Kokkuvõte Otto Kiiseli 17. aprillil 1942. aastal Tallinnas peetud ettekandest. Ilmunud teoses Aktuaalseid küsimusi. Rahvakasvatustalituse kursuste loengute kokkuvõtteid. I. Tallinn 1942.  Elame ajajärgul, kus maailmas toimub sügav heitlus vasturääkivate ideede taustal: ühelpool on koondunud juutlus, vabamüürlus ja bolševism; teiselpool - Suur-Saksamaa juhtimisel temaga koondunud liitlased. Esimesi sümboliseerib juutide kuusnurkne "Taaveti-kilp"  ning vabamüürlaste ja bolševike ühine viisnurkne täht. Suur-Saksamaad tähistab päikse sümbol - haakrist. Need märgid on vaid nähtavad tähised varjatud ideedele.  Millised on siis need ideed, mida kaitsevad Taaveti-kilp ja viisnurk meeleheitlikult ning visalt neidhävitava haakristi vastu? See küsimus on õigustatud seepärast, et rahva laiemad hulgad (ka meil) sügava tõsiduse ja täieliku arusaamisega tajuksid seda ajaloolist missiooni, mida teostab Suur-Saksamaa koos oma Juhiga. Kandvad ideed tulevad teha rahvale selgeks kõikide vahenditega, mis meie kasutada. Siis koonduvad kõik jõud ühiseks ründamiseks visa vaenlase vastu. Siis ka väiksemadki üritused (kas või metalli kogumine sõjaliseks otstarbeks) omavad ideelise aluse ja inimesed küündivad vaatama kaugemale isiklikest mõnusustest ja kannatustest.  2.  Iga inimene peab ennast kõige tähtsamaks, kõige targemaks, kõige paremaks. Sellele loomulikule ja arusaadavale enda  ülehindamisele seltsib soov: olla kõige võimsam, olla käskija ja juht. Need soovunelmad enamikul juhtudest üksiku inimese elus jäävadki selleks ja nad ei häiri palju teisi inimesi.  Kuid on olemas ka rahvas, kes oma tervikus taotleb sama sihti: peab ennast kõikide teiste rahvaste seas paremaks, äravalituks, kes on loodud valitsejaks kõigi teiste maailma rahvaste üle. Vastavalt oma sihtidele on ta kujundanud endale maailmavaate, oma usu ja Jumala "oma näo järgi". See "aadlik", võimuihkav rahvas on juudi rahvas.  3.  Maailma loomise kuuendast päevast alates, nagu see kirjutatud juutide seaduseraaimatus Tooras, on maailma kõik rahvad ja riigid ühel või teisel viisil kokku puutunud juutidega. Juba vanasti olid juudid Pärsias, Babüloonias, Egiptuses jt. vana maailma riikides (nagu nüüd Euroopas ja Ameerikas) mingisuguseks haiguseks, mis nakatas, mürgistas kõigi teiste rahvaste omapärast elu ja kultuuri. Martin Luther lausub ühes oma töös: "Läbini tige, läbini mürgistatud, läbini immutatud kuradist on juut... Nii nagu nad on olnud kaela peal kõigil rahvastel, nii ka Saksamaal ligi 1400 aastat. Nad on olnud meile katkuks, nuhtluseks ja kõigeks muuks, mis veel halba on."  - Ei saa küll nimetada maailma rahvaid ja riike puutuvat ühtegi suuremat küsimust, alates ristiusu sündimisest kuni Prantsuse ning lõpuks Vene revolutsioonideni, hõlmates 1941. a. ning käesolevalt maailmasõda, kus juut ei ole esinenud kas isana, vaderina, kasvatajana või hooldajana (seejuures ikka rohkem varjatud kujul). Ikka on juudi mõju olnud lammutav ja kehtivat korda eitav. Ikka on juut midagi "ideelist" leiutanud, mis häirib püsivat rahu riigis: olgu see siis Marx, Engels, pooljuudid Uljanov-Lenin, Džugašvili-Stalin või kes tahes. Juut on esinenud vähktõvena, mis nähtamatult kasvab kui kurjaloo-muline paise ja lõpuks hävitab riigi organismi, viies selle sihikindlalt hukkumiseni. Millist osa etendasid juudid vanade kultuurrahvaste ja riikide hävitamisel, ei ole ajalooliselt küllaldaselt selgitatud laiemas ulatuses, kuid kindel on, et juudid kusagil ei ole kaasa aidanud kultuuri tõstmisele ja riigikorra kindlus tamisele. Ikka negatiivse ja destruktiivse kallakuga on olnud kõik nende üritused.