Vaatasin "Eestimaa uhkuse" kordust. Õigel ajal polnud näinud. Jõulude eel, paiku ja järel on inimeste meeled kuidagi avatud - pisar tuleb silma, kui näed  teiste inimeste headust, empaatiat, armastust. Peaks olema rauast, et sellest mitte heldida.  Siis mõtledki iseenda peale: keda oled aidanud või päästnud? Kas sellest piisab, et tegid rahalise annetuse Jõulutunnelisse, et andsid oma panuse kodutute loomade ja erivajadustega laste toetusfondi, et poetasid kirikus korjanduskasti oma osa?  Täna on kolmekuningapäev, pühade lõpp. Homme läheme kõik vapralt tööle. Tööd, jumal tänatud, on veel. Tervist on, jõudu on, tahtmist ka on. Peaasi, et külm ära ei  võtaks. Lootust on. Praegu veel on.  Kõige tähtsamad asjad on õnneks veel tasuta. Ja neid ei pea sorteerima.