Teine asi siin on aga indulgentsimajanduse sisseseadmine kohustuslike kinnitatud metsamajanduskavade näol. Metsaomanik ei pea olema tark ega oma metsa tundma, ta võib osta patukahetsuskirja (metsamajanduskava) ja metsa majandamisest muud midagi mitte teada. Kui ta teab  rohkem ja tahab teha targemini, peab ta selle eest täiendavalt maksma /kaudselt!/, seletades kava koostajale detaile, oma teadmisis "nõuetekohaselt" vormistades, raisates nii enda kui kava koostaja tööaega. Järelikult omaniku tark oma metsas käitumine on luksus, millist liiderdamist peab riik seadustega piirama. Loll metsaomanik on kellelegi väga kasulik, et teda promoda.