"Kõik see, mis mõtestab lähedaste omavahelisi  suhteid ja inimelu tervikuna - tõeotsingud, usk, veendumused, kõlblus, armastus - ei aktualiseeru nüüdses koolis enam väärtustena, vaid pigem ohuna erimeelsusteks, mille vastu otsitakse abi deideologisee­rimisest ja tolerantsusparadigmast. Ometi toimib kool ideoloogiaasutusena, ka siis, kui ideoloogiaks on ideoloogia puudumine. Tühjustunne toob aga endaga kaasa ebakindluse, eskapismi ja vägivalla kasvu. Kultuu ridevahelisi vastuolusid ei aita ületada kultuuritus. Isiklikus elus ei jätku edust igaveseks. Mis  saab elu mõtestatusest ning platonlikust õnne-, vabaduse- ja täiuse ideaalist edu- ja heaolukultuse taustal?"