Athos  Athose poolsaar, niinimetatud idapoolne sõrm on ligikaudu 40 km pikkune ja 8-18 km laiune. Poolsaar on kuulus Athose mäe poolest, mille kohta liigub palju legende ja mille jalamil  elavad üksnes mungad ja erakud. Tänapäeval on siin 20 suurt ja 12 väikest kloostrit. See koht sai munkade lemmikpaigaks peaaegu samaaegselt kristluse tulekuga, 963. aastast aga kuulub territoorium ametlikult jumalasulastele - 963. aastal kinkis imperaator Fok poolsaare munkadele ning siia rajati esimene klooster. Athos on paljudest sõdadest ja rahutustest hoolimata jäänud tõeliseks õigeusu keskuseks. Kunagi, Athose riigi õitsengu ajal elas siin koguni 40 000 munka. Nüüdisajal elab siinsetes rohelusse uppuvates  kloostrites vaid ligikaudu 1500 munka. Naisi ei lasta mäe ligidale alates 1060. aastast, mil keiser Constantinus taolise keelu kehtestas. Mehi ja poisslapsi lastakse tänase päevani pühameeste mäele üksnes erilubadega. Vaatamata sagedastele vallutustele ja tulekahjudele on see paik säilitanud oma keskaegse miljöö: siin puuduvad tänaseni elekter ja transpordivahendid ning teed on vanad ja kitsad, see-eest on Athosel aga hindamatud aarded bütsantslike kirikute, ikoone ja liturgiarekvisiite täis pühakodade  ning väärtuslike käsikirjadega raamatukogude näol. Athose poolsaart peetakse kauneimaks kõigist kolmest "sõrmest". Ei leidu inimest, kelle südant ei oleks siinne loodus liigutanud.