Lisaks sellele peab ekspertlaskur oskama varjatult liikuda, kandes kaasas kogu oma varustust; olema võimeline veetma mitu päeva varitsuses, sest snaiprid täidavad reeglina eriülesandeid ja ei liigu tavaliselt oma väeosaga koos. Tihti  tegutsevad nad vastase hõivatud territooriumil. Pärast sihtmärgi tulistamist tuleb snaipril kiiresti varjuda ja asukohta vahetada, sest lasuga kaasnenud pauk, püssirohugaaside põlemisel eraldunud suits ja pimedal ajal ka rohkem silma hakkav ere sähvatus, võivad reeta snaipri asukoha. Seetõttu oleks juba eluliselt vajalik tabada esimese lasuga. Snaipri deviisiks on: üks lask, üks surm (ingl  one shot, one kill). Paraku alati see nii ei ole ja mõnikord läheb vaja veel teist lasku. Statistika näitab, et üheks tabamuseks kulub keskmiselt 1,3 padrunit. Et olla raskesti avastatav, teevad snaiprid endale sobiva moondamisülikonna ja kasutavad kõiki muid võimalusi, et mitte oma asukohta reeta, sest avastamise korral ei kaitse snaiprit peale tema enda keegi. Tänapäeva snaiprid ei tegutse kunagi üksi, vaid lahingpaarina, kusjuures partner on sama hea väljaõppega täpsuslaskur ja võimeline kaaslast vajadusel välja vahetama. Paarilise peamiseks ülesandeks on aga lahinguvälja jälgimine, sihtmärkide otsimine ja nende kauguse määramine. Tavaliselt kaardistatakse kõigepealt lahinguväli, mõõdetakse olulisemad kaugused ja leitakse erinevate punktide jaoks tulistamisel vajalikud parandused, et hiljem oleks kergem sihtmärke tabada.