1915. a. on  pärit sonett "Kurbusele ja emale", milles kohtame sugestiivseid antiteese: ema elupäevad pudenevad, poeedi noorus-kuldne jõud aga tugevneb, pillerkaaritades läks ta elunurmele, aga jõudis leinaoja veerele jne. Luuletustes "Kui tuleb unung" ja "Maria" ütleb laulik: jumalagajättu oma noorpõlve armastusele, lehekuisele Mariale, kes teda lapseeast saatis meheikka.