De ventre matris meae vocavit me Dominus in nomine meo: et posuit os meum ut gladium acutum: sub tegumento manus suae protexit me, et posuit me quasi sagittam electam. Ps. Bonum est confiteri Domino: et psallere nomini tuo, Altissime.  Minu ema ihust on Issand mind nimepidi kutsunud: ta on teinud mu suu terava mõõga sarnaseks: ta on peitnud mind oma käe varju alla ja tegi mind teravaks nooleks. Ps. Hea on tänada Issandat: ja mängida Sinu nimele, Sa Kõigekõrgem. (Js 49:1-2; Ps 92[91]:2)    Ristija Johannes sündis Jeesusest umbes  pool aastat varem elatanud Sakariase ja Eliisabeti peresse. Ebatavalised sündmused tema sünni eel ja ajal (vt Lk 1:5-25, 57-80) lubavad temas näha erilist Jumala Püha Vaimuga täidetud kingitust.  Umbes aastail 28-29 pKr järgnes ligikaudu kolmekümneaastane Johannes (vrd Lk 3:23) Jumala kutsele, et kuulutada Iisraeli rahvale ristimist pattude andekssaamiseks ja messiaanliku riigi lähedale jõudmist.  Johannes kuulutas kõrbes, Jordani jõel ja Jeruusalemma lähedal (Lk 3:3-18). Rahvas pooldas teda ta  sõnade veenvuse ja askeetliku eluviisi pärast. Suure tõenäosusega tundis Johannes Qumrani vennaskonda ja esseene, kuid ei olnud kummagi liige.