ma kujutasin seda nädalavahetust romantiliselt kevadises tartus hoopis teistmoodi ette. ja ootasin seda (järjekordne õppetund sellest, kui kahtlane kraam on ootused). aga eile tuli üle pika aja nohu ja selle asemel, et praegu diskursusanalüüsiga tegeleda, sõidan edelaraudtee rongiga tallinna poole. ja ma olen väga tänulik, et e mulle selle  võimaluse meelde tuletas. eriti õnnelikuks muutusin ma siis, kui nägin, et selle vaguni igal aknal on läbipaistvale kleepsule trükitud luuletus! minu aknal on hando runneli 'sa kõnnid liipreil paljajalu':  /.../  sa kõnnid liipreil paljajalu,  käes suvekinge kuldne paar;  ei tunne tallad kruusavalu,  sind petab vihm ja vikerkaar.