Vastupidiselt kass27-le eelistan mina pigem just ulmet, millel on vähemasti 50% meie praegustele maailmast arusaamistele tuginev ratsionaalne selgitus.    Paljudes ulmefilmides on kogu see "ulme" ju ei midagi muud kui ettenägelik visioon peatsest tegelikkusest.    No kes oleks võinud  uskuda, et tegelikkuses ka tulevad seinasuurused õhukesed ekraanid, millel on loomutruu pilt? Kas oleks võinud uskuda, et olemas saavad olla intelligentsed robotid? Või, tagatipuks, kes oleks võinud arvata, et mingite masinatega on võimalik taeva all lennata?!    Olin veel koolipoiss, kui protesteerisin jõuliselt suure "pettuse" vastu, kus ansambli solist laulis mikrofoni, mille juhe polnudki seina külge kinnitatud, vaid rippus õhus! Hiljem selgus, et see oli antenn. Tänapäevased mikrofonid on aga nagu  vistrikud laulja suu juures.    Just ulmefilmist nägin ma esimesi mobiiltelefone ning lameekraaniga kuvareid jpm. Kõik need asjad ei olnud filmide ilmumise ajal veel laialt kasutuses ning tundusid kaunikesti absurdsed.    Seiklus on omaette teema. Muidugi on vahva vaadata, kuidas mõni mees seikleb läbipääsmatus džunglis ning pääseb napilt inimsööjate käest, endal pidevalt ARIELI-puhas ja triigitud valge särk selgas ja hambad säravvalged.