Täiesti kindel on aga asjaolu, et viimases kaheksas kliimatsüklis on süsinikdioksiidi sisalduse ja temperatuuri tõus olnud alati väga kiire, seevastu järgnev jahenemine, s.h süsinikdioksiidi vähenemine, on olnud aeglasem ning vaheldunud lühikeste soojenemisperioodidega üldise  jahenemise taustal. Põhjapoolkera paleogeograafilistesse sündmustesse tõlgituna tähendab soojenemise-jahenemise ebasümmeetrilisus seda, et mandrijäätumistele lõpu teinud soojenemine oli alati järsk ja kiire, kuid järgmise jääaja poole liikumine aeglane ning lühemate soojaintervallidega. Otse lõunapooluse all olev Antarktika on siingi erand ning reageeris kliimatsüklitele vaid jää massi ja pindala vähenemise-suurenemisega.