Kokkuvõttes võib öelda, et Runnelil on enam perspektiivi välisturul edukalt läbi lüüa kui paljudel teistel eesti luuletajatel. Homoluulel on kõikjal tsiviliseeritud maailmas kindlate maitse-eelistustega ja rohkearvuline publik. Runneli näide annab julgust eesti luulega tegeleda, meie kirjandus ei ole nii tühine ja ebahuvitav nagu me oleme harjunud mõtlema. Tuleb ainult üle olla oma eelarvamustest ja analüüsida tekste sellistena nagu nad tegelikult on.  Eesti kirjandus on rikas ja tal on suur tulevik, selle käsitluse tagajärjel muutub vaieldavaks Emil Tode juhtpositsioon eesti homokirjanduses, kuid  konkurents on pluralistlikus ühiskonnas niikuinii vajalik nähtus.