Praegu tahaks lihtsalt minna tänavale ja seal kellegi peale oma fakin maailmavalu välja karjuda.    Minge ise põrgu.    Vahur, sina ka.    I'm talking like a freaking emo-kid. Go cry now.          Graaaaaaaaaah.      Ausõna, nüüd sõimaks kellegi vabalt läbi.      Tead, Mialee, jah, ma lähen vihaseks, ja jah, sellel on põhjused, ja on parem, kui ma selle üle vihaseks lähen kui see, et ma ennast purju ei joo ja see kõik  minu sisse jääb. Sest ma tahan vihane olla.  Nii et ma joon ja isegi siis ka, kui ma "imelikuks lähen". Sest see "imelik" mina olen ka mina ja sama fakin reaalne kui muu mina. Ja see on ka olemas ja kui see vahel välja ei saaks, pööraks ma lõplikult ära.    Faking live with it.