Viimast aastasada on nimetatud aurumasina ja elektri ning plahvatusmootori sajandiks. Algamas on aatomiplahvatuse-ajajärk. Sellega pole siiski  üeldud muud, kui et inimene võib oma tahte teostamiseks kasutada uusi jõuvahendeid. Inimese tahe aga ise kulgeb mööda teerada, mille suuna on määranud ürgsed instinktid ja möödunud sajandeist pärit ideed. XIX sajandil üle maailma levinud rahvusliku valitsusvormi printsiibid ja natsionalismi ideed on need tegurid, mis (kohati kombineeritud sotsialistlike õpetusega) peamisel mõjutavad inimeste kollektiivse tahte kujundamist. «Vabadus ja minu rahvas» on hüüdsõnaks, mis juba üle 150 aasta sütitab hulkade meeli  ja ergutab üksikuid suurtele tegudele. Konfliktid, mis toona lõppesid ainult dünastiliste piiride muutmisega, põhjustavad nüüd uute rahvuslike riikide tekkimist aladel, mis muiste olid heidetud võõra võimu alla. Kommunism, nagu meie teada N. Liidu praktikas tunneme, on ilmne katse suunata ajaloo käik tagasi minevikku, katse hävitada rahvavalitsuse vormid, maha suruda vabadus ja õilsemad rahvuslikud tunded. Nagu muudki sarnased kunstlikud tõkked, hävineb ka kommunistlik reaktsiooniline süsteem ajaloo  paramatu käigu ees. Meil eestlastel pole kahtlust, et boshevistlik rezhiim kaob ja meie kodumaa saab vabaks, kuigi see ootamiseajajärk võib olla pikem kui meie seda arvestasime.