Kui pingutajalihase analüüs kombineerituna FEMi (finite element modeling) või FESAga (finite element scaling analyses) lubab ainult kindlatel orientiiridel suuruse ja kuju muutuste jagunemise visualiseerimist, piirab analüüsi kaasatud ulatuslik algseisu suurus selle võimet peegeldada täpset informatsiooni. Lihaspinge analüüs koos õhukese suulae ühenduse (TPS) kaardistamisega pakub detailsemat informatsiooni deformatsioonidest geomeetrilise paigutuse ulatuses ja määratud  orientiiride vahel. Morfoloogilisi muutusi vaadeldakse kui algse geomeetrilise paigutuse deformatsiooni lõplikuks kujuks. Algse geomeetria deformatsiooni kujutletakse graafiliselt kui põhiliste pingevektorite kogumikku koos lõõgastuse/kontraktsiooni pingega, mis määrab deformatsiooni suuna ja ulatuse algse geomeetrilise paigutuse raames. Suuruse muutused salvestatakse kui põhiliste pingevektorite tulemus, samas kui kuju muutuse mõõdud arvutatakse kui maksimaalsete ja minimaalsete põhiliste pingevektorite suhe.