Võtsin vaevaks võrrelda elanike arvu mõnes linnas 1989.a ja 2000.a rahvaloendustel. Silmaga lihtsamaks haaramiseks esitan andmed ümardatult tuhandetes, täpsusevahe pole siin oluline.  Tallin 499 -  397  Tartu 113 - 99  KohtlaJärve 91 - 47 !  Narva 85 - 67  Pärnu 57 - 46  Viljandi 23 - 20  Sillamäe 20,5 - 16,8  Rakvere 20 - 17  Võru 17,5 - 15  Paide 10,8 - 9,3  Kiviõli 10,4 - 7,2  Jõgeva 7 - 6,4  Nagu näha on kadunud tuhanded ja kümnedtuhanded. Pole oluline et suur osa kadus itta Rossijasse või Eesti Vabariigi de iure aladele, elamispindu nad kaasa varastada ei saanud. Selge on muidugi ka see et maal pärast väljakolimist elamud ajaga lagunesid  ega ole arukas mõttes enam taastatavad. Ent seegi osa pole valdav, pealegi on siin andmed linnade kohta.  Ikkagi vaevab küsimus miks siis pole hädalistele anda elamispinda? Kui Tallinas on mõnituhat sundüürnikku siis sajatuhandeline vahe rahvastikus peaks ikkagi selle katma. Olgu pealegi seadus vastuoluline ja tobe aga ega seadus neid pindu kaota. Olen käinud meie Siberis ja näinud Kiviõli ja KohtlaJärve masendavat olukorda, kümneid mahajäetud majakarpe. Kas pole siin tegu nii omavalitsuste pohhuismiga  ja meie sundüürnikele omase jonniajamisega?