Pärast Siuru prahvatavat eneses-ilutsemist algasid meie kirjanduselus sõjad, millele aitasid hoogsalt kaasa ka ajalehed arvustuste, följetonide, poleemika jne. kaudu. See oli romantiline võitlusjärk enda mina maksmapanekuks üksikult ja kampade kaudu. See sõdade olukord kulmineeris Tarapita päevil. Nüüd aga järgnevad küllalt tähtsad kirjanduselu sündmused. 1922. a. asutatakse Eesti Kirjanikkude Liit, mis taltsutas üksteise vastu avalikku võitlemist ja  lokaliseeris tülikoldeid. Varem olid igasu­gustel kokkupõrgetel kaasa rääkimas isiklikkuseni minekud, nüüd aga kuuluti juba organiseeritud korporatsiooni, kus oli tarvis silmas pidada teatud nõudeid ja huve. 1923. a. alustas ilmumist "Looming" ja sellega olid üldjoontes rahuldatud värske avaldumise tarbed ja "Loomingu" püsimise eest oldi ühiselt val­vel, kuigi vaieldi ja võideldi just tema ümber. 1925. a. võeti vastu Eesti Kultuurkapitali seadus ja selle tegevusse hakkamisega samal aastal oli lahendatud üks  "sõja"-psüühika põhjustest: kir­janikkude "palgaküsimus", mille üle on palju piike murtud.