"Taavet Soovere elu ja surm" on ehita­tud tüübikujutusele. Nagu Klaoski on Soo­vere puhta Inimsuse esindaja. Romaan il­mutab täie teadvusega puhta vaimsuse, puhta fantastika, puhta idealismi traagikoomilist kasutust inimlikus ühiskonnas ja selle kolgata saatust idealistile enesele. Isiklikuks hingelunastuseks sel võib olla oma osa. Kes unistama peab ja kellele unis­tusest piisab, see tegelgu selle peitemän­guga. Kes aga oma  unistuste ning fantaseeringutega tõelusse astub, maailma nägu muutma ja parandama tõttab, peab tõsiasju arvestama. Puhtal vaimsusel, mis kunagi lihaks ei saa, pole sotsiaalset väärtust ning tal ei ole mingit osa inimlikus ühiskonnas.