Aukartus massiarmee ees, kus  tormijooksuga kindluseid vallutatakse, pärineb ilmselt nõukogude sõjafilmidest. See on jällegi Eesti mütoloogiline eripära, et soovitakse suureks kasvada. Meid on vähe ja seetõttu oleme nõrgad ja kaitsetud. Kuid miks ei võiks me olla hoopis väikesed ja tublid? Kvantiteeti saab asendada kvaliteediga. Meie riigikaitse nõrk punkt ongi pigem iganenud reservarmee kontseptsioon, mitte see, kas meil nüüd on kohustuslik ajateenistus või mitte, "palgaarmee", millega totaalne meedia armastab rahvast hirmutada, unustades  ära, et see mitteusaldatav "palgaarmee" on meie enda kodanikud, kutselised kaitseväelased, mitte sisse imporditud võõrleegion.