"Ülesküntud uudismaad" olete lugenud? Seal on kena, aga pisut litsaka renomeega Luška, kes kord oleks võõra kasaka poolt üllatusseksiga õnneks võetud. Hala ei aidanud, ei olnud ka abi jumalakeeli vandumisest, et "mul paha haigus küljes" - selle peale sisistas isane, et "see on nüüd niimoodi, et kelle  haigus vanem on!" ja rähkles muudkui edasi. Alles pärast oma kange kuulsusega mehe mainimist sai Luška kiimakotist priiks.    Praegu, lugedes murelikke kirjutisi gripiteemadel kummitabki mind "see on nüüd niimoodi, et kelle haigus vanem on!"    Kollninasid ja kähekõrisid kõik ümbrus täis.  Täna hakasid mu mõlemad penidki lörtsudes ja korraga aevastama, hea, et pead vastu põrandat ära ei löönud.  Koeraleetrid on teel, valmistuge, ristirahvas!      Tegelikult on  igasugused piisknakkusega levida võivad tõved siiski üks seni mainimata egiptuse nuhtlusi. Viisteist aastat tagasi oli taas kord leetrid levimas, mu oma lapsed olid terved jõmpsikad, naabripoiss aga vedas ühe nakkuse teise järel omale koju põdeda. Käisin naabrinaise pool tähtsaid asju ajamas (loe: kohvitamas ja plämisemas) ning kööki meie seltsi imbus juba paranev naabripoiss. Miks iganes ma parasjagu tema poole kummardunud olin - kes seda enam mäletab, aga pläraki! näkku ta mulle aevastas (brrr!)    Paar päeva hiljem vihises mu palavik enneolematusse kõrgusesse, kuiv köha külvas terve maja kopsutükke täis ja külmatunnet ei lõpetanud ka meetripaksune kiht tekke.  Ma ei tulnud sealjures selle pealegi, et mul võiksid leetrid olla.  Niikaua ei tulnud, kui peeglist klassikalist, nagu "Perenaise käsiraamatust" mahajoonistatud löövet nägin.    Lapsed haigeks ei jäänudki, ehkki ka tõbisena pidin neid ju kantseldama.  Kui ma veerandsajaaastaselt tuulerõugetes olin, ei jäänud mu lapsed  samuti haigeks.  Muide: läkaköhas ma pole veel olnud.  Seagripis samuti.    Jep, on mida oodata!  Ühtegi vanemat haigust pole ka nagu vastu panna...