Päris Barcelonasse me siiski ei roninud, sest ei tahtnud sinna keset ööd kohale jõuda ja öömaja otsima hakata. Nii et läksime ca 40 km enne linna ühes bensukas maha ja ronisime traditsioonilisel kombel põõsastesse telkima. Nüüd oli Kairi see, kes oma traditsioonilist telgiparanoiat rakendada sai ja nii ta siis uinus armsa naeratusega, pipragaas tugevasti pihku surutud.