Tunnikese pärast, kui olin just köögis pliidi ääres askeldamas, üks potike keemas ja pannil roog praadimas, kostis sealtsamast magamistoast hirmus mütakas. Kassipoeg pani läbi köögi hirmsa jutiga tahatuppa. KASS, KURAT!!! - röögatasin, sest kes siis veel! Sööstsin tuppa ja nii see oligi - raamaturiiulilt oli paarikilone kristallvaas koos  meetriste pajuokstepusaga keset põrandat maas, vett uputas üle toa ning riiulid ja voodi ja põrand oli üle külvatud rõõmsate pajutibude sajuga. Niih, mida teha kõigepealt? Naasta podiseva pliidi juurde, kust hakkas juba kõrbelõhna tulema või põrandalapi järgi, et vaipa päästa või…? Õnneks oli ämma pärandusena saadud kristallvaas piisavalt suur, et seekord kildudest pääsesin. Järgmise pooltunni veetsingi siis kahes kohas päästeoperatsioone sooritades, õnneks ei andnud kassipoeg end näole. Eks ta ise vist  ehmatas ka parasjagu…