1998; lavastaja ja stsenarist Radu Mihaileanu; osades Lionel Abelanski, Rufus, Clément Harari, Michel Muller, Agathe de La Fontaine, Johan Leysen  8/10    Üks selle aasta lõpukirjandi teemasid oli "Argipäev vajab muinasjutte" - ja "Train de vie" sobib suurepäraselt üheks  argumendiks/näiteks. 1941. aastal, kuuldes, et naaberkülasse on jõudnud natsiarmee, otsustavad ühe juudi küla elanikud ette võtta võltsdeporteerimise; kogu küla rongi ja Palestiinasse, puhastuse ja lunastuse suunas. Ettevõtmise algatajaks on narr Schlomo, kes justkui juhuslikult paotab huulte vahelt võimatuna näiva ettepaneku - kuid kõik võtavad selle vastu entusiasmi ja usuga teostumisvõimalusse. Niisiis - külaelanikest moodustatakse kaasaegse Euroopa mudelühiskond: natsid, kommunistid, juudid ... kõik algul  võltsid, kuid mida kaugemale rong liigub, seda tõsisemalt kõik oma rollidesse sisse elavad; ettekujutusest saab taaskord tegelikkus - mis on juhitud ja käima lükatud narri poolt. Ümberringi möllab II maailmasõda, igal pool käib jõhker tapmine, kuid Elurongis lahendatakse probleemid naeruga, mida ei õnnestu ka tegelikel natsidel maha suruda, kuna need võtavad seda tõsiselt ... Rongi teekond lõpeb Vene rindel vabadusse sõitmisega, ümber käimas võimas lahing ja pommipildumine, kuid ükski neist ei taba rongi - sõda on  selle väikese maailma elanikele kui ilutulestik, mille saatel Vabadusse purjetada. Aga jah, ilma selliste muinasjuttudeta vaevalt koonduslaagris toime tuleb.