Ta ei jõudnud kuigi kaugele, kui kohtas madu, kellega tal tuli  maadelda. [Seda madu tuntakse mütoloogias ka nimega Antaeus või Antaios. Teatakse, et ta oli vetejumala Poseidoni ja maajumalanna Gea poeg. Seetõttu oli ta võitmatu, kuni oli ühenduses maaga, oma emaga.] Viibides õunte otsingul füüsilisel tasandil pidi Herakles võitma, nagu kõik jüngridki, lummuse ja illusiooni. Kui jünger tahab saavutada midagi vaimset, võib ta väga kergesti langeda astraaltasandi ja madala psüühika küüsi. Kui Herakles maadles maoga, avastas ta, et ei suuda maost jagu saada, kuni madu on  kontaktis maaga. Herakles tõstis mao kõrgele õhku ja madu muutus nõrgaks ega suutnud enam Heraklest võita. Kaksikud on õhu märk, lisaks sellele muutlik märk. Lummus on igavesti muutuv, võttes ikka uusi vorme. Lummus puudutab välist külge, mitte tõelust, ja maa on see, mis esindab välist külge.