hing (skr, pl jīva) 1. India õpetustes elu ja eluväge tähistav mõiste. Hinduismis tähendab see elusolendi individuaalset hinge, mis on  hierarhiliselt madalam * aatmanist e *isest (mida mõnikord samuti h-ks tõlgitakse). * upanišadides ja * saankhja õpetuses esineb h-e tähenduses * puruša. 2. * Budismis, eriti * mahajaanas, on h. üks neljast mõistest (teised on * ise, * olend ja * isiksus ), millele ei saa omistada iseseisvat olemist ega tähendust, nagu väidab « Teemantsuutra »: "Ei saa rääkida, et ta on * bodhisattva, kui temas toimib mõiste ' i ...