Need  olid minu mõtted, mis olid mu peas südaöösel. Ma olin voodis, laps kaisus, ja kuulasin, kuidas ülakorrusel käis karjumine: "Neli-kolm-kaks-üks, uaaaa!" ja shampuse avamine. Mulle meeldis olla omaette, kuigi ma ei osanudki seda seletada, miks see seekord õigem tundus. Kui Justin tuli mulle 12.05 uuuaastat soovima, siis oli see just paras ajastus. Ja ühe minuti pärast ta jälle minema lasta. Sest ma tahtsin lihtsalt mõelda ja olla.