Lustiblogi kommentaariumis tuntuks saanud Dish on üks vähestest, kes on reaalsuses mulle oma nägu näidanud. Esimest korda kohtusin ma temaga minu raamatuesitlusel märtsis. Tegemist on pealtnäha viisaka ja šiki härraga, kes mu viimati Eestis vabatahtlikult  omal soovil südaööl Tallinna lennujaamast Tartu kodutrepini ära viskas. Soe ja armas inimene. Vahel ärritub, kui ma talle tähelepanu ei jaga, aga üldiselt pean teda kiitma. Ta on üks vähestest Eesti anonüümsetest kommentaatoritest, kes julges oma virtuaalelule nime ja näo juurde panna. Oleks selliseid julgeid mehi ometi rohkem!    Eks pahatahtlikust ja kibestumist leiab igal pool maailmas, aga nii suurt hulka negatiivseid kommentaare kui Eestis, annab otsida. Eriti kui juttu haaratakse kirjutaja  lapsed, vanemad ja perekond.