Nojah, alustame siis sellest, et emme ja kasuisa läksid Gerli ja Kristiini ristsete "tähistamisele" vms. Oleks siis lihtsalt võind öelda, et "me-lähme-jooma-tsau", aga okei. Ühesõnaga nagu tavaliselt, kui emme "tahab-vara-koju-tulla-sest-järgmine-päev-on-tööle-minek", siis ta tulebki vara. Seekord siis kell viis hommikul.   Nojah, tzill ju, home alone ikkagi. Kutsusin Katha enda juurde, isale ütles ta, et ta tuleb minu juurde Mansale torti tegema (Mansale muuseas seda õnne ka, jah). Istusime siis rõdul, tarbisime tubakatooteid, Katha tegi vesikat (ma lukustasin ta rõdule, sest ma ei salli seda haisu enam, väga räige oksekas tuleb) ja meil oli muidu tore. Me kuulasime Genialiste, Stingi ja Faithlessi (me olemegi väga värvikirevad ja.. um.. erilised inimesed) väga-väga valjusti ja rääkisime muidu elust. Meil oli meeletult mõnus ja meie varvaste otsa tekkisid purikad, aga vaatamata sellele oli see suhteliselt unustamatu õhtu.  Reidikaid   tegime muidugi ka, teistmoodi nagu enam ei saakski.  Madde vajus ka   sisse mingil hetkel, olles korduvalt bussiga vales suunas sõitnud, pole hullu, kohale ta ju jõudis. Katha isa tuli talle kümne ajal järgi, kodus järgnes muidugi räme sõim ka (nagu tavaliselt). Mul on sellest lapsest kahju, no kohe ausalt on.   Istusime Maddega kahekesi rõdul, niisama tzillisime ja olime lahedad. Pakk tubakatooteid hiljem olime me juba metroos, mõnitasime tjurklasi. Jeees, indiid. Jõudsime mingil hetkel Madde juurde ka, isegi. Madde ei olnud üldse enam adekvaatne tegelikult. Või nagu ta ise ütleks, kui talle võimalus anda: "Ma ei  talu punast veini." See repliik tunduks teile ka naljakas, kui vannis magav, ennast täis oksendanud Madde seda vaikselt teile nohiseks . Ja kurat, sellise asja peale ei osanud mina küll muud vastata, kui ühe suure, priske ja sarkastilise "Ei usu ikka".      Nojah, jõudsime Madde juurde, Alex pidi ka tulema. Käisime korraks toas, võtsime sealt mu külmetusele natuke paberit nuuskamiseks ja ootasime teda. Ma polnud teda mingi.. väga kaua näinud.   Kui ta siis  lõpuks tuli, oli seal mingi muu rahvas ka. Madde on vaimustav. Tema arusaam tutvuse tegemisest on inimestele viinapudeliga järgi jooksmine ("TAHATE VÄ?"). Mingid piffid viisid talt pool pakki tubakatooteid ka ära. That's   what you get for being a good person. :'D Mõnitasime siis kahekesi Alexiga seda nunnut väikest Maddet, jõudsime tuppa ka vahepeal. Madde sonis läbi une erinevaid asju à  la : "Ma tean kül, mida te seal teete" . Tegelikult me mängisime kaisuloomadega ja vaatasime telekast mingit dokumentaalfilmi pikkadest onudest ja tädidest. Vampiiritapja Pahvi tuli ka ^^ . Nojah, me olime neljani üleval enamvähem, minu ülesandeks oli mitte lasta Alexil väga valjult norskavat Maddet väikese kõrvakiiluga turgutada.   "Lugn, vi hjälper Dig" ("Rahu, me aitame sind"). Inside joke, te ei peagi aru saama ju.  Alex näperdas mu juukseid ka ja tegi pai mulle, see oli tore, sest see on kõigekaifim asi üldse!    *Lähen poodi, kus Alex on just jõudnud endale kokat osta.*  Mina: "Alex, osta mulle jäätist!"Nüüd olen ma jälle Madde juures tagasi, kellele nähtavasti väga meeldivad raamatud (tal on nina juba viimased öööh, kaks-kolm tundi raamatus olnud). Meil oli täna tore ja tahaks öelda veel nii palju, et Mansa, Katha, Madde ja Alex on väga-väga-väga-TOHUTULT südames.