Kui nüüd kiiret vastust otsida, siis võiks ju öelda, et enamikes sõjamängudes on mingisugune  i (selgitus: juhuslikkuse) element sees - a'la täringud, et selgeks teha, milline väeüksus  teise taganema sunnib vms - aga see pole vist päris aus.    Ma arvan, et enamikes nn euromängudes on paar teed võiduni. Üldjuhul on nad samaväärsed ning (kui asja väga matemaatiliselt vaadata) mäng taandub mingile ülesandele: leida üles kõige "odavam" tee, kuidas viia mingi kaup (kuubik) punktist A punkti B, kogudes tee peal võimalikult suure koguse võidupunkte; kuidas kõige "odavamalt" muuta üks ressurss teiseks, et selle eest suurem kogus võidupunkte teenida; kuidas kõige "odavamalt" ehitada  valmis mingi maja või osta suurim osalus firmas. Odavus antud juhul poleks muidugi alati lihtsalt rahaliselt mõõdetav, vaid ka: kuidas kulutada vähem tegevusi selleks, et midagi teha, kui keegi teine; kuidas kulutada vähem ressursse ja aega. Samal ajal on muidugi võimalik ka sõjamängud taandada samasugusteks ülesanneteks: kuidas mingi väeosa võimalikult ruttu ja ohutult saada positsioonile, mis oleks vastasele võimalikult ebamugav.    Ma ei ütleks, et ma nüüd taandaks enamiku euromänge mingiteks  ülesanneteks, aga üldjuhul ei kangastu mulle, et ma olen mingi kõva ärihai või et ma olen mingi üliosav ehituste järelevaataja, kuningas vms.    Samas sõjamängud üldjuhul lükkavad fantaasia käima ning nii mõnigi kord juhtub, kus tõmban paralleele millegi vahel, mida ma olen lugenud raamatutest ja selle vahel, mis toimub mängus kaardi peal. On juhtunud, et proovin järgi samalaadseid asju, mida on ajalooliselt proovitud või siis hoopis vastupidi - teha midagi, mille peale pole varem tuldud, nii  kindralite kui ka mõningate analüüsivate ajaloolaste poolt.    Kisub jälle väga analüüsiks kätte ära.   Aga lühidalt öeldes ma arvan, et võitmise suhtes sobib mulle konkreetsetes raamides olevad mängud rohkem. Võiks ju siis mängidagi ainult neid, et võidurõõmu rohkem maitsta, aga samal ajal kui nn euromängust jääb meelde üldjuhul see, et "oi, vaata  kui huvitava lükke ma tegin ning rabasin teiste eest midagi osavalt ära", siis sõjamängudest jäävad meelde erinevad sõjakäigud rohkem filmi/raamatu võtmes kui matemaatilises ("minu kaks jalaväge hävitasid sinu ühe jalaväe 15 minutiga").