Parim selle demo puhul on algusest lõpuni kestev ladus spontaanne energia. Ja see järjepidev tuim lihtsus - suurepärane vahend väljendamaks pimestatud põlgust elu ja ilu vastu. Vahetu ühe hingetõmbega tehtud asi. Meenub taas heldimusega Darkthrone'i "Transilvanian hunger". Aga Malveillance on nagu tollase Darkthrone'i järglane, mis on pika mutatsiooniahela käigus kaotanud igasuguse väärikuse. See pole  ka päris see grotsekini liialduv vulgaarsus, mida valdab osavalt Nattefrost. Pigem nagu pime kindlameelne sõgedus.