Helsingis arvestati, et läbi Norra ja Rootsi liikudes jõuavad abiväed rindele alles kuu aega hiljem. Pealegi  olid need liiga nõrgad, et hoogu sattunud punaarmeed peatada. Lisaks tuli arvestada, et Saksamaa ei jää pealtvaatajaks. Sellisel juhul oleks ekspeditsioonikorpus pidanud võitlema Saksa vägedega ning Soome abistamine oleks jäänud hoopis kõrvaliseks asjaks. Ja tõepoolest, Saksa staabid töötasid tookord paralleelselt kahe operatsioonikava kallal: esimese põhieesmärk oli Prantsusmaa purustamine, teise oma  Taani ja Norra haaramine.