Vasak contra parem, konservatiivne, liberaal­ne, sotsialistlik. Need on ajaloolised mõisted, millega üritati näiteks XX sajandi esimestel kümnenditel tähistada indiviidide ja nende moodustatud gruppide - ka poliitiliste parteide maailmanägemuslikke erinevusi. Sajandi edenedes muutusid need järjest tinglikumaks ja praegu, XXI sajandi alguses, pole minu meelest nendega enam suurt midagi peale hakata. Kadunud on sisulised lahknevused, sest tänapäeval ei saaks ükski erakond ei valimistel ega riigi juhtimisel edukas olla, kui ta esindaks ainult kas "klassikalist" konservatismi või liberalismi või sotsiaaldemokraatiat. Kõik parteid Euroopas on sünteesparteid. Tavalises Vana-Euroopa riigis on kaks või kolm suurparteid - vahel ka üle valimiste püsivat koalitsiooni -, mis moodustavad kord üksi, kord omavahel, kord koos väikeparteidega valitsuse. Programmilisi ja tegelikkuses rakendatavaid kokkulangevusi eri nimesid kandvate erakondade vahel on märgatavalt rohkem kui lahkuminekuid.