Linnuhuvilistele on Gran Canaria kind­­lasti samasuguseks maiuspalaks kui taimetarkadelegi, sest on ju saar mit­metele liikidele ainupesitsuskohaks. Meie mägirännakut muutsid oma vahet­pidamatu sirinaga lõbusamaks rohekaskollakad kanaari vindid (need on puuris peetavate kanaarilindude metsikud sugulased) ning meid jälitav ­punastes värvides vahanokk-amadiinide ­salgake. Ehmatasime lavendlipuhmaste vahelt lendu grupi meiega pahandavaid berberi kivikanu, kes aga ruttu ­põõsastesse peitu pugesid, sest orgude kohal liugle­sid stepi-­tuuletallajad ning veelgi kogukamad kaljukotkad. Nende roaks ­langevad just kanalised ja ringikalpsavad jänesed.