Julgen väita, et sõlminud Tartus rahulepingu Nõukogude Venemaaga, 02.02.1920, Eesti sünnitas NSV Liidu,  või õigemini aitas kaasa selle loomisele. Heidame korraks pilgu kõneall olevasse aega. Eesti väeasuvad N-Venemaa alal Petrogradi lähistel ja veel ükspingutus ning linn langeb. Taoline võimalus oli, sest Eesti poole sõjalist jõudu ja ülekaalu tunnustas ka N-Vene, kui loobus piiriküsimuses oma nõudest, et piiriliiniks on Kunda jõgi ja edasi kuni  Rannapungerjani ja nõustus Eesti alale kuni Luuga jõeni. Kuid Eesti sõdurpoistel puudus vähimgi motivatsioon lahingutegevuse jätkamiseks, sest Eesti maa oli juba vaba. Eesti kõrgem juhtkond sai väga hästi aru, et meie sõjavägi lihtsalt hajub selles mitmemiljonilises linnas ja meid ei piisa, et panna patrull kõigile tänavanurkadele ja kui linna vallutanud riik, peame tagama elanikkonna toitlustamise, milleks meil puudusid vähimadki võimalused. Lisaks sellele saime  teada, et Loodearmee juhatus ei kavatse tunnustada Eesti iseseisvust ja näeb meis endiselt tsaariaegse Venemaa ühte osa või kubermangu.  Lenin aga, nähes et oktoobrihäll on ohus ja revolutsiooni saavutused kadumas, otsis teid päästa, mis päästa saab. Maailma rahatuusad, kes ei soovinud ennast diskrediteerida seosega kommunistliku režiimiga, nägid võimalust, teha Eesti vahelüliks, et saada oma kätte bolševike poolt röövitud kirikute, keisri perekonna,  aadlike ja mõisnike varandused, varjatult lükkasid asja tagant. Nad said hästi aru, et punastele on hädasti vaja relvastust ja laskemoona ja Lenin loovutab kõik, et seda saada ja purustada valgekaartlasi.   Tõesti, peale Tartus sõlmitud rahulepingut Nõukogude Venemaaga, kõik röövitu läks läände läbi Eesti, ning Leninile vajalik relvastus tuli samuti läbi Eesti. Selle tehingu tasuks Eestile lubati 15 miljonit rubla kullas, millise sousti all, pole tähtis. Kui  leping oli allkirjastatud, Lenin ütles, et see leping omab tohutut ülemaailmset ja ajaloolist tähtsust ja tähistab meie diplomaatia võitu.  Samaaegselt see leping võimaldas võita kodusõja ja luua 1922 aasta lõpus NSVL. Kuigi selle rahulepinguga hea ports Venemaa territooriumist liideti Eestiga, ei saa väita, et me need alad okupeerisime, sest see toimus vastastikusel kokkuleppel, kuid  see fakt selgitab, miks nendel aladel prevaleerib vene keel ja küsin,  kas ikka on vaja neid alasi tagasi saada?  Jah, setude ajaloolis-etnilise ala kuuluvuse probleem tõesti vajab riikidevahelist poliitilist lahendust ja sellega on vaja tegelada. Jätke Jaanilinn, (Ivangorod) ja selle ümbrus Venemaale, aga Setumaa tooge tagasi Eestisse.  Lisan, et mina pole õpetatud ajaloolane, vaid avaldan oma lihtinimese arvamuse.      P.S. Lenin ülistas Tartu rahulepingut 2 veebruaril  1920  ÜVKTK 7 koosseisu istungil.  P.P.S. Peame aga nentima, et kõneall olev leping on nüüd ajalooline dokument, mida säilitatakse arhiivides ja mitte midagi enamat, sest oma juriidilise tähtsuse ta kaotas, kui Vene pool sõlmis MRP ja lõppunkti pani Eesti, sõlmidesliitumislepingu NATO-ga. On veel palju momente,mis, eirates rahulepingu §§ V,VI ja VII sätteid, annuleerisid lepingu, nii et igasugused ponnistused nõuda Tartu rahu sätete täitmist,on nonsenss.  _________________________  Siin  ma ei saa hr.Oleg Buroviga olla nõus mitmes küsimuses. Eesti muidugi ei sünnitanud Nõukogude Liitu ja ei aidanud ka sellele oluliselt kaasa, see oleks loodud nii või teisiti ilma Eesti osavõtuta. Me olime raskes sõjas suurriigiga, küll haavatud suurriigiga, aga siiski, ja seetõttu vajasime võimalikult kiiret rahu. Pealegi oli rahulepingu sõlmimise ajaks Nõukogude Venemaa võitnud enamikke valgeid vägesid ja teiste suhtes asunud pealetungile.  Balti riikide kongressil Helsingis (ka Soome kuulus siis  Balti riikide hulka) kindral Soots oma kõnes kirjeldas olukorda tabavalt: "Siin räägiti, et rahutegemisega N.Vene valitsusega tuleks oodata. ... Eesti on üle aasta pidanud N.Venega rasket kaitsesõda, mis on meilt nõudnud ülimaid jõupingutusi. Samal ajal ei ole Soomel üldse olnud sõda N.Venega. Ta ei tea mis sõda selle suurriigiga tähendab. Ometi leiab soome oma mugavat olekut nautides kohaseks anda nõu rahutegemisega oodata raskesti sõja all kannatavale Eestile. Saame aru, et Soome võib oodata rahutegemisega  kasvõi viimsepäevani...  Teised head nõuandjad mitte rahu teha on meie lõunanaabrid Lätlased. ... Ei ole imeks panna, et niisuguses olukorras, kus rindel on käimas tsirkus ja sõda tegelikult ei ole, võib Läti rahutegemisega sama kaua oodata kui Soome, s.o. igavesti. ... Me täname lahkete nõuannete eest nii Soomet kui Lätit. Oskame nende väärtust hinnata koos silmakirjalikkuse vaimuga, millega need tehtud." Sootsi kõnet kuulati surmvaikuses...  Soome ja Läti alistusid lihtsalt liitlaste Prantsusmaa  ja Inglismaa diktaadile, millele Eesti ei allunud. Pealegi liitlasriikide ülemnõukogu Pariisis otsustas juba 16. jaanuaril 1920 lõpetada blokaadi Venemaa vastu. Mis näitab, et Eesti käitus igati arukalt. Siis oli veel Eestis riigimehi, kes oskasid seista kindlalt riigi huvide eest.  O. Burov kirjutab veel: "Kuigi selle rahulepinguga hea ports Venemaa territooriumist liideti Eestiga ..."  Mina nimetaksin neid alasid lihtsalt Ingeri ja Seto aladeks ja ei näe ka võimalust meile seaduslikult  kuuluvate aladega kauplemiseks. Pealegi praegune Venemaa ka sellega ei nõustuks. Igasugune piirileping, mis näeb ette meie territooriumi loovutamist on Eestile kahjulik.  Henn Põlluaas kirjutab: "Tartu rahuleping on võetud ÜRO kehtivate rahvusvaheliste lepingute registrisse nr. 11LTS29 all ning seda ei ole kunagi ametlikult tühistatud ega kehtetuks tunnistatud." Nii, kui näeme, on Tartu rahulepig kehtiv ja meil pole mingit põhjust sellest loobuda. Kuna Venemaal on veel paljude riikidega piiriprobleeme,  ei ole Eesti siin mingi erand. Tuleb vaid oodata, kuni Venemaal tõeliselt demokraatia võidab ja siis tuleb ka Tartu rahulepingu kehtivuse tunnustamine.  Matti Ilves