Me kuulutame Kristust. Aga kuidas me seda teeme? Kas inimesed mõistavad meid meie ümber? Toomas Paul toob ühe juudi anekdoodi, kus kaks meest istuvad restoranis, üks neist pime. Nägija küsib: "Kas tahad piima?" Pime palub - "Kirjelda mulle, mis piim  on".- "Piim - see on valge vedelik". - "Hästi. Ja mis on valge". - "Noh, valge on näiteks luik". - "Ahaa. Aga mis on luik". - "Luik? See on pika kõvera kaelaga lind". - "Hästi. Aga mis on kõver?" - "Kõver? Ma painutan nüüd oma käsivarre kõveraks ja sa võid seda kombata. Siis sa tead, mis on kõver". - Pime katsub hoolikalt teise kõverakstõmmatud kätt ja ütleb siis rahuldatult: "Nii, nüüd ma tean lõpuks ometi, missugune on piim!" Kas ka tihti meie kristlik kuulutus ei ole samasugune?