Vahepeal tulebki selline tõsine keelemasendus ja suur rahulolematus peale. Aktsent on kohutav ja sõnu ei jätku. Ja siis jälle mõtlen, et kui rikkaliku keelekasutusega saaksin ma seda või teist asja eesti keeles seletada… või isegi saksa keeles. Huvitav mida ma valesti teen? Loen ma piisavalt - nii ilukirjandust kui ka erialast, kirjutan piisavalt (mitte küll alati kõige grammatilisemalt - vead lauseehituses ja  eessõnadega peaasjalikult), telekat vaatan piisavalt, lausa ajalehti loen, kõigist inimestest saan aru, kui on vaja kuulata mida räägitakse (olgu mingist jubedast Skåne vms murrakust vist ikka ei saa ka aru), suhtlen iga päev kaastudengite, õppejõudude, J. ema ja isaga… J.-ga räägin küll inglise keeles (viga nr.1), aga…järelikult siis ei räägi piisavalt… ikkagi kui on väga olulised momendid, siis on keel täiesti sassis…. mõtted liiguvad liiga kiiresti ja keel aeglaselt… ja sõnu ei jätku …. blaaaaahhhh