Asula keset Austraaliat. Aeg möödub siin aeglaselt. Inimesed ei tee palju. Inimesed ei räägi ka  palju. Siin on lihtsalt palav ja pole vaja eriti midagi teha. Peategelased ka ei räägi palju. Poiss ja tüdruk - Samson ja Delilah. Poiss tahaks väga tüdrukuga olla või koos teiste poistega pilli mängida aga ta on natuke imelik ja teda väga kampa ei taheta, ning siis ajaviiteks nuusutab ta mingit keemiat. Tüdruk, kes elab naabermajas, teeb koos vanaemaga kauneid vaippilte, mida kusagil linnas müüakse enam kui sajakordsete juurdehindlustega. Aga seda saab tüdruk teada hiljem, siis kui nad pärast vanaema surma  koos poisiga ise linna satuvad. Oli see elu seal loius kõrbeasulas, mis ta oli, polnud see pooltki nii hull kui linnaelu kahe teismelise jaoks.    Sealt alates keerab ise aborigeeni päritolu lavastaja Warwick Thornton sotsiaalse ja emotsionaalse tundlikkuse täiesti põhja. See on vaatajale valusa väljakutse esitav algusest viimase kaadrini kaunis ning haarav film, mis pärjati tänavu Cannes'is Kuldse Kaamera ehk parima debüütfilmi auhinnaga. Täpse pildi, lõikavalt vahetu kultuuritaju ja sügava sooja  empaatiavõimega tehtud linateos, mille kultuuriliste iseärasuste mõistmise kohta saab head lisalugemist kas või filmi ametlikult kodulehelt. Lummavat pilti toetab suurepärane muusikavalik ning elegantselt teadvustamatud rollid näitemängukoolituseta peategelastelt. Film on esitatud Austraalia poolt parima võõrkeelse filmi Oscari kandidaadiks.    Kaarel Kuurmaa