Kannatus jumalate ilmas. Ihade ilma jumalad naudivad maiseid lõbusid ja õnne küllaltki pika aja vältel, kuid mitte igavesti. Elu lõpp paneb neid unustama kõike seda, mida nad nautisid. Surev jumal peab kokku puutuma nii hirmsate kannatustega, millest tal enne aimugi polnud. Hakkab juhtuma ebatavalisi asju, mis surevat jumalat  hirmutavad. Lillevanik kaela ümber, mis pole tuhandete aastate jooksul kunagi räpane olnud, hakkab närtsima. Keha lehkab ja teised jumalad kipuvad surevat jumalat hooletusse jätma. Nad viskavad eemalt lilli ja paluvad: "Sündigu ta inimesena, järgigu kümmet positiivset tegu ning sündigu ta uuesti ihade ilma jumalana". Enne surma näevad jumalad nägemuses madalamaid ilmu, kuhu nad sünnivad. See kohutab neid nii, et nad minestavad mitu korda. Sedasorti kannatused kestavad ihade ilma jumalate seitse päeva, mis  võrdub 350 inimaastaga.  Vormi- ja vormitu ilma jumalad langevad samuti madalamatesse ilmadesse, kui nende pälvimused on ammendatud.