See nõuab aga eneseületust, tõdemust, et meil endal pole õieti midagi, teadmist, et me õieti midagi ei tea. Isegi Jumala narrus on inimestest targem ja Jumala nõtrus inimestest tugevam, sõnastab apostel Paulus ja lisab: Jumal on valinud maailma meelest narrid, et häbistada tarku, … et ükski inimene ei kiitleks Jumala ees. (1 Kr 1:25,29)