Kohanimi on Mõedaku. Ja kuskil sügavas mälusopis oleks ma nagu kuulnudki, et seal, Rakvere külje all, on mõnusad suusarajad. Valgustamata paraku.    Igatahes valmistas rada meeldiva üllatuse järskude tõusude ja mõnusate langustega. Miskipärast kujutasin ette hiigelkülma tuult ja riietusin liialt soojalt. Õnneks annab jopevarrukad alt avada ning sama ka pükstega. Kaksteist kilomeetrit koos lõunapausiga oli just paras maa.  Seiklejate klubi üritused  on mulle meeldima hakanud - hea kohavalik ning organiseeritus.      Vaatamisväärsustest jäi teele Võlumäel paiknev Tobeduse monument - fotokat kaasas ei olnud, pildi võtsin internetist, aga lingata miskipärast ei saa. Kopeerida ehk saab:)    http://irl.pri.ee/galeriipilt.php?pilt=album/2006_12_09_Tudusoo/foto/PC090069.jpg    Ajakiri "Maamajandus" kirjutab monumendi kohta 31.07.2003 nii:  "Valitsusele pühendatud tobeduse monument Ida-Virumaal Võlumäel. Selle püstitaja  Ülo Sinisalu, kes esialgu pidi monumendi aluseks tegema kännu, on ütelnud, et kõikides meie valitsustes on olnud võimu ja vaimu vahekord tasakaalust väljas. Sambale võib igaüks oma tõlgenduse luua."      Pühapäevane kodutee kulges sirge Narva mnt asemel mööda rannikut. Toolse linnuses ei olnud ma varem käinud. Millegipärast kujutasin Toolset kui väikeasulat, ent reaalses elus oli tegemist mõnemajalise külaga. Ilmselgelt on selle paiga hiilgus ordurüütlite ajastusse jäänud. Paar kabelit, Eesti  mereäärseim kalmistu, Kolgaküla rahvamaja - väike ringsõit Põhja-Eesti kaunistes paikades. Kaunid on need ka sügisel, ausõna.    Nädalavahetuse lõpetuseks aga töö, töö ja veelkord lõputöö. Pagan, minust saab peatselt tööhoolik.