Ehk tõlkes õlletopside-purkide pidu. Ööbin Inese juures. Tema korter on täis igasugust lahedat pudi-padi. Ise ta  näeb välja nagu Minni Hiir. Õpib arstiks. Kõndisime hästi kähku kõik põhilised kohad läbi.  Republic'ud on üliõpilasmajad, kus läbisegi elatakse. Põhimõtteliselt nagu üks suur ühikas, aga isetehtud reeglitega või siis üldse mittemingisuguste reeglitega. Käisime kumituste majas, kus Kossa oli kunagi elanud. Tal on üldse väga huvitav taust.  Enamiku aja tšilisime Cafe Tropicalis. See oli selle seltskonna põhiline kogunemiskoht. Tutvusin nii mõnegagi.  Siis tuli  Ines ja me läksime tema ja ta klassiga õhtust sööma kell 22.30 õhtul! See on muideks täiesti normaalne aeg siin, kui tahad hommikuti pidutseda. Grupiõhtusöögid on siin tavalised. Minu meelest on kõigil kogu aeg mingi seltskonnaga õhtusöök jälle kuskil. See oli minu esimene. Ehk siis kõik istusid pika laua taha ja hullult vähe ruumi oli. Kõik kisasid ja rääkisid läbisegi. Pisikestest klaasidest joodi kas õlut või veini, mis toodi morsikannudes lauale. Toodi menüü ehk lihtsalt rebitud paeritükike, kus oli umbes kuut eri sorti liha valida. Igaüks tegi kriipsu sinna, kus vaja. Ma sõin mingit vorstikujulist kotletti. Lahkudes olin juba päris švipsis, sest jooki valati pidevalt juurde ning siis ei saagi õieti aru, palju jood.  Lahkusime ülikooli juurde, kus oli fado-kontsert, mis põhimõtteliselt avas festivali. Pärast seda jätkus üks pidu kuni kella seitsmeni hommikul või mõne jaoks rohkemgi. See on kõige suurem üliõpilaspidu, mida ma seni näinud olen. Kui arvate, et Tartus on üliõpilasvaim, siis korrutage kõik umbes viiega ja saate Coimbra - vanuselt teise ülikooli Euroopas.    Traditsiooniline üliõpilasriietus on pidulik must ülikond või naistel seelik ja selle peal must vappidega keep. Ja see ei ole ainult pidulike ürituste tarbeks, vaid selles riietuses peetakse maha kõige hullemad peod.  Õhtu jooksul taheti minuga ma ei tea mitu korda rääkima tulla. Lõpuks üritasin inimesi veenda, et ma olen Hiinast. "Kas te siis mu silmi ei näe?! Muidugi ma olen Hiinast!"  Hommikul sain aru, miks selle festivali nimi on Festa das Latas - kui inimesi oli vähemaks jäänud,  ilmus kohale koristusbrigaad - harjadega lükati kokku meeletud plastiktopside mäed. Sest üks õlletops on 0,2 liitrit ja kui see tühjaks saab, siis lastakse sel lihtsalt käest kukkuda ükskõik kuhu.  J2rgmine 6htu läksime üle jõe festivalitelki. See ala oli SUUR. Mitu lava, palju putkasid, palju rahvast - ja kõik õpilased.    Portugali mõistes olen ma väga noor. 19-aastased siin on põhimõtteliselt sellised, nagu meie 15-aastased ehk siis suhteliselt teenagerid veel, kes on oma mamma-papa kaitsva  käe all. Mina läheks praegu umbes 23-aastasena kirja. See pidavat olema siin päris suur probleem, et lapsed hakkavad oma peaga liiga hilja mõtlema, sest kõik tehakse ette-taha ära.     L6petuseks lisan ka paar 6petuss6na, mis sai enne juba teatud community´s avaldatud:    10 nõuannet, kuidas elada portugali moodi:    1. Osta omale hästi väike korter ja riputa pooled asjad, mis korterisse ära ei mahu aknast välja.  2. Joo kohvi ainult pitsisuurusest kruusist.  3. Ära jumala eest varu oma koju jahu!  4. Söö õhtust võimalikult hilja (soovitatavalt  kella kümne paiku) ja võimalikult palju.  5. Mine peole peale südaööd (mitte mingil juhul varem, sest linn on tühi) ja tule sealt ära kui hästi läheb, siis kell kuus aga enamasti kell kaheksa hommikul.  6. Loo linna, kus elad, väike kohvik ja hakka tegema oma enda traditsioonilisi küpsetisi.  7. Piima osta poes six-packides coca-cola kõrvalt riiulist.  8. Akendele pane kaardinate asemel ette paksud plastikrulood (väljaspoole muidugi).  9. Räägi hästi palju telefoniga, isegi kui sul  pole millestki rääkida.  10. Kui sul peaks kunagi sündima poeg, siis pane talle nimeks Nuno.    Pluss kallid-musid-paid k6igile, kes on v2hekegi viitsinud minuga yhendust v6tta. See t2hendab palju :)