Meie ümber ja sees on palju muutunud. Seni kehtinud ja määratletud reeglid ja ühiskonna korraldus on vaikselt sisenenud kõrgema energia ja vaimsete seaduste mõjusfääri. Meie aga arutleme ja tegutseme nagu kõik oleks vanaviisi. Me pole ammu  enam industriaal- ega agraarühiskond, pigem infoühiskond. Mõtlen viimase all eelkõige kõiki ühendavat infovälja mõju.  Miks me arvame, et saja ahvi teooria kehtib vaid ahvidele!? Infoväli e. kvantväli on meile kõigile kättesaadav ja ideed ning avastused levivad valguse kiirusel. Lühidalt: kui kellegi peas on küpsenud visioon või leiutis või veel midagi geniaalsemat, siis me võime kõik seda loomingut oma meeltega tajuda ja vastu võtta, olenemata distantsist või keelest.  Meil on võimalik luua elu,  mida väärime ja seda kõige võluvamate kujutluspiltide ja stsenaariumide teostamisel. Tundub uskumatu!? Tegelikult me oleme jõudnud uuele teadvustasandile, kui vähegi toimuvasse süüvida. Eitamine ei aita, sest kõik, mis on, lihtsalt on. Teadvustasand, mida ei teadvustata, päris huvitav, kas pole!?  Praeguseni annab alateadvus meile pidevaid, aastakümnete jooksul kinnistunud signaale - Eesti on väike, me oleme vaesed, meil pole ressursse, meil on masu, meid ei toetata ja samas vaimus edasi. Selline  negatiivsete kinnituste pilv on kaamoslikult meid katnud. Teisitimõtlejaid peetakse ullikesteks, paludes neil tagasi maa peale tulla. Kõrgemalt on siiski avaram pilt.  Püüan omalt poolt pisut helgemat poolt näidata, nagu olen seda mitmetes lugudes ennegi teinud. On kaks võimalust, kas keskenduda probleemidele või lahendustele.  Jah statistika on jahmatav ja masendav - meil on umbes 400 000 ellujäämispiiril toetuste ja pensionide saajat, meil on 100 000 töötut ja samapalju koondamishirmus töötajat,  lisaks tuhandeid pankrotte, tegutsemise lõpetanud FIEde armee, pangavõlgadesse sattunud ettevõtjad ja koduostjad, haigalatäied haigeid, võimujanus taplevad poliitikud ... ja ega see must enam mustemaks minna saa. Probleeme võib veel päev otsa kaeveldes kirja panna, ajalehest ajalehte või kommentaarist kommentaari lugeda, kuid see ei aita.  Kui vaadata planeedil toimuvat ja lülitada sisse uudised, tekitab selline pimedus kõhedust.  Mis toimub? Kas see ei pidanud siis uus energia olema? Miks pimedus  võtab võimust. Puud surevad... tsiviliseeritud loogika puud... rahu puud... vanaenergeetilise mõtlemise puud. Lindude laulu pole samuti kuulda, saabunud on ebameeldiv vaikus, kui parasjagu maavärinatest ja tsunamidest rusudeks kukkuvat maailma ei näe? Me tunneme muret? Kuhu ka ei vaataks, igal pool on ahastama ajav mõttetus. Uue maailma üles ehitamiseks, on vaja vundament puhtaks rookida. Mittevajalikud ja vaimselt nõrgad hooned kukuvad kokku, nii otseses kui kaudses mõttes...  Mida see tähendab, kui kõik  näevad probleemi, kuid mitte üks organisatsioon Maal ei suuda leida sellele lahendust? Kus on targad inimesed? Kus on rahuvalvajad?  Kellelgi pole töökindlat plaani mida teha, sest inimkond ei ole mitte kunagi midagi sarnast näinud. "Leidke probleemi allikas ja likvideerige see!", nii karjuvad mõned.  Kas see on mõttetu? Kas puudub loogika? Loogikapuudelt langevad lehed ja asjad kaotavad mõtte. Kuni puudub rahuplaan ja jätkub egoparaad, mil jätkb vihkamistule üleskütmine, sõdade õhutamine,  terrorismi rahastamine, pankade ülemvõim jmt, näeme üha uuel kujul uute ja vanade energiate vastasseisu.  Seni kuni valime ikka uuesti vana-energia mehi, ei muutu midagi.  Me oleme külmas lumevangis ja üles ärkamas vaimsest talvest. Õite puhkemiseni läheb veel natuke aega ...  Aga kus on siis meie kangelased? Pole mitte ühtegi. Mitte ühtegi silmapiiril. Kas suudate meenutada sellist aega nagu praegu, kui pole ühtki valguskiirt? Pole ühtki poliitilist ega vaimset ega "rahukangelast", kuhu sa ka ei  vaataks. "Varem on neid alati olnud".  Me vajame lahendusi!  Me arvame oma läbipaistmatus pisikeses veeklaasis ulpides, et meid on eraldatud suurest ookeanist ja me oleme täiesti üksi ja eraldatud. Kuigi läbi hägusa klaasi on raske näha jumalikku tervikut, ei tähenda see, et seda olemas pole.  Inimesed hakkavad ärkama ja nägema, et see kõik on võimalik. Peale talve tuleb kevad. Kõrvu hellitab uuesti lindude laul, on näha, et puud ei ole surnud ... On olemas väga kindel potentsiaal, et riigid  löövad targa juhtimise all õitsele. Inimesed mõistavad, et rahu maailmas on võimalik. Oh, alati tulevad vaidlused. Alati tuleb rahulolematus. Alati tulevad need, kel on teised ideed ja arvamused, kuid kõik see võib eksisteerida rahumeelsel planeedil ja tuhast tõusvas riigis.  Lahendus on meie sees, meie mõtteviisi ja fookuse muutmises. Me loome ja saame seda, millest mõtleme.  Meil on valida kas vaesusteadvus või küllusteadvus. Me oleme meistrid, kes seda ise ei tea. Tundub lihtsam  kõigis hädades teisi süüdistada, kuid see külvab suuremaid segadusi. Savisaar võib küll olla vastuvõetamatu poliitik, kuid tema tegusid vihates muudame isikliku ja loova väe olematuks.    Lahenduse valem. Mõtted + teod = tulemused.    Miks me ei võiks siis oma meelt muuta! Kui me suudaks mõelda, et oleme vabad ja jõukad, siis me seda ka loome. See pole ei uskumatu ega ka võimatu. Nii see lihtsalt on. Seega kokkuvõtteks, ära pilluta oma suurimat väärtust, oma looja väge, kellelegi  teisele. Pane ette oma võluprillid ja vaata, mida me tegelikult luua tahame ja suudame!    Mõtle suurelt ja looja teadlikkusega!