"Sõltumatuid" kaubaasulaid ehk selliseid, kus linnust kas polnud või oli sel väga sekundaarne roll, Eestis vist polnud. Olid küll mõned kohas, mida võiks pidada lokaalse tähtsusega kaubakohtadeks, ent ennekõike võiks aolinnadeks pidada siiski neid, kus oli poliitiline võim. Ehk siis linnusasulad kui aolinnade tekkimise otsene eeldus. Need, mis asusid kaubanduslikult ja strateegiliselt soodsamates kohtades, muutusid ka aolinnadeks: kindlasti näiteks Iru ja Tartu juba 10. sajandil. Ent kuna Langi poolt pakutud kriteeriumide järgi pole aolinnu Eestis eriti uuritud, siis pole ka päris täpselt võimalik öelda, et kui palju neid oli. Aga üks võimalus väikeseid aolinnu ja suuri külasid eristada on näiteks see, et 11. sajandil kadusid senised aolinnad (linnus-asula tüüpi) ära, suured külad jäid aga alles (n. Rebala jt). Sama tendents oli ka Skandinaavias ja mujal Läänemere ääres, kus tekkisid nüüd juba tõelised linnad, Lätis-Leedus aga mingit erilist nihet ei toimunud, seal jätkus vana linnus-asula süsteem.