Hakkasin täna pirukaid  küpsetama, või no, hakkan alles. Taigen sai just valmis ja nüüd on kerkimiste keskel. Selle kõige saatel kuulasin raadio kahte ja tuli see lugu, mis selle kogu kupatuse lõpus on. Nüüd ei saa enam üle ega ümber, ning on minu küljes mõnda aega kinni. Muidu, hakkasin joonistama taaskord, ikka oma psühedeelset rada mööda marssida ja hingelöövides öid mööta saata. Kaon ära tihti viimasel ajal, kusagile, kust ärgates on ümbritsevast tekkinud vaid kustuv jälg.