Papagoid on siin varesed.  Palmide asemel on kuused ja männid.  Välisuks tuleb veel mitu kuud kõvasti kinni hoida.  Meri jääb igaõhtuse jalutuskäigu tarvis kaugele ja ujuma ei kisu. Nüüd ma tean ka, miks õe välismaine eks kunagi naeris, kui  siinseid laineid nägi.  Seal lõhnas maa koos puhkajatega, siin on nina kinni.  Süüa saab siin samuti oluliselt vähem.  Pruunist saab taas varsti valge.    Lihtsam on kahtlemata astuda talvest suvesse, kui vastupidi.  Peab kohe hoolega mõtlema, mida homme teha.  Mis viga soojal ja päikselisel maal päevi ja õhtuid püüda.    Poisid on toredad.