Hommikul  lasti suhtkoht kaua magada. Kooki anti ka. Pealeselle sain sünnipäevaks uued rattakindad, mida oli muidugi kohe vaja proovima minna.  Teate küll, kuids see käib, kui pole end kaua põhjalikult liigutanud - alguses on energiat nii et tapab, sestap keerasin oma tavalisele Kuremaa-Laiuse ringile. Iseenesest on see sihuke laisa inimese marsruut - küll paarkümmend kilomeetrit, kuid ainult üks järsk tõus ning enamus teed allamäge.  Asfalt oli ilus kuiv, tuulekindel fliis hoidis selja sooja, villased sokid  paniin ka jalga ning uued kindad olid ülesannete kõrgusel.  Kuremaa järv nägi välja niisugune: