tartu. soe ja ebamugav, lihaseid valutama ajav uinak bussis. marssisime mööda tuuliseid ja külmi tänavaid meriliisi võru tänava korterisse. sissepääs oli ebaharilikult avar ja avalik, sest sirelipõõsas oli maha võetud - enam ei pidanud esmalt pugema selle taha ja alles  siis raske ukse vahelt sisse. ronisime mööda püstloodis treppi üles, silmadele surutud pimeduses läks käiku käed ees liikumine, kus sõrmed leidsid pigem tolmu ja ämblikuvõrke kui lüliteid. lõpuks lambid süttisid ning meie ees avanes - tadadadadaaa - segamini ja sassis korter.  tõmbasime selga kampsunid, meriliis villase ja mina veripunase. seejärel asusime koristusretkele - tõmbasime põranda puhtaks, lükkasime koli kokku, tegime voodid, pesime nõusid, nühkisime paar köögipinda elamiskõlblikuks ja  hõõrusime isegi seinu. kui mu ema helistas, siis vastasin talle rangelt, et ma olen paar naisekäsi ning mul on vaja see korter läikivaks küürida, also ahju tuli teha. kui mu anna helistas, siis ütlesin talle, et kütame merksiga peopaika kuumaks.  lõpuks leidiski ka tema meid üles, uks kriuksatas ja trepilt kostus talle nii ainuomaseid veidi trampivaid samme. pesime käed puhtaks, kustutasime tuled, süütasime küünlad, katsime laua (see tähendab: viskasime kõik joodava ja söödava lauale) ja istusime  maha. then we had a wonderful dinner and evening.    hommik tuli külmalt, luuras lähemale juba keset ööd ja sundis kampsuneid ja salle selga panema. meriliis vahetas külmetamise tegusa koristamise vastu välja ja anna läks poodi. mina vaatasin magamiskoti soojast kookonist välja alles siis, kui imehead saiad ja tee laual olid.  need aga ei püsinud seal üldse kuigi kaua, nii et meil oli aeg end välisilmale nähtavaks teha. sõitsime teise linna otsa, annelinna anna korterit üle vaatama. korter oli  väga armas ja klassikaliselt paneelmajalik koos enda pitskardinate, luitpruuni mööbli ja toataimedega, võites koheselt mu südame.  uimerdasime, sõime, uimerdasime. meriliis läks ära kellelegi külla, me vaatasime kahekesti suvalist filmi (highschool and witches), käisime reklaamipausis (see tähendab konsumis pesuvahendite leti vahel), tantsisime mustjaspruunis liftis valssi (sest anna kardab veidi sellega sõita) ja tegime venitusharjutusi. oli väga ilus: paneelmajade majesteetlike seinte vahel loojus  päike ja kogunes hämarus, avarus laiutas kaheksanda korruse rõdu silme ees, lamp laes heitis küütlevalt kavalaid varje.    meriliisi telefonikõne peale kukkusime lõpuks ülemistelt korrustelt treppe mööda alla märjale asfaltile. lompides ja niiske muru kohal udus oli sügis. jooksime üle sõidutee, teiselpool teed varitses lampidest kee taga puude mustav pimedus.. tuli viimane buss, see oli siis kell 10.     võru korterist leidsime tolmu ja raamatute alla mattunud meriliisi ja ta sõbranna, kes otsisid ühest ameerika 93nda aasta raamatust juhiseid ideaalse abikaasa leidmiseks. minu lemmiksoovitus meeste võitmiseks tollest raamatust oli kahtlemata  see: "Kui sinu noormees on kapitalistlike vaadetega, siis ütle talle mänglevalt: "Ah, sa oled nõnda sotsialistlike vaadetega!" - kujutasin end elavalt toimimas vastupidiselt ja kaotamas kõik oma sõbrad (olgu-olgu, nõnda hull see vast ei oleks,...... või oleks??)   pokaalid kõrvale pandud, tormasime kolmekesi laupäeva õhtusse! täpselt sel hetkel, kui kellad lõid keskööd, kohtusin raekoja platsis ühe võõra noormehega, sõbrannad kaitsvalt purskkaevu juurde ringi kogunenud. noormees andis mulle ühe paki, naeratas ja kadus öötuledesse (mis paki sees oli, jäägu seniks intrigeerivaks saladuseks). seejärel ühines meiega meriliisi sõbranna sõber ja me läksime läbi inimestest täitunud  tänavate gen-klubisse.  istusime seal ühes mugavas nurgas ja rääkisime veel juttu, maksime poolsada krooni atmosfääri, kreatiivmootori ja id_rev'i eest. oli hatifnattide kontsert, õõtsusin ja olin rahul. veresoontes ringlesid loiult sinna muusikute ja kunstnike poolt süstitud helid ja visuaalsed pildid, tume inimmeri lainetas ühtlaselt......    tagasi võru korteris kuulasime mingit vene popmuusika raadiot. see oli nagu tavaline popmuusika raadio, ainult et kõik oli vene keeles. skyplus vene  keeles. ja tõsi, natuke parem. see meeldis mulle päris hästi.    hääletades olin jälle ääretult sotsiaalselt laisk, nii nagu ma poolenisti siin elus ikka olen, sest ma ei leia, et teine inimene peaks neid seiku mu elust või kasvõigi minu arvamust või midaiganes asju teadma, kui ma teda ei tunne ega ole kindel, kas ta sellest huvitatud on, sest sellest ei saa ju midagi juurde, kui suures plaanis vaadata, ei juhtu midagi ja seega ma parem panen silmad kinni ja mõtlen ja unelen ja lõppenud suvest  kollakaks tõmbunud heinamaad libisevad mööda ja tallinn tuleb lähemale ja siis ma läksin luiksi poole...........