Domineerimine, arvuline ülekaal, kõrgem arengu ja kohastumise tase jne., on üleüldised, nähtamatud võimu atribuudid eluslooduses.  Praeguste asjade seisu juures on inimene, kui bioloogiline liik, haaranud liidrirolli ja totaalse võimu kogu maakeral olevate bioloogiliste liikide seas. Inimkonna totaalse võimu ja eriti selle väärtarvituste tagajärgi tunnetab valusalt kogu  maakera elus- ja eluta loodus. Kuna inimkonnal ei ole maakeral leidumas laiemas plaanis kaalukat vastast (teist poolust), siis on protsessid olnud pikka aega liiga ühesuunaliselt kallutatud, mis rikub loodusseadusi ja käivitab ja elukeskkonna pidurdamatu riknemise. Loodusseaduste rikkumise tulemusena hävitab inimkond oma elukeskkonna, mis toob omakorda kaasa tsivilisatsiooni muutumise või hävingu, juhul, kui ei teki mingit soodsamat alternatiivi.