kudumine on tihtipeale hea ja kurja võitlus.  mu musta kampsiku kudumist juhtis vist üks kudumisjumalatest,  igatahes sain selle ilma harutamiseta kootud.  hõiskamiseks oli muidugi vara, hiljem asusid tööle kudumiskuradid:  varrukad muutusid iga kandmisega järjest lühemaks.    kudumiskuradid on päris sümpaatsed elukad.  nende tekitatud probleem tekitas piiramatult võimalusi.  lahendus: eraldi kätised.  algatuseks kudusin kätised sellest kampsunilõngast.  just eraldi, mitte varruka külge.  varsti koon veel mõned, värvilisemad.  võibolla komplektis mõne salliga.  siis saab neid vastavalt meeleolule vahetada.  üksikuid sügelevaid lõngatokke mul ju jätkub.        karta on, et kõigi nende tulevaste kätiste juurde tuleks lõpuks veel mõni kampsun kududa.  kudumiskuradite vandenõu :-(((