Pärl on üks igavesti vahva tüüp! Kui ta mulle sünnitusmajas kõhule pandi, tundus ta alguses isegi teistest pretensioonikam tüüp olevat. Ka tema sündis nö õnnesärgis ja selles mõttes meenutas mulle pisut jälle Martat ka, nende nahk on  kuidagi teistsugune alguses, mumeelest. Samas üllatas ta mind kohe, teistest erinevalt, kui jäi vastu hommikut iseseisvalt nii sügavalt magama, et sain ta juba sünnitusmajas eraldi voodisse magama panna. Tänaseks saab öelda, et mis puutub pretensioonidesse, siis kindlasti pole ta nii pretensioonikas, kui oli Marta, samas, ega tal pole erilist võimalust primadonnatseda ju ka. Minu teeninduspiirkond on täna ikkagi kaks korda suurem. Samas, mulle tundub, et Etta oli ikka neist kõige leplikum. Aga Etta pidi  ka ju ühe võrra vähem ootama. Ja kuna Etta on eriti kannatlik tüüp tänaseni ehk on seda minu jaoks ikka juba kakspool aastat olnud, siis võib see tunne olla ikkagi ekslik. Aga no nii mulle üldiselt tundub. Magamise mõttes on Pärl muidugi ka absoluutselt meie pere laps. Tahavad nad kõik ikka koos meiega magama minna, mis on hilja. Ja siis hommikul tõsta neid või pea peale seisma, aga normaalsel ajal üles neid ei saa. Selle kahe kuu jooksul olen ma vist ühel korral Pärliga kella kahe paiku öösel üleval olnud  ja hommikused ärkamised on meil ikka endised, mis on väga hilised.