Raamat on lustakas võtmes kirjutatud. Millegipärast oli mul kaks peamist assotsatsiooni, üks neist Dovlatov nõukaajast, "Protsess" nimeks, raamat kus ta käis Leida Peipsi't tegemas. Selle vahega muidugi et Dovlatov oli koguaeg purjus kui ta Eestis oli, Petrone on aga purjus vaid  kaksikraamatu alguses ja hilisematest purjakil olemistest ta suuremat ei räägi. Saab sama lustakas võtmes kirjutada ka kaine olles. Kui sul on siis see va kütus eneses olemas. Olgu selleks või omaenda eneseväärikuse ja leidmise ja hinnangu ja armastusega seotud küsimustering kahe ja enama kultuuri pingeväljas ning soov ja tahe seda lustakas ja soojas võtmes esitada. Mitte hinnanguliselt. Sellega saab Justin suurepäraselt hakkama, ta on püüdlikult korrektne, mitte poliitkorrektne. Ta on korrektne selle pärast et  ta armastab oma naist ja austab tema päritolu ja kõike muud mis Epuga kaasas käib. Sergeil aga ulatub üle kultuuride huumor, nali ja alkoholi kõikemattev hämu mis muidugi lisab groteski ja nalja. Ühesõnaga Justin võiks ka Dovlatovit lugeda.