Asudes eesti poliitilise juhi kohale, kelle ülesandeks oli viia oma vägesid võitlusse, oli Jakobson õigegi põhjalikult järele mõ­telnud ka oma strateegiliste olukordade ja taktikaliste ülesannete üle. Lugedes tema mõtteavaldisi sel puhul saame tundmuse, nagu oleks ta tutvunud koguni sõjandusliku lahingumäärustikuga. Nii otseselt on selle nõuded rakendatud tema võitluses.  Juba tema väljendised ja võitluslikud põhinõuded kannavad sõjandusliku termi­noloogia ja fraseoloogia pitserit. Nagu näiteks: ,,Oma vaenlaste vasta võideldes meie aga üht minutit enam ära ei viida, nagu õige sõjamehe kohus on"; "Kes oma julguse ära kautab, see ka enam võitu ärgu lootku", või jälle "Soldatit tuntakse lahingus ära: Hurt on oma kantsi kohe sõja algusel vaenlase kätte ära annud"; "Seesuguste tühja paukudega meie ennast mitte metsa ei lase ajada, vaid saame seda uut vaenlaste leegioni nende oma  riistadega lööma".