Kusjuures Prantsusmaal on asjad üllataval kombel erinevad. Siin ei vaadata sind kui mingit haletsusväärset ida-eurooplast, vaid tavalist inimest. Ja kui keegi küsib, et kas peaks aeglasemalt rääkima, ei tee ta seda  alandamiseks, vaid heatahtlikkusest. Võibolla on asjad siin teisiti, kuna Poola horde pole tulnud ja "teistsugustega" on päris pikka aega külg külje kõrval elatud. Valged eurooplased tunduvad neile täiesti viisakad inimesed. Muidugi, korra olen sattunud ka inimese otsa, kes ei viitsinud isegi CV-d vaadata ja oletas kohe, et olen Poolast. Ja teine kord küsiti, kas ma tulin siia seepärast, et Eestis pole tööd. Ent mis siin imestada, korraliku prantsuse keeleta ja valge, see peab olema kurikuulus Poola  torumees, kellest mõned aastad tagasi õuduspilte maaliti. Kuid arvatavasti jääb siin kirjeldatule sarnane stsenaarium olemata, sest tööturgu sarnaselt Suurbritanniale ja Iirimaale avatud pole ja ilma prantsuse keeleta ei tee siin miskit, isegi taskusõnastiku abiga.