Söögi osa on siiski mõistetavam. Ma söön ka ja see on mul samuti oluliseks osaks eneseleidmisest - ja tasakaalust. Palvetamisest ei tea ma suurt muud kui et individuaaltasandil on see mingi enesehäälestmine valdavalt. Aga kaua sa ikka end häälestad. Ei armasta pikki monolooge pimeduses. Mantraid hoopiski mitte.  Ma olen looduses vahel tundnud just nagu ma palvetaks aga ma tean et see tunne käib linnainimesel ikka vahel peal. Ma eelistaks pigem ikka dialooge. Armastus on ehk mingi eetiliselt tühi tsekk ja mingi lunastav vägi on ses ehk vaid naistele. Mehele on see ikkagi suuremalt jaolt koorem, mitte lunastus. Ja nagu Kenderi raamatus nii ka selles apoteoosis, rahamuret ei ole. Kellelgi kunagi. Raha vaid segab kui jutt on ülevatest asjadest. Petronedel aga luurab rahamure ikka taustal.