Iida on paremini ronima hakanud. Veel kevadel oli Kadrioru mänguväljaku kollane "kuppel" talle mõttetult üle jõu käiv kaadervärk. Täna turnis ja rippus selle küljes nagu pisike ahv. Muidugi on tal mitu sama vana sõbrannat, kes veel palju paremini ronivad, Mia-Erika näiteks, aga areng on olemas.    Käisime täna Iida ja Aloga väljakul.  Alo käitus hästi - no natuke sõi liiva, aga muidu vudis ühe atraktsiooni juurest teise juurde ja muudkui püüdis igast üles ronida. Treppidest sai kah!, ja ühest väikelaste ronimis-kaldteest.    Väljakule minna oli ka tore. Kui kõnnib onu kahe lapsega, noorem alles vankris, siis inimesed kohe silmnähtavalt heldivad. Üks vanem daam tuli mulle appi - olin Alo käru ja Iida ratast kitsal Poska tänaval lükates veidi hädas - nii armas oli :)