Tahtsin Kambodžasse minna juba umbes seitse aastat tagasi, aga igale poole mujale sattusin, kuid mitte sinna - tagantjärele mõeldes võib-olla hea ongi. Ehk ei oleks meil aastaid tagasi sellist erilist suhet tekkinud nagu nüüd, sest ju oli aeg  minu jaoks just praegu õige. Ma armastasin teda hetkest, kui esimesel õhtul läbi tuktuki sissepritsiva paduvihma lennujaamast linna sõitsime, armastasin veel rohkem, kui õppisin ringi rännates teda tundma… ja tema võttis mind omaks, hoidis, hellitas ja armastas mind vastu. Ju kohtun oma kalliks saanud Khmeerimaaga kunagi taas - siis, kui oleme mõlemad veidi vanemaks ja targemaks saanud.