Niih, nüüdseks on enamus liikmeid jälle töökorras, väsimus pole nii tappev ja enamus asju on ka lahti pakitud. Lühidalt öeldes: kui logistiline õudus välja arvata, võib mänguga igati rahule jääda. Koht ise oli ilus, Ilmataat naeratas, mängijad tublid ja abivalmid ning suuri jamasi ei tekkinud. Tiim on meil samuti aus: omavahel saame kenasti läbi ja suudame kõiki asju läbi huumoriprisma vaadata. Isegi siis, kui päev enne mängu selgub, et  osad tegelased ei saa ikkagi tulla, planeeritud kummipaatide hulk väheneb neljalt kahele, päiksepaiste asemel ladistab mängu eelõhtul vihma ja kella kaheni öösel peab ruunikirja kribama, ei hakka me ükstise kallal närima.