Piiblis on juttu Noa laeva saamisloost ja legend räägib selle randumisest Ararati mäe juures. Noa ajas loomad laeva, laadis peale toiduvarud ja sulges ennast sinna koos perega. Seitsme päeva pärast hakkas valama paduvihma, mis kestis nelikümmend päeva ja nelikümmend ööd. Vesi tõusis ja tõusis, kuni lõpuks kattis kogu maa, nii et isegi kõige kõrgemad  mäed kadusid voogude alla. Kõik elav  inimesed, loomad ja linnud hävisid. Ainult Noa laev tema pere ja loomadega ujus veteavarustel. Paljud ei usu müüti Noa laevast, kuid usuvad meeleldi teadlastest panikööride ulmelugusid Gröönimaa ja Antarktika liustike täielikust ja kiirest sulamisest, millest alles hiljuti kirjutasid tõsimeeli nii Eesti Päevaleht kui ka Postimees. Tõepoolest, kui kõik maailma liustikud sulaksid, tõuseks veetase ookeanides 70 meetrit. Eestitki väisanud USA teadlane James G. Titus väidab,  et kasvuhooneefektist tingitud merevee soojenemine ja paisumine võib saja aasta jooksul kergitada veetaset kuni pool meetrit. Mäeliustike osaks jääb tõsta mere taset kuni 30 sentimeetrit. Gröönimaa jääkilbi sulamine lisaks veel teist sama palju. Kui aga hakkab sulama Antarktika jääkilp, on muret rohkem. Ainuüksi Lääne-Antarktika kilbi sulamine, mis võiks kesta kuni 300 aastat, tõstaks merevee taset 57 meetri võrra. Kaugemale teadlane siiski ei fantaseeri ning jätab vähemalt eestimaalased suures osas oma  kodudesse edasi elama.