Muidugi ei ole hammasratas halb olla, aga kui inimene oleks meelsamini masinavärgist väljaspool, kas on selline võimalus? Tegelikult ei ole, me oleme nii tihedalt kõik seotud, kogu maailm. Seotus mind natuke hirmutab, tekib tunne (mitte küll pidev, see ajaks puhta segaseks), et ei saa kunagi mõelda enese peale ja puhas egoistlik samm rikuks masinavärgis midagi jäädavalt.    Vaba tahe on kõikjalt piiratud teiste  inimeste, elu enesega. Ei ühtegi pilu. Tegelikult pole asi nii umbne, väga-väga loodan, et meie ego on antud pruukimiseks, mitte ilu pärast :)    Maslow ei pidanud vist ainult vaaimsust eneseteostamise võimaluse all silmas, äkki mõni teostab end kui kaunist lihatükki ... kulturistid näiteks? See muidugi ei välista kulturistidel aju olemasolu, oi, paljud neist on väga terased mehed/naised.