… polnud loeng veel üldsegi alanud, sest Kessu tubli koolilapsena läks piisavalt vara kodust välja ja jõudis koolimajja varuga. Kessu otsustas nimelt oma 5 tegemata ainet kaelast ära saada ja avastas, et ühte (peaaegu sama) ainet loetakse sel sügisel  statsidele. Kuna Kessul sügissemestril muid aineid kuulata pole, siis võttis Kessu kohe asja käsile ja rääkis läbi oma õppekorraldajaga ja õppejõuga ning saigi loa loengus käia. Koolimajja jõudes läks Kessu ja otsis üles õige ruumi ning jäi ukse taha õppejõudu ootama, sest ruum oli lukus. Ukse taga ootas koos Kessuga veel palju rahvast. Kessule tundus, et kogu selle rahva juures on midagi natuke imelikku. Siis, kui üks kena noormees tuli Kessu käest küsima, ega Kessu ei oota ajaloofilosoofia loengusse  kõrvalruumis, sai Kessu aru mis ülejäänud rahvaga imelikku lahti oli. Nad rääkisid kõik inglise keeles! Kessu mõtles natuke, vaatas siis ukse kõrvalt tunniplaani ja seal seisis suurelt ja seaduslikult: Academic Writing and Public Presentation (Tartu Ülikooli Euroopa Kolledž). Nojaa, selge. Kessu oli oma selle semestri ainsa aine võtmise õhinas jätnud vaatamata, kes täpselt need statsid on, kellega ta koos loengut kuulab. Õppeinfosüsteemis oli ju aine nimi ikka eesti keeles, kuigi annotatsioonis kirjutas ilusasti, et  loetakse inglise keeles. No aga kes seda annotatsiooni küll loeb? Kessu kiunatas õnnest.  Ja loeng oligi täpselt nii hea, kui Kessu lootis. Või isegi parem.  Kessule meeldib jälle koolis käia.