Notsu käis laupäeval vanaemaga teatris esietendusel. Saime need piletid tingimusega, et Notsu jagab oma teatrikogemust teiste lastega ehk räägib ajakirjanikutädile, mis talle selles etenduses meeldis ja mis mitte.    Homme on tähtaeg. Ja ajakirjanikutädi olen vabast tahtest ise ise. Niisiis. Minu noorim intervjueeritav, mu oma viieaastane tütar. Intervjuu läbiviimise koht - meie elutoa punane sohva.    Algatuseks tahab vaadata "koduperenaisi", seejärel teeb  endale paberist arvutit, aeleb mööda diivanit ja nõuab kohukest. Alles karm kõneviis, et teised lapsed ei saagi nii teada, kas see oli tore teatrietendus, tuletab talle lubaduse meelde.    Väike intervjueeritav jutustab ladusalt, mida ta laval nägi ja mis talle meeldis. Asju mis ei meeldinud. on õnneks vaid üks - see, et etendus oli niiiiiii lühike. Ja tegelikult oli see vist temast väiksematele mõeldud, tunnistab ta tasa.    Ma kirjutan oma 1000 tähemärki ära ja mõtlen hoolikalt  nupukese vormi üle.    Mina, üliõpilane, leidsin eile ka bakatöö teema. Nüüd on see vaid vaja väljavalitud õppejõud-juhendajale "söödavaks" muuta.