D ja C artikkel on ootamatult mitmekesine ja vastuvõetav. Kui varem on D ja C teiste teadvuseteadlaste teooriaid kritiseerinud, siis seekord on üritatud kõiki teadmisi ja  seisukohti hõlmata ja ühe teoreetilise kaabu alla katta. Nii on D ja C teooriaga selle artikli kohaselt suguluses ja sõprussuhtes nii Lamme ideed, Tononi teadvuseteooria kui ka mõtted selle kohta, et neuronaalne sünkroonsus on teadvuselamuse alustala. See on kas väga kena sõbralik või väga kaval strateegiline liigutus: kõik saavad artiklis oma pika pai ja kõik jäävad rahule. Aga veelgi üllatavam oli, et esimest korda nägin ma seda, et Dehaene astub sammu tagasi oma teesist, et tähelepanu on teadvuse jaoks tarvilik tingimus. D ja C kirjutavad selgelt, et teadvus ja tähelepanu on seotud, kuid teineteisest eristatavad protsessid, nõustudes niisiis viimaks kogu teadvuseteaduse üldsusega. Seega pole tänaseks päevaks vist enam ühtegi juhtivat teadvuseteadlast, kes arvaks, et valikuline tähelepanu on teadvuselamuse jaoks vajalik. Selle arusaamise võib seega lugeda üheks viimase kümne aasta uurimistöö tähtsaimaks ühiseks tulemuseks. Tehtud!