Härra Müller ohkas ja pani raamatu käest. Ta sirutas jalad välja, haakis varbad tuhvlite serva külge ja sikutas need lähemale. Jalad neisse kindlalt sisse surunud, tõusis härra Müller püsti, võttis tassi ja läks vastumeelselt kööki. Ssh-ssh, tegid ta tuhvlisabad vastu põrandat lohisedes. Ssh-ssh. Oodates, kuni vesi keema läheb, vaatas härra Müller äraoleval pilgul  aknast välja. Ei tea, kas peaks pekki juurde panema, mõtles härra Müller. Mis me sellest linnumajast muidu sinna riputasime. Meie tähendas antud juhul küll rohkem proua Müllerit, kellele sääraste asjadega meeldis tegeleda. Linnumajade, tulbisibulate, lumeküünalde ja muu taolisega. Härra Müller armastas lihtsalt tugitoolis istuda ja lasta päikesel end soojendada.