Kui ma nüüd vanas eas sain endale fotoka ehk digika, siis pole vist põhjust loota, et minust kasvab/kujuneb hea fotograaf.  Tänapäeval ei ole ju tehnika valdamisega  suurt probleemi. Vajutad õigele nupule, küll aparaat ise teeb pildi. Ometi saan ma ju aru, et midagi on siin veel. See on anne, silm, fantaasia, idee. Need kas on kaasa antud või ei ole.  Algaja fotograafina ei oska ma leida objekte, mida pildistada. Kodus olen juba peaaegu kõike pildistanud. Kassi igas asendis, lillekesi, rõduvaadet. Ühel hommikul mõtlesin teha autoportree. Sellest midagi välja ei tulnud, sest ...  Kui ma vaatan teiste blogijate pilte ja fotojahti, siis saan aru, et kõige raskem  ongi leida objekti ja seda siis õige rakursi alt üles võtta. Ja sellel kõigel peab mõte sees olema.  Juba hakkab mindki kummitama kõikide tänapäeva fotograafide mure: mida teha nende tohutute piltidega, mida ennast unustavalt klõpsid siin ja seal.  Mulle meeldib ikka paberi peal ka pilte vaadata. Ja albumid meeldivad.