Huvitavalt kombel poisile jäi palju rutem ja kergemini see "Palun" külge. Pliks oskas ka väiksemana kenasti "Atähh!" ütelda.  Aga nüüd, kaheaastasena, tunduvad kõik vähegi viisakamad kombed down the drain läinud olevat :S. Üks kärkimine ja põrkimine muudkui käib ning näidatakse iseloomu igal võimalikul juhul, kuni kriiskamise ja jalgade trampimiseni välja. Tegelikult ma ju kasutan küll ise seda "Palun!" sõna, kui temalt midagi küsin - aga head kombed, nagu näha, ei taha sugugi nii hõlpsalt külge jääda kui nõudlik kärkimine :).    Õnneks ta vähemalt ei ole seda sorti kes näiteks poes soovitu saamiseks skandaale  korraldab :). Nõudmine käib peamiselt kodustes tingimustes ning teemaks on tavaliselt, et "Tahan midagi saada!" või "Jätke mind rahule, deem juu!!"