Paistab, et ühelainsal inimesel õnnestub mind ilmast hoolimata kodust välja ja seltskonda  meelitada, oh seda vana head don Johni küll. Õnneks suutsin eile kiiremad tööasjad kah eest ära kühveldada ja kui musjöö linna peal oma salongi püsti lõi, olin kohal nigu viis kopikat. Nagu arvata, oli kohal ka mu armas bête noire, kuid seekord ei õnnestunud tal millegi isiklikumaga lagedale tulla kui "näe, meie esianorektik võttis juba teise õlle!". Kui mitte arvestada kahtlustust Lassiega käimises, aga see polnud enivei eriti tõsiseltvõetav.  Pääh, isukaotuseni tööga puntras olin ma mingi paar  päeva ja see nüüd küll ei jõudnud nähtavalt mõjuda. Nii et ma ei võtnud sedagi eriti tõsiselt ja pääsesin kokkuvõttes minimaalse psühhotraumaga.  Sedasi, nüüd peaks minema ja vaatama, kas mul õnnestub don laulma meelitada