Kui keegi ütleb, et poliitika Euroopa Parlamendis on igav, siis eksib ta rängalt. Vaevalt oli tolm eilse lahinguvälja ehk viisakamalt öeldes koosolekuruumi kohalt kommunismi kuritegude arutelu järel maha laskunud, kui sündmused võtsid väga kiire käigu. Mäletatavasti olid Euroopa sotsiaaldemokraadid eile blokeerinud ettepaneku panna järgneval nädalal koos kommunismi kuritegude aruteluga Europarlamendis hääletusele ka neid hukka mõistev resolutsioon. Täna hommikuks oli eilsest  arutelust julgust saanud, nõupidamisel osalenud-esinenud, Euroopa Komisjoni liikmete tuge tundnud ja osalt ka koosolekul osalenud organisatsioonide positiivse surve alla sattunud eesistuja tegutsema asunud ning pannud deklaratsiooni arutelu taas päevakorda. See tekitas omakorda tormi Euroopa sotsiaaldemokraatide seas. Järgenud tunni jooksul vahetusid rindeteated kiiresti, on päevakorras, ei ole päevakorras, on, aga ilma resolutsioonita, on aga koos resolutsiooniga. Tulemus seisab praegu minu ees, kui neid ridu  Tunne Kelami kontoris oma ajaveebi kirjutan - 25. märtsil - Balti rahvaste Siberisse küüditamise päeval on Euroopa südametunnistust ja totalitarismi puudutav Komisjoni avaldus kell 15.00 algava istungi päevakorras koos maagilise lisandusega "avec resolution, vote en avril 1″. Resolutsiooni teksti yle võib ennustada väga ägedat debatti, kuid isegi selle päevakorda jõudmist võib pidada ajalooliseks saavutuseks. Euroopa sotsiaaldemokraatia seisab aga tõepoolest oma tõehetke ees.