Kui töötervishoiuarst soovitab konkreetsele töötajale tema töö  iseloomust tulenevalt tegeleda näiteks ujumisega teatud arv kordi nädalas või soovitab üldsõnaliselt võimaldada massaaži, siis selliste soovituslike ja üldsõnaliste kulude kandmine tööandja poolt on käsitletav erisoodustusena. Töötervishoiuarst peab igale töötajale määrama ravi nii, et on arusaadav ravi kestus, protseduuride arv ja sagedus, millest tulenevalt on võimalik arsti taotlusi mõista ja ravijuhiseid täita. Töötervishoiuarsti antavas tervisekontrolli otsuses märgitud ravi, saadavate protseduuride arvu ja  sageduse olemasolul ei ole tööandja kantavad kulud erisoodustus, vaid ettevõtlusega seotud kulu. Tulumaksuseadus ei anna maksuvabastust, kui tööandja kannab töötaja sportimisega või ennetustegevusega seonduvad kulud, olenemata asjaolust, kas selline ettepanek või soovitus oli tehtud tervishoiuarsti poolt või mitte.