Reedel ja laupäeval käis Madis lumelinnas. Reedel vaatas ehitamist, laupäeval lasi liugu ka. Kõige rohkem meeldis Madisele lumest elevant. Laupäeva õhtu oli aga räigelt külm ja jäist õhku oli liumäel hea sisse ahmida. Kas külmast või muust, aga köha on tagasi. Ega siis midagi. Köha tuli tagasi  karmilt, ravivõtted muutusid veel karmimaks. Köhasiirupisse said valitud eriti kanged kodused sibulad ning mesi pandi pooleks mõtsiga. Mõts on mee, õietolmu, taruvaigu ja suira segu. Mõts peaks olema imerohi, sest selles sisaldub kõik, mida mesilane loodusest kogub. Aga kes on näinud köhivat mesilast?  Jalgu keedetakse Madisel nagu vastlapäeva-aegseid seajalgu ja hanerasva ning tärpentiinisalvi pannakse peoga peale.  Küllap nii läheb varsti terveks.  Homme tuleb küll ilmselt läbi ka onu Kostja.  Madise perearst.    Lumelinna sõites üllatas Madis vanemaid põhjaliku ja täpse loenguga kiirabi, politsei ja tuletõrje tegevusest. Rääkis ka sellest, millise fooritulega tohib sõita troll, millisega auto ja millisega õnnetuskohale kiirustav kiirabi. Vähe sellest. Hommikul palus Madis poest endale rosinasaia tuua (Madise kodus selliseid asju pole iial tarbitud). Kohe näha, et reede hommik oli veedetud koos Suure Nanaga! Rosinad ladus Madis muidugi diivanile ritta. Ega need süüa sünni.