See tähendab, et zen-maalija meeleseisund peab olema hoopis teistsugune kui lääne realistlikul kunstnikul, kellele loodus on pildiks endast väljaspool. Eelöelduga ei taheta muidugi väita, et kogu zen-kunst on jäetud üksnes juhuse meelevalda - nii nagu pilti maaliks värvi sisse kastetud madu. Iva on hoopis selles, et loodusliku juhuse ja inimliku süstemaatilisuse vahel ei ole vastuolu: inimmeele ülesehitav võime ja taimede ning loomade kujunev loomus on oma olemuselt samad. Kunstniku tehnika on samaaegselt vahetu korrastamine ning korrastatuse vahetus.