Ei ole siis ime, et USA-st ja Euroopast kõlavad süüdistused, et Hiina hoiab oma valuutakurssi kunstlikult liiga odavana - see oma­korda muudab Hiinast eksporditava kauba ülejäänud maailmale odava­maks ja muu maailma tooted hiin­lastele kalliks. Sellest ka riigi suur jooksevkonto ülejääk. Mullu oli Hii­na  ka see riik, kelle kohta esitati Maailma Kaubandusorganisatsioo­nile (WTO) kõige rohkem kaebusi. Kas see tähendab, et meid kõiki upu­tatakse üle odavate Hiina kaupade­ga? Kas see tähendab aina langevaid tootmisstandardeid - mille kohta on üsna iseloomulik kõrvalloos toodud näide, kuidas kašmiirist riided jõud­sid viimase kümne aasta jooksul luksuskaupade poodide kõrval müüki ka odavates kauplustes? See ei pruugi tingimata nii minna.