Päriskaheidulehelised (Eudicotyledoneae)  Korvõielised (Asteraceae) kui suurim ja kaasaegse aktiivse liigitekkega õistaimede sugukond (1/10 õistaimeliikide arvust ehk ca 25 000 liiki), kui evolutsiooniliselt kõrgelt arenenud rühm. Iseloomulik õiesarnane õisik. Korvõielistele iseloomulikud morfoloogilised tunnused (liitlehine kroon), keelõied ja putkõied. Vili üheseemneline seemnis. Kohastumused leviks (lendkarvad). Kasutustaimed (ilu- ja õlitaimed). Evolutsioonilise edu peamiseks põhjuseks biokeemilised iseärasused (püretriin kui võimas insektitsiid ja tõhus keemiline kaitse putukkahjurite vastu).  Liblikõielised (Fabaceae) kui suuruselt kolmas õistaimede sugukond. Liblikõieliste (kitsas mõistes, ilma eksootiliste mimoosiliste ja tsesalpiinialisteta) õie (sügomorfne, liblikjas, kroon lahklehine) ja vilja (kaun) iseloomulik ehitus. Iseloomulik abilehtede esinemine. Tähtsus toidutaimedena (valgutaimed) ja mullaviljakuse parandajatena. Edukad tänu sümbioosile mügarbakteritega (Rhizobium).  Roosõielised (Rosaceae). Iseloomulik aktinomorfne (kiirjas) 5-tine lahklehine kroon ja arvukalt tolmukaid. Taimedel abilehed. Viljatüüpide mitmekesisus - lihakad (õunvili, luuvili, koguluuvili) ja kuivviljad (kogupähklike, kogukukkur). Apomiksis (seemnete moodustumine ilma sugulise protsessita), liikidevaheline hübridiseerumine, polüploidiseerumine kui võimalikud teed uute liikide ja väiksemate taksonite tekkeks selles sugukonnas (sordiaretuse lähtematerjal). Tähtsus parasvöötme viljapuude ja marjataimedena.