Kultuuri vanaduse tunnuseks on vahest ka see, et prantslane austab täiskasvanut,  elatanut, ironiseerib kõige naiivse üle, ei tunne peagu sugugi noorsooliikumist (selle eest küll hiigla respekti lap­sevankri ees), ning ta "mon vieux" on meelitussõna, mitte pilkav nagu meie "vana".