Lugu hakkas õigupoolest sellest, et ma ületasin Väimelas kiirust. Ma teadsin küll, et selles kohas on asula märk juba palju maad ennem asulat, aga mul oli kiire ja ma olin mõttes. Mõtetest äratas mind see, et ma nägin äkki politseiniku kollast vesti. Noh, mul oli kohe  selge, et ma saan siin oma elu esimese kiirusetrahvi. Mitte et ma nüüd pattudeta oleks, aga seni on need olnud puuduvad kindlustused, lahtised turvavööd ja olematud ülevaatused. Ma olen üldiselt teravsilm ja märkan politseid ikka enne, kui nemad mind, sellepärast ma seni pääsenud olengi.  No olgu. Keerasin käsu peale siis teetaskusse sisse ja siis meenus mulle äkki, et kuram, mu juhiluba on aegunud juba juulist. Ükskord pangas öeldi mulle seda. Ma mõtlesin kogu aeg, et peaks minema ARK-i, aga ise teate,  kui keeruline sinna on sattuda :) Noh, politseinikuonu oli alguses maru sõbralik, küsis, kas kiiruse eest trahvi olen saanud enne, et kui pole, siis piirdume hoiatusega ... Jah, siis selgus et mu load i kehti, aga onu oli ikka veel maru sõbralik. Siis auto dokumente vaadates selgus, et mind pole tehnilises passis ja mul pole ka volitust. Tööautoga olin. Politseinikud olid endiselt maru sõbralikud ja läksid autosse nõu pidama, et mida sellise minuga nüüd siis teha. Ma sain aru küll, et täitsa keeruline  olukord nende jaoks. Idee järgi oleksid nad pidanud lausa auto käest võtma. Tükk aega mõtlesid, siis tulid pakkusid kiirmenetlust 1200 krooni eest. Et kas ma olen nõus :) Nagu mul patusel oleks midagi vaielda. Kohutavalt sõbralikud olid kogu aeg ... osad patud "unustasid" lausa ära.  Muidu oli kõik ilus-tore, aga mulle jäi veidi arusaamatuks, kuidas neil õnnestus 35 minutit seda protokolli kirjutada, niiet ma jäin absoluutselt lootusetult igalepoole hiljaks.  Õhtul ajas mind nii naerma, kui TV3  uudistes oli vaataja küsimus, et kas politsei küsib trahvi rahateenimise eesmärgil või mitte. Mine tea, kuidas oleksin enne eilset vastanud.