Tarbijal ei ole võimalik end toiduainete hinnatõusu eest kaitsta    Toiduainete hinnad turul pikas perspektiivis kasvavad jätkuvalt maailmaturu hindade ja Aasia nõudluse kasvu toel ning tavainimesel ei olegi ennast võimalik selle eest kuidagi kaitsta, sest leiba ja piima ei saa pikaks ajaks kokku osta, leiab arengufondi majanduekspert Heido Vitsur.    Toidukaupade hinna liikumise üldine trend maailmas on juba pikemat aega selge. See sõltub sellest, kuidas arenevad Aasia riigid, selgitas Vitsur Delfile. Kui kolm miljardit inimest seal saavad jõukamaks  ja hakkavad sööma loomset valku - liha ja piimatooteid - siis kõik toiduained kallinevad."    Vitsuri sõnu ongi need kolm miljardit inimest, kes saavad aastas 7-10 protsenti jõukamaks, põhiline toiduainete hindu mõjutav tegur.    Seda saadab loomulikult saagikus ja põud, kui näiteks Ühendriikides on normaalne saak, siis teravilja hind langeb, kui kordub möödunud aasta põud või tulevad tulekahjud Venemaal, Austraalias või Kanadas, siis hind tõuseb, selgitas ta ja lisas, et sellest  omakorda sõltuvad liha ja piima hinnad, sest loomasöögiks kasutatakse teravilja.    Vitsur lisas, et Eesti saagikus siin ei loe, sest tereviljal on maailmaturg nagu naftalgi.    Kuna kohaliku toidukauba osatähtsus turul on väike, siis ei mõjuta need oluliselt ka hindu. Kuigi Vitsur möönis, et saagi koristamise ajal, eriti hea saagi korral, on põllumajandussaadused alati odavamad olnud, tuleb meil ka toiduainete turul arvestada turu järjest suurema avatuse mõjuga.    Näiteks kui on  hea saak, siis tuleb turule piisavalt kodumaist kartulit, aga kuna turg on avatud, siis otsitakse turgu ka mujalt. Samas ei ole Eesti tootjatel võimet toota nii palju, et see mõjutaks hinda suuremas piirkonnas.    Suhkru hind sõltub palju kaupmehest    Suhkru hind on Vitsuri sõnul Eestis kõrgem sellepärast, et kaupmeestel on erinevad käekirjad. Ta tõi näiteks, et kui Soome kaupmees elab pikaajaliste lepingutega ja nende näiteks viieks aastaks sõlmitud lepingud veel kehtivad, siis  eelmisel aastal alanud hinnatõus neid veel ei mõjuta.    Eesti elab aga hetkehindadega ja toidukaupade hinnad meie kauplustes on maailmaturu hinnakõikumistele rohkem avatud kui mujal, selgitas ta. Selle reegli alla lähevad kõik toidukaubad.    Tarbijal ei ole võimalik ennast selle vastu kaitsta, sest piima ja leiba ju ette ei osteta, tõdes Vitsur. Liha hind sõltub aga jõusööda sisseostu hinnast.    Kui hinnad veel tõusevad, siis ei olegi tarbijal muud teha kui trimmida oma  tarbimist, mis on ebameeldiv, või üritada rohkem teenida, mida on samuti raske saavutada. Kuid inimesed on ettevõtlikud. Soome asemel minnakse ju nüüd ka tööle Norrasse, kus palgad on kõrgemad, pakkus Vitsur ühe võimalusena, mida mõned inimesed on ka juba kasutanud.    Siseturg ja eurotsoon pole tugevalt seotud    Vitsuri sõnul ei ole siseturu hinnad ja eurotsooni kriis omavahel tugevalt seotud. Ainult niipalju, et kui euro odavneb dollari suhtes, siis dollarites kaubeldavad  kaubad kallinevad, täpsustas ta.    Ka eurole üleminek ei omanud majanduseksperdi sõnul siseturu hindadele otsest ja tuntavat mõju, sest ka krooni ajal oleks toiduainete hinnatõus meid tabanud. Üks euro võrdus 15 krooniga ja nii see ka jäi.    Tõsi on Vitsuri sõnul küll see, et inimesed kaotasid euro tulekuga oma harjumuspärase mõõdupulga, mis võimaldas ärimeestel oma hindu kergemini ja ulatuslikumalt korrigeerida ja võimaldab veel tükk aega.    Ma ise seniajani sisimas mõtlen  kroonides, sest see on see, mida ma ette kujutan, kõneles Vitsur. Kõiki asju ei ole ju euro ajal veel ostnudki.    Vitsur meenutas, et omal ajal, kui mindi naela ja puuda pealt üle kilogrammidele, siis ei osanud inimesed ka pikka aega hindu õigesti tajuda. Ka siis kasutasid kaupmehed seda oma huvides, märkis ta.    Delfi.ee