Esimeseks asustuse märgiks on rauaaja kalmed  Kroonikates mainitakse Kambjat esmakordselt 1430. aastal.  Kambja kultuurilugu pikk ja traditsiooniderohke. Nime sai paikkond mõisnik Camby järgi. Camby ehitas Kambjasse kiriku ja kinkis viimasele maad. Kirik kandis Püha Martini (ka Püha Maria) nime. Kihelkonnakeskusena on Kambja kirjas 1472. aastast.  Kambja on üks vanemaid Eesti kultuuri- ja hariduskeskusi. Tänu Andreas Verginiusele (1640 - 1701) asutati siin 1686.a. üks esimesi talurahvakoole Eestis, kus töötas koolmeistrina ka Ignatsi Jaak. Kavandust pärit Ignatsi Jaak oli üks kahest Bengt Gottfried  Forseliuse (1660 - 1688) õpilasest, kes astusid 1686. aasta lõpul Rootsi kuninga Karl XI ette veenmaks majesteeti, et eesti poisid suudavad hästi omandada koolmeistrile vajalikud teadmised. Kauaaegse ja tulemusliku pedagoogitööga omandas Ignatsi Jaak oma eluajal suure autoriteedi ja teda on nimetatud eesti õpetajaskonna sümboliks.  1794. aastal asutati kiriku juurde esimene Eesti mitmehäälne laulukoor  Seda koori peavad oma eelkäijaks nii Kambja sega- kui ka lastekoor. Sellest ka: Kambja - koorilaulu  häll  Siin astuti esimesi samme omakaitse loomiseks Julius Kuperjanovi poolt 1918.a. Esimeseks avalikuks aktsiooniks oli üleskutsete väljapanek Kambja surnuaia ümbrusse, milles kutsuti üles sakslastele vilja ja toiduainete andmisest loobuma. Seda päeva loetakse Kambja Kaitseliidu alguspäevaks. Eesti piiridest. Kuperjanovitele kuulunud Lalli talu asus Kambja valla edelaosas, siinmail töötas ta ka noore koolmeistrina. Kambjast pärineb ka kuperjanovlaste lipp.  1932.a. külastas Kambjat Rootsi  kroonprints Gustav Adolf. Külalise auks peeti kirikus tänujumalateenistus, kus meenutati Rootsi riigi osa nii Eesti kui ka Kambja koolitraditsioonide kujunemisel. Prints istutas kirikuaeda tamme, mis elas üle II maailmasõja ning kasvab seal praegugi.