Ka Kaarma koguduses leidis aset see, mis ikka õpetajate vahetumisel juhtub. Nimelt oli hooldajaõpetaja Harri Haamer oma olemuselt kogudusele algul väga võõras. Lieberg oli olnud ju vanem mees, oma ametis kogenud, kõva ja selge sõnaga. Haamer tegeles aga skautlusega ja see tekitas rahvas võõristust. Nende  arvates ei sobinud skautlus kirikuõpetaja ameti juurde. Üks memm oli ka ütelnud, et tema tahtnud, et Lieberg oleks teda matnud, aga näe õpetaja jõudis enne ära minna. Aja möödudes harjus kogudus oma uue õpetajaga sedavõrd, et hiljem tema aadressil ainult head kuuldi [62] .