Erilise peatüki moodustavad vene vaimsed õpetajad, esoteerikakirjanikud ja tead­lased, kes usuvad Ju­ma­lat. Oma vaimse ärkamise  algaastail lugesin Vladimir Megre "Anastasjat". Mind võlus selle kõrgema olendi puhtus, jõulisus ja soojus. Kaunis noor tütarlaps, kes elas keset taigat koos karude, huntide, oravate ja jänestega. Ta oli alasti, sõi metsaande ja elas ühes rütmis loodusega. Anastasja oli ühenduses ühisväljaga ja oli võimeline läbi selle vahendama ükskõik millist informatsiooni. Tema õpetuse põhituumaks oli see, et iga inimene peab hooldama väikest koduaeda, mis ühendab teda kõiksusega. Erilisteks raamatuteks said mulle Ernst  Muldaševi "Kellest me põlvneme" ja selle järjed. Lugesin neid algselt vene keeles (hiljem ilmusid neist esimesed neli ka eesti keeles). Ernst Muldašev on kahtlemata eriline inimene. Olles tunnustatud silmakirurg ja oftalmoloog leidis ta meetodi kuidas anda tuhandetele pimedatele ja poolpimedeatele tagasi nägemine. Ta avastas surnud inimkudedest aine nimega alloplant, mis hakkas ise elama ja elu tekitama. Muldaševit hakkas huvitama, kuidas elu tekib. Ta sõitis Tiibetisse ja Nepaali ning näitas oma leiutisi  sealsetele laamadele. Targad võpatasid nähes tema lemuurlase näo joonistust ja küsisid talt: