Päevaleht, 21. jaanuar 1936    Haapsalu linnas on puhkenud veider massipsühhoos, mis on nii haiglaselt nakkav, et lühikese ajaga on vallutanud terve linna. Nimelt liiguvad linnas igal pool poolärevad jutud, et lossiaias on nähtud mingit veidrat kummitust. /…/ Esimene variatsioon tondijutust kõneles, et koolilapsed on õhtupoolikul lossiaias mänginud, kui nende juure tulnud keegi hirmus mees ja hakanud lapsi hirmsa häälega taga ajama.  Lapsed pääsenud tondi eest vaevu minema. Hilisemad tondid on juba hulga fantaasiarikkamad. Nõnda näinud keegi vanem naine, kui lossivärava kohal karanud mingi veider luukere, kusjuures sel olnud siidpüksid jalas. Varsti räägiti linnas, et tont söönud lossiaias ühe 2-aastase lapse ära. Kui teda hiljem mindud vaatama, olnud lapsest järele jäänud ainult kaks sinist soolikat. Ühe teisendi järele suutnud tont otsimise puhul põgeneda, kuid ühes lossitornis leitud kauss hernesupiga ja polosärk, mis kuulunud  tondile. Need teisendid on hirmutaval kujul levinud peamiselt laste ja vanemate inimeste seas. Tasakaalukamate inimeste seas on aga jälle omad teisendid. Lossiaias varjavat end nimelt keegi hullumeelne, kes olevat Seevaldist ära karanud. Teise jutu järele olevat tegemist kellegi mehega, kelle naine istuvat Haapsalu vanglas. Naine pidavat varsti vanglast vabanema, ning nüüd ootavat mees teda lossiaias. /…/ Komissar seletas, et politsei kõrvu on ulatanud tondijutud esimest korda möödunud nädala neljapäeval. Siis  tulnud postikordniku juure Karja tänaval lapsed ja jutustanud, et nad lossiaias näinud tonti. Kordnik on kohe läinud lossi, kuid pole seal midagi leidnud. Kuna aga tondijutud järjest laienesid, siis saatis komissar lossiaeda konstaabli ühes kordnikega, kes lossivaremeis kõik koopad ja urkad järele vaatasid. Sealt aga midagi ei leitud. Politsei on püüdnud selgitada, kes seda tonti on näinud ja olnud jutu algatajaks, kuid järelepärimisel igaüks ütleb, et keegi tema tuttav on tonti näinud. /…/