Mitu tundi päevas telerit passivad teismelised saavad televiisorit vähe või mõõdukalt vaatavate eakaaslastega  võrreldes koolis kehvemini hakkama ja selliste noorte puhul on keskmisest madalam võimalus, et nad jätkavad pärast keskkooli lõpetamist õpinguid kõrgkoolist, selgus ajakirjas Archives of Pediatrics & Adolescent Medicine tutvustatud teaduslikust uuringust.  20 aasta vältel 678 New Yorgis elava perekonna tegemisi jälginud uurijate kinnitusel ei jätka päevas kolm tundi või rohkem telerit vaatavad lapsed enam kui 2 korda suurema tõenäosusega oma õpinguteed pärast keskkooli.  New Yorgi  riikliku psühhiaatriainstituudi teadlased alustasid toona 14- aastaste laste telerivaatamise harjumuse ja õppeedukuse võrdlemist juba möödunud sajandi 80ndate aastate keskpaigas ning küsitlesid neid ja nende vanemaid taas, kui toonased lapsed olid saanud 16-, 22- ja 33-aastaseks.  Uuringu tõsiseltvõetavust tõstab tõik, et selle alguses küsiti vaadeldavate laste vanematelt, kas nende võsukestel esineb tähelepanu- ja keskendumishäireid ning nende esinemine võeti laste õpingutee arengu osas arvesse.  14-aastaselt vaatas enamik lastest telerit päevas 1-3 tundi, ent 13% neist passis telekasti päevas enam kui 4 tundi ja 10% vähem kui tunni.  Uuringuandmeid analüüsides selgus, et vaadeldute telerivaatamise harjumused jäid praktiliselt muutumatuks ka 16. ja 22. eluaastal.  Psühhiaater Jeffrey Johnsoni juhitav teadusrühm avastas, et 14-aastaselt enam kui kolm tundi päevas televiisorit vaadanud noortest 30% ilmnesid järgnevatel aastatel tähelepanuprobleemid.  14-aastasena päevas keskmiselt vähem kui  tunni telerit vaadanud lastel oli sama näitaja vaid 15%.  Peaaegu kolmandik lastest, kes vaatas päevas telerit enam kui kolm tundi, jäid juba keskkoolis õppimisega jänni, samas vähem kui tunniste teleripassijate seas esines samasuguseid probleeme vaid 10%.  Päevas keskmiselt kolm või enam tundi televiisorit vaadanud lastel oli uurimistulemuste kohaselt koguni 82% kõrgem risk ülikooli mitte sisse saada või sealt halbade õpitulemuste tõttu välja langeda ja seda isegi pärast uuritute seas  14-aastaselt ilmnenud tähelepanuhäirete ja nende perekonna sotsiaalmajandusliku staatuse arvestamist.   Kuigi esmapilgul võiks nüüd kindlalt väita, et telerivaatamine tõepoolest põhjustab õpihäireid, ei ole uurimistöös mitmete ekspertide hinnangul siiski suudetud seda ümberlükkamatult tõestada, sest leide võib tõlgendada ka selliselt, et varjatud õpiprobleemidega noortele võib telerivaatamine lihtsalt keskmisest meelepärasem olla.  Johnson märkis aga, et tema hinnangul harjuvad paljud õppurid teleri poolt pakutava passiivse meelelahutusega ning ei pea seetõttu klassiruumis toimuvat enam piisavalt põnevaks ja hakkavad seetõttu "kooli vihkama".  Ta lisas, et tänapäeval on kättesaadavate telekanalite arv oluliselt suurem kui 80ndatel aastatel ning sellele lisaks kulutavad  noored palju aega veel ka arvutimänge mängides.    Vaata ka: