Ervin Abel oli kohutavalt laisk. Samas väga töökas. Kaks korda abielus. Kolme lapse isa. Kohutavalt armukade. Palju armukesi. Võttis kõvasti viina ja hurjutas joodikutest kolleege. Läks purjus peaga lavale korra elus. Riietus alati džentelmenina. Oli kogu aeg kohutavalt palju võlgu. Eraelus nalja ei visanud. Armastas tähelepanu keskpunktis olla, anekdoote rääkida. Kinnine. Partei  liige. Partorg. Eestimeelne. Okei, see kõik on ses õnnetus raamatus kirjas. Saite aru? Mina ka mitte. Vainküla on tuhninud vanades koltunud parteiprotokollides, et siis õhtuleheliku kiretusega leitud tsitaadid raamatu lehekülgedele laiali laotada. Empaatiavõimet ei kopika eestki. Võeh. Lese meenutused suudavad siiski mõningase inimliku soojuse tagada. Üldiselt hakkab jahe nagu supermarketi külmlettide vahel. Head-ööd-raamat.