Α. H. Tammsaare loomingut käsitledes on alatasa rõhuta­tud ta suurt elutundmist ja loomingulist sisurohkust, kuid mitte alati pole arvustusel olnud head öelda Α. H. Tammsaare stiililisest virtuositeedist ja eriti teoste ehitamisoskusest. Jär­jest on kordunud nurinad näit. Α. H. Tammsaare dialoogide suh­tes ja need on ikka leitud olevat liiglihalised, ühetoonilised ja liiga üldised. Ja ometi on Α. H. Tammsaare loomingu tähtsaim osa avaldunud dialoogides. Kas ei haiguta  siin teatud lahkkõla kütuste ja laituste aluse käsituses? Kas ei ole hinnatud Α. H. Tammsaare stiililisi omadusi liiga palju üldteoreetilistest vaate­kohtadest ja liiga vähe tähele pandud seda paratamatut sidet, mis on Α. Η. T. sisuliste väärtuste ja näivate stiililiste mitteväärtuste vahel? Paistab, et Α. Η. T. looming pakub ses mõttes veel küllalt võimalusi teravale uurijasilmale ja et sel teel saa­vutatakse ka kirjaniku sügavamat mõistmist.