Siis saime me hoopis ühe teistmoodi riigi, teistmoodi elukorralduse ja väärtushinnangud. See ahvatles meid. See lubas, et kui me oleme tublid ja hakkajad, on meie ees lahti sootuks suurem, rikkam ja põnevam maailm, kui  lapsepõlve pisike piiratud turvalisus. Me kuulasime jälle vanemaid ja ajalehtede juhtkirju, läksime kooli ja õppisime keeli, sest haridus pidi olema investeering ja pilet õnne õrrele.   Me õppisime palju lootma.