Olen juba mitmeid aastaid pidanud Reporterit Eesti  telemaastiku Saastalipu kõrgel hoidvaks mõttetu inforämpsuga ajaviite tunniks. Mitte ainult selle pärast, et Elo Mõttuse lugusid näidati mõnikord 2 või lausa 3 suve ilma vastava arhiivimaterjali märketa. Samuti ka mitte selle pärast, et ainsad Reporteri jaoks eksisteerivad välisriigid on USA, Iisrael ja mõnikord Saksamaa (sealt näidati kevadel subtiitritega "uudislugusid") või siis millegi tobeda või katastroofilisega silma paistnud juhtumised. Samuti mitte ka majandusuudiste ja spordi puudumise pärast.  Mõnevõrra ehk selle pärast, et uudiste sildi alla näidatakse krimiuudiseid ja autoavariid serveeritakse kohati Eesti tähtsaima sündmusena. Ennekõike aga masendavalt väikse informatiivsuse pärast. Nädal aega ilma Reporterit vaatamata ei teeks kedagi rumalamaks. Äkki hoopis vastupidi, isegi targemaks, sest laseb selle tunni näiteks lähedaste inimestega suhelda ja seeläbi ka mõnel originaalsel mõttel tekkida. Kuid aitab sitapotis pladistamisest. Tuleb siiski tunnistada, et ükskõik kui sitt see Reporteri saade ka ei  ole, siis ära tuleb ta ikkagi vaadata, sest ta on omamoodi OMA. Nagu sital käiminegi, et haiseb ja paha on vaadata aga OMA….