Kui päikese punane ketas oli juba mere taha vajunud, jalutati veel kuival samblasel metsaalusel mööda vana nõukogudeaegset piirivalveteed. Seejärel aga suundusid kõik külla tagasi. Lapsed jäid enam-vähem hetkega magama. Suured aga jõmisesid veel poole ööni juttu Hiiumaast ja Tänavsuude suguvõsa elust-olust ning tegemistest ja kuulasid õues pimedas rukkirääku, kes maja taga rohumaal ebarukkiräägulikult kiiresti ja masinlikult laulis.