Need siin on pojengid, toredad, lõhnavad, meie aedades üsna igapäevased elanikud. Aga äkki mõistsin nende tohutut sarnasust nonde kosmiliste objektidega. Ka need õied on ju plahvatamise seisundis, nad kasvavad ja arenevad, see energia mis neis on, laseb neil just selliseks ja nii suureks paisuda. Ka nemad tunduks kui aegluubis arenevat, aga kui mõelda end nanomeetrisuuruseks, siis vuhisevad sust mööda õielehed, ma ei tea kas just 700 km sekundis, aga ilmselt midagi sinnakanti. Maailm, mis on  miljardeid kordi väiksem oma kosmilistest sugulastest, moodustab ometi nii sarnaseid struktuure. Aga kui lilleke areneb oma geneetilise koodi järgi, kas siis ka Universumil on oma geneetiline kood?