Ühel õhtul jalutasime linnast koju ja nägime suvalise hosteli ukse peal silti, et vajatakse saksa keelt kõnelevat töötajat vastuvõtulauda.  Reception  oli tol õhtul juba kinni, aga hommikul esimese asjana printisin kalli raha eest (peale tunni ajast vaeva nägemist, et üldse leida koht, kus seda teha) oma CV välja ja läksin sellega hostelisse. Hosteli nimi on Boomerang Backpackers ja tegemist on hosteliketiga, millel on kokku kolm hostelit. Saksa keelt olen ma küll keskkoolis 3 aastat õppinud, aga ausalt öeldes ei mäleta sellest suurt midagi, aga see mind ei takistanud. Marssisin enesekindlalt uksest sisse ja põhimõtteliselt üritasin vahetuse vanemat  inglise keeles surnuks rääkida, kui hea, ilus, tark ja osav ma olen ja kui väga ma nende juurde tööle sobiksin. Ma ise ka pärast imestasin, et kuidas ma selliseks asjaks võimeline olin ;) Ma ei ole kunagi eriline müügimees olnud. Aga vahetuse vanem ütles kohe, et mul on väga hea inglise keel ja ma suudan ennast hästi müüa. Passisin hostelis 2 tundi, vaatasin, mida töö endast kujutab ja püüdsin endast jätkuvalt head muljet jätta. Sellega kahjuks veel tööle ei saanud. Vahetuse vanem teeb küll lühikokkuvõtte  omanikule kanditaatidest, aga omanik otsustab. Pidin veel eraldi helistama omanikule ja avaldama soovi sellele kohale kandideerida. Töökuulutus pandi välja pühapäeva õhtul ja omanik tahtis alguses vaadata, milliseid CV-sid nädala jooksul saabub. Aga omanikud on nagu nad on, iga päev võivad ümber mõelda. Ühesõnaga, kui ma omanikule helistasin, siis sai tal ilmselt otsimisest kõrini ja ta kutsus minu ja ühe teise tüdruku veel õhtuks uuesti hostelisse tagasi. Panin oma ainsa kaasavõetud triiksärgi selga, meikisin  end üle pika aja ja samal õhtul saingi endale töökoha. Omanik ja vahetuse vanem on mõlemad mehed ja pärit Uus-Meremaalt. Austraalia inglise keelest on kohati raske aru saada, aga kiwid (uus-meremaalased nimetavad end kiwideks) söövad veel rohkem sõnu ja pobisevad vaikselt omaette. Töötingimused ja palk ei ole küll see, mida lootsin, aga hetkel on hädasti mingit töökogemust vaja. Iga nädal tehakse uus graafik ja nädala jooksul peab töötama nii Boomerangis kui Ambassador Accomodation's (see teine hostel).  Mõlemad hostelid asuvad Kings Crossis, kus me kogu aeg siin Sydneys elanud oleme. Boomerangis on rohkem vastuvõtu töö (ja voodipesude pesemine ja kokku voltimine samal ajal ning köögi koristamine), aga seal on tööpäev 11 tundi pikk. Ambassadoris tuleb lisaks eelnevalt mainitule ka kõik hosteli toad ja ruumid päeva jooksul ära koristada, tööpäev on seal 6,5 tundi pikk. Olen 2 päeva Ambassadoris töötanud ja ütleme nii, et söömas ja vetsus jõuan ma käia alles lõunapausi ajal, ülejäänud aja jooksen viie korruse  vahet ringi. Täna (so esmaspäev, 12.jaanuar) lähen esimest korda õhtusesse vahetusse Boomerangi, mis on 100 voodikohaga hostel ja seal peaks ka üsna kiired päevad olema. Vähemalt läheb siis aeg kiiresti, kui kogu aeg tegevust on. Ja see kõige tähtsam: palk on niruvõitu. Saan kätte 12 dollarit, tavaliselt saadakse nii vähe kuskil istandustes, sest maakohtades on majutus ja elu odavam.. Suurlinnas on sellise palgaga üsna nälg. Mul tuleb sel nädalal kokku 39,5 tundi tööd (teeks rohkem, aga teised töötajad  tahavad ka tunde, nii et üle 40 tunni keegi nädalas ei saa) ja saan selle eest 474 dollarit. Sellest 300 maksame öömaja eest (nädal aega) ning elamiseks jääb siis 174 dollarit ehk 25 dollarit päevas. Umbes kolm päeva peab kiirnuudleid sööma, siis saab teistel päevadel midagi rohkemat endale lubada. Söönuks ja magatud saab, aga kõrvale panna küll midagi ei õnnestu. Ilmselt peame taas kahesest toast loobuma ja mitmekesi ühte tuppa kolima, siis jääb raha rohkem järgi. Mul on tegelikult ettenähtud tasuta voodikoht  kuueses toas + palk. Voodikohta rahana välja ei maksta ja voodikoha hind on 140 dollarit nädalas. Sain praegu sellise diili, et ööbime Ambassadoris kaheses toas, mille nädala hind on 450 dollarit ja omanik võttis sellest siis minu tasuta ööbimise maha, seetõttu maksame sel nädalal siis 300 dollarit ainult öömaja eest. Kui me aga kuuesesse tuppa kolime, siis jääb juba 160 dollarit rohkem minu palgast nädalas üle. Aga me ei suuda ette kujutada, kuidas on võimalik kuueses toas elada. Juba neljases oli üpris  raske. Eks näis, peame enda prioriteedid paika panema ja elame üks nädal korraga. Ja muidugi mitte mingit töölepingut mul ei ole (omaniku suusõnaline soov oli, et ma töötaksin seal vähemalt 2 kuud) ja päris ausalt see maksude maksmine minu pealt ka ei käi. Aga midagi pole teha, hädasti on vaja seda töökogemust ja raha muidugi ka.