Ajakirjas Journal of Neuroscience tutvustatavast uurimistööst selgus, et inimese aju teeb tõerääkimise ja valetamise vahel sageli vahet isegi siis, kui inimene valetab enese teadmata.  Tavaelus pole sugugi haruldane olukord, kus inimene on oma tuttavate-sõpradega vaieldes mõnes seigas absoluutselt kindel, ent kui see fakt internetist või teatmikust üle kontrollitakse, selgub, et ta siiski eksib.  Olgu siis tegemist sõpradevahelise vaidluse või kohtus tunnistuste andmisega, on ilmselge, et meie mälestused ei ole alati  usaldusväärsed.  Nüüd ilmnes aga, et kuigi sellised valemälestused on näiliselt pärismälestustest täiesti eristamatud, "töödeldakse" neid sageli aju erinevates osades.  Uurimistööd juhtinud Duke'i ülikooli neuroloog Roberto Cabeza sõnas, et leidu võidakse tulevikus kasutada näiteks Alzheimeri tõve varajase staadiumi avastamiseks või siis kohtus tunnistusi andva inimese ütluste tõelevastavuse kontrollimiseks.  Cabeza ja Hongkeun Kim  Lõuna-Korea Daegu ülikoolist palusid 11 inimesel ette lugeda nimekirja sõnadest, mis lahterdusid teatud kategooriasse (näiteks "koduloomad").  Hiljem küsiti katses osalenutelt, kas antud nimekirjas oli teatud sõnu, ning samal ajal jälgiti funktsionaalse magnetresonantsjäädvustuse (fMRI) abil nende ajutegevust.  Inimestelt küsiti ka seda, kui kindlad nad oma vastuse õigsuses on.  Uurijad avastasid, et kui katsealused olid oma vastuses kindlad ning vastasid õigesti, aktiveerus verevool ajupiirkonnas, mis on seotud mälestuste tekke ja jäädvustamisega, ent kui vastaja oli eneses küll  kindel, ent mäletas siiski sõna valesti (olenevalt asjaoludest kuni 20% juhtidest), muutus aktiivseks hoopis teine ajupiirkond.  Valemälestuste puhul suurenes verevool ajuregioonis, mis on Cabeza sõnul seotud "tuttavlikkuse" tüüpi tundmuste tekkimisega.  Tuttavlikkus on üldine tunne, et teatud asi on minevikus aset leidnud, kuigi sa ei suuda samas meenutada toimunu täpseid detaile (mõnikord kohtad näiteks inimest, keda oleks nagu varemgi näinud, ent ta nimi või kohtumise asjaolud ei meenu ka pingsa  mõttetöö tulemusena).  Cabeza kinnitusel on sisuliselt tegemist "tühja mälestusega", sest tegelike mälestuste puhul on sul võimalik meelde tuletada olulisi üksikasju.  Varasemates teadustöödes on kindlaks tehtud, et tuttavlikkus ja mäletamine on erinevad asjad ning kui pärismälestuste meenutamise võime muutub inimese vananedes kehvemaks, siis tuttavlikkuse tajumise võime mitte.  Kuna Alzheimeri tõve põdevatel patsientidel alanevad mõlemad võimekused, saab seda tõika kasutada antud haiguse  varajase staadiumi diagnoosimiseks, lisas Cabeza.  Ta lisas, et tulevikus võidakse sarnane ajuskaneering võtta kasutusel kohtusaalides, tegemaks kindlaks, kas süüdistatav või tunnistaja räägib tõtt ja mäletab asju korrektselt.  Samas ei ole ka fMRI antud küsimuses paraku sugugi mitte eksimatu imevahend.  Nimelt on olemas spetsiifiline mälestusliik nimega fantoommälestus, mis tekib juhul, kui inimese aju "söödab ette" ebakorrektseid detaile, mis pärinevad teistest meenutustest - nii võid sa kohtuda naisterahvaga, kelle puhul tekib sul tunne, et oled teda varemgi näinud, ent lisaks "tead" sa, et ta nimi on Kati ja sa  käisid temaga ühes koolis.  Fantoommälestused tekivad valemälestustest harvemini, ent nende puhul aktiveerub täpselt sama ajupiirkond, mis tõeste mälestuste puhul.    Vaata ka: