Nii nagu A. H. Tammsaare Juudit oli kõige inimlikum, mõistetavam ja psühholoogiliselt hu­vitavam kuju oma kirjanduslikkude nimeõdede hulgas, nii on seda ka Tammsaare Olovernes. A. H. Tammsaare on esijoones püüdnud mõle­mas kangelases näha inimest ja nende tegutse­mismotiive seletada psühholoogiliselt. Ta on jätnud kõrvale jumalikud ja saatuslikud jõud, mis juhivad piibli Juuditit ning millesse taker­duvad ka teiste autorite variandid, ühel suure­mal, teisel  vähemal määral. Sellega röövib ta küll oma kangelasilt pühaduse sära, kuid teeb nad kaasaeglasile inimlikult mõistetavaks. Iga­tahes tuleb tema Juuditi käsitlust pidada maa­ilmakirjanduses üheks huvitavamaks ning kuns­tiliselt õnnestunumaks.