Juba poole kevade pealt olid Kitzbergi aknalauad täis karpe, kuhu oli külvatud eri taimi. Nüüd kasvavad need edasi aias, kuhu on tehtud suured peenrad. Lisaks saime korda ka kasvuhoone, kus nüüd  sirguvad uhked tomatid. Kõik see on suuremalt jaolt meie maja poiste kätetöö. Lisaks sellele on meil aias veel midagi, mida mina nimetan meeste järjekordseks hulluseks. Nimelt on meil kuurinurgas kanaaedik koos 6 värvilise kanaga, kes pidid juunis munema hakkama. Algul oli plaan osta kanad 5 krooniga kanalatest, mis müüvad juba aasta aega munenud ja enam-mitte-nii-produktiivseid kanu. Pärast kahe kanala külastamist selgus, et need kanad on juba otsas. Andes endale aru, et ilmselt need kanad ei kõlbaks muuks kui  kohe supiks tegemiseks (on nad ju elanud ainult suurarmi elu puuris, toitunud jõusöödast, ei oska ei nokkida ega astuda ning näevad rääbakad välja), otsustati muretseda korralikud kanad. Vudi oli kanade saabumisel muidugi ekstaasis. Murdmisinstinktid olid nii suured, et panid koera lausa värisema. Nii väga oleks ta tahtnud mõne kana enda hambusse saada. Siis tehtigi aedik võimalikult vudikindlaks - võrk peale ja maa sisse kive ja laudu, et ta alt läbi ei kaevaks. Paar päeva Vudi harjus, nüüd ajab juba aediku  lähedalt vareseidki minema.