Kui ma esimest korda Idamaise tantsu juurde jõudsin (umbes siis, kui Noa oma laevalt maha tuli), olin ma võlutud selle muusika ilust ja liigutustest ning ei mõelnudki võimalusele, et seda võidakse valesti tõlgendada ignorantsete ning väikese silmaringiga vaatajate poolt. Süütu nagu ma olin, eeldasin ma, et andeka tantsija graatsilisus on piisav tõestamaks selle iidse kunstivormi ilu ja õiguslikkust. Kuidas ma küll eksisin!