Kas põrkasime vastu uut paradoksi? Kas võivad paradoksid (nii nagu konfliktid) saada lahenduse kohtu?. Kas seetõttu ei  kuulunudki kohtuvõimu esindajad erinevalt seadusandliku ja täitevvõimu esindajatest nomenklatuuri nimekirjadesse? Ja tänu sellele eristaatusele Nõukogude võimu ajal on kohtunikud täna Eesti Vabariigis kindlustatud eluaegse ametiga. Ja seetõttu ei puudutanud kohtuvõimu see uurimus karvavõrdki? Kas on see juba järgmise uurimusliku raamatu teema? Sest miks ei võiks paradoksid saada lahenduse raamatus? Või jäävadki küsimused igavesti vastuseta…