Financial Times avaldas eile õhtul täpselt sama sisuga  artikli teemal, millest samuti eile õhtul blogisse sissekande tegin. Eesti avalikkusesse jõuavad sellised uudised hiljem, sest kui Londonis või Washingtonis miskit kirja ei panda, siis seda ka ei eksisteeri. Aga eksisteerib. Ja kuidas veel.    Aasia ühtekuulumine ei ole mingi Hiina ja Venemaa väljamõeldis nagu Eestis kukuvad paljud endistviisi arvama, vaid tõsine areng. Areng, mis muudab ka Eesti tulevaseid otsuseid. Kasvõi läbi Brüsseli kui mitte otse. Huvitav, et sellest ei taheta aru saada. Maailm muutub ja see muutub ka riikide nagu Lõuna-Korea, Tai, Singapuri ja India nõudmisel. Siin ei ole tegemist kommunistliku utoopiaga, vaid paljud Aasia riigid tahavad endale suuremat sõnaõigust. Jaapan, see Lääne demokraatide liitlane - hakkab üha  enam enda suunda muutma. Teeb seda nii nagu tehti 19.sajandi lõpus koos hiinlaste ja korealastega.    Praegu on lihtne naeruvääristada Hiina esiletõusu, sest kommud on tuld saanud terve sajandi. Lihtne mugav tee, mille kandmiseks ei pea ajusid liigutamagi. Japsid said tuld pea pool sajandit ning tulid välja. Korealased said tuld samuti pea pool sajandit ja tulid välja. Huvitav, millist alavääristavat sõna hakatakse kasutama riikidega nagu India ja Brasiilia kohta? Kas mõni arvab endiselt naiivselt,  et need riigid asuvad tingimusteta koostööle? Ei asu.    Elage Aasias ja suhelge kohalikega ning ehk hakkab ka miskit koitma. Aasia tuleb. Pange tähele.