"Suur, suurem, kõige suurem"- oooh, lapsepõlv tuleb kohe meelde.  Ja usud või ei usu, sina oled esimene naisterahvas kellelt kuulen et ta loeb ulmekirjandust, ohohohooo.  Ma mõtlesin see on ainult meeste pärusmaa.  Mina lugesin ka ennevanasti raamatuid, palju raamatuid, no ikka palju. Mingist, vist umbes 40-ndast eluaastast, enam mitte ühtegi. Ise ka täpselt ei tea miks. Võibolla sai lugemine selgeks e. ma ei  suutnud raamatutest enam midagi uut leida. Teine põhjus,... ma ütleks seda kujundlikult et mõistetav oleks. Raamatute lugemine on nagu inimesi täis trammis sõitmine. Saad küll palju informatsiooni trammis viibijate kohta, kuid nad kõik nügivad sind. Tahaks olla üksi et aru saada, mis enda sees toimub.