Õnneks korvas  külaskäik Opeli tehasemuuseumi kõik muu. Muuseumikülastuse põhipoint pidi korraldajate meelest olema uue Astra Sports Toureri disaini esitlemine, kuid selle vastu ilmutati huvi vaid puhtast viisakusest. Sest mis mõtet on raisata aega millelegi, mis mõne kuu pärast lösutab igas autopoes, kui ümberringi seisab kümnete kaupa haruldasi sõidukeid, üks erakordsem kui teine. Kui ma õigesti mäletan, oli näitusesaalis väljas umbes 80 masinat. Kokku aga pidada Opeli kollektsioon koosnema umbes 500 sõidukist.  Ühesõnaga oli tunne nagu koolieelikul kommipoes: maitsta võib kõike , aga kuna kõike niikuinii ei jõua, siis ei teagi, mida võtta ja mida jätta. Lisaks näitusesaalile näitas lahke majaperemees ka kõrvalolevas laoruumis varjul seisnud sõidukeid ja olnuks valmis meiega ka kogu majaaluse keldri läbi käima. Paraku takistas seda meie ajakava. Aga tõesõna, tegevust oleks seal leidunud kõige selle kahe päeva jagu, mis me Rüsselsheimis ja selle ümbruses veetsime. Nii et suur aitäh korraldajatele! Loodetavasti satun ma  kunagi sinna muuseumi veel ja siis pole tuli takus.