Seega, vaadeldes objektiivselt tööandja suhtlemist kolme neiuga, võib leida sealt seksuaalse iseloomuga ehk suguiha rahuldamisele suunatud käitumise, mille alusel tööandja soovis langetada valikuid tööle soovijate hulgast. SVS § 3 lg 1 p-i 3 kohaselt on sellisel juhul tegemist otsese soolise diskrimineerimisega, mis SVS § 5 lg 1 alusel on keelatud. SVS § 6 lg 2 p-i 5 kohaselt loetakse tööandja tegevust diskrimineerimiseks muuhulgas siis, kui ta ahistab isikut tema soo tõttu või seksuaalselt või jätab hoolitsemata, et töötaja oleks töökeskkonnas kaitstud soolise ja seksuaalse ahistamise eest (SVS § 11 lg 4 p 1). Seejuures vastutab tööandja hoolitsuskohustuse täitmata jätmise eest ka juhul, kui ta teadis või oleks pidanud teadma soolise või seksuaalse ahistamise aset leidmisest ning ei rakendanud vajalikke meetmeid, et ahistamist lõpetada.