Laenamine pole kastastroof, kui see on laenamine  olemasolevale lisaks, mitte selle asemele. Kui meil tekib omasõna kõrvale sünonüüm, on kõik korras. Vastasel juhul jääb oma keel vaesemaks. Näiteks "kaudu", "abil", "vahendusel" jne asendumine sõnaga "läbi" ja selle ülemäärane kasutamine. Laps sai viga kukkumise läbi. Piirang jõustub seaduse läbi. Henn Saaril oli tore näide: "mees hukkus läbi halli kivi". Kuna vene keeles sobib see sõna kõigi nende mainitute asendamiseks, siis on jäänud paljudele mulje, et nii on meilgi ning konteksti sobivad sõnad asendatakse  vaid ühe universaalsega, millel pealegi on eesti keeles juba teine juurdunud ja väga selgepiiriline tähendus olemas. Teine näide - "käesoleva", "kõnealuse", "vaadeldava" jt asendumine sõnaga "antud". Antud dokument, antud kohtuasi… Kes kellele mida on andnud? Tähendusvälja hägustumine, täiesti sobivate omasõnade asemele on võetud üks ühissõna. Ja siis väidavad needsamad inimesed, kes nii räägivad-kirjutavad, et eesti keeles pole piisavalt sõnu väljendamaks seda või teist, et vaadake kui rikkad on teised keeled  ja küll meil on alles palju vaja laenata, et saada midagi korralikult välja öelda. Pähh.