Sarnase 100-protsendilise kindluse puudumisega lepitakse nii meditsiinis kui kohtusüsteemis, kus statistilisi teste kasutatakse. Statistilised testid koostatakse nii et kõigepealt fikseeritakse testi tase, millega me oleme nõus saama vale positiivse tulemuse ehk millega oleme nõus mõistma süütu süüdi. Ja siis üritame selle vale positiivse taseme juures leida testi, mis võimalikult suure tõenäosusega mõistaks süüdlase süüdi. On lihtne koostada test, millega me kunagi ei tee seda  viga et mõistaks süütu süüdi, aga see test teeb selle vea, et jätab süüdlased süüdi mõistmata. Jah, vale positiivne on hullem viga. Sellepärast fikseeritaksegi selle vea piir väikeseks, tavaliselt 1-5 protsenti. Antud dopingutesti korral on see piir fikseeritud hoopis väiksemaks: 0.01%.