Viimastel päevadel on mind verbaalsete vahenditega kõhu alt kõditanud L@ssie ja Urbaanika, meenutades 2004. aastal Centrali õllekeldris (linna 725. juubeliks Pärnus villitud Haapsalu õlut rüübates) toreda seltskonnaga kirjutatud Haapsalu linna legende. Mul hakkavad alati kõhus liblikad lendama, kui ma mõtlen suvele 2004. Tegelikult on neid aastaid või kuid või päevi mu elus tunduvalt rohkem, mille peale kidistised käima hakkavad. Aga 2004 oli a) töiselt ja b) uute kohtumiste poolest ja c) laululoomingu produktiivsuselt väga hea aasta. Lisaks sain ma sel suvel teada, et pole mingit probleemi kümnendik linna elanikest ühise eesmärgi nimel tegutsema panna. Keskajal tehti Euroopa linnades tihtipeale teatrit nii, et kõik mängisid ja vaatasid kordamööda. Ikka mitu päeva jutti :) Meil õnnestus seekord üle 1000 inimese programmi ettevalmistamisse ja mängu kaasa haarata, vaatamas käis kah peris mitu tuhat. Pole paha ja üldse mitte depressiivne tulemus. Käige kanni oma jutuga, et Haapsalus ei ole s***agi teha.