Tänavu kasvab minu sünnikodu  põldudel väga ilus vili. Pole umbrohtu, kukesabast rääkimata. Mäletan lapsepõlvest, et igal suvel niideti meil viljapõllu ääred rohust puhtaks ja siis kõrgus nisu või rukis maast nagu müür. Sinna sisse oli lapsel vahva peitu minna ja külviridade vahesid pidi liikuda. Minu meelest peabki just selline üks viljapõld välja nägema, nagu sein. Oma niitmisega püüan samuti vilja ääred sirgeks niita. Kui muud sellest kasu pole, siis on vähemalt ilus vaadata. Oder on seal pika kõrrega ja suure peaga. Ju on  põllumajandusühistul, kellele oma maad rendile olen andnud, mingi hea ja uus viljasort, mida nii kaunis vaadata on. Loodetavasti annab peagi hea saagi.