Paralleelse mõttekäigu pakuvad sotsiaalpsühholoogid Sheldon Stryker ja Richard T. Serpe, kelle tõdemuse  kohaselt põhineb hierarhia, milles identiteedid on korrastatud, identiteedi esiletõusvusel/märgatavusel (identity salience) [10], mida saab defineerida kui valmisolekut etendada identiteeti selle omaduste kui kognitiivse struktuuri või skeemi tulemina. Erinevad identiteedid on seega organiseeritud tõenäosuse kaudu olla esile kutsutud antud situatsioonis või situatsioonide jadas (1994: 17) [11]. Strykeri identiteedi esiletõusvuse kontseptsioon on integreeritud teoreetilisse väitlusse, mis on mõeldud andmaks vastust küsimusele miks eelistatakse ühte valikuvõimalust teisele situatsioonides, kus mõlemad on isikule kättesaadavad?" või illustratiivselt miks üks isa läheb laupäeva pärastlõunal lapsega loomaaeda, kui teine eelistab mängida sõpradega golfi?" Stryker vastab oma identiteediteooria märgistikus, et valik on nende identiteetide (s.t lapsevanem ja golfimängija või isa ja sõber), millega valikud on suhestunud, suhtelise esiletõusvuse funktsioon; identiteetide suhteline esiletõusvus on identiteetide ja rollide, millele nad on omistatud, omavahelise seotuse (commitment) funktsioon (ibid 18-19). Sellel seotusel saab eristada afektiivset ja interaktiivset komponenti. Ühe identiteedi esiletõusvuse potentsiaal teiste arvelt on seega determineeritud tema seotuse tugevusega antud situatsiooni rollieelistuse suhtes. Identiteet on loomuldasa konstruktsioon, omamoodi mudel, nagu me juba eespool tõdesime. Mudel omab tunnuseid, mille alusel teda eristatakse. Tunnuse intensiivsus on esimeseks olulisust/esiletõusvust (kaldkirjas minu täiendus - A.B.) määravaks suuruseks (Allik 1997: 52). Taju on oma olemuselt konstruktiivne protsess, kus suurt rolli mängib tajuja tegevus kui akt (Allik 1997: 21). Selles tegevuses kategoriseerib inimene maailma prototüüpide alusel, kusjuures "mingis tähenduste valdkonnas valitakse prototüübiks selline nähtus, mille jaoks valdkonna liigitusalusel tunnusel on suurim osakaal" (Allik 1997: 53). Mingi kategooria tunnuste osakaal muutub eksplitsiitse või implitsiitse intruktsiooni või konteksti mõjul (Ibid 54). Olgu selleks identiteedi puhul kultuuriline pärand nii nähtavate kui vaikimisi traditsioonide kujul. Osakaalu määrab isiku seisukohalt aga suuresti ka emotsionaalne seotus, mille põhjustest saime aimu Damasio uurimusest. Traditsioonidega edastatud (kanoonilist) identiteedihierarhiat korrigeeritakse (identiteedid paigutatakse ümber) seega isikliku emotsionaalse seotuse ja emotsioonidest genereeritud teadvuse seisundite mõjul Strykeri kirjeldatud identiteetide esiletõusvuse hierarhiaks (vrd Heideggeri mõttekäike olemise, saamise ja paiste teemal).