Eriefektid - Üldmõistena nimetatakse efektideks filmis kõiki illusoorseid või kunstlike elemente, mis ei kuulu naturaalselt stseeni juurde, vaid on lisatud läbi mingi tehnilise protseduuri. Täpsemalt kasutatakse terminit efektid kolme erinevat juhul 1) Üleminekuefekte kasutatakse stseenide vahetumisel või ühe kaadri üleminekul teiseks kaadriks. Enamasti saavutatakse erinevad efektid nagu wipe, dissolve, fade optilist printerit kasutades. 2) Eriefektid on mehhaanilised, nagu erinevad plahvatused või animatroonilised loomad, mis saavad teoks kaamera ees ning sellised, mis toodetakse peale võtteid spetsiaalsete fotograafiliste protsesside või arvutigraafika abil. 3) Efektideks nimetatakse ka helisid, mis lisatakse helindamise käigus varem filmitud materjalile (Konigsberg 1997:117). Tänu arvutigraafika suurtele võimalustele ja laialdasele kasutamisele on eriefektid üle minemas eristamatuteks efektideks. Lihtsam, kui mõnd steeni uuesti filmida, on filmile jäänud sobimatud detailid või grimmi vead digitaalselt kõrvaldada. Tehniliselt on nende puhul tegemist eriefektidega, kuid märgatavad on need ainult asjasse pühendatutele. Siinses kontekstis käsitlen ma eriefekte, mille olemasolu on igati nähtav või kuuldav. Eriefekte helis ja pildis kasutatakse siis, kui jäädvustamise tavatehnoloogia ei suuda anda soovitud tulemusi. Et kujutada ekraanil veelgi dekoratiivsemaid või mõjuvamaid elemente, tuleb need luua spetsiaalsete tehnikate abil. Samas ei tohi saadud kujutised mõjuda filmi maailma mitte kuuluvatena. Kolmemõõtmelise arvutigraafika kasutamise peamine rõhk on hetkel objektide võimalikult tõetruu kujutamine, mitte fantaasiate teostamine. Suurt tähelepanu pööratakse sellele, et konstrueerida tõelisusega äravahetamiseni sarnaseid keskkondi, elusolendeid või taimi. Palju kujutatakse nähtut ja äratuntavalt tuttavat, kuid harva midagi enneolematut. Huvitav on see, et mida keerulisemaks ja täpsemaks ning tõelise maailmaga sarnasemaks lähevad eriefektid, seda rohkem viitavad need fiktsioonile.