Kui vangistatud aafriklased Brasiiliasse jõudsid, tõid nad kaasa muudki kui oma orixa'd; orjad pidasid meeles oma tantsud, laulud ja rahvuslikud võitluskunstid. Nad praktiseerisid viimatimainituid omaette, oodates juhust, et oma vabaduse eest võidelda. Aeg-ajalt sattusid ülevaatajad neile peale, kui nad parajasti nonde kummaliste liigutustega tegevuses olid. Leidlikud orjad väitsid, et nad harjutavad tantsu. Selle tulemusel ning niisuguse triki abil loodi ja säilitati capoeira, üldlevinud Brasiilia võitluskunst. Tänapäeval, väljaõppinud capoeirista'de poolt esitatuna, üllatavad selle graatsilised, kassilikud liigutused pidevalt pealtvaatajaid ja tõenäoliselt ka esitajaid endid. Nii nagu puu otsast kukkuv kass, nii maandub ka capoeirista alati jalgadele; nii nagu kass saaki varitsedes, nii on ka capoeirista valvas iga heli, lõhna ja liigutuse suhtes, mis hõlbustab kasulikku liigutust. Ei peaks olema üllatus, et lisaks väledale Hirvele on minu tootem ehk väeloom ka nõtke Puuma. Ühe tootemiga Põhja-Ameerikast ja ühega Lõuna-Ameerikast võin ma hõlmata kogu poolkera!