Sakslastele latgalite selline isetegevus ei meeldinud, sest nad kartsid eestlaste ulatuslikku kättemaksu. Seetõttu sõlmiti nende nõudmisel üheltpoolt eestlaste ning teiseltpoolt sakslaste ja latgalite vahel üheaastane vaherahu, millega olevat Henriku sõnul rahul olnud ka eestlased. Sakslaste rahumeelsuse taga oli ilmselt ka see, et Saksamaalt oli  ristisõdijate kogumiselt tagasi jõudmas piiskop Albert, kes veel ilmselt ei teadnudki, et võitlused eestlastega on alanud.[5]