Järgmine hommik ärkasime suht vara, et igaks juhuks vältida mingeid õudsaid Stockholmi ummikuid. Ummikuid ei olnud. Saabusime umbes 2 tundi enne laevale pääsu algust kohale ning tagatipuks nad ei viitsinud meile isegi pileteid müüa öeldes, et küll check-in annab. Oskasime selle peale vaid õlgu kehitada. Kuna ilm oli mõnusalt soe ning saime ka suvalise võõra käest tasulise parkimise, tegime mingi silla all viimast korda purgisuppi ning tundsime end, kui tõelised parmud. Parmud, kellel on  auto, gaasipõleti ja toit.  Üritasime ka linna peale minna, kuid rootslased on kavalad ning enamuse väljapääse sadamas blokeerinud. Väikse tiiru tegime siiski ning siis sai laevale, kus ma terve õhtu vedelesin ning raamatut lugesin. Hommikul saabus päikseline kodumaa.