Esteetilise revolutsiooniga käsikäes pidi käima ka kogu endise ilmavaate revideeri­mine ja ümberhindamine. Tolleaegne noorus võrsus üles aastasaja lõpul valitseva kahe suure kultuuri voolu - sotsialismi ja indi­vidualismi mõju all. Enne 1905 a. valitseva reaktsiooni survest hoolimata oli õppiva noorsoo intelligentlikuma osa keskel, iseäranis Tartus, märgata siiski üsna elavat vaimset liikumist, mis energiliselt avaldus omavahelistes ringides korral­datud koosolekutel, kõneõhtutel, kirjutatult välja­antud  omavahelistes ajakirjades ja ka trükis. Mäletan väga hästi, kuidas ühes niisuguses ringis (Kitsas uul. nr. 7) löödi arutihti ägedaid mõttelahinguid, muu hulgas ka Marxi ja Nietzsche pärast. Kahe nimetatud voolu järele jagunes noorsugu harilikult ka kahte laagrisse : ühel pool sotsialistlike, teisel - individualistlike põhimõtete poolehoidjad. Nooreestlaste esteetilistele tõekstundmistele vastasid loomulikult individualistlise filosoofia põhimõtted rohkem kui sotsialistlised teooriad. Isiku  suvereniteedist järgnes ka kunsti suvereniteet. Noor-Eesti ringkonna filosoofilise ja ühiskondliku ideoloogia põhimõtted on käsitle­tud kokkuvõtlikult Gustav Suitsi teed rajavas kirjatöös Sihid ja vaated (1906). See on Eesti seltskondliku mõtte arenemise ajaloos tähtis ja väärt dokument, milles võetakse teadusliku ar­vustuse tule alla endised rahvuslikud, poliitilised ja kõlbelised arusaamised ja mõistetakse nende üle valju kohut isiku vaba enesemääramise õiguse seisukohalt, ühtlasi määratakse ära ka tuleviku sihid  individualistliku filosoofia valgustusel. 1906 avaldatud sihid ja vaated leiavad täiendust hili­semates programmilistes artiklites. Hoor-Eesti ajakirja esimeses numhris (1910) öeldakse: