Balti diplomaatide huvi keskmes olid USA ja NSVL suhted, kuid  sõjajärgses maailmas hakkasid kujunema teisedki mõjukeskused. Üheks selliseks oli kahtlemata Hiina. Seda, et külm sõda ei lõppenud mitte kõikjal maailmas Berliini müüri langemisega, tuletas meelde Vahur Made. Üks tänaseni aktuaalsetest konfliktidest vindub Hiina Rahvavabariigi ning Taiwani ehk Hiina Vabariigi vahel. Külma sõja elemendid on aga seeläbi elujõulised ka tänases Eestis, mis puutub riigi välispoliitika ametlikku seisukohta nende riikide suhtes. HRV survel nn ühe Hiina poliitikast hoolikalt kinni pidades  piirdutakse tänini Taiwani puhul vaid mitteametlike majanduslike või kultuuriliste suhetega. Selle hoiaku lätted asuvad 1960.-1970. aastates, mil NSVL-HRV suhete jahenemine ning viimase lähenemine USA-le pani Eesti diplomaadid põhimõttelise küsimuse ette: kas ollakse kommunismivõi nõukogudevastased? Valiku tegemisel sai määravaks reaalpoliitika: kommunistlik Hiina, vaatamata ideoloogilistele ühisjoontele NSV Liiduga, ei ohustanud kuidagi Balti riike. Pigem vastupidi, Baltikumi olukord võeti meeleldi oma  nõukogudevastase propaganda arsenali, ning taasiseseisvumise protsessis peeti HRV toetust idealistlikest kaalutlustest olulisemaks.