Edasised stsenaariumid võivad olla väga erinevad, sõltuvalt inimestest ja nende sobivusest. Nii uskumatu, kui ka nukker tõsiasi on, et esimene laps on  noorele abielule üsna suureks katsumuseks. Nii mõnigi abielu algus ei pea vastu neile muutustele, mis lapse sünd perekonda kaasa toob. Võiks küsida, et miks ometi, laps ju nende armastuse vili ja OMA!?  Selgitus võiks olla selline. Kaks inimest, kes seni kuulusid vaid teineteisele ja meelelahutustele peavad järsku lõviosa oma lõbust ja vabadusest ohverdama mingile vääksuvale uustulnukale, kes vajab hoolitsust 24 tundi ööpäevas! Esialgu on selline muutus šokeeriv. Probleemid on kerged tekkima ja kui neid  õigel ajal ja õigel moel ei leevendata, on suhetes juba mõrad sees. Noor ema on väsinud, murelik ja oskamatu. Noor isa tüdineb kodusest pingest ja läheb välja sõpradega aega veetma. Emal ei ole valikuid, ta peab olema lapse päralt. Sellist olukorda saab ära hoida toimides targalt ja paindlikult. Õrna ja hooliva käega juhib tark naine oma meest märkama võlusid, mida uus pereliige endaga kaasa toob. Isa ei peaks tundma ennast tõrjutuna.    ARMASTUST peab hoidma elus, siis saadakse kõigest üle,  kohanetakse ja ollakse uues olukorras jälle õnnelikud. Kui ei ole just tegemist ideaalmehega, siis kogu perekonna mikrokliima jääb naise kujundada. Naine peab olema tark ja empaatiline, tasakaalukas ja kannatlik. Paraku ei ole suhetes olemas võrdsust. Ikka vaid jaotuvad rollid. Loomupäraselt sobivad teatud tegevused rohkem naistele või meestele. Tööjaotus on tänapäeva perekonnas loomulik, kuid pole mõtet töötada vastu loodusele ja nõuda õunapuult apelsine. Vastastikune armastus, mõistmine, andestamine, toetamine,  abistamine on põhilised märksõnad, mis aitavad abielul püsida ja areneda.