Sobilikuks hetkeks operatsiooni alustamiseks oli jaanuar 1991, mil Lääs oli hõivatud sõjaga Iraagis. 15. jaanuaril kukkus tähtaeg, mil ÜRO resolutsiooni järgi pidi Iraak viima oma väed välja Kuveidist, mille ta oli okupeerinud. Tõenäoliselt pidi 15. jaanuar tähistama ka riigipöörde kulminatsiooni Balti riikides.    Mitmete ettekäänetega toodi Balti riikidesse täiendavaid sõjaväeüksusi. Jaanuari alguses hõivas eriüksus OMON Riias ajakirjandusmaja, ajakirjandus  sunniti vaikima. 11. jaanuaril 1991 alustati Leedus relvastatud rünnakuid. Ööl vastu 13. jaanuari ründasid eriüksuslased Leedu telekeskust, tappes 14 ja vigastades üle 150 inimese. Moskva tõenäoliselt arvestas, et valitsushooned suudetakse hõivata kokkuaetud kommunistide abiga, kuid neid leiti vaid käputäis. Nii jäi barrikadeeritud parlamendihoone vallutamata.    Leedu ja Läti sündmused pidid korduma Eestis. Ka siin kuulutasid impeeriumimeelsed välja päästekomitee, mis pidi võimu üle võtma.  Tõenäoliselt päästis verevalamisest ning nurjas Gorbatšovi plaanid Boriss Jeltsini juhitud Venemaa toetus.