Päris sageli on sõbrad mulle rääkinud sellest, kuidas nad suudavad kõike  kirikuõpetaja töös mõista, välja arvatud matustel käimist, sest see on nii raske. Sellistele kahtlejatele olen alati rääkinud usu kõige olulisemast osast: usust elu võitu.  Mis mõte oleks inimese elul, kui see piirduks vaid aastatega, mis on meile siin maailmas elamiseks antud? Aeg läheb ju kiiresti ja ühel hetkel võib märgata, et elu liivakellal on jäänud tulevikuks tunduvalt vähem liiva, kui on juba kulutatud. Mis ootab meid ees? Mis on surma järel?  Saabuv pühapäev toob näiteid, kuidas Jeesus võitis  siin ilmas elades surma. Ta jõudis oma abiga mitmeteni, keda siin maailmas keegi aidata ei saanud. Kristus äratas üles Naini noormehe ja Laatsaruse. Kus oli Issand, seal võitis elu. Kogu Jeesuse elu oli märk sellest, kuidas lõplik meelevald on Temal, mitte kannatustel ning surmal.  Nüüd võime oma ahastuse hetkedel Tema poole pöörduda ja paluda lähedaste elu pärast. Ja kui meie inimestena enam midagi ei suuda, kui surm on saanud selles maailmas võidu, siis võime paluda, et ees ootaks igavene elu.  Kristus ise suri samuti kui meie, kuid Ta tõusis kolmandal päeval surnuist ja avas nii meilegi tee igavesse ellu, kus on kõik parem kui selles maailmas. Nii hea on teada, et Jeesus annab elu nii selles maailmas kui kord ka selle ilma järel igavikus.