One Missed Call (2008)    "What will it sound like when you die?"    Olles remake Takashi Miike filmist "Chakushin Ari", on sisu põhimõttelt umbkaudu sama kui  eelmainitud filmis - inimesed hakkavad saama enda telefonile vastamata kõnesid, mille sõnumit kõnepostist kuulates saavad nad aru, et nad kuulevad tuleviku enda viimaseid sõnu. Enne surmatähtaega näevad nad aga suuri sajajalgseid (?) ning inimesi moonutatud nägudega, mille tagamaid uurivad politseinik ja neiu, kelle sõbrad olid nende kõnede pärast surnud.      Taaskord film, millel juba treilerist teab, et see pole seda poolteist tundi vaatamist väärt, kuid ma ei suutnud vastu panna, eriti arvestades veel seda, et mulle originaal meeldis. Sarnaseid punkte neil kahel filmil ka oli, kuid ma ei mõista, miks ameeriklased pidid sinna veel miskid putukad ja mõttetu meigiga tüüpe sisse  toppima. Pole vist jätkuvalt kohale jõudnud see, et sageli  . ;P      Eriefektidega oli metsikult liialdatud ja see nägi veel nii halb  välja, et ma ei mõista, kuidas filmitegijad võisid seda heaks kiita. Poster oma tarbetute suu-silmadega on ka omaette nali juba. Ajukääbikud?      Filmi värvid mulle tegelikult  meeldisid, seejuures ka esimene stseen, kus oli jaapanipärane maja ja aed. Milleks need, seda muidugi ei põhjendatud. Arvestades (nagu IMDB triviast lugeda võib), et režissöör ei vaadanudki originaalset versiooni (ja soovitas ka näitlejatel mitte seda vaadata), üritas ta ehk seda kinni katta sellega, et keegi oli jaapanipärases õhkkonnas ja sai seal surma. :)      Ah! Veel märkasin, et režissöör on prantslane, mis siiski kinnitab mu väidet, mis ma "Saint Ange'i" arvustuses tegin - prantslased ja filmid, bleh.    Ei vaja vist tegelikult küll eraldi märkimist, kuid see remake on lausa solvang originaalile ja  ma soovitan remake'i mitte vaadata. Ajaraisk.    Hinnang: 2/10    Posted by: Shin