Paganail assotsieerusid järjest ilu ja surm. On juba juhit tähelepanu sellele, kuidas Pateri hoiak suurel määral sõltub tahtest võidelda kao­sega ja surmaga - kuidas preesterlik õilsuse ja ilu teenistus peab saama vastukaaluks kaduvusele. Et ta viimase mõttest sellegipärast ei  vabane, pole imekspandav. See kerkib äkki ootamatult esile kesk intiimseimat meeleolu - kui mitte otseselt, siis mingi metafooriprao kaudu, võrsutades kummalisi hauaõisi.