Näiteks on sakslased juba ammu väitnud, nagu oleks prantsuse seksuaalkõlblus väga madal; tõestuseks tuuakse nii Pariisi ööelu kui ka prantsuse kirjanikkude vastavad lemmikteemid. Ometi näitab kõlblusstatistika hoopis midagi muud: ennemaailmasõjaaegsegi 20-aastase  kriminaalstatistika järele tuleb Prantsusmaal aastas keskmiselt 1,5 seksuaalroima 100.000 inimese kohta, Inglismaal veidi enam, Sak­samaal aga tervelt 8 roima, s. o. enam kui 5 korda rohkem. Ka pet­tuse, võltsingute ja mõrvade poolest oli juba ennesõjane Saksamaa Inglismaast ja Prantsusmaast kaugel ees, ainult riigivõimule vastu­hakk ja valeraha-valmistamine olid Saksamaal palju haruldarnased roimad kui teistel maadel. Sellest võiks nüüd mõni ilma lisafakti­deta, eemalseisja isik järeldada, et sakslased on täidetud  erilisest res­pektist valitsuse vastu, ühesõnaga, et nad on truualamlik riigirahvas. Sellel arvamisel on ka harilikult sakslaste suhtes välismaalased, näi­teks Wetterle, G. Blondeli jt. Ometi tõestavad meile paljud "intuitiivsed" saksa rahvuspsühholoogid osavate argumentidega, et saks­lased - kui tüüpilised germaanlased - on vabadusearmastaja ja individualistlik rahvas. Tuuakse ette nii autoritatiivne tunnistaja kui Bismarck, kes öelnud, et sakslased on oma iseloomu tõttu "ras­kesti valitsetav rahvas".