Aga ei ole paremas seisukorras ka väikejutt, novell. Rea­listliku ajastu vastavaimaks kirjanduslikuks vormiks on ol­nud ikka romaan oma põhjalikkude olukordade kirjeldamise, eepilise inimsaatuste arendamise ja laialt voolava sõnastu­sega. Harva on sellele voolule sobinud novelli kitsas, tihen­datud, teadlikult arvestatud kompositsioon.  Kui ometi lei­dub ka meisterlikke novelliste-realiste, nagu näiteks Maupassant või Tšehhov, siis esinevad need ajajärgul, mil see vool juba enam kui teadlikult paneb rõhku ka puhtartistilisele poolele.