K2isimegi King's Lynnis. Vahva koht. L6hnab linna moodi ja inimesed on ilusamad. Ja k6rtsid on vahvamad. Yhes sellistest vahvatest k6rtsidest istudes maandus meie k6rvallauda 1 noormees, parajalt purjus. Keeras oma tooli meie poole ja j2i  meid k2sip6sakil vaatama-kuulama. Tykk aega kuulas. Siis istus veel ligemale ja ytles, et misiganes see ka ei ole, mida me r22gime, aga v22ga ilusti k6lab. Ja siis ajasime juttu. Muidu oli vahva tegelane, aga ajaloost ja geograafiast olid tema teadmised kuidagi kummalised. Et Rootsi, Soome, Norra ja Venemaa, ka Eesti, olid kunagi yks suur kunungriik. Mida valitses yks kuningas. Ja muidki selliseid vahvaid killukesi pudenes.    Ja yhes teises k6rtsis olid vahvad kylastajad,lausid k6va h22lega  jukeboxist tulevale muusikale kaasa ning baaridaamid pakkisid meie 6lle plasttopsi, et me selle ikka kaasa saaksime v6tta. Selline tore linnask2ik oli.    Ning bussist v2ljudes sattusime kokku eestlastega, kes l2kisd napsutama. Yhinesime r66msalt nede kambaga. J6ime viina ja m2ngisime pimesikku. P2ris pimesikku. Ja kapis istusime kah. Seal oli maailma k6iga vahvam trepiaalune kapp, kus ma yldse kunagi istunud olen. Ning kui ma kuidagi kummalisel kombel l6puks koju j6udsin, siis oli mul taskus pudel  sinist karva napsuga. Aga kust ma selle sain, vaat seda kyll ei tea. Aga teised j6id selle r66muga 2ra, kui koju j6udsid.    Antti, va kurikaval elukas, tegi minuga nalja. Tahtis, et ma hapukoort nuusutaksin. Ning pigistas pakist suure-suure laari seda mulle ninna. Ma n2gin 6ite jabur v2lja, terve silmn2gu hapukoorene, ainult ninaaugud paistsid. Siiani l6hnab k6ik ilm liisunud hapukoore j2rele. Ja nyyd on meil toad kaunistatud prjaasdnikutuledega. Nii pidulik. Tea, kas sel aastalgi peame j6ulud enne  6iget aega 2ra, et ei peaks nii kaua ootama.    Ja homme on t66p2ev. Friikatehases 66vahetused.