Niisiis läksin eestpalvele ja tore oli, mitte midagi negatiivset, absoluutselt mitte. Kohe isuga läksin sest mus on ikka elanud samavõrd kui iha tõe järele ka iha kõige järele mida inimene siinilmas üldse kogeda saab. Iha tunnetada endast suuremat ja ülemat. Ma lihtsalt inimestele andumise suhtes olen  reeglina tõrges. Ilma keemiata kogemusi ma mõtlen. Nii et sellised kodukeemia manuaalid nagu Kenderil Comebackis jätavad mu oma "veenvate juttidega" tükkis külmaks. Mu senised kogemused eespalvetamisega on mixed. Aga ehk on Jumalgi viimaks selgeks saanud et normaaloludes mind vaid ja üksi läbi hääduse muuta saab. Läbi armu teisisõnu. Kahjuks pole seda vennad selgeks saand ja see oleks vast neile ka üle jõu harjutus ära teha. Sest kui sus endas seda ikka pole mida sa siis teistelegi pakud? Ja siis sa peadki segama  omale kokku vanast ja uuest sellise kurihea jumalakese.