Kõige õudsemaks näiteks sellest kunstitunde hävinemisest ja tõelise fantaasiategevuse ja tõeliselt läbielatud elevuse kadumisest on "Charoni" liikumise produktid, ja kui kaugeile on tunginud kunstilises otsustuses valitsev segadus, on näha sellest, et isegi "Kunstwart" võttis selle liikumise tõsiselt. Põhjendus, mis "Kunstwart" toob, nõuab veelgi rängemat hukkamõistu! Ta nimelt arvab, "Charonil" pidavat ikkagi olema väärtust, kui  ta niikaua on suutnud vee pääl püsida. Kas ei tea "Kunstwarti" esteetikud, et kõige viletsam sopakirjandus on veel palju kauemini püsinud?