Pealinna elu hakkab vaikselt juba nagu mingit rutiini omandama. Peaasjalikult muidugi seetõttu, et ma pole ise ette võtnud mingeid samme selleks, et seda mitte rutiini lasta. Tööl on läinud vahvaks ja asjalikuks. Eelmisel reedel käisime  kolleegiga Saaremaal, ajasime tööasju, kohtusin Saarlasega (puht tööalaselt, mainis muuseas, et olevat vist endale naise leidnud, kes ka pikemaks pidama jääb - oh-oh-hoo!). Avastan tööl, et mulle istub pideva energilise ringisabimise vahele ka väga hästi analüüsiv töö, tunnen end peaaegu sama hästi nagu ülikooli lõputööd tehes ülikooli raamatukogu omaaegses kinnises saalis - vaikus, keskendumine, numbrite tagant avanevad tulemused, järelduste tegemise rõõm…