Kummagi raamatu kohta nendib Nutt järelemõtlikult, et need teosed kirjeldavad vaat et pareminigi Nõukogude Liitu, kui lääne demokraatlikku ühiskondi, mille iseloomustamiseks nad algselt kulutati. Nutt läheb veelgi kaugemale, öeldes, et "Ei "Peteri printsiipi" ega "Parkinsoni seadust" ta tegelikult ei peakski satiiriks. Nad on päris omapärased lähenemised sotsioloogiale. Kummagi raamatu eesmärgiks ei ole mitte niivõrd ühiskonna üle  ironiseerida, kui tuua just välja võimusuhted, mida teaduslikus kirjanduses ei ole tavalisele inimesele arusaadavas vormis eriti tehtud."