda, et toonase Sirbi lai lugejaskond püsis lehe  juures seetõttu, et kunstilise kultuuri professionaalsed käsitlused vastasid laiema kultuurihuvilise publiku ootustele, ent ka vaade ühiskonna probleemidele oli kultuurilehes kriitilisem ja lugejale lähedasem kui mujal ajakirjanduses. Kunstilise kultuuriga seonduvgi oli sagedasti esitatud laiemas sotsiaalses kontekstis. Niinimetatud vana Sirp oli seega palju rahvavalgustuslikum kui tänane. Sirbi lugeja suhtuski lehte kui püsiva ja väärtusliku info allikasse: 53% küsitletutest säilitas ja kogus lehes  avaldatud materjale, neist viiendik ka terviknumbreid. Nii trükiarvu kui loetavuse poolest oli tollane Sirp lähedane praegusele Postimehele.