Puudeladumine mulle ise päris vastik ei ole, kui ma saan a) kasutada teda seltskondliku suhtlemise vormina; b) mängida, et tegelikult ma hoopis varastan neid puid; c) mängida, et ma olen vaene ori puuhalgude istanduses; d) mängida, et ma ehitan tegelikult endale maja; e) mängida igasugu muid asju, mis mulle praegu meelde ei tule. Ja liigutamisest saab endorfiinilaksu kah, jumala tõsi. Ainult et vahel juhtub, et kuskil poole maa peal kukub veresuhkur vastikult madalale ja ma muutun apaatseks või pahuraks.  Töölist minust ikka ei saa.