Mul on siiralt hea meel, et ma kunagi eelmisel suvel võtsin ette uue töötaja kohta veidi kahtlustäratava sammu ja tellisin  oma uuele arvutile kompromissina dvd kirjutaja asemel suhteliselt võimsa bassi-haukujaga kõlarikomplekti. Ses mõttes, et harilikult "peavad" kontori laual olema mingisugused väikesed porgandid, mis hullemat häält teevad kui äratuskell seitsme paiku hommikul. Aga ei, mina otsustasin selle jamaga mitte kaasa minna ja omale korraliku helinduse sisse seada. Ei kahetse mitte üks raas. Nüüd saab vajadusel täiesti adekvaatselt mussi kuulata. Praegu kõlgutangi siin jalgu ja tegelen järjekordse (minu sulest juba  kolmanda) tsemendistandardi tõlkimisega. Seekord on tegu müüritsementide spetsifikatsiooniga. Ei ole just eriline ilukirjandus, aga erialaselt ikkagi eneseteostus ja majanduslikult ka veidi väärtuslik. Eelmised kaks standardit peaksid mingil hetkel lausega "Tõlkimisega nägi maikuu õhtutel vaeva Rohtla." varustatuna (standardikeskuse) lettidele jõudma. Enesetunne on hea. Loodan, et mulle nüüd ainult mingit  hate-maili  tulema ei hakka.