Hoolimata armastavatest perekondadest ja sotsiaalselt vastutustundlikust kapitalismist tekivad ikkagi erinevused võimuküsimustes, ligipääsus heaolule ning ebavõrdsused võimalustes. Selliste  ühiskonna ebavõrdsustega tegelemine on valitsuse roll. Nad võivad teha diskrimineerimise vastaseid seaduseid, muuta nn. "mängureegleid", kaitsta töötajaid, luua standardeid ja garanteerida sotsiaalset turvalisust ning lapsehoiuvõimalusi nendel kohtadel, kus firmad ja perekonnad ei soovi või ei saa hakkama. USA soovimatus seda mõista, viib valitsust otsima lahendusi läbi struktuursete vahendite, läbi vabatahtlike annetuste, mis lõppkokkuvõttes on tee, mis lõpeb pisaratega. Näiteks võivad naised saada  paremini ligi tööturule, kui kasutavad vastavaid abiprogramme, aga see ei taga veel neile meestega võrdset palka ega võimalust lastehoiuks. Vaesed inimesed usaldavad valitsust üldiselt niipalju kui üksteist. "Head naabrid ei asenda head valitsust".