Juba esimesel tutvumisel meie potent- siaalse uue koduga oli arvata, et ega selle lae seest midagi ilusat välja ei tule. Arvata võis, et ilmselt on kuskilt sisse sadanud ning lagi omadega läbi.     Hullem aga ootas meid veel ees, kui päev pärast notari- tehingut saime teada, et võetud eosenäidised osutusid......vammiks!    Õnneks oli meil nii palju oidu, et panna  ostu-müügilepingusse punkt (ja seda vist nõuab seadus ka), et kõik hiljem välja tulevad puudused, millest meie teadlikud polnud, tuleb eelmisel omanikul kõrvaldada oma raha eest. Ja vaene kinnisvaramogul pidi maksma kümneid ja kümneid tuhandeid, sest neid üllatusi tuli välja rohkem kui üks.     Nagu te pildilt isegi võite, oli vamm juba päris mõnusalt lae all laiutamas ning järjest rohkem vanu laeplaate lahti võttes selgus, et seetõttu tuleb ka paar tala osaliselt välja vahetada.     Kõik nakatunud osad said ettevaatlikult eemaldatud ning olemasolev hoolikalt  tõrjevahendiga töödeldud.    Keset seda tõrjumist küsis üks töömees teiselt, et ei tea, kas see keemia on tervisele ohtlik ka? No õnneks sul on juba neli ja mul kolm last olemas, nii et väga suurt muret ei ole, rahustas teda teine.     Uued lauad katsime roomatiga ning sinna peale läks krohv ja värv.     Hea oli, et me kõik kahtlased kohad lahti võtsime. Küll aga kuluks nüüd väike mõttekoht ära kõigile neile õnnelikele korteriomanikele, kes on ostnud euroremonditud korteri vanas majas ning kus laes säravad uued kipsplaadid. Huvitav, mis kõik selle alt välja  võiks tulla?