See, mis toimib protestantlikus printsiibis, on kogu olemise loov alus, mis püüdleb üha uute realiseerumiste poole ajaloos, milles peitub otsekui püha  tung ennast ajalooliselt realiseerida. Tillich paneb (protestantlusele omase tendentsi vastu «vaimsustada») rõhku sellele, et protestantlik printsiip ei ole ainult «idee», vaid et ta realiseerib end konkreetses «positiivses kujunduses».