Nüüd, kodus, vaadanud televisioonis ära saated "Jaani torn Peetri linnas" ja "Peterburi Jaani kiriku avakontsert", tunnen ahistust hinges, kuivõrd enesestmõistetavalt me selles majas olime ja kõndisime, tajumata, mida seal iga telliskivigi  jutustada võiks, eriti need, mis omal ajal kukkusid välja erinevas suuruses. Nii president kui kõik teised tänasid eeskätt koguduse suurt hinge ja vaprat eestvedajat, ikka ja jälle publiku ette kutsutud sihvakat, moekas mustas kleidis daami Külli Sulge. Tema õlul oli asjaajamine linnavalitsusega, liikumine ühest lootusetust olukorrast teise kuni omandiõiguseni välja, mis pidi küll juba käeulatuses olema. Teine nimi, mis neis ruumides ühtesoodu kõlas, oli Aivar Mäe, ilma kelleta hoonet Dekabristide 54 sellisena  lihtsalt ei seisaks. Ta ise tunnistab oma algset poisikeselikku uljust, aga ka maamehelikku tarkust ja visadust tegu lõpule viia, Vene keeruliste ja harjumatute tavade kiuste. Annaks Jumal meile veel teisigi niisuguseid mehi! Ent meie, Peterburi Eesti Selts, Jaani kiriku kogudus, Neevalinnas õppinud tudengid, piiterlased, ja teised Peterburi Jaani kiriku taasavamise tseremooniast osasaanud hüüame suure vaeva nägijaile: "Hosianna!".