The Evil Dead ei ole minu arvates seeria parim osa, mis on tegelikult imelik, sest alati on esimesed osad need  kõige paremad. Arvan, et Raimi tabas oma stiili just lõplikult teise osaga, aga ega seegi esimest halvemaks ei tee, sest ega The Evil Dead väga tavaline õudukas just ei ole. Nüüdisajal võib-olla rohkem tavalisem, aga kui mõelda aja peale, siis tollal võis see isegi päris õudne olla, aga nüüd ei ole film enam õudne, aga see eest huvitav ning põnevust üleval hoidev, sest tegelaste suremist ja pidevaid rünnakuid on nii palju ning kogu deemonite peale surutav hullus on niivõrd intensiivne, et võimatu on silmi  ekraanilt tõsta kuna alati toimub midagi. The Evil Dead on veel klassikaline õudukas. Noored lähevad sügavas metsas peituvasse onni puhkama ning leiavad sealt eelmiste asunike esemed. Noored avastavad, et eelmised elanikud olid teadlased, kes korraldasid metsas väljakaevamisi ja komistasid iidse raamatu peale, milles oleva teksti nad tõlkisid ja äratasid seeläbi metsas midagi kohutavat.   Noortel on muidugi lõbu laialt ning siis kuulatakse üheskoos lindi pealt raamatust loetud teksti, mis kohe ka midagi äärmiselt ebameeldivat  metsa sünguses äratab. Kohe järgnevad rünnakud majakese pihta. Aknad purunevad, naised kiljuvad ja keegi uriseb keldriluugi vahel. Ükshaaval võtavad deemonid üle kõik noored ning mängivad nende mõistusega viies neid hulluse piirile, kui armastatu pidevalt surnust üles ärkab. Keegi ei pääse sellest õudusest, mis raamat vabastas. Kõik saavad tunda deemoneid endi kehades sorkimas, kui noore tüdruku hing võitleb tema hinge imeva deemoniga, aga eks pole palju arvata, kes peale jääb. Kõige tugevam jääb ellu, aga ka  teda vintsutatakse mõistuse kaotamiseni, Suure tahtejõuga suudab ta kurjusele vastu seista ainult selleks, et järgmises osas võitlust jätkata.