Vaatasin asutamiskoosolekul olnud emasid ja isasid ja täitsa üllas hetk oli. Me teeme seda tööd tasuta. Enamikul meist on motivatsiooniks saada laps lasteaeda, sest neil lastel lihtsalt ei ole kohta - laps jõuaks enne kooliikka, kui ta lasteaiakoha järjekord pärale jõuab. Isegi eralasteaiad on siin linnas täis, ootejärjekorras võib kandideerida kohale, mis läheb maksma 4500 krooni kuus… "Aga miks ma pean maksma 4500 krooni kuus, kui mu naabrinaine maksab 450  krooni kuus linnalasteaiakoha eest - samas kui makse ühispatta nõuab linn meilt võrdselt?" küsivad inimesed.  Mõelge korra. 450 krooni versus 4500 krooni.  Mõtlesin ka enda peale. Miks? Miks ma seda teen? Mu lapsel on tegelikult olemas koht suhteliselt odavas eralasteaias (linna omasse küll ei saanud.)  …Just enne püüdsin ühe mõtte kinni. Omal kombel ja iseenda jaoks ma ilmselt testin, mis riigis ma elan.  Ma kolisin Eestisse tagasi ja me pole veel otsustanud, kas me jäämegi Eestisse  kauakskauaks või vaid paariks aastaks. See oleneb mitmetest pisikestest ja suurtest asjadest. Aga minu jaoks on siia jäämise või lahkumise küsimus ka paljuski see, kuivõrd palju või vähe ma pettun Eestis. Kas see on see koht, millest ma unistasin? Näiteks - kas Eestis sõidetakse inimestest ja seadustest üle - või kehtib kodanikuühiskond?  See oli minupoolne uia-muia ja isiklik sissejuhatus blogisse, mille äsja asutasime - www.lastehoiuselts.blogspot.com.