"Päris" uued teksad oli veel tagasihoidlik soov ja kadus  kähku, kui sai tuvastatud, et tänapäeva "slim leg" on tõlkes "ära parem üritagi" ja üks-sama vöökohanumber katab kogu skaala alates "ahter saadab piirilt tagasi" (appi, ma olen PAAAKS) kuni "harjavars ämbris". Aru mai taipa.  Aga peale selle andsid paar päikeselisemat päeva koguni sellise energialaksu, et tekkis idee mõne rühmatrenni järele ringi vaadata. Tegelikkuses on ainult üks-kaks asja, mis mingitki huvi pakuksid (netis leiduvate tutvustuste alusel), reaalne variant oleks ainult mõni hommikupaketi  kuukaart (kui vastaval kuul seda raha on, heh), jalamehena ei jõua ma mõistliku ajaga ühtegi klubisse ja olgem ausad, näiteks poole kaheksane trenn on minu jaoks sügavalt, absoluutselt ja kirglikult välistatud. Ahjaa, siis veel saalitrenni jalatsid. Ja fakt, et ma tean väga hästi, kui kiiresti igasugusest organiseeritud tegevusest tüdinen. Ühesõnaga, täiesti mõttetu on endaga seda plaani arutada.  Äh, va vana hea Aura pole kuskile kadunud ja kuna mul oli viimati isegi meeles ujumisprillid ligi võtta,  avanes meeleolukas võimalus jõllitada akvalangisti, kes edasi-tagasi sügavate inimeste all ringi hõljus (far from the madding crowd, irw). Nagu BBC Blue Planet kohe.