ma olen viimasel ajal võrrelnud oma ja ema elu. kui tema oli 28-aastane, oli tal mees, neljane  tütar ja kahene poeg, keda pidi söötmise ajal sukkpükstega tooli külge kinni siduma, et poiss natukenegi paigal püsiks. noh, minul lapsi ei ole, kasutan oma aega ainult enese ja sõprade jaoks. emal polnud eriti raha, minul ka pole. selle koha pealt oleme me ühesugused. ema elas rottidest kubisevas vanas puumajas ja jagas vetsu joodikust naabriga, kes poti peale tihti magama jäi ja keda pidi sealt siis välja tirima, kui endale häda tuli. mina elan luksuslikus korteris hea sõbrannaga. usaldan oma sõbrannasid  sügavalt, nad teavad minust väga palju väga isiklikke asju. mu ema sõbrannad petsid teda tema mehega. kohutav! aga noh, pisikeses külas pole vist eriti suurt sõbrannade valikut… iseloomult oleme me noore emmega siiski hirmus sarnased, mõlemale meeldivad raamatud ja muusika ja kunst ja sõpradega kohvitamine ja õppimine… ainult olustik on meil erinev. ja suured valikud. tema abiellus noorelt, mina mitte. mina hoopis reisin ringi ja tegelen kallite hobidega. võrreldes emaga elan ma väga isekat elu. aga ma ei  oska seda ka muuta…