Enne hüpet küsisin luba duubiga minna, Kala lubas. Enne sai veel esimest korda ümmargust varu pakkida, mis teisel katsel ka kokku läks. Loomulikult läksin ka ise sellega hüppama - igaksjuhuks, et keegi teine ei läheks. Algselt öeldi, et sel päeval saab merre 4 hüppajat, kuid kuna manifestinuid oli  5, siis heitsime liisku. Seppu (kes oli end esimesena manifestinud), tõmbas kohe kõige esim esena ka lühikese tiku (tegelikult sai tema,  ja ka Kajakas, siiski järgmise tõusuga ikkagi vette hüpata).    Üsna pikalt tiirutasime. Kaljula välja, jälle tiirutasime.. Kui olime juba päris rida aega lennanud, nägin uksest, et Ivari kuppel on ikka veel vees... Brr! Leidsin, et lühikestes riietes tulemine oli ikka viga, lennukis oli ka üsna jahe. Kuna esimene mees lendas päris kaugele ära, tulime allapoole. Vahepeal andis piloot signaali mitu korda, kuid kuna Marko paati ei näinud, mind ta välja ei lasknud. Lõpuks uksele, välja. Asend  normaalne, tunne oli justkui oleks käe ainult ära löönud (üllatuseks hiljem sinikat ei õnnestunud leida). Vari lahti, sättisin ennast seal, päris korralikult rakmetesse istuma ei saanud selle duubiga. Otsustasin, et jalarihmu õhus näppida ei julge. Muud klambrid võtsin lahti, vest sai ka enamvähem täis. Algul ei tajunud hästi tuulesuunda ära, kuid kuna see vari end ise tuulesuunda püüab sättida, siis taipasin lõpuks ära. Tuul oli siiski piisavalt tugev, et maanduma, ptüi, veenduma, tulin siiski selg ees. Vesi oli  mõnusalt soe! Seda siiski vaid Kloogarannaga võrreldes.. :) Pool kuplit sain kustutatud, veidi jäi ikka lehvima.. Vees rapsimisega tulid vesti küljest rihmad lahti. Paadi poord oli üsna kõrgel, pea ees sisse hüpata päris ikka ei õnnestunud.    Tollel tõusul olid väljahüppekõrgused siis sellises järjekorras: 500-300-400 (Marvin ümmargusega lennuväljale)-1000 (IAD lennuväljale)-300.    Hiljem sai varustust hooldatud, sh. kupleid  tuules kuivatatud, Rock City's leili võetud ja muudki huvitavat..