No seda aega ikka on mööda läinud - me lõpetasime ülikooli 1981, seal korteris olime üürilised muidugi. NIIIII süda tilkus verd, kui ära tulime, omanik elas ise hoopis kas oma majas v  kus, aga korterist loobuda ka ei tahtnud. Müüa sel ajal ju ei saanud, erastamised-asjad olid kõik alles ees. Annelinn tõepoolest polnud kõigi oma mugavustega raasukestki see koht, kuhu oleks tahtnud minna. Seal vanas korteris oli meil veel selline imeline asi nagu puudega köetav vanniahi. Oleme hiljem mitu korda seal õuel luusimas käinud, aga sedagi ei tea, kes meie korteris elab, naabrimemm on ka ammu-ammu surnud. Kuskil eespool otsas, mu meelest teisel korrusel, aga pole ka kindel, elas veel keegi  õpetajaproua, selline ehtne daam, kõpsutas oma kõrgetel kontsadel üle hoovi ja jagas meile vahel elutarkusi.