Stress, mille abil seda tehakse, on tahtmine olla kasulik. See paneb inimese ennast pakkuma. Nüüd on kaks võimalust: pakutu kas võetakse vastu või ei võeta. Kes ei taha teist solvata ehk kellel on hirm solvata, see võtab pakutu vastu. Pakkujale see meeldib ja ta arvab, et vastuvõtjale meeldib samuti. Sageli, eriti alguses, see nii ongi. See õhutab pakkujat veelgi ja ta pakub niikaua, kuni enam ei ole midagi pakkuda. Siis hakkab pakkuja teist süüdistama, et see on teda ära kasutanud. Kes tõesti on teist ära kasutanud, õnneks võtnud, see irvitab ärakasutatule näkku ja ütleb, et teinekord ära siis ole nii loll. See tähendab: ta on aus õpetaja. Olgugi, et karm. Kes teist ära kasutada ei mõelnud, see on sügavalt solvatud: tema võibolla ohverdas ennast, et teisele meeldida ja võttis pakutu vastu. Selgub, et pakkuja määris kauba kaela ja nõuab nüüd üle mõistuse käivalt kõrget tasu.