Siis vurasime üle Norra ikka edasi. Üle mägede ja läbi orgude, vee ääres ning tunnelites. Mäed olid igal pool, kodumaa tundus mälestuses juba mõnusalt sile. Viimaks olime piirkonnas kus iga teine kohanimi algas sõnaga Gjende. Isegi paadid, millega me pidime järgmine päev sõitma minema. Täpsustasime paatide väljumisaega ning võtsime lähedalasuvas laagriplatsis kohad. Jaagupit tabas siis natuke  pessimistlik meeleolu, kuid sellega oli juba arvestatud. Lõime telgid üles ning otsustasin telgis vedeleda vahelduseks ning kaasavõetud raamatut tudeerida. Teine paar läks samal ajal ringi hulkuma. Hulkusid nad niikaua,et meil tekkis juba Jaagupi pärast mure. Nii palju loodust korraga võis ju ometi temale mittehästi mõjuda. Õnneks nad saabusid suht kohe peale meie muretsemise algust.