Niikaua kui ennast mäletan, olen alati otsinud sügavat, nimetut lähedust. Usun siiani, see on võimalik. Jah, üks mu tänastest tõelistest hirmudest on hirm  haiget saada. Tänu sellele küll ihkan sügavaid tundeid, samas ise neid välistades.Mu peas on justkui üks ja kindel, ainuvõimalik uskumus oma tunnetele lubamise kohta. Ebaõnnestumine. Päriselt, nii kui tunnen südames - veidi veel ja olen omadega sees, siis juba eos lõpetan algava ära, enne kui lasen edasi minna.