Bõliina ise oli järgmine.  Ükspäev, õieti, mis päev see niiväga ikka enam oli kell pool kolm öösel. Estakate helistas ja käskis kähku swissotelli tulla. Ta on  ennegi oma uumorit teinud. Ei läind ma kuskile. Hommikul oli mu telefon sõnumeid ääreni täis. Jagasin ära, et vist siiski kisub teemaks.  Läksin selle pilvelõhkuja juurde, ettevaatlikult piiludes, millal turvamehed mind seirama hakkavad. Ei hakanud. Need suured läikivad luksuslossid on tegelt täitsa inimsõbralikud. Isegi keegi pika halli habemega taat istus esikus. Kohe söögilaua ääres ja üritas meetripikkuseid makarone habeme vahelt kõhtu toppida.  Ootasin Estakatet kokkulepitud kohas. Lifti ja suure  kaktusepoti vahel. Veerand tunni pärast kahtlustasin ikkagi tünga. Lõpuks tõusis vanamees lauast, rõhitses rahulolevalt ja lausus siis Estakate häälega, et lähme lifti. Läksime, sõitsime, vups olime sekundiga mitu korrust ülal, ilma et lift oleks käiku vahetanud. Minu nõudliku pilgu peale vastas Estakate häbelikult, et pidi end paar aastat vanemaks maskeerima. Eestimaal olla niisuke seadus tehtud, et nüüdsest alles 21-aastane tohib kaarti mängida. Aga kui paar numbrit oma passis ära vahetada, siis ole või  lätlane, keegi ei keela. Ühesõnaga turvamees lasi meid mõlemaid kasiinosse. Mis varem oli olnud swissotell. Või vastupidi. Estakate sidus mulle ümber käe mingisuguse paela ja ütles, et sellega saab igale poole sisse, kui ma seda ära ei võta. Isegi Rocksummerile.  Seejärel tormas kohe lauda ja jätkas oma turniiri.  Lõuna oli vahepeal olnud. Toppis omale mingid traadid kõrva ja vahtis laua alt peopesasuurust telekat. Nihkusin lähemale, et näha, kuda tal mäng sujub. Ta hoopis kuulas muusikat ja  tudistas habet. Kui korraga lükkas kogu oma plastmassraha hunniku panka. Vastasel oli 2 ässa, Estakatel ruutu soldat ja ärtu 3. Vastane võitis.  Estakate tuli minu juurde: Tead ma ei saa hästi seda ilma vahetusteta mängu mängida. Siin peab alati proovima, kellel tuleb ja kellel mitte. Õnne-värk, nohh! Ära visata siin ei saa, kes ära viskama hakkab see on varsti omadega pankrotis. Pealegi on ärtu 3 mu lemmik kaart, vadistas ätivälimusega noor pokkeriproff .  Ega mul polnud Estakate elutarkuse kõrvale  eriti täiendada. Ta mängis ju juba 49-dat tundi järjest. Küll ta teab.  Alles nüüd sain mahti silmitseda seda melu ja inimhulka, mis ümberringi kobrutas. Nagu oleks õllesummer või Riigikogu suvepäevad. Estakate tuli uue turniiri piletiga ja teatas, et aeg on raha. Niisama molutamine olevat miinus EPT või midagi seesugust.  Vahepeal vupsas ta lähemale ja vahetas oma võltshabeme minu kätte ning tõmbas pähe karvased kõrvasoojendajad, sinna otsa poolemeetrise nokaga imeliku mütsi, silmile kiiskavate  klaasidega ämblikuprillid ja kaela ümber sidus roosa rätiku. Nii olevat kindel, et teda ei saa lugeda teisiti, kui DNS näitab. Kui ta veel kätte siidised valged kindad sikutas, sai minu mõistus otsa. Tehku, mis tahab, peaasi, et ei lähe vastuollu kaardimängu skilliga ! Seda lauset olin talt korduvalt kuulnud ja lootsin, et see toob talle õnne. Mäng oli nüüd Omaha, nelja kaardiga. Estakate pani oma lemmikhoiupõrsa kaarte valvama ning tormas vahepeal suure saali teise otsa. Jälle kaarte vaatama. Estakate mängis  korraga kahte, võibolla isegi kolme turniiri ! Nagu arvutis tehakse.  Muidugi sai selle karglemise järel poisi jaks varsti otsa. Superturniiridel on isegi väsinute peale mõeldud ! Juba tiirlesid saalis mustade liibuvate retuusidega preilnad, kelle jalgpallisuurustele tissidele oli hõbekirjaga tikitud välismaa keeles: Maaaailma parimad käed. Ja olid tõesti. Kiitsaka naisinimese ebatavaliselt suurtest piimanõudest veelgi suuremad olid tema käelabad. Ja nendega mutsis ta siis meite poisi selga.  Mõisa-Kolla oli omal ajal samamoodi kolhoosi lautas proovind kaksikuid vasikaid korraga lehma seest kätte saada.  Estakate ainult inises mõnu pärast ja kippus tukkuma. Seda ei lasknud aga proua kauaks sündida, vaid nõudis 5 Eurot. Jajahh, seal majas maksid kõik juba eurodega ! Estakate tuli minu juurde ja ütles, kuule mul pole sulli kaasas, anna sota ! Pärast väitis, et oli sissemaksud ka ühe väliseestlase krediitkaardiga teinud, et muidu alaealisele ei anta äkki võitu kätte. Ta ju meil alles 18 ja poolene.  Trimpasin järgmise sota eest eriti tervislikku, vitaminiseeritud hotelliõlut ning vist tukastasin pehmes toolis. Äkki Estakate tuli raputas mind õlast. Ta oli tagumise saalinurga turniiri ära võitnud ! Muudkui surus allin, kui parajasti selle laua juurde sattus. Ja iga kord võitis. Seal lauas oli kohe erakordne õnn ning pluss EPT. Mitte kordagi polnud Estakate seal lauas kaarte vahetanud ! Sellist õnne ei tule vist strip-pokkeris enam niipea, muutus poiss isegi pisut nukraks, kuid elavnes samas.  Tead, pean sulle üles tunnistama, et vajan võidu kättesaamiseks sind nüüd kassa juurde oma krediitkaardiga, teatas Estakate. Kuramuse poisiraisk oli oma turniirimaksud teinud minu krediitkaardiga! Sähh Sulle välis-eestlast ! Ühesõnaga, käisin kassaluugi ees, võtsin sõbra võidetud müstilise hulga Eurosid oma patusele hingele lisaks ning läksime seejärel koos Estakatega säästukasse.