Prantsusmaal sai konflikt alguse ühes Pariisi ülikooli kampuses toimunud meeleavaldusest kõrghariduse rahastamise ja üliõpilaste õiguste teemal, kus paljud õppejõud ja intellektuaalid astusid vastu  konservatiivse võimu katsetele piirata hariduse kättesaadavust. Pärast politsei saabumist läksid nad küll rahumeelselt laiali, aga kui meeleavalduse korraldajaid ähvardati ülikoolist välja heita, kutsus Prantsusmaa keskne üliõpilasorganisatsioon UNEF kõiki üles protestidele. Maikuuks olid võimuesindajatega rahulolematute üliõpilastega liitunud ka töölised ning vastuseis rahva ja võimu vahel arenes tänavarahutusteks ja üksteist nädalat kestnud üldstreigiks, mille lõpuks põgenes oma turvalisuse pärast muretsev president  de Gaulle koguni Saksamaale pakku. Prantsusmaa kommunistlik partei hoidis nende sündmuste ajal muide võimude poolele: tõenäoliselt seetõttu, et tal polnud võimalust ise protestijaid juhtima asuda. Parlament saadeti laiali ja välja kuulutati uued valimised, kuid selleks ajaks oli protestilaine juba taandunud ja de Gaulle'i partei võitis seal rohkemgi kohti, kui tal oli olnud varem.