Oo, väga põnev seletus! Mina olin siin pühas teadmatuses, et Ajaränduri naise ümber miski haip käib. Lugesin seda mitu-setu aastat tagasi, kui ta mulle raamatukogus lihtsalt kogemata näppu jäi. Mulle tundus värske ja põnev.    Tegelt neid ridu kirjutades meenub mulle, et nägin ju kinos käies AN filmi reklaami ja veel imestasin,et miks sellisest pooltundmatust väärtteosest miski mage ollivuudi naistekas on vorbitud?    Aga raamatukaantele (staari)piltide kleepimine on väljamaa värk. Meil siin kodueestis tunnistatakse kaanekujunduselemendina põhimõtteliselt ainult värve, mitte mingit tilu-lilu. Näiteeks Tänapäeva punane sari: kõikide sarjas ilmuvate raamatute kaaned on... punased. Varrakul oli varem hall  sari: kõikide sarjas ilmuvate teoste kaane... hallid. Jne. You get the drift.    Sellisel "nägudeta" kujundusel on ka omad head ja vead. Näiteks imestab Tänapäeva kirjastus oma blogis: "Praegusel kujundusel on aga üks omapärane häda - kui samalt autorilt ilmub sarjas juba mitmes raamat, ei pruugi lugejad aru saada, et tegu on uue raamatuga, sest kaanel on kõige suuremalt autori nimi ning teose oma on suhteliselt väikeselt."    Mir