Käisin üleeile mänguasjapoes. Õepojal tähtis jubileum (kusjuures täna ongi... palju  õnne talle!). Eelhäälestus oli küll selline, et seal poes jään lootusetult hätta, sest viimati käisin korralikus mänguasjapoes vähemalt 5 aastat tagasi. Tegelikkuses polnud hullu midagi, sest väikelaste lelude riiuli leidsin kiiresti.  Lähem süvenemine pakkus mitmeid üllatusi. Peamine üllatus oli muidugi hinnatase. Tõeline mõrv, mis väikelaste vanemate rahakotis sooritatakse. Iga tegijam lelu maksab ikka üüratult korraliku summa. Ja see pakutav valik pole sugugi vaimustust tekitav. Üsna puine  masstoodang.  Valides ja vaagides jäi lõpuks silm pidama ühel sajajalgsel, kes mängib musa ja on muidu mõnus mänguasi. Ostetud ta saigi. Loodetavasti on pisipõnnil ka sellest rõõmu. Sarnased asjad talle muidu väga meeldivad. Eks homme kingitust üle andes ole näha.