Mulle ikka Tallinn meeldib. On teine selline mürisev ja sebiv - aga sellisena just minu meele järgi. Linnulaul ja männilõhn on ju  kenad küll - aga mulle ikka meeldib ka enda ümber elu keemist tajuda. Et on palju inimesi ja kõigil neil omad asjatoimetused ja rutt jalgades. Mind tabab alati üüratu entusiasmipuhang kui Tallinnas või selle lähistel viibin. Tahaks kah kohe asjatada ja olla ja teha jne. :)))    Kui oleksin üksik ja vaba ja vallaline siis ilmselt oleksin juba ammu tallinlaste nimekirjas - aga praegu, pereinimesena, pean ikkagi arvestama ka oma laste heaoluga - ja noh, ka abikaasa meelerahu maksab, eksole.    Eileöösine tormav tuul oli päris kõvasti igasuguseid reklaamkangaid ja plakateid räsinud - nii mõnedki puruks ja maha kiskunud. Veelgi lõunapoolsemate väiksemate teede kohta väitis mu ema (kellega - ja tema mehega - hommikul sinna põhja poole sõitsingi) kogunisti teele langenud puud näinud olevat.    Mäo kandis on meeletud ümbersõidu-ehitustööd käimas. On ikka suurelt ette võetud küll, mitu viadukti ja värgid. Iseasi muidugi, et ilmselt need toidukohtade pidajad nii väga sillas sellest ideest ei  ole (kes neid siis enam külastada viitsib, kui kiirtee kaugemalt mööda tuhiseb) - aga teisalt oli see Mäo muidugi üks selline koht ju küll, kus pidevalt mingeid inimesi teed ületas ja niisama seal tolgendas, nõnda et kunagi ei teadnud, ega mõni neist nüüd näiteks rataste alla viskuda pole pähe võtnud. Igatahes selle kitsikuse likvideerimisega nüüd tegeldakse - ja päris hoolega kohe.    Aga Tallinnas-käimise põhjuseks oli vajadus oma vastostetud läpakas koju tuua - ja noh, tahtsin end natuke  tuulutada ka, sellepärast ennast ise kohale vedasingi.    Oli tore päev - ehkki põhjapiirkonnas tihedalt vihmane. (Tartu kandis jällegi olevat peaaegu päev otsa hoopis päike väljas olnud. - Polegi see Eesti siis nii väga pisike, võimis. :))