Naine tuli Targa juurde, kuna tal ei olnud juba mõnda aega ühtegi paarisuhet. Mõnikord tundis ta suurt igatsust läheduse järgi, teinekord jõudis aga seisundisse, kus nautis ennast ja oma elu. Elu olekski võinud jääda  selliseks, kuid mõne aja pärast tabas teda jälle igatsuselaine läheduse järgi, mis purustas tema pildi endast inimesena, kes ei sõltu enam välistest asjaoludest, vaid on pidevalt kontaktis oma sisemise rahuloluga. Naine tundis segadust, sest ta ei mõistnud, miks ta ikka veel vajab kedagi teist, et kogeda püsivat rahulolu või miks ei leia ta kaaslast siis, kui rahuloluks on vaja ka teist inimest enda kõrvale.