Kollane talumaja seisis jätkuvalt kanjoni kõrval, kuid hoopis lähemal (ja ma tean, et majad ei kõnni). Nüüd paistis maja otse kanjoni veerel olevat. Kanjon ise paistis aga üllataval kombel pisike, ilmselt seetõttu, et pikki aastaid  tagasi oli võimalik minna palju kaugemale, tõeliselt hämaraisse sügavustesse. Nostalgiline oli see retk igatahes. Ja ilus. Eesti on tegelikult ikka üks väga ilus maa (ma ei väsi seda kordamast).