Huvitav, kas mul on nii ülbe nägu peas või mis, aga mul ei ole piiride ületamisel kunagi ennast eriti tõestada tulnud, kuigi olen pea alati hääletades ja seljakotiga reisinud, mis ei tohiks just kõige  usaldusväärsemat muljet jätta. Vahel olen lausa fantaseerinud, kuidas keegi piirivalvur minuga õiendada julgeb ja kuidas ma talle siis näitan, aga nähtavasti on see fantaasia kuskilt aurast näha ja keegi ei julgegi midagi teha. Viimane nali oli, kui ületasime, kaks hääletajat, Poola-Saksa piiri. Sakslane tahab teada, kas meil on niik-niisugune summa raha. Mina vaatan oma rahakotti (no natuke seal midagi oli ka), sealt libiseb nähtavale hansapanga kaart. Selle peale hakkab sakslane kätega vehkima, et okei, okei, minge aga.  Nähtavasti polnud ta ebaelektroonilise Saksamaa kodanikuna deebetkaarti elus varem näinud, pidas seda krediitkaardiks, no järelikult on rikkad veidrikust tšikid, kui neil krediitkaart on… Talle jätsime siis mulje eestlastest kui rikkurhääletajatest.  Prantslased aga hakkavad niikuinii kohe hurraa hüüdma, kui sa nendega ingliskeelt ei ürita rääkida :). Ja itaallastest on siuke mulje jäänud (ka foorumitest), et ega nende jaoks suurt vahet pole, kas Baltikum või Põhjamaad, peamine, et emantsipeerunud  (loe: tohivad ilma abiellumata seksida) blondid naised.