Enne kui jõudsin ennast teolt tabada, registreerisin vaikselt ära, et emal oli ärasuitsetatud hääl, isal küll mitte (või mitte nii silmatorkavalt), aga see-eest harimatu inimese diktsioon. Järgmiseks mõtlesin küll, et ilmselt ei ole nad  sugugi halvad vanemad - arvestavad lapse arvamust ja tegelevad temaga, viivad raamatukokku ja puha, rääkimata sellest, et ringituterdav laps ei paistnud kuidagi ärahirmutatud moega olevat, - aga hilja juba, enne seda asjalikku ja inimsõbralikku mõtet oli mu suunurk jõudnud kõverduda (mõttes loomulikult) ja esimese reaktsioonina pähe tulla "Nii… tsiviliseerimata". Niipaljukest oligi siis kasu oma seesmise jõmmi avastamisest.