Jõudsime tasulise  kiirteeni. Koha peal seistes ja vaikselt oma järjekorda oodates, sõitis kaksiratsi tsikliseljas istuval Kasparile vaikselt otsa suur reisibuss, mis kandis Slovakkia registreerimismärki. See oli Baieri pirtspepule liig mis liig, sellisest slaavi matslikkusest ja omavolilisest pepu näpistamisest ära pahandatud Helga suri välja ega käivitunud isegi esimsesl katsel. Slovakk bussi roolis vaatas süüdlaslikult ja tegi abituid liigutusi. Oleme varemgi ja aastate jooksul korduvalt kirunud seda Ida-Bloki  liikluskultuuri, mis just millegi pärast sellisel kujul slaavikeelsetes riikides avaldub. Kohati tundub, et Eestis on liiklusega ikka kõik korras. Saime kiirteele, päikest ei olnud ammu enam, tõmbasime külma vastu selga kes paksemad riided, kes vihmakombed ja järgnes tavapärane tootmine. Õudusega avastasime, et slovaki kummitusbuss on meil kannul, mööda ei sõida ja pikivahet ei jäta, lihtsalt litsub oma hirmuäratava massiga sul kanna peal. No tundub, et nendes riikides ei saagi liiklusega kunagi kõik korras olema.  Pimedas tundus, et Jaan teeb sõidu ajal salaja suitsu ja pillub konisid maha. Selgus, et Eesti lipu puust varras oli läinud vastu kuuma sumbutit ja siis vaikselt miilas seal ja eritas sädemeid. Võtsime meetmed tarvitusele.