Aga Alo ei jätnud. Ütles, et ta ei tea ju, mida teised kokku kirjutavad, et mind ta usaldab ja nii edasi. Kuni kusagilt tuli mulle pähe fraas "ei ole üksi ükski maa" ja kujund eestiaegsetest maakondadest, kes kõik Virumaad aidata tahavad. Helistasin Alole, ta andis fraasi pikkuse ette ja töö läks käima.