"Ta eksib," ütles kauge külaline, "aga ta ei eksi sügavalt. Nimelt olen ma ufolaste keele vastu sama suurt huvi tundnud kui Euroopa keelte vastu. Kuna aga Belgia katoliku kirik, kellest mu aineline hüveolu sõltub, on kangesti konservatiivne, siis olen vähemasti Belgias pidanud oma seda harrastust hoolega varjama. Ometi olen ma nähtavasti ainus inimene Belgias, kes suudab tunda ufolaste keeles. Sellepärast olen ma omandanud ka ufolaste silmad, mis ei pilgu iialgi. Mis puutub aga teie professorisse, siis pean ma tunnistama, et tundsin tema vastu 1938. aastal põletavat huvi mitte sellepärast, et oleksin pidanud teda eestlaseks - eestlaseks pidasin ma teid, noormees, niipea kui te suu lahti tegite. Teie professorit pidasin ma aga ufolaseks ja ma lootsin, et kusagil nurga taga avaneb võimalus ladina keelelt ufolaste keelele üle minna. Omavahel öeldes pole mul see lootus veel praegugi päriselt kadunud. Ma ei usu küll enam, et ta oleks ufolane, aga ma olen kindel, et nende keel on tal suus."