1."Ei enam lõputut tsiteerimist, aga ka mitte autentsust, vaid juba olemasolevate asjade raamimine, et neid ületada või radikaalselt uuendada." "Mee hinnas" ei ole postmodernistlikku tsiteerimist, kuid ka otseselt mitte autentsuse püüet, sest autor räägib näitlejate abiga äratuntavatest elulistest situatsioonidest ja tüüpidest. Lavastust ei läbi mingi lineaarne lugu, vaid erinevate (mees)karakterite elupildid või olukorrad.