Püha Õhtusöömaaja küsimustes eitas Luther katoliiklikku transsubstantsiatsiooni teooriat, mille kohaselt elemendid (leib ja vein) muutuvad substantsi ehk olemuse poolest tõeliselt Kristuse ihuks ja vereks, ehkki nende välised karakteristikud (maitse, kuju lõhn jne) säilivad  (selle uskumiseks peab olema saanud vastava filosoofilise hariduse!). Sellega välistati ka katoliiklik vaade, nagu toimiks missal Kristuse (taas) ohverdamine sellest osavõtvate usklike (järjekordsete) pattude kustutuseks. Luther õpetas, et Kristus siiski "reaalselt viibib kohal" nende elementide juures, kui Püha Õhtusöömaaega jagatakse.