Muidu on märkamatult saabunud juuli ja minu igajuulikuine inimvihkamise periood. Annan aru, et tõesti vahva, kui mööda tuvisita-, nätsu- ja jäätiseplekilist Rüütli tänavat lohisevad tuhanded plätudes ja kroksides jalad, sest see tähendab  tuhandete eurode veeremist higiste sõrmede vahelt hotelli- ja kohvikupidajate kukrutesse aga minu jaoks on siiski linnas LIIGA PALJU INIMESI!