Õppisime puhtalt meie erialaga seotud asju, ehk siis miine. Põhiline teema oli, et kuidas käituda miiniväljal, kui oled sinna juba kord sattunud. Sorkisime noaga pinnast ja otsisime olematuid miine.  Pidime neid ette kujutama. Ausalt öeldes, ega ei sooviks neid ka reaalselt otsida, sest kõigil on oma jalalabad kallid. Selline sonkimine võttis oma aja, et rajada tee tagasi sinna, kust alustasime. Lisaks mängisime läbi situatsiooni, kus üks võitleja on astunud miini otsa ja jalgadest ilma jäänud. Mina olin üks nendest, kes pidi teda lohistama. Taaskord sai omajagu huumorit, kuna tegu ju õnneks ikkagi mängulise olukorraga.