Siis olin kaks  aastat Taanis ja mul oli taaskord korralik kirjutuslaud. Kuna tuba oli maja keldrikorrusel, siis mingit otsest väljavaadet ei olnudki… või siiski. Ühest aknast paistis lillepeenra nö alumine osa ja teisest aknast paistis naabermaja teise korruse vannitoa aken. Naabriteks oli üks suhteliselt eakas vanapaar. Mingil hetkel avastasin, et naabripapi armastab õhtuti vannitoa aknast välja vahtida ehk siis minu aknasse piiluda… Kirjutuslaua kohal oli mul seinal suur korktahvel oma eesti sõprade piltidega ja mul oli  seal ka päris palju E. kirjutet kirju ja postkaarte. Tollal oligi see tahvel nende piltide ja kirjadega kohaks, kus mu pilk vägagi sageli pidama jäi.