Probleemidena märgiti üles ka see, kuidas toimub kandidaadi valik. Onupojapoliitikast juba rääkisime, kuid teine aspekt, mis kahetsusväärselt sageli andekale ning töökale noorele takistuseks saab, on vastava kvalifikatsiooni omamine. Me ei räägi siin võimest tööd teha ning võimest töö selgeks õppida,  vaid paberist. Eesti keelt emakeelena mittekõnelevatelt isikutelt nõutakse keeletaseme testi ning see ei ole sugugi paha. Kuid teades, et väga paljud eesti keelt emakeelena kõnelevad ei suuda neid teste ise ka korralikult teha, siis mida veel tahta teistelt!? Liialt klammerdutakse paberitesse, mis tänase hariduse kvaliteedi juures ei ole ka väga suur näitaja. Olles ise õppinud mitmes ülikoolis, osalenud erinevatel rahvusvaheliste kursustel võin käsi südamel väita, et see, kas oled lõpetanud kuldmedaliga,  hõbemedaliga, cum laude või saanud veel mõne toreda tiitli, ei ole absoluutne tõde selle kohta, kas inimene sobib tööd tegema või mitte. See peaks selguma siiski töövestluse ning kutsesobivustestide vmt alusel. Inimese hariduskäik annab baasteadmised, töö saad selgeks ikkagi alles siis, kui reaalselt tööd teed.