Mul on teadupärast seni ainult umbes kolm juhust, kus meie poliitika­mehed ja rahvajuhid on avalikel kõnekoosolekuil sellest tähtsast asjast kõnelenud. Sisepoliitilised sündmused võtavad meilt aja ja koosolekud tulevad neile pühendada. Ainult taoti Rahvaste Liidu täiskogude istungite puhul eksib mõni rida  ajalehtede veergudele Liidu kui niisuguse tähtsusest. Kui kõik asi ainult poliitika meeste asi oleks, siis peaks küll igaüks õigustet olema seda suureks arusaamatuseks pidama, et minusugune selles asjas siin paberit on hakanud mustama. Kuid see ei ole ainult nende väheste asi, see on kõigi asi. See asi puutus iga riigikodanikku tema kõlbelises olemuses, ja seepärast tuleb see mõte igale ligidaseks teha, et see hakkaks süvenema ja omale pinda valmistama. Seda peab sirvima hakatama, et koguks enam kandejõudu. Mõte  on ainult päis, talle vaja südameiski oma koht anda.