Antud raamatus, mis on osaliselt vaimne autobiograafia, osaliselt poliitiline kampaania ja osaliselt abordiajaloo kroonika, osutab dr. Nathanson moraalsele tühjusele ja naiste patroneerivale kohtlemisele, mis lubas tal oma esimestel arstiaastatel teha külmaverelise abordi isegi oma enese lapsele. Siiski veenis ultrahelitehnoloogia ning selle vahendusel kujunenud pilt lootest kui haprast arenevast inimesest dr.  Nathansoni abordi immoraalsuses. See äratundmine osutus omakorda sissejuhatuseks tema kui inimese uude elujärku.