Maandusime järgmine päev Rootsi pealinnas. Jaagup ärkas kell X miinus N (pisut enne kuut) mu mobiili "Teretulemast  Rootsi!" sõnumi peale. Pidades seda äratuseks pani ta riide, avas aknakatte, kolistas mööda tuba ringi, mulises, sõnaga tegi oma parima, et meid üles ajada. Mina samal ajal püüdsin teki alla kangelaslikult teda poolunes ignoreerida, ise aru saamata, mida kuradit ta sehkendab nii vara. Viimaks ta lahkus, mõistis oma eksimust ning tuli lasi aknakatte uuesti alla. Paarutasime kenasti laeva pealt maha ning uurisin siis "kuhu nüüd?". Kõik tegid väheke rumalat nägu ning hakkasid hullult kaartide ja GPSiga sehkendama.  Püüdsin mitte väga võõras linnas alguses pimesi sõites muretseda. Saime siiski Stockholmist välja ning ma litsusin gaasipedaali.