Kuidas saaks inimestel ses seisundis olla pühendumust, vastutust? Inimesel on vaja jagatud kogemust ümbritsevatega, et pühenduda; peab olema jagatud  mõistmist kõigest, mis on tähtis; ja sellest, milles peitub me erinevus. Ilma mingi üldise kokkuleppeta näib pühendumus hullumeelsusena. Siiski näeme ümberringi kriitilist lahusolu, eemaldumist. Liigendatuse puudus pole kokkuleppelisus. Kui pole kokkulepet või ka mõtete lahkuminekut, pole tähenduslikke seoseid. Jääb nihilism.