Pühasid mõtlen. Jõulud ja aastavahetus on läbi - tulemuseks uus aasta ja inimeste maharahunemine. Vähemalt ma loodan. Tahaks  juba tagasi tavalist rutiini. Või noh, vaheaeg võiks veel pikemalt jätkuda ja ma võikski koolis ainult trennis käia. Aga ei, kohustuslik kirjandus ootab ja matemaatika.. Üldse ei viitsi ega taha.      Aasta viimasel päeval käisin natuke jooksmas ja lõunase bussiga tuli Jaana meile. Tartu omad ka - Heli, Laurits, Maarja, Erik ja Mikk. Sõime, tegime Talendijahi video. Meil on nende Tartu pätakatega nii, et igakord teeme midagi huvitavat, et kas siis mõni video või naljakaid pilte. Seekord sai ohvriks Talendijahi saade. Vasakpoolsel pildil on näha  aeroobikatreener Margit Peršotškavat ning kohtunikke Biancat ja Liancat. Üllatavalt popiks sai maamees Koidu luuletamisoskus (kusjuures luuletus oli minu väljamõeldud ja seda siin avalikustama vist ei hakka). Kokkuvõttes said suured inimesed hiljem videot vaadates  päris palju naerda. Õhtupoole läksid need "suured inimesed" naaberpere ehk siis Marguse ja Leila majja kohvi jooma. Peale ühtteist tulid Raien ja Triin ning võtsid meid Jaanaga peale, et Kuusallu minna.    Ja nii see uus aasta tuli, Haku ees, hunnik rahvast ning kõva pooletunnine  ilutulestik. Ma pole ühelgil aastavahetusel kodust eemal olnud, aga seekord siis nii. Ja mind mind pole vist ühelgi aastavahetusel nii palju kallistatud. Tegelikult tore oli, isegi Janne oli seal. Ja Kärdu ning palju muud rahvast. Peale seda läksime Kristo juurde, kus olid Triin, Marko, Lauri, Gert ja Juhan, sealt varsti kaheks sekundiks ujulasse ning siis Hakku.   Minu ja Jaana aastavahetuse pidu möödus tantsides tantsides tantsides. Seal samamoodi, palju tuttavaid. Võõraid nägusid nagu eriti ei olnudki.  Hommikutundidel hüppasime korraks õllekast ka läbi aga see oli väga mõttetu. Liisi juurde jõudsime ja magama jäime kell 7 hommikul. Ärkasime kell 10 hommikul. Aastavahetuse ning 1. jaanuari kohta võiks veel nii palju öelda, et minu ja Jaana näägutamine, virisemine, vingumine, mölisemine ja kaagutamine mõjus Kristole. Vähemalt natukenegi. Kunagi ta veel tänab meid kui see kõik talle ükskord õigesse kohta kohale jõuab ja pidama jääb. Ei tegelikult pidu oli lahe sellel öösel, pildi kommentaariks võiks öelda, et minu  ja Jaana ainsaks saavutuseks jäigi see minišampus, mida me ainult endale lubasime. Esimese jaanuari pärastlõunal Haku ees transportiitot oodates korjas üks mees (arvatavasti Nurga poe omanik vms) veel viimased pudelid ära, šampuse ja pooliku Coca-Cola. Need siis peo jäänused. Kuusalus oli pisike lumekirme maas ning vaikus, vaikus, vaikus..