Kolmas tuttav on siis aastaid käinud kaalujälgijates, vahelduva eduga muidugi. Nüüd siis järjekordne voor käimas, loeb hoolega punkte ning kuna tal positiivne kogemus langetamise osas olemas, siis püüab ja pingutab. Esialgu veel suuri tulemusi pole, aga lootus vähemalt on. Mis muidugi ei tähenda,  et ta järgmise aasta lõpuks neid kadunud kilosid jälle tagasi ei korja. Talle kui üksikule naisterahvale on see lihtsalt minu arvates üks aja sisustamise mõttekamaid vorme. See mõte tuli mulle pähe ka eile telekas juhtumisi mingi dokumentaali peale sattudes, kus üksikvanemast naine püüdis oma söömishoogusid ohjeldada toitu kodukeemiaga üle valades. Kui ikka aega iseenda ja oma naba üle mõtisklemiseks on laialt käes ning vaimsete väärtuste arenemist enam mehed tähele ei pane, ongi järg oma füüsisega  tegelemiseks. Ok, tunnistan oma teatavat iroonilist lähenemist teemale selles kontekstis.