Olin pool kilomeetrit jooksnud, kui  avastasin, et jätsin maha pealambi. Hästi ei viitsinud tagasi pöörata ja kaalusin mõttes, et on mul seda ikka vaja ... läksin siiski. Ja hästi tegin - teisel pool maanteed, üle põllu ... ja siis läks jalgrada metsa. Noh, lamp ju kaasas, mis ma ikka siis tee peal jooksen. Natukese aja pärast muutus jalgrada suusarajaks, hargnes küll vahepeal, aga suundus aina edasi, üle lagedate ja läbi metsatukkade. Jätsin ühe künka otsas meelde, et tagasiteel on orientiiriks kaks kõrvutiasetsevat korstent.