Kõik kokku tõestas aga veel kord, et eesti filmide rahva ette toomisega on asjalood väga halvad. Kindlasti mõjutas tugevalt vaatajate aktiivsust tõik, et filme näidati tasuta. Enamik publikust olid õpilased ja tudengid, neil ei ole aga teadagi kunagi raha üleliia. Eesti filmidega ei ole erilist lootust kasu lõigata. Suurema osa rahast filmide tegemiseks annab niikuinii riik ja era- või renditud kinod ei tohiks eesti filmide näitamisega loota teenimisele. Võrdsustades eesti filmide ja ameerika kassatükkide piletihinnad, määratakse juba ette omamaisele äärmiselt väike vaatajaskond. Ei ole mingi uudis, et suurte kinode rentnikud teenivad ka suurt kasumit, filminäitamine on alati raha sisse toonud, isegi kõige kehvematel aegadel. Oleks täitsa loomulik, et teenimisihas tehtaks siiski mööndus vähemalt eesti filmide osas. Eestis on kinopileti hinnad pöörased võrreldes muu maailmaga, kui meie inimeste sissetulekut arvestada. Kodumaiste filmide piletihind peaks olema maksimaalselt 15-20 krooni ja neid tuleks näidata kõige soodsamal ajal ning suhteliselt pikka aega. Seda saaks küllalt lihtsalt paika panna, kui riiklikel kinoametnikel oleks selleks vaid tahet. Kinomaja kuulub kinoliidule ja seal peaks seadused kehtestama just filmitegijad ise. Oleks loomulik, et Kinomajas toimuksid lisaks esilinastustele pidevalt eesti filmide seansid, ja samuti minimaalse piletihinnaga või koguni tasuta.