Mahatma Gandhi on öelnud: «Sa pead olema see muutus, mida sa  tahad näha maailmas.» Kuigi me ei taha, et poliitikud meile valetaks, meie naabrid meid taga räägiks, pidevad hinnakampaaniad meid rööviks, muutume me ometi ise samasugusteks, sest kõik see on väga nakkav. Kui laseme end neil muuta, siis muutubki maailm ainult hullemaks ning ebajumalad, keda kummardame ning teenime, hakkavad koost lagunema, sest ebatäiuslike inimestena pole meil ebatäiuslike jumalatega midagi peale hakata. Nagu ütles Flaubert: «Ebajumalaid ei tohi puutuda. Kullatis kleepub käte külge.» Kuid  kui lubame Jumalal muuta ennast, võime kindlad olla, et tema oma suuruses ei jäta ka tükikest maailma paremaks muutmata, sest Ta lihtsalt armastab meid. Kui usume, et miski pole väiksem kui Jumal, siis aitab ta meil näha oma headust ka hallil sügishommikul üksikus õies või selles, kui palju loeb väike naeratus mossis näo asemel (Liina-Ly Roos).