Rõhutamist aga väärib, et praktikas ollakse sageli ekslikul arvamusel, et nõude loovutamisel läheb uuele võlausaldajale automaatselt üle ka õigus öelda leping (millest tulenev nõude on loovutatud) üles või sellest taganeda, õigus alandada lepingujärgset hinda ning õigus leping tsiviilseadustiku üldosa seaduses sätestatud korras tühistada. Riigikohtu praktika ütleb aga vastupidist. Riigikohtus asus 21. aprilli 2009. a otsuses tsiviilasjas nr 3-2-1-35-09 seisukohale, et poole õigus leping üles öelda ei lähe nõude loovutamisega üle ühelt võlausaldajalt teisele isikule. Selline õigus saab üle minna lepingu ülevõtmisega VÕS § 179 kohaselt. Sama seisukohta kinnitas Riigikohus 10. juuni 2009. a otsuses tsiviilasjas nr 3-2-1-55-09 selgitades, et lepinguga seotud kujundusõigusi, s. h hinna alandamise õigust ei saa loovutada VÕS § 164 järgi. Selliseid õigusi saab üle anda üksnes teise poole nõusolekul lepingu ülevõtmise korras VÕS § 179 järgi. Samuti on samale seisukohale asunud Saksa Föderaalse Ülemkohtu V Tsiviilsenat oma 21. juuni 1985. a otsuses tsiviilasjas nr 134/84 ning kuna Saksa asjakohased õigusaktid kattuvad nõude loovutamise ja lepingu ülevõtmise osas võlaõigusseaduses sätestatud vastava regulatsiooniga, siis on mõistlik Saksa pikaajalist kohtupraktikat arvesse võtta ka võlaõigusseaduse vastavate sätete tõlgendamisel.