Jakobson oli sinine ja ahvatlev, pisut ehk isegi neoonne. Neoonsinine koos laimirohelise ja flamingoroosaga on igati tublid, progressiivsed ja postmodernnsed värvid. Juhul muidugi kui postmodernismi progressiga samastada saab. Ega vist, postmodernne on modernismiga võrreldes progressiivne vaid järgnevuse mõttes, ei muidu. Muidu on see pigem lagunemise ja lagundamise aeg. Inimkultuuri  viimane ja roiskuma kippuv aste kui parafraseerida siinkohal Marxi poolt imperialismi kohta öeldut.