Telgis oli pärast mitmekümnetunnist bussis istumist ja pärast ujumist ennast mõnus sirutada. Magamiskotis oli soe ja uni tuli kiiresti. Seda jätkus aga niikauaks, kuni Peep (Mait) mind ja Reinu kella kahe ajal öösel välja kutsus ja valvesse pani.  Lubas ise telki sisse tulla, kui me viie minuti jooksul välja ei tule. Varsti me siis valvasimegi rattaid, kuni kella neljani. Oli varem otsustatud, et käru niimoodi vahetustega Poolas valvatakse. Kartsime ikka veel, et keegi võib kurja teha. Poolas on väidetavalt aastaid tagasi ikka aeg-ajalt turistidele kurja tehtud. Seekord aga seda kellelgi plaanis ei olnud. Seisime kahekesi ööpimeduses, vaikuses ja rahus. Taevas oli selge. Särasid tähed ja järve kohal paistis täiskuu. Oli täielik tuulevaikus, nii et kuu  peegelpilt järvepinnalt oli täpselt sama selge kui kuu ise. Aeg-ajalt võis näha augustikuule omast tähtede liikumist. Mõni lasi hetkega heleda jutina üle taeva, mõni teine jälle liikus vaikselt ja aeglaselt, samal ajal aina väiksemaks ja väiksemaks muutudes. Ei tea, kas ta eemaldus Maast või hoopis põles ära. Harva oli kuulda ka õrna oksa praksumist. Kord hakkas üks lind isegi mõneks ajaks metsas häälitsema.