Viimased sügised on ikka veidrad olnud, midagi olulist oli puudu… Kui vahel Pärnus käin, siis vanemad väidavad, et meie maakohas seeni pole ja enne kui ma maale jõuan, et taretagusest metsast kaugemale asja uurima minna, tulevad öökülmad kaela. Tartu kandis pole kah õieti metsa jõudnud.  Aga eelmisel nädalal ajas kolleeg Vanem-Ja-Targem mul hamba valusalt verele, seletades mõnuga, kuidas vanasti rongiga Tartust välja seenele mindi. Mispeale mõtisklesin pisut oma  töögraafiku ja vaba päeva võtmise võimaluse üle ning pahvatasin kirglikult: "Sa oled paha!"