Pole vist vaja kahelda, et kogu seda freudiaanlik-uusasjalikku sensualismi tuleb võtta ainult dialektilise antiteesina, reaktsioonina vastu XIX sajandi intellektualismi ja liiga  ainult vaimselt põhjendet moraali. Viimasena on tal suurimad ülesanded täita just liiga kalgiks tardund komblusega mail nagu Inglismaa, võib-olla ka Skandinaavia jm. Ka üldises väärtuste teoorias aitab ta jälle selgemalt esile tõsta tõika, et vaim küll võib õigemini või valemini tunne­tada erisuguseid väärtusi, mitte aga neid ise "asetada", sest et vii­maste üldsuund vastuvaidlematult kindlaks on määratud siiski ainult elu bioloogilis-sotsiaalsete põhitungidega ja neist ning olustikust kasvavate  põhiseadustega.