Hybris on ju traditsiooniliselt traagiliste kangelaste peamine tunnusjoon - nad tegutsevad sellest ajendatuna ning just selle pärast kohtuvad nad oma saatusega, nii nagu see neile ette tuleb. Üheks sagedaseks väljenduseks siin on lähedaste õnnetu hukkumine ja selle tagajärjel saabuv äng ja kahetsus. On sealjuures  iseloomulik, et kangelane ise motiveerib oma käitumist vaid kõige õilsamate kavatustega ning alguses ei paista kusagilt välja, et ta ise oleks endale peale tõmmanud sellise saatuse, nagu teda tabas. Ta näib esmapilgul õnnetute juhuste otsa kogemata sattuvat ja saatusele puhtalt ebaõnnest jalgu jäävat. Miks ta satub õnnetustesse? Klassikaline vastus sellele on, et ta ei hinda olukorda õigesti, teeb ekslikke järeldusi ning hoiab neist kangekaelselt kinni.