Tuleks siis vastu printsessile ja tooks mängu ühe vaat et eelajaloolise naise, esimese kümnest tuhandest, tshiki, kes oli nii karm, et isegi feministid kardavad teda mõnikord lauale  lüüa.    Juba ammu teadsid kreeklased, et Medeia polnud mingi niisama plikatirts. Kui kreeklaste bande maailma esimese laevaga Kolchise kuningriiki seilas varandust otsima sõitis, siis armus toona veel printsessi tiitlit kandnud Medeia ära Iasonisse. Kreeklastest endist polnudki erilisi gangstereid, nii otsustas Medeia Iasonile kuldvillaku hõbekandikul anda. Selle käigus said otsa nii Medeia isa kui vend, aga Medeiale oli perekonnast kui kodanlikust igandist täiesti ükskõik.    Suure  armastusega Kreeka naasnud noorpaar avastas aga peagi, et Pelias vana tõbras ei kavatsegi neile suuremat elamist või kuningriiki anda. Medeial oli nõu omast käest võtta, ta veenis Peliase tütreid, et ainuke viis nende isa noorendamiseks oleks too tükkideks lõigata ja ära keeta. Türgi saun ja spa ütles ta neile. Ja nood uskusid.    Oli enne kuidas oli noorte avantüristide elu, aga pärast seda trikki läks pisut hapraks, Iason võttis oma naise ja kaks last ja sõitis Korinthosse pakku.    Nüüd on  aeg Euripidesel lavale astuda, selle mehe jaoks oli niigi intsestist ja vennatapust tiine mütoloogia vägagi tänulikuks materjaliks, millele veel paar tiiru peale keerutada ja hirmust kaame publik esietenduselt välja ehmatada.    Sissejuhatuseks marsib lavale koor Korinthose naistest, kes laulavad Medeiale võiduhümni, viimaks on neil vaimne liider, kes suudaks ümber pöörata ajaloolise käkikeeramise meeste poolt, kes paneks naised laulma naistest.    Liidril aga ei lähe väga hästi. Iason,  kes on aru saanud, et niimoodi jätkates ta ei saagi endale päris oma kuningriiki, on hakanud semmima kohaliku kuninga tütrega, ees paistab hiilgav tulevik, suurem loss, uus naine, keskeakriisi muretu lahendus.    Oma piiritus lolluses ta lihtsalt ei saa aru, et tema partner in crime on kõigeks võimeline; ära ole nii armukade ütleb ta Medeiale, see on meile kõigile parim, see on meie lastele parim. See mis enne oli, see unusta ära, me olime lihtsalt armunud.    Medeial läheb selle  peale silme eest lihtsalt mustaks. Esiteks on ta dokumentideta, võõras linnas. Tolleaegsete seaduste (vähemalt lavastuse aegsete Ateena seaduste järgi) on ta õigusteta immigrant ja tema lapsed on välismaalase lapsed, s.t samuti immigrandid, tavalisel puhul läheks naine selle peale vanemate koju tagasi, aga isa Medeial, ohjah.    Aga mis temal mingitest sitastest seadustest, Iason on talle vande andnud ja nüüd lihtsalt sülitab tema au peale. Au teadagi, tähendas kangelasliku ajastu tegelasele  kõike. Iason et al lihtsalt ei taha taibata, et Medeia arust käivad samasugused kategooriad kõigi kohta, hoolimata soost või muudest iseärasustest.    Hää küll, ütleb Medeia läbi hammaste, hää küll. Ja palub kohalikult kunnilt veel ühe päeva armuaega, et asjad korda ajada. Tema moodi asjade korda ajamine käib nii, et ta mürgitab ära nii kuninga kui printsessi. Nüüd on tal Iasonist ükskõik, saagu mis saab, aga sellisest lontrusest tuleb vabaneda, ainuke mis teda veel ühendab selle munapeaga on nende  ühised lapsed, ja Medeia lööb nood maha, mõõgaga, ajab ühest toast teise taga, sellal kui naistekoor maja ees hirmust ja õudusest oksendab.    Ela nüüd kuidas tahad, ütleb Medeia lõpuks Iasonile, sina oled siuke koer, keda pole tappagi mõtet. Sinusuguse värdja pärast lõin ma omaenese lapsed maha, tead sa üldse, mis tähendab laste sünnitamine? Ma lähen enne kaaslastega rindele, kui veel korra sünnitan (Mis polnud sünnitamisel suremise statistikat arvestades ka mingi ime. Sõjas ja sünnitamas käidi  toona üldse sarnase tihedusega: korra aastas).    Good bye, ja kihutab Heliose kaarikus üle taevalaotuse Ateena poole. Mitte päikseloojangu suunas eksole, vaid päikseloojanguna.