Meil kõigil on vaja oma uhkust ja kõrkust tundma  õppida. Oleme nii kindlad oma heaks olemises ega aimagi, et just nimelt teadmine, et ma olen hea inimene, on kõrkus ehk egoism. See hea inimene meie sees peab enda õiguseks nõuda oma tahtmiste täitumist. Kust see kõik tuleb ja kas seda on vaja, see meie kõrkust ei huvita. Diskussioon sel teemal jõuab ikka sinna, et halbadel on kõik olemas, aga head peavad puuduses kannatama. Pole tähtis, missugune on sealjuures hea inimese arengutase. Headuse mõttelaad on alati ühesugune. Oma uhkust, kõrkust ja kadedust ta ei tunnista.