Tookord kui Hong Kongist Hiina viisad kätte saime, kolistasime oma kodinatega kohe piirile ja kõndisime mandri-Hiinasse nn. Hiina oma "Hong Kongi", Shenzheni.(See ettevõtmine on kergelt koomiline, kuna piiriületuspunkt asub kaubamajas ning rongi-ja bussijaamas, mis teeb tolliametnike tõsiste nägudele vastamise raskemaks) Sealt istusime ööbussi peale (või õigemini "lamasime", sest bussis on istmete asemel kitsad voodid) ning sõitsime edelasse, Guangxi provintsis asuvasse kuurortlinna Beihaisse.See pidi mõningatel andmetel olema maailma üks kiiremini arenevaid linnu, kuid palja silmaga on seda arengut raske hinnata, sest kõik Hiina linnad on nagu üks suur ehitusplats. Kuulsin näiteks eile ühelt sõbralt, et 85% maailma kraanadest pidi hetkel Hiinas olema. Isegi, kui see ei vasta tõele, siis tundub küll. Beihai (tõlkes "Põhjameri") on tuntud oma mõne km pikkuse liivaranna tõttu, kuid seda enamasti vaid hiinlaste hulgas, sest kuulsaim liival peesitamise koht on ikkagi Hainan, Hiina lõunapoolseim saare lahmakas. Ja seda õigusega, sest Beihai oli igava võitu kohake. Beihai ranna poolne osa meenutas oma turistide poolt hüljatusega kunagist Narva-Jõesuud, ent majad oli kummalisemad - jäljendada oli üritatud vahemere stiili, keskaegseid Kesk-Euroopa losse ja ma ei tea mida veel. Kompott kuubis.