Täna ärkasid lapsed kell üheksa ja mängisid vahetpidamata õhtul kella ühteistkümneni. No vahepeal tegi  Iida piparkooke (väga asjalikult), ja siis Alo magas ja Iida vaatas telekast Findust. A pmst oli lastel jõuluasjadega-müramise-päev. Söönud on nad ka ainult piparkooke ja muud magusat.    Ja siis õhtul käratas Iida - meie malbe palve peale tulla hambaid pesema -  MA OLEN SAANUD NII VÄHE MÄNGIDA!  TÄNA ON OLNUD TÄIESTI HALB JA KURB PÄEV!    Eile, pärast tulemist J-J jõulupeolt, teatas sama tütarlaps:  SEE OLI MINU ELU KÕIGE HALVEM PÄEV, KUNA MA EI SAANUD TEHA MIDAGI SELLIST,  MIDA MA ISE TAHTSIN!!!  Proovisin vihjata, et tal on süli täis uusi petsopeid ja vildikaid ja küünevärvikomplekte ja mida veel. Ja et ta käis lõunal koos minuga Kalevi ujulas ja müras seal nii, et kiljumine kostis taevasse. Ei midagi. Tänane päev imes ja kõik!!!    Õnneks teatas laps veidi hiljem, et issi süles voodisse minna on maailma kõige parem asi. Sellise tunnistuse peale heldib iga lapsevanem.