1912. a leidis ameerika antikvaar Wilfrid M. Voynich Rooma lähedase jesuiitide kolleegiumi raamatukogust kummalise käsikirja. Rikkalikult kaunistatud keskaegsete manuskriptide kõrval nägi see välja kui "inetu pardipoeg", ent Voynichi tähelepanu köitis asjaolu, et kogu tekst oli shifreeritud, kirjutatud  tundmatus tähestikus. Kirjaviisi ja välimuse järgi dateeris Voinich selle pärinevaks 13. saj teisest poolest, võimaliku autorina tuli kõne alla Roger Bacon. Arvates, et tegu peab olema teaduse ajaloo seisukohast üliolulise teosega, ostis Voynic ...