Eesti Raamatu tollane tegevus jagunes selgelt kaheks pooluseks: "üks pool temast oli ilukirjandus, teine ühiskondlik-poliitiline  kirjandus" (lk 66), Korneli mälestused tegelevad niisiis selle teise poolega. Mitme värvika näite abil avatakse hästi tollase raamatutsensuuri toimimine - otsatu kadalipp, mida nii mõnelgi puhul tuli toimetusel ja autoril läbida. Pikemalt peatutakse mitme tollase menuteose, nagu näiteks aastaraamatu "Välispanoraam", sünnilugudel. Kuivõrd tõlkekirjanduse osas valitses kindel reegel, et tõlkida tohib ainult neid välisautorite teoseid, mis on juba vene keeles ilmunud, ja soovitavalt vene keele vahendusel, siis  sünnitas see mitmeid kummastavaid olukordi. Näiteks itaalia autori Michele Pantalone teosega "Eilne ja tänane maffia", mida sooviti tõlkida itaalia keelest, ent Moskva sekkumisel pidi viimaks siiski aluseks võtma venekeelse versiooni. Veelgi pentsikum on episood sellest, kuidas kirjastus Valgus oli hädas entsüklopeedia 4. köitega, kus pidid ilmuma värvitahvlid maailma riikide lippudega. Glavlit aga luba ei andnud, sest need lipud polnud N. Liidu trükistes veel ilmunud. Osavate võtetega õnnestus siis Eesti  Raamatus avaldada üks ülevaateteos ÜRO ajaloost, kus ilmusid ka liikmesriikide lipud - see avas rohelise tee ka Valguse entsüklopeediaköitele.