et kõik ilusti järekorras ära rääkida, alustan sellest, kuidas mu ema mind kell POOL KAHEKSA HOMMIKUL maast lahti lõi. ma küll ähvardasin lastekaitsele kaevata, aga see teda eriti ei morjendanud. igatahes tegi ta mulle selgeks, et nüüd läheme pediküüri ja ausõna, see oli juba topelt lastekaitset vääriv mõte. ajada mind ebanormaalselt vara üles ainult selleks, et keegi saaks mu varbaid kakkuda!  igatahes ei tahtnud pediküüritädi kuuldagi, et ma küünelakki ei  taha ja ma siis ütlesin, et pange mida iganes. mis oli viga. nagu juuresolevalt pildilt näha.