1991. aasta märtsis hakkas Eesti Pank iseseisvalt nõukogude rubla noteerima, tehes seda lähtuvalt musta turu kurssidest. Sisuliselt tähendas see NSV Liidu rubla kohalikku devalveerimist. Brian Van Arkadie ja Mats Karlsson on sellist  tegutsemist tinglikult võrdsustanud oma sajaprotsendiliselt tagatud vääringu kasutuselevõtuga: "Vabariikidele (Eestile, Lätile ja Leedule - Autori märkus.) oleks alternatiivseks strateegiaks legaliseerida või isegi soodustada välisvaluuta kasutamist kõrvuti rublaga. Spontaanselt on see juba toimunud, eriti Eestis. Oma efektilt oleks see sarnane uue, välisvaluutaga 100-protsendiliselt tagatud oma raha kasutuselevõtuga. Oluliseks erinevuseks oleks siin see, et välisvaluutaga täielikult tagatud rahvusliku vääringu korral saab emitent või currency board välisvaluuta hoidmisest tulu."[14].