Nagu enamus teist juba teab ja on märganud, siis numbrid on mulle juba lapsest peale nõrkusesks olnud. Ma võin teile siiani eksimatult öelda mitu trepiastet oli neil kolmel trepil esimeses majas kus ma elasin (5+10+8=23), samas võin ma vabalt vastuse võlgu jääda kas ma mäletan mis ma eila hommikuks sõin... Seega tuntub siinkohal igati paslik välja tuua põhilised mu reisi iseloomustavad numbrilised karakteristikud.    Reisi pikkus 321 päeva ehk enam vähem 11 kuud.    Läbitud distants, khhmmm, umbes täpselt kokku arvestades:    Lennatud sai vähemalt 51 300 kilti mis on 1 ja veerand tiiru ümber meie pisikese kera millel me pesitseme, see siis oli vististi kokku pandud 23-st lennust (kui lennuks lugeda õhku tõusu ja maandumist), kasutatud sai kokku 8 lennukompaniid. Ei saa mitte vaiki olla, et kõige tuusam oli neist Emirates (no isiklik telekas ning arvutimängud ja täis kõht, isegi kui lendude vahel pikem ppaus on siis lennujaamas antav eine võidavad minu  hääle iga kell), kuigi tagasi teel tundus teeninduse tase olevat veits alla läinud. Indoneeslaste rahvuslik Garuda oli vist ülejäänutest ainus mis odavlennu firmana ei kvalifikatseeru, nii et ses osas polnud konurents vist kõige tihedam kah. Kõige madalama hinde saab minult meie naabrite Air Baltic, mitte et mul oleks midagi lätlaste vastu, aga no kes on kuulnud või lugend lugu kuidas ma lennujaama pakiruumis vahetult enne lendu käisin see teab millele ma vihjan... Ja kui kasutada siin juba olemas olevaid  algandmeid, siis keskmine lend oli umbes 2230 km, ekstreemumid olid 500 kildane lend austraalias sugulasi külastades ja singapore brisbane 6200-ne ots.    Nii, igast autodes milles sõbralikke juhte leida õnnestus, sai kah omajagu maad läbitud. Kokku ma hindaks seda distantsi nii umbes 13 000 kilomeetri kanti, sellest umbes pool sai lihtsalt hääletatud, ülejäänud osa oli igast sõbralikel tehingutel põhinev millest levinuim oli see, et ma aitasin bentsu raha maksta. Arvestuslikult ma kujutan ette, et  hääletades õnnestus nägu särama saada, et näed saingi peale jälle nii umbes 75-l korral. Ülejäänd värgist oli meie luksuslik campervani elu austraalia põhjosa avastades nii umbes 2500 km ja 3000+ sai Patricku vanist tupsust välja pigistatud. Ja siis veel nipet näpet siin ja teisel maal.    Ka rongi peale sai mõned korrad istutud, kokku sai tulihobu peal ratsutaud nii umbes 2600 km jagu, kui välja jätta need nelja kuu jooksul tehtud lugematud retked tööle ja linna Melbourne suurepärases  ühistranspordis.    Ei saa mitte vaiki olla ka nendest meeletutest hetkedest mis sai veedetud bussides, seda eelkõige siis aasias, Sri Lankal, Indoneesias ning Tais. Elu üle järgi mõeldes pean ma tõdema, et ma Uusmeremaal ja Austraalias ei kasutanud kordagi bussi, mis poleks olnud lennujaama buss, ei siiski, paar korda sai linnaliini pealegi istutud - no ju siis ei tõmmanud sinna poole :). See eest aasias on bussisõit puhas seiklus, riisikott jalge all, kana pingi all, siga katusele seotud ja kohalik perekond  nii tihedalt ümber et kurvis kaldumisohtu pole ning kui peaks veel aknaalune koht juhtuma kust sa näed kuidas iga järgmine hetk tundub kuristikku või vastu kalju seina kaldumine kindel olevat... - no seda on suht raske kirjeldada, tuleb rohkem ikka ise proovida või nii :) Sellisel meetodil sai läbitud umbkaudu 2100 km, ses suhtes, et kui te nüüd arvestate ilusti, et keskmine kiirus on heal juhul nii 35 km tunnis, siis see on ikka korralik ajainvesteering ;).    Ka vee peal sai distantse läbitud,  praamidega sukeldumis-, mootor- ja kalapaatidega vast nii 800-900 km umbes kokku (jajaa, ma tean et veepeal distantsid meremiilides, aga ma nii lihtsuse mõttes juba teisendasi ;)), purjetades ma mõtlen et nii 200 kilta vast sai tehtud ja muidugi kondiaurujõul kajakiga veel vast oma 20-25 boonust.    Oma matka radadel ja vulkaani otsa ronimistel lipatud kilomeetrikesed, jalgrattasõidud ning motika kihutamised, jõge mööda body boardiga kärestikke võttes, surfilauda taga ajades ujutud, linnade  avastamised ja koduteeotsimised ja muud sellised vahemaad jätan targu kokku arvestamata sest statistiline tõenäosus vea tekkeks on ikka juba väga suur...      seega keskelt läbi on mu jalge alt ühest kohast teise suundudes mööda vuhisenud mingi 70 000+ kilomeetrikest - mida ei ole üldse palju, kui keegi igapäev edasi tagasi tartu tallinn otsa kütab siis on see muidugi tal isegi kiiremini täis. Tähelepanuväärne on aga see, et ma ei istunud ise kordagi autorooli  (no kui paar segaduse hetke välja jätta, kus ma lihtsalt "valel" pool oleva rooli tõttu juhui istmele sattusin :)), mootorrattaga sai samas ikka vasakpoolset liiklust veitsa katsetatud.    Aga aitab nüüd distantsidest, kannatab ikka nagu muud statsi kah kirja panna. Eestimaa demo sai ikka peris palju tehtud, kui Riina kunagi mu rohelisse märkmikusse Euroopa kaardi kleepis ja kirjutas sinna juurde, et kui kõik need 1000-nded inimesed küsivad, saad vähemalt näidata kus Eesti on. No ma usun, et oma  1000 korda õnnestus näidata küll, SW teab küll, show the book :). Ma aravn, et vähemalt 10 kohatud inimese reisiplaanidesse ma lülitasin meie pisikese kodumaa sisse küll sellest rääkides, peaks minema Eesti riigi käest kõige selle eest Welcome to Estonia fondist veits raha nõudma nüüd :).    Öömajasid, eripaigus (mitte et ma 320-st ööst aint 70 sõba silmale oleks saanud :)), kahtlustan ma oli mul kogu selle aja jooksul nii umbes 60-70 ringis, selle numbri toovad alla hostel ja korter milledes ma  Melbournes tööl olles pikka aega ööbisin ja paar nädalat camper vanis (kuigi tehniliselt oli ta muidugi enamasti uues kohas). Häid inimesi kes mu lihtsalt enda juurde kas tutvuse poolest, niisama tänavalt, peale hääletamise käigus tutvust või neti otsingu teel võtsivad oli umbes 10, lisaks muidugi rannas magamiskotis ja Tupsus põõnatud ööd. Lisades siia campervani (no siis kui me caravan pargis polnud) - tasuta öömaja oli mu käsutuses nii umbes 45-50 ööl. Kas keegi saab see peale väita et maailmas pole head  inimesed ahh, eriti kui arvestada, et ma ses osas mingit olulist rõhku ei pannud, kuigi hoidsin muidugi silmad lahti. Siin kohal siis ka suur aitähh kõigile headele inimestele maailmas, kellest küll suurem osa (lihtsalt selle pärast et eesti on nii väike) Eesti keelt ei mõika mitte üks raas, seega jääb loota et igakord kui keegi neid kohtab seda neile mingis neile arusaadavas keeles seletab et nad on tublid, ilusad toredad ja aitähh neile kõige selle eest.    Tehtud või proovitud sai umbes 8 uut  spordiala (riverborading, bungy, abseiling, touch footie, diving, australian rules football, fly fishing, mingi imelik võrgu moodi mäng Sri Lankal mille nime ma ei tea) - no eks mõni vast ei tulnd praegu meelde kah. No näiteks ma ei tea kas skyswing on spordiala :). Kui jutt spordile läks - vee all käisin pikemalt 11 korda kokku 8 tundi ja 16 minutit. Nägin lugematut arvu erinevaid kalu ja koralle, kellest osade olemasolust mul aimugi polnud.    Sellest oleks võind vist alustada - lähemalt avastatud  sai 4 riiki (Sri Lanka, Uusmeremaa, Austraalia, Indoneesia, Tai). Oi Hoopis 5 tuli kokku :), hakkan vist oma teravust kaotama, aeg otsi kokku tõmbama asuda...  Episoodililselt sai 3 päeva tutvutud Istanbuliga, läbitud sai ka Dubaid ja Singapore, kuid nende nägemist listi panna oleks ikka puhta jama.    Tehtud sai 123 päeva tööd. Teenisin suht normaalse hulga raha, kulutasin reisi lõpuks kõik ära ja natuke veel peale kauba.    Ja siis sai kirjutatud veel blogi, see siin juba 75 kord -  nii et ma olen teid ikka puhta ära hellitand, iga 5 päeva tagant on päätükk üleval olnud.  Ma kahtlustan, et see enam nii edasi kestma ei saa, esiteks ei ole ettenäha et juhtuks muga midagi niipalju erilist mida teiega ei juhtu kuna keskkond on meil nüüd jälle sama, ning teiseks võib minu aus plaan hakata tubliks ja edukaks asuda halastamatult piirama mu ajaressursse mille voli pärase kasutamisega ma juba sedavõrd harjund olen. Ühesõnaga eks näis, hakkan uuesti ka magistrandiks (vahest tekitab  inspiratsiooni, kuigi kahtlen ;)), lisaks tuleb kuidagi ka mingi leib lauale saada, kuigi praegu vanemate juures külmkapis nagu toitu oleks :), seega tundub et pean ka kuidagi asuma raha teenima, kuidas täpselt seda näitab aeg, gigolo teenuste pakkumisest üritan siiski hoiduda, kuid nagu elu õpetab, never say never...    Massa