Iraan testib väiksema närve ning rikub Araabiamaailmaga suhteid. Reedel teatas Maroko, et katkestab Iraaniga diplomaatilised suhted, avaldades sedasi toetust Pärsia lahe väikeriik Bahreinile.    Eelmine kuu ütles Khamenei nõunik Ali Akbar Nateq-Nouri, et Iraan omab suveräniteeti Bahreini üle. Seepeale  vastas 25.veebruaril Maroko kuningas Mohammed, et taoline avaldus on absurdne. Suhted jahenesid ning nüüd reedel, 6.märtsil, katkestas Rabat Teheraniga diplomaatilised suhted. Nouri ütles täpsemalt, et Bahrain on olnud Iraani 14.provints ning omas oma esindajat Iraani parlamendis.    Ühtlasi tõstatub taolise Iraani käitumisega taas esile Gulf Cooperation Councili tähtsus, mille algne ülesanne - seista vastu Khomeini poolt toetatud šiiidi levikule sunniitide aladel - saab taas uue elujõu. Pärsia lahe  riikidele on pärast Saddami kukutamist alati küsimuseks olnud Iraagi šiiitide koostöö Iraaniga ning kui Iraak langeb üha enam Iraani mõju alla, siis on see hoiatuseks ka teistele Pärsia lahe riikidele.    Kui Iraak on väga suures ulatuses Iraani mõju all ega suuda ilma Qomi usuliidritega koostööd tehes Iraagis stabiilsust säilitada, on tähelepanu alla sattunud järgmine suure šiiitliku osakaaluga riik. Bahreinis on marginaliseeritud šiiidid, moodustades u. 70% ühiskonnast, üsna levinud kuulsusega  ning nende tõrjutud olukorda on Iraan maias ära kasutama. Olukorras, kus Süüria Lähis-Ida rollile pannakse USAs üha rohkem rõhku, Iraak langeb vaikselt Qomi usuliidrite mõju alla ning Afganistani rahukõnelusi ei saa enam ilma Iraanita pidada, on Teherani positsioon justkui tõusmas. Kuid vara veel. Tuumaküsimus ei anna rahu ning ei Ahmadinejad ega Khamenei ole näitamas leebumise märke.    Huvitav olekski teada, kas Nouri avaldus oli juhuslik eksimus või on selles mingi strateegiline mäng ka sisse  põimitud? Raske öelda, kuid fakt on see, et Iraan muutub üha aktiivsemaks ning teda kaasatakse üha enam erinevatesse rahukõnelustesse. Gulf Cooperation Councili riikide jaoks on selline areng ärevakstegev ning pole võimatu, et nõukogule lükatakse uus hoog sisse.    Järgmisena peab valmis olema Araabia Ühendemiraadid, kellel on pidevalt Iraaniga Pärsia lahe saarte kuuluvuse osas erimeelsusi olnud. Kuulsaim neist Abu Musa. Kuna Emiraadid on finantskriisist eriti raskelt löödud ning välismaalased  otseses mõttes pagevad riigist, siis võib see tekitada uusi "võimalusi" Iraani jaoks mõjutada ka sealseid arenguid.