Ei osanudki nagu midagi öelda. Parandada, et ei, poisid, see on ikka  kakajunn, tundus kuidagi tädilik. Juhtoinas jäi oma kätetööd imetlema ja kommenteerima ka siis, kui mul õnnestus enda oma sealt liivakastist mingi ime läbi tulema saada. (Sarnasus, kui aus olla, oli teataval määral tõesti olemas.)