Sest just hiljuti sai ühes seltskonnas leeprast paari sõnaga arutatud ja mulle meenus nii mõnigi ilukirjandusteos, mille olustik ja tegelaskujud pidalitõvega seotud. Meenus ka huvi asja olemuse vastu.  TÜs Eesti  kirjanduse loengutes oli kohustuslike kirjanike seas ka Aadu Hint. Et mitte vana lugemuse peal liugu lasta, lugesin tema Vatku tõbilas. Ja asi hakkas huvitama. Lugesin toona veel lisaks mingeid teooriaid ja materjale ja üleüldse oli teema huvitav.