Keegel on ikkagi tore mäng, nagu täna jälle selgus. Ja õnneks mul on ikka natuke selle peale kätt. Kaks mängu kolmest võita pole paha ju? Arvestades, et üks meie hulgast oli isegi võistlustel käinud ja puha. Viimasel ajal muidugi mitte aga ega see ometi võidurõõmu vähendanud..  Sellele järgnes "Constantine"'i üle vaatamine. Mõnus film. Ja kuripaha Saatan on seal ikka mõjuv. Lihtsalt niii paha ja võimukas, et judinad tulevad peale. Filmile omakorda järgnes erinevate kokkusattumuste  läbilahkamine ja vastastikune säutsumine. Jube, kuidas mõned ikka võivad ning suudavad. Naiste värk, ma ütlen. Õnneks nad kriitilist massi ei ületanud, nii et ma sain hakkama.  Otseloomulikult avaldusid ka osadel ka pursuitamisgeenid, mis minu jaoks tähendas Aweroni Taksoteeninduse taaskäivitamist. Igal juhul Paradise Losti aeglasemate lugude albumi peaks tegema. "One Second" näiteks on musthave asi, hilisõhtul üksi sõites. Saab kaasa jöriseda ja puha, ilma et kellegi kuulmist ohtu seaks.    One  Second