Tolstoi seabki kadestades eeskujuks just looduse alamaid eluliike, sest et need paremini ke stavad igasugu murranguis - nagu näitavat isegi geoloogia. Nii siis, saagem mužikeks, olgem Ivanuška Duratšokid, et mitte karta  murranguid, et kesta läbi igasugu revolutsioonid, ja elada tervelt ning kaua! Või veel parem, käigem alati käpakil, et mitte kuk­kuda, olgem vegeteerivad laiskelajad või koguni olgem see stepirohi, mille elujõudu Tolstoi imetleb, olgem orashein, olgem sammal! Sest viimane kestab läbi niisugused kuumad ja külmad, kus kõik muu elu hävib, ja kindlasti ületab palju kosmilisi katastroofe, kus hukkuks terve inimsugu!