Aga praegu ikkagi, mida tund edasi, seda kõhedamaks pisut läheb. Ma natuke usaldan seda; ma saan aru, et kui kogu info ja mõtted tunduvad veel suur segane struktureerimata kogu, siis on kõhe olla hoolimata rahustavast teadmisest, et info on olemas. Ikka tundub nagu midagi ei oleks, sest .. ei ole ju. Ette näidata pole midagi. Peaski pole veel selge, mis teemagruppe täpselt käsitleda. Ma pole kunagi ühtki ettekannet teinud, huvitav küll, aga ma olen  kõikidest seminaridest ja loengutest seni läbi tulnud ja ühtki pole teha vaja olnud. Isegi koolis ei tulnud meil midagi ettekande mõõtu välja andvat teha. Rääkimata siis sellest, et ma vähemalt kolmveerand tundi peaksin rääkima.