Niisiis, v. arvas mu ära. Ma küll ei püüdnud ennast hirmsat moodi peita, aga samas hoidusin mõnest liiga otsesest vihjest - väikesegi põnevuse hoidmiseks mu enda jaoks. Tänan selles väikeses mängu osalemise eest! :) Ega ma ei teagi veel, mis mu siis lõpuks äratuntavaks  tegi (kui loed, viskad ehk mõne sõna jälle postkasti :) ), aga mõne asja kirja pannud, mõtlesin küll, et kas nüüd kohe tuleb reaktsioon: "HAA, sina või!" No see piltki siin leheserval... Me pole tegelt paar aastat kohtunud ja ma ei tea, millist tüüpi mälu kellelgi on. Mõni on täielikult näopime, aga teised näevad ainult varju ja juba teavad, kellega tegemist.    Mis siis nüüd on teisiti? Paari asja võin enda kohta jutus edaspidi vabamalt mainida, sest need ei ole enam liiga otsesed vihjed. Mõni  avaldus aga oleks äkki olnud anonüümsena vähempikantsem? Samas ei suurenda ega vähenda see juhtum mu postitussagedust kuidagi. (No maitea kuhu see aeg kaob. Kui midagi tahaks kirja panna, siis ikka tõsiselt - tunnikese selleks haarates. Või peaks sellest mõttest loobuma? Vahel meelde tulnud paarisõnalise reaktsiooni ikka siia postitama? Aga ... Maitea.)  Vaatasin oma mõtetekodu pealkirja ja tekkis küsimus, kas ikka on nii... Käes on jälle aeg enese sisse vaatamiseks.