Täna viis kuud tagasi, täpselt keskpäeval lülitati Teda elushoidvad aparaadid  välja. Mina juures ei olnud, sõitsime tüdrukuga kaugemale ära, lasime hingel minna. Usute te inimese hinge olemasolusse ja hingede rändamisse? Mina ettevaatlikult usun.  Leidsin isegi saidi, kus mu eelmine elu kenasti kirjas ja nagu arvata oli - olingi eelmises elus naine;) Nõid kusjuures......Öhhh.  Juba mitu päeva on Maarika hing mind vaatamas käinud, ma ei ütleks, et lausa kimbutamas, aga vaatab seal toa paremast pimedast ülanurgast ja niimoodi tõsiselt nagu tahaks midagi öelda, millegi eest  hoiatada või tegematajätmiste eest noomida. Lisaks nägin öösel pikka ja väga selget und sellest, kuidas me mingil ühisel reisil ei pääsenud kuidagi koju tagasi, Tema oli ühel pool rauast varbaeda, mina juba teisel, niiöelda õigel pool, ootasin Teda järele, aga ei teinud midagi aitamiseks. Maarika ronis ja ronis ja siis sain äkki aru, et ta ühte kätt ja jalga ei saa liigutada, ronib nagu haavatud orav....Siis palus Ta mu abi, kutsu kiirabi, ütles. Aga ma ei teinud mitte midagi, lihtsalt seisin ja vaatasin nagi  Loti naine:( Jälle tiksuvad peas mõtted, et miskit läks tol õhtul valesti, kindlasti oleks saanud ja pidanud midagi teisiti tegema. Poja on kah natuke tõbine, ei päästnud teda maale vanaema juurdegi. Äkki on Ta mures oma lapse pärast, peaks ehk uuesti arstile minema? Käisin ja rääkisin ristiga, kalm on veel lume all, aga mõne nädala pärast tuleb pärjaroheline ära koristada ja et siis kõle ei jääks, peab midagi sinna istutama vist, eks ma küsin nõu, olen rohenäpluses otu.  Ülestõusmispühad....., jahhh