Nii mõnigi kord olen pidanud pettunult tõdema, et emad ei taha ei enda ega lapse heaks midagi teha, kui nad selle nimel peaksid oma egot vähendama. Vanematel on  häbi laste ees oma vigu tunnistada. Vanemad ei usu, et laps võiks tõde tunnetada. Tegelikult, mida väiksem on laps, seda ausameelsem ja tundlikum ta on. Olen vaadanud, kuidas lapse silmad löövad heldimusest särama ja selg lugupidavalt sirutub, kui vanemad mu juttu kuulates ütlevad: "Jah, ma olen teinud valesti. Ma ei teadnud. Kas on võimalik seda parandada?" Lapse austus oma ema või isa vastu tõuseb silmnähtavalt. Kodune õhkkond paraneb, sest pere liikmed on üksteisele ekslikeks inimesteks saanud. Vajadus üksteist armastades toetada seob pere pereks. Aga pere, kus ema on tähtsam kui isa või isa on tähtsam kui ema, kus valitsetakse üksteise üle, on katkine pere, isegi kui väliselt veel kõik korras on.