Nii kiiresti võib tühisest saada tähenduslik, midagi erakordselt olulist.  Järgmiselt päeval on värske avastus unustatud, sest talle langes osaks ebaõnn karata mulle pähe kolm sekundit enne uinumist. Ma kipun neid poolunes-poolärkvel avastusi ära magama. Magamine on üldse üks tohutu ajaraiskamine, hea meelega ei magaks üldse, aga iroonilisel kombel on mul funktsioneerimiseks vastikult palju und vaja.    Vikerkaarest on veel mõni üksik värvi puudu, kuid päevad pole enam hallid.  Värvid on tagasi.  Üle pika aja tunnen koduigatsust.      Ideaalses maailmas ei läheks ma praegu magama. Päh!