Ümberpööratud tähendused on lõbusad. Valgest saab must, mustast puhas, puhtast määrdunud ning määrdunust hoopis midagi uut. Nii sünnib armastusest vihkamine ning viha toob tihtipeale armastust. Seeläbi ongi ilmselt paljud paljud paljud mõtlejad jõudnud järeldusele, et meelerahuks on vaja tasakaalu. Kuid milline on siis tasakaal? Kas see, et armastad ja vihkad korraga? Või see,  kui ei armasta ega vihka? No okei, niimoodi mõeldes on rõhuasetus vale. Tegelikult on tähtis lihtsalt osata enesele üht-koma-teist tunnistada. Näiteks millest on sündinud viha. Või mis on tegelikult armastuse objekt. Lihtne.