Tegin eile õhtul aega parajaks (noh, OS venis nagu kapsauss), kui avastasin, et  Janne-poolselt aknalaualt uudistavad mind ümmargused nööpsilmad. Hetke vaatasime teineteisele otsa, mina ja hiir, siis jõudsin üllatuda ja läinud ta oligi. Ootasin mõne hetke, süvenesin taas helesinisesse kükloopi, ja loomake oli jälle kohal, nuuskis ettevaatlikult kõrvaklappe. Taaskord tabatuna tegi minekut.    NB! kasse ei tohi külla tuua, tekitavad veel genotsiidi...