Kõik need küsimused ei tähenda,  nagu oleks see kuuldud lugu sootuks tähenduseta, lihtsalt ajaviiteks mõeldud mõnus muinasjutt. Aga selles loos võib esile tõsta hoopis muid asju. Esiteks võime seda lugu mõista tunnistusena, et Jumal tegutseb pidevalt hoolimata ajast ja inimestest. Sel ajal, millest siin kõneldakse, arvasid nii mõnedki, et Jumal on oma rahva hüljanud. Aga ei olnud. Usuti toona ja usutakse tänapäeval sageli, et kui Jumal kord võtab end ilmutada oma saadiku, ingli, kaudu, siis valib ta selleks ka väärika ning lugupeetud inimese.  See tähendab õpetatud või vähemalt täiskasvanud ja auväärse mehe. Aga ei valinud. Ta valis noore ja kindlasti mitte üleliia haritud neiu. Jumal oleks võinud pöörduda üksnes Joosepi poole ja teha talle ülesandeks oma kihlatule kõik tasa ja targu ära seletada. Kas pole tähelepanuväärne, et üldse räägitakse Luuka evangeeliumi alguses mitmetest inimestest, kes olid sõnumeid saanud - Ristija Johannese isa Sakarias ja ema Eliisabet, õiglane mees Siimeon Jeruusalemmas ja naisprohvet Hanna. Nende sõnumite sisu oli  ikka sama ja see on meilegi ilmutatud: Issand on tulemas, Päästja on saabumas, olge rõõmsad, Issand on ligidal! Jumal tegutseb ja ilmutab ennast terves maailmas kogu aeg.