Trilleri kohta on see film muidugi absurdselt teostatud. Üledisainitud interjöörid, mis näivad olevat sisustusajakirja piltidelt maha astunud, viisakate väikekodanlike nägudega näitlejad, kes kannavad kuidagi liiga korralikke riideid ja näevad  muidu igavad välja, ning ülikaunid Lõuna-Prantsusmaa maastikud sobiksid rohkem mõnda suhtedraamasse. Suurem osa tegevusest toimub päevavalguses laia päikese käes. Ma saan aru küll, et eesmärk oli näidata, kuidas see surnud aeg päevast - pärastlõuna - võib sigitada kõige koledamaid jõhkrusi, aga see halastamatu päiksevalgus tapab tekkima hakanud põnevuse alati ära ja muudab näitlejad, kes grimasse teevad ja oma punnitatud mängu intensiivsust sisse tuua üritavad, puhtal kujul naeruväärseks.