Just nii palju minuteid on ühes aastas, just nii palju minuteid on minul olnud armastust.    Mõni minut ka teile:    Kolm tundi ja mitte ühtegi sõna, või vähemalt mitte mõttega sõna, oli detsember.  Sa tahtsid mu lumme lükata, aga lund polnud, oli pori ja jaanuar.  Kolm pikka punast roosi, oli veebruar.  Kuidas Sa lükkasid mu lumme pikali, oli märts.  Kuidas me vaidlesime taskute üle ja Sina  võitsid, oli aprill.  "Ma sain juba teisel päeval aru, et oleksin pigem sinuga,"ütlesid Sa ja oli mai.  Meri, mina kividel koperdamas ja Sina minu üle naermas, oli juuni.  "Möödakarvapai" ja mina Sinu kõrval ja meie ümber öö, oli juuli.  Jaan Tätte: "Lind on õhus, kala vees, sina minu südames," oli august.  Minu fantaasiamaailm ja Narnia-laternad, oli september.  Eestimaa sügis ja minu füüsikavihiku tükk, oli oktoober.  Pikad õhtud vestlusi ja ootust, oli november.  Kell on  hommik ja me räägime tasakesi, teisi inimesi justkui polekski, on detsember.    Neid on veel ja veel ja veel ja teistsuguseid minuteid on olnud ka. Ja tunde. Ja päevi ja hetki ja oh-mida-kõike-veel.  Nii hea on.