President Toomas Hendrik Ilvese sõnul oli 59 aastat tagasi toimunud märtsiküüditamise puhul tegu otsese genotsiidiga, mille puhul ei päde ükski küüditajate otsitud küüniline õigustus.    Ilves ütles märtsiküüditamise aastapäeva mälestusüritusel Tallinnas, et tegu oli ühe koletuma kuriteoga, kui üle 20 000  inimese rööviti oma kodudest ning saadeti Siberisse orjatööle nälgima ja külmetama. "Seda tragöödiat mõtestades ei päde mitte ükski küüditajate otsitud küüniline õigustus: et sõja eel tuli peatne rindepiirkond vabastada niinimetet ohtlikust elemendist, nagu meile tavatsetakse rääkida 1941. aasta traagilise juuni kohta," ütles Ilves.    "Me teame NKVD ühe juhi Ivan Serovi käskkirja 11. oktoobrist 1939, mis nägi ette kümnete tuhandete inimeste küüditamise Eestist, Lätist, Leedust.    1949.  aasta märtsis oli tegemist otsese genotsiidiga, inimsusevastase kuritööga.    Üle kolme tuhande nende hulgast, kes täna 59 aastat tagasi ära viidi, ei näinud enam kunagi kodumaad. Nad surid võõral maal. Ainsaks põhjuseks oli nende rahvus, nende perekond, nende haridus, nende seisukohad."    Okupant ei halastanud ei naistele, ei lastele ega vanainimestele, tõdes Ilves. Nii saadeti külmale maale ka voodihaige Nikolai Sarv koos oma abikaasaga. Ta suri Krasnojarski krais aasta hiljem 65  aasta vanusena.    Tema küüditamise põhjuseks, tema niinimetet süüks, oli Eesti Vabariigi Rahvuskomitee toetamine.    Nikolai Sarve poeg, Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige Enn Sarv, oli juba kolm aastat varem sattunud NKVD hakklihamasinasse ja saadetud 1947. aastal vangilaagrisse Vorkutasse.    Nikolai Sarve süüks oli armastus Eesti Vabariigi vastu. Üks isa toetas oma poega, tema tegevust Eesti eest.    "Täna me mälestame 59 aastat tagasi küüditatuid. Koos sellega  leiname me ka vaiksel laupäeval meie hulgast 87. eluaastal lahkunud Enn Sarve. Meest, kes pühendas oma elu Eesti vabadusele. Kes kõigi kannatuste ja alanduste ning takistuste kiuste, Stutthofi ja Vorkuta koonduslaagrite kiuste, säilitas alati üleolekutunde vägivaldsete võõrvõimude ees," meenutas riigipea.    Eestlaste märtsiküüditamisel viisid punavõimud Siberisse üle 20 000 inimese. Küüditamine okupeeritud Balti riikidest algas 25. märtsi esimestel tundidel ja lõppes 29. märtsi õhtul. 1949. aasta  märtsiküüditamine oli järg esimesele suurküüditamisele 1941. aasta juunis, kui Eestist viidi Venemaale kokku 10 157 inimest.