Niisiis -  asi algas proloogiga. Reede õhtul kell 20:45 sööstsin ma numbri 47 alt rajale. Ja rada oli keeruline. Mitte ainult mulle, vaid ka tõsistele ratta-isakestele. Napi 1,2 km jooksul tegi trass erinevaid väga kiireid laskumisi-tõuse-jõnkse ja hüppeid Tartu Lauluväljakul. Minu tulemuseks oli 37. koht, paljude tulemused olid aga kurvemad: kellel marraskil ahter, kellel murtud käsi või puruks ratas. Eriti arvukalt ohvreid nõudis laulukaare tagune libe plaatidest kõnnitee, kus nii mõnelgi rohkem aega kaduma läks, kui  oleks meeldinud. Ise võtsin asja rahulikult - täpselt nii rahulikult, kui jalg võimaldas. Pauliga tehtud soojendus Tallinna maanteel oli kujunenud omamoodi tühjendustrenniks ja erilist särtsu koivakestes stardi ajaks enam polnud. Aga üldiselt peab kohaga rahule jääma - ilmselt enamus osalejatest oli oma elus lenksu käes hoidnud 10x kauem kui mina ja minust seetõttu selgelt tehnilisemad.