"Proffet" toob klaasistunud pilguga vaataja ette järjest pilte tema enda keskkonnast. Kõverpeeglid reklaamidest, telerist,  vaateakendest, idiootsetest seriaalidest, hüpnootilistest arvutimängudest. Segadus, kaos, kordus, kordus, liiga palju erinevaid asju korraga silme ees: ja seda kõike vaatab tühjade silmamunadega maa sool, kes istub samas kohas, kus istus - mokk töllakil - tema vanavanavanaisa. Seesama talunik, kes kuulas Suurt Sõnumit, mida talle paiskas üks närviline pühamees. Sadaviiskümmend aastat hiljem lööd sina sõnumi kaheks. Ühest poolt räägid sina ja su jüngrid tõde, ehkki teie suhtumine talunike vastu kõigub  põlgusest ahastuse ja vihani. Teiselt poolt lubab Miki-Hiir viia inimesed talumatust alandusest ja narritamisest kuhugi ilusamasse kohta. Kuhugi päikese kätte. Ja ometi viib sinu Miki-Hiir nad otse peksule, kus sa neile lõpuks kõik välja laod. Igaühele otse turjale, kuni nad lõpuks aru saavad.