NSV Liidus ei tuntud niisugust mõistet nagu "õigusruum", selle asemel lugesid isiklikud kontaktid, omavahelised kokkulepped, kehtis õiguslik salaruum. Ent esimese põlvkonna eesti kommunistid mõtestasid oma käitumist just nimelt proletaarse internatsionalismi valguses, nende jaoks olid Eesti ja Moskva praktiliselt võrdsed partnered. Veel enamgi, neil oli õigus, sest nemad tundsid kohalikke olusid paremini.