Kui see on tõesti suurim kunstiteos, mille nn valgustusajastu on meile pärandanud, siis tasub küsida, kas me ei ole sellest ajaloolisest epohhist pärinevat ideelist raamistikku enesemääratlusse inkorporeerides talitanud liialt kergekäeliselt? Kokkuõvõttes ei saa ma kuidagi nõustuda Kaarel Tarandi lootusega, "et inimesed, kes on reformatsioonist ja valgustusest "hullutatud", moodustavad me kodanikkonna enamuse." Pigem tahaks loota, et oma identiteedi juurutamisel säilitatakse alati kriitiline meel.  Allikas: http://vooglaid.wordpress.com/