Eesti mesoliitikum algas 9. aastatuhandel eKr. pärast mandrijää taandumist 10. aastatuhandel eKr. ning kestis 5. aastatuhandeni eKr. Sel ajal oli Eesti territoorium küttide ja kalastajate ehk nn. Kunda kultuuri esindajate asupaigaks. Vanimaks senileitud asulakohaks peetakse Pulli asulat, mis pärineb hiljemalt 8. aastatuhandest eKr., kuigi vahepeal on selleks peetud ka Reiu asulakohta. Kunda kultuuri ajal ei olnud Eestis püsiasustusi, tegemist oli mööda maad rändavate küttide ja korilaste salkadega. Vaid kalurid võisid luua omale püsivama asukoha järverannikutel ehkki andmeid selliste kohta ei ole leitud.