Tänane hommikupoolne öö oli mulle väga seiklusrikas. Kahjuks küll väheviljakas.    Asja kandev idee oli, et pidime Ansipi ja Mari-Leenuga (blogi Mari-Leenuga, mitte selle lauljatüdrukuga) vesipiipu proovima. Ansipi poolt olid piip ja ettepanek, Mari-Leen pidi meid juhendama ning minul oli siis selline omaette pleiss selleks ürituseks välja panna. Kuskil Valga äärelinnas. Algus oli kõik kena, Mari-Leen tuli minu poole, viskasime kõik muud mõttetud akrobaadid ja etlejad korterist välja - ja mina läksin Ansipile järele. Tema juba ootas oma peatuspaiga ees tänaval kahe turvamehega ja hakkasime siis minema jalgsi kiira-käära. Aga selgus, et olen ikka lootusetu lammas ning suutnud ära unustada, kuidas sinna "minu poole" tagasi pääses. Tiirutasime ja tiirutasime, jõudsime kesklinna välja, siis mulle meenus, kus mu pleiss tegelikult on, aga Ansip oli juba väheke tüdinud ja suundus mingis oma suunas, mina olin roninud mingile kõrgele vaateaknale, kuhu siis idee järgi Ansipki ronima pidanuks, et sealtkaudu mulle järgneda ja otseteed vajalikku paika suunduda, aga tema üles ronida ei tahtnud ja läks oma turvameestega vasakule ära, mina siis püüdsin alla ronida, et talle järele minna, et ühiselt siis ringiga kohale jõuda, aga mu istumiskoht oli, nagu selgus, ikka väga kõrgel ja all oli mingi klaasist mitmekorruseline kommivaagen ja ma ei julgenud selle peale astuda ... ja siis tuli George Clooney ja püüdis mu sülle (sedasi võrgutavalt naeratades). Ilmselt mulle hakkas asi meeldima, sest järgmine mida mäletan, oli, et istusin kõrvaloleva aknalaua peal ning ootasin, et Džoordž jälle tuleks ja operatsiooni kordaks, aga Džoordž vist enam ei viitsinud või oli tal mujal tegemist, igatahes tuli seekord üks tavaline eestimaine noorepoolne heledate pikemate juuste ja nahktagiga meesterahvas, kes selle minu alla aitamise asja siis ära õiendas. Aga selle aja peale oli Ansip juba lootusetult ära kadunud ja nii mul jäigi see vesipiibu asi ära proovimata. Ja vist parem kah, sest kuna ma pole seda kunagi teinud, siis kahtlane, et ma seda isegi unes õigesti ette kujutada oleks osanud - ja ei usu, et ma seda eriliselt nautinudki oleksin.    Selline lugu  oli. (Unenäolugu, kui keegi veel aru saanud ei peaks olema :).)