Ennetava inflatsiooni taotlemise kõrval oli Eesti nende aastate majanduspoliitika teiseks peamiseks rahapoliitiliseks ilminguks soosida igati dollariseerumist loomaks seeläbi alternatiivset välisvaluuta ringlust ja akumuleerimaks Eestisse välisvaluutat. Suuresti Poola 1980. aastate kogemusi arvestades töötati valitsuse poolt 1991. aasta algul välja nn.  dollariseerimisprogramm, mis ei pälvinud küll ametlikku staatust, kuid mis õiguslikult tähendas avalikku vastuollu minekut nii NSV Liidus ametlikult kehtiva välisvaluutaregulatsiooni kui ka kriminaalseadustikuga[13] .