Kui õpetaja räägib  muinasjuttu, siis flegmaatikute nurgas tuleb tempot aeglustada ning rõhutada asjalikult ja selgelt puhkuse stseene. Sangviinikutele lähenedes olgu tegevus kiire, liikuv, toon kerge, kuid mitte sõnarohke. Koleerikute olgu tekst täis tegevust, melanhoolikute juures õilis, pikaldane, voorusi kirjeldav, täis mõttepause Ka tegevused võiks jaotada nii, et kui on vaja tähelepanu, siis toetuda sangviinikutele, kui mõtlemist, siis melanhoolikutele, kui asjalikkust ja reaalsuse taju siis flegmaatikutele ja kui  julgeid otsuseid, kritiseerimisoskust, siis koleerikutele. Klass tuleb häälestada ühistegevusele, kuid igale rühmale tuleb jätta oma rütm. Lapsed jälgivad ise kogu klassi tegevust ja märkavad, mida naabrid teevad. Algab loomulik temperamentide vahetus. Algul viibib väike melanhoolik vaid mõttes hetke koleerikute hulgas, aga aegamööda kasvavad õlad ja lõug muutub jõulisemaks, kergest õhulisest tüübist saab jõulisem, koleerilisem. Sangviiniku kerglus saab täiendust flegmaatiku rahulikkusest See on pikk protsess,  kui last toetav ja teda abistav protsess.