Näis kindel olevat, et Austria seekord oli otsustanud vastupanu korral relvad haarata. Austria järsk esinemine tuli suure üllatusena nii Serbiale kui teistelegi riikidele. Entente'i-riigid, eriti Venemaa, olid Austria ultimaatumist pahandatud. Sazonov kaebas, ja mitte just ilma põhjuseta, Berchtoldi "üllatuspoliitika" üle, sest viimane  olevat esinenud niivõrra tähtsa sammuga enne teiste riikidega läbi rääkimata. Euroopa üllatusest ja pahameelest hoolimata saavutas Berchtold siiski oma eesmärgi. Serblased olid küll tulivihased. Kuid Belgradi hoiatati õige tõsiselt teiste suurriikide poolt, et vältida sõda, mis ähvardas ilmselt silmapiirile kerkida. Nii ei jäänud Serbial muud üle, kui järele anda, mida ka Venemaa soovitas. Nagu tähen­dab Saksa saadik Griesinger teadaandes riigikantslerile, alistunud Serbia valitsus "hambaid kiristades"  Austria ultimaatumile. ,20. X 1913 tegi Serbia saadik Viinis visiidi Berchtoldile ja teatas, et Serbia nõustub Austria sooviga. Samal ajal saabus telegramm Storckilt teatega, et Serbia poolt olevat antud juba käsk evakueeri­miseks, mis toimuvat kaheksa päeva jooksul. Seejuures pidavat, nagu tähendab Storck, Serbia rõõmus olema, et ta pääses vaid "sinise silmaga". Austria võlgnevat saavutatud tagajärje eest tänu suurel määral Berchtoldi initsiatiivile. 25. oktoobril teatas Serbia saadik, et Serbia väed on tagasi  tõmbunud Londoni konverentsi poolt fikseeritud piirideni.