Selline materialistlik käsitlus ei jäta ruumi seisukohale, et ideed võivad mõjutada  tegusid. Marx vähemalt eristas pealisehitust ja baasi, aga geostrateegia on jäigalt kinnitunud geograafia külge, nii et see ei saagi seletada poliitilisi muutusi millegi muu kui pelgalt materiaalsete teguritega. Parimal juhul võib see väita, et poliitika muutumist tingivad riiklikud huvid, aga küsimust, miks riiklikke huve võib ühel päeval tõlgendada viivana rajale A ja teisel päeval rajale B, ei peeta asjakohaseks. Niisiis, kui riik suundub näiteks riigikeskselt valitsemiselt majanduskesksele ja sealt edasi  vabaturumajanduslikule strateegiale, on materialism vakka, ehkki suunavahetuse tagajärjed on ilmsed ja vaieldamatud.