Hiljem võttis selleaegne Vastemõisa rentnik Tiit Sander mu isa soovitusel Rummi mõisakirjutajaks vastu. Sai Rumm Vastemõisa, siis laskis naise ja lapsed järele tulla. Kui ta Pärassaare külla tuli, küsis minu isa: "Kas pole ime asi. Kuidas nad elusse said? Nad olid ju surnud." Rumm naeratab, kehitab õlgu. Aastat kaks elas Rumm Vastemõisas, siis läks jälle joomisega raisku ja kaotas koha. Peale seda kadus ta ära, ei tea kuhu jäi. Räägiti, et ta olla Tartumaal end üles poonud.