Muudest uudistest veel niipalju et Harry flaierijagamise karjäär on nüüdseks läbi saanud ja asendunud hoopis müüja karjääriga selles samas Happy High Herbs'i nimelises poekeses. See kaubamärk on siin Austraalias väga tuntud ning neil on kümneid kui mitte isegi sadu poode üle kõigi osariikide. Nad pakuvad peamiselt erinevaid looduslikke energiat ja eufooriat tekitavaid komme ja teesid, mis on austraalia lugematutel peoõhtutel kõigile noortele ja nooremeelsetele  legaalseteks, meeldivateks ja tervisele mitte halvasti mõjuvateks aseaineteks alkoholile ja muudele mõnuainetele.    Jaanika töötab ikka vaikselt Deja Vu nimelises restoranis ning toob meie tagasihoidlikusse leibkonda kaks kolmandikku peekonit. Mitte et Harry nuriseks, kuna tema töötab hetkel umbes 15-20 tundi nädalas aga teatud aja möödudes hakkab juba nagu natuke piinlik kogu aeg naise käest õlleraha küsida, rääkimata sellest et niimoodi kahepeale pooleteise koha peal tööl käies ei tule  säästmisest ka suurt midagi välja.    See aga viib meid nüüd edasi viimase uudise juurde mida sinuga selles postituses jagada tahtsime. Nimelt võtsime me ükspäev umbes nädala jagu aega tagasi kohalikus internetikohvikus istudes klaviatuuri ühte ja hiire teise kätte ning saatsime oma resümeed uuesti Broome'is asuvasse Cable Beach Club Resorti, ehk siis sinna hotelli kus me ca 3 kuud tagasi töörügamise lõpetasime. Olime seal eelmise aasta augustist detsembrini ja peame nentima, et meile mõlemale seal väga  meeldis. Töö oli lahe, kollegid mõnusad ning maksti hästi. Ja just eile saime sealt ka viimaks vastuse et nad võtavad meid heameelega tagasi ning nad ootavad meid seal juba alates 7ndast aprillist.  Kuna meil siin Airlie Beachil pole tööga nii hästi läinud, siis lõime Cable Beach Clubi personali osakonna juhiga telefonis mõtteliselt käed ja lubasime naljakuu 7ndal päeval Broome'is olla keha ja vaim töötamiseks valmis. Põhimõtteliselt on plaan enne kojusõitu pisut mammonat pangaarvele koguda. Ega kõik  need kingitused ja suveniirid mis me sulle naastes tuua kavatseme end ise ei osta :)    Uudistest veel nii palju, et meie poole liigub üks pirakas tsüklon nimega Ului. Ennustuse kohaselt peaks ta siia rannikule jõudma laupäeva öösel vastu pühapäeva. Ütleme nii, et aussied on päris paanikas juba, kõvad ettevalmistused käivad. Inimesed varuvad süüa, vett, küünlaid ja mida kõike veel. Meid pole paanikahoog veel tabanud, võibolla sellepärast et me ei tea mida oodata. Väike võimalus on, et tsükloni  suund veel muutub, kuid kui ta tõesti peaks meie linna tabama, siis on lood päris kehvad. Maja omanik käis meid täna hommikul juba hoiatamas, et homme öösel peaksime me omale nats turvalisema koha magamiseks vaatama. Meie toa suured ja pirakad aknad on nimelt ookeani poole ja see pole just kõige turvalisem. Eks me siis võtame oma madratsi kaenlasse ja kolime vannitoa eesruumi, kus pole ühtegi akent ja tundub olevat kõige turvalisem koht majas. Tuleb ainult loota, et tsüklon maja endaga kaasa ei vii :)