Üheksa last Iida lasteaiast lähevad kooli. Nende auks oli aias neljapäeval pidu. Käisime: vanavanemad (3), Alo, mina.    Esimene küsimus kõigilt, kes teemaga kursis, on: PALJU MAKSIS? Vastus: suurt midagi. Aiast sai rahvariided - mitmetuhandeste kleitide ja kingade tellimine jäi seega ära. Sümpaatne, eks? Kingiks said õpetajad laste ja enda piltidega paberi, 50 krooni tükk... Söökide jne kulud on jagamata, aga mis need õunad ja küpsisetort ikka maksavad.    Lapsed esitasid EESKAVA. See avaldas tõsiselt muljet, vähemalt mulle. Au ja kiitus muusika-õpsile, kes on lapsed täiega laulma ja tantsima pannud! "Suur üheksa" esinesid kambaga ja ükshaaval, ülejäänud rühm lõi ka sekka. Rahvalik stiil: kaerajaan ja "vennad on mul suured mehed" ja "mullu mina karjas käisin" ja veel mustmiljon laulu. Mul on tunne, et nad on tõesti KÕIK lastelaulud ära õppinud.    Siis pidas  proua juhataja lühikese ja väga armsa KÕNE ja kõik lapsed said KINGITUSI ja õpetajad ka ja mõned pered said ka AUKIRJA, ma täpselt ei tea mille eest, aga kodus puhveti peal ta meil nüüd on. Siis käis väike LILLELAAT. Edasi jagunes rahvas kolmeks. Vanavanemad LAHKUSID häbelikult, vanemad asusid sööma ja MURELIKULT LOBISEMA, ja lapsed jäid täiega MÜRAMA. Sellist mürtsu ei ole lasteaias sel aastal ilmselt tehtud! A eks see oli eriline päev kah, ja lapsed on tublid olnud ja õhtutäie mängimist väga ära teeninud.    Kati oli lapsega esimest õhtut kodus, pärast pidu tulid R emmega veel beebit vaatama. Kogunesime meie voodi peale ja kõik tegid titele pai. Väga armas hetk oli...    Kui veab, oleme järgmisel aastal lasteaias tagasi - Aloga.