Täna möödub üks aasta päevast, mil Luxist lahkusin. Minu neli ja pool aastat selles väikeriigis lõppes nukravõitu õhtuga Mesa Verdes ja ööga sõbranna juures, kellega 1. mai hommikul sammud rongijaama seadsime, et õhtuks end Istanbulist leida. Soovitan, muide, sääraseid suuri lahkumisi ja saabumisi võimaluse korral mõne (lühi)reisiga puhverdada, on vähem äkiline ja aega end koguda ka.    Selle  aasta jooksul olen vist taas enam-vähem ära harjunud Eesti eluga, mis oligi mu üks (kui mitte peamine) siiatuleku eesmärk. Mõtlesin toona, et kui veel kauemaks ära jään, olen varsti Eestist täiesti võõrdunud ega taju enam neid nüansse, mis meie ühiskonda suunavad või kuidagi muul moel midagi määravad. Tõsi on muidugi see, et teatud mõttes olen endiselt natuke võõras, aga see on mu enda valik ega morjenda mind niiväga. Nagu ka paljud teised asjad siin ei morjenda mind enam, sest mõnda neist mõistan nüüd  paremini ja teistega olen lihtsalt leppinud.    Kõige tähtsam on aga võimalus tõdeda, et ma teadsin. Või vähemalt aimasin. Seda, et kõik ei saa ikka nii hull olla, kui väljapoole paistab. Sest, ütlen ausalt, väljapoole paistab kõik ikka suhteliselt hull. Kui ise Eestis ei ela ja ainult uudiseid lugeda, siis see mulje, mis riigist ja ühiskonnast jääb, on üpris masendav. Mul on palju sõpru, kes ei mõtlegi tagasi tulla, sest see negatiivne pilt muudkui taastoodab end läbi iga akna, millest neil on võimalik  sisse piiluda.    Ja ma ei saa kahjuks öelda, et nad eksivad, küll aga saan öelda, nagu minulegi kunagi öeldi, et siin elades on võimalik näha ka teist poolt. On võimalik omi asju ajada, distantseerudes enamikust häirivast ja, nagu üks mu sõber ütles, sulgudes oma kapslikesse, nagu kõik teisedki teevad. Ja kapsliühiskonnas, kui sa just pole sunnitud väljuma, ei olegi nii halb, kui luua otseühendus teiste kapslitega ning leida kindlad pelgu- ja maandumispaigad siin muidu "metsikus" keskkonnas.  Probleem tekib siis, kui tahta väljuda, aga seda ette teades on võimalik kahjusid minimeerida.    Nii et pole hullu. Aasta on möödas. Talv on üle elatud. Palju õnne!