"Mitte ainult need, kes vaesed ja harimata on, ei kannata vaesuse ja harimatuse tõttu, vaid kõik kannatavad ühel või teisel viisil selle tagajärgede all. Iga  individuaalne haridustöö on üleüldiselt kultuuri seisukorrast lahutamata ära rippuv. Selle kõrgem arenemine on võimalik ainult siis kui kõik ühiskonna liikmed vaimsest elust võivad osa võtta, kuid see võib alles prae­guste majanduslike tingimiste põhjaliku uuenduse tagajärjena sündida. Meie aja reaalilme sotsioloogia, mis Marxi õpetuse põhjal on üles tõusnud, vaatab isiku kui mitmesuguste ühiskonna kihtide kokkupõrkamise tagajärje peale. Olgugi, et see isiku olu ainult ühest küljest ära seletab, on  individualismil ometi põhjust alamate kihtide eneseteadvuse kasvamise üle meie juures tõsist rõõmu tunda, sest nende ülespoole tungimises ja vabastuse püüetes peituvad ta enese jõu allikad… Kahtlemata jääb marxismile suur "ajaloolise tõe" tähtsus, see, et ta alamate kihtide enese­teadvust on äratanud ja neid organiseerinud, nimelt organiseerinud kõrge sihi kättesaamiseks."