Erandatud iseseisvuse esimene aeg, millal ergutust tõi mingi vaistlik tung ja lootus iseseisvale rahvuslikule ülesehitusele ning elukorraldusele, on meie riigielus suuremaiks puudusiks olnud nii hulkade kui ka haritud ringide sisuline ja ka n.-ö. hingeline eemalolek oma enda riigi ülesehitusest. Erakondliku  jagelemise ja ahtakeste horisontide tõttu tuhmusid rahvusliku ülesehituse sammasjooned, ilma et nad oleksid saanudki võtta monumentaal­semaid kontuure ja kaasa tõmmata kõiki kihte. Eriti on see puu­dus kaua aega inaktiveerinud meie vaimset eliiti ja paljugi vedel­danud selle töötahet ning muserdanud loovat tegutsemist.