Olgu selle usutavusega, kuidas on, mõneti on see ju maitse asi. Aga  teiseks hakkasid mulle selles romaanis vastu karakterid. Kõigepealt klišeed negatiivsete tegelaste kirjeldamisel: põhipaha Vladimir Harkonnen kannab esiteks slaavi päritolu eesnime, mis on juba iseenesest tülgastav, kas pole?   Ja teiseks on ta vana rasvunud pedofiil. No more comments.   Paraku ei tekkinud mul ka "heade" vastu mingit sümpaatiat: hertsog Leto kõrkust esitletakse voorusena; ning tema poeg Paul pole tast karvavõrdki parem, sest vahetab mängleva kergusega fremenite (Düüni põliselanikud) unistuse nende planeedi elamiskõlblikumaks muutmisest troonilepääsemise ja vürtsist saadava kasumi vastu. Ainuke vähegi sümpaatne tegelane on Pauli väärakas õde Alia, kuid sedagi vaid seepärast, et tema lapsekehas peituvad täiskasvanute teadvused ja nende väljaütlemised  tekitavad koomilisi situatsioone.