Kunagi ära ütle, et armastad mind..  kui sa tegelikult ei hooli!  Kunagi ära räägi tunnetest,  kui neid pole!  Kunagi ära hoia mu käest,  kui sa kavetsed murda mu südant!  Kunagi ära vaata mu silmadesse,  kui kõik mis teed on vale!  Kunagi ära ütle IGAVESTI  sest igavesti ajab mu nutma...  ------------------------------------------  iga inimene on mõnikord kurb.  mõnikord kohe tunned end näruselt, turtsakalt, üksildaselt ja viimseni kurnatult.  Sellistel päevadel tunned end väikse ja tähtsusetuna, kõik tundub kättesaamatu.  Kohe ei saa oma asjadega hakkama.  JUba alustamine on täiesti võimatu.  Kurbadel päevadel on selline tunne, nagu tahaksid kõik sinult midagi saada. Mis iseenesest polegi nii halb.  Oled närviline ja ärevil, see võib viia küünte närimiseni, see omakorda ainsa silmapilguga kolme šokolaaditahvlini.  Kurbadel päevadel on  tunne, kui hõljuks sa nukruse ookeanis.  Iga hetk võid pisaraisse purskuda, isegi teadmata, miks.  Lõpuks on tunne, nagu poleks su elul mitte mingit eesmärki.  Ja sa ei tea, kui kaua sa veel vastu pead, ja tahaks karjuda: &amp;quot;Palun laske mind maha!&amp;quot;  Kurvastamiseks pole palju vaja.  Võid lihtsalt ärgata ning end mitte kõige paremini või kaunimana tunda, paar uut kortsu leida, kaalus juurde võtta, või nina otsast hiigelvistriku avastada.  Võid unustada  oma kohtingukaaslase nime või on sinust piinlik pilt avaldatud.  Võid olla äsja maha jäetud, lahutatud või vallandatud, end avalikkuse ees lolliks teha, alandava hüüdnime käes kannatada või hoiavad lihtsalt juuksed kohutavalt halvasti.  Võib-olla käib töö sulle närvidele.  Pingutad kahe eest, et kellegi teise kinga täita.  Ülemus võtab su kallal ja teised teevad kõik, et sind hulluks ajada.  Võib-olla on sul meeletu peavalu või kaelalüli paigast ära, halb hingeõhk või hambavalu,  kuivad huuled või vastik sissekasvanud varbaküüs.  Mis iganes põhjus ka poleks, ikka oled sa veendunud, et kellelegi seal üleval ei meeldi sa sugugi.  Oh, mida teha, mi-i-da ometi teha?  Kui oled selline nagu enamus inimesi, peidad sa end põhjendamatu usu taha, et küll kõik saab jälle korda.  Ja siis veedad ülejäänud elu üle õla piiludes, hirmust, et kõik jälle valesti läheb.  Ise samal ajal pahuraks ja küüniliseks või pateetiliseks alandlikuks ohvriks muutudes.  Kuni sa sellisesse  masendusse langed, et pikali heidad ja anud, et maa su neelaks...või mis veel hullem - satud sõltuvusse Billy Joeli lauludest.  see on hullumeelne, sest ainult üks kord oled sa noor ja vanagi ei saa kaks korda olla.  Kes teab, millised fantastilised sündmused sind nurga taga ootavad?  Maailm on lõppude lõpuks hämmastavaid avastusi täis, asju, mida sa veel ette kujutadagi ei oska.  On sulnid, õnne täis lõhnad ja rikkalikud jagamist ootavad toidulauad.  Võib-olla saad sa lõpuks hiigla  rikkaks või saab sinust hoopis superstaar (ühel päeval).  Kõlab hästi, kas pole?  Ent oota, see pole veel kõik!  On veel peapealseisud ja mängimata mängud ja jooga ja karaoke ja hullumeelne metsik boheemitants.  Kuid mis kõige parem - on ju armastus.  See tähendab pikki igatsevaid pilke,  kõrva sosistatuid mõttetusi,  hellitusi,  suudlusi,  veel suudlusi  ja veel rohkem suudlusi,  lustakas näks või kaks, ja siis läheb juba ükskõik mis.  Nii, et  kuidas tabada seda õnnistavat kuumas mullivannis ligulemise tunnet?  See on lihtne.  Esiteks lõpeta põgenemine ebameeldivate asjade eest. On aeg seista nendega silmitsi.  Nüüd lase end lõdvaks. Tõmba paar korda sügavalt hinge. Proovi mediteerida, kui oskad.  Või mine jalutama, et pead selgeks saada.  Tunnista asjaolu, et osa tundesaasta tuleb minna lasta.  Ürita asju vaadata teise nurga alt.  Võib-olla oled see tõepoolest sina, kes on süüdi. Kui nii, ole küllalt täiskasvanu  ja palu andeks (selleks pole kunagi liiga hilja).  Kui keegi teine käitub valesti, aja selg sirgu ja ütle:&amp;quot;See ei ole õige ja ma ei kavatse seda enam taluda.&amp;quot; Pole hullu, kui tuleb ka jõuline olla.  Kuid haruharva sobib inimesi pikalt saata.  Ole uhke selle üle, kes sa oled, aga ära kaota oskust enese üle naerda.  See on palju lihtsam, kui suhelda positiivsete inimestega.  Ela iga päev nii, nagu oleks see su viimane, sest ühel päeval see nii ongi.  Ära  karda liiga suuri tükke hammustada.  Riski suurelt.  Ära ealeski hoia end tagasi. Mine ja hüppa.  Lõppude lõpuks, kas elu siis selles ei seisnegi???  Mina arvan ka nii!!!  ----------------------------------------------------  Oled sa kunagi vajanud kedagi nii palju, et südames hakkab valus?  Oled sa kunagi tundnud, et sul on vaja ühte teatud inimest, et üldse elus püsida?  Oled sa tundnud, et ilma Temata on maailm must-valge?  Oled sa tundnud, et sa vajad ainult  Teda enda juurde?  Kuid Tema..  Kas oled tundnud kuidas üks inimene, kes on sinu jaoks terve maailm sinust lihtsalt mööda vaatab?  Kas oled näinud Tema silmis seda ükskõiksust mida sa nii väga kardad?  Kas oled tundnud, mis tunne on olla lihtsalt üks pisikene piisk paduvihmas - Tema jaoks?  Kuid sina..  Kas oled tundnud seda sisemist kõdi kui ta sind puudutab?  Kas sulle on tundunud, et ta vahel vaatab läbi sinu nagu sa oleks kõigest üks klaas - õrn ja habras?  Kas  sa oled tundnud seda vastikut kuristikku te vahel nagu te ei tunnekski teineteist?  Kas sulle on vahel tundunud, et sa ei pääsegi talle enam lähemale, et sa saad Teda ainult kaugelt vaadata?  Kas sulle on vahel tundunud, et Ta vajab sind üle kõige, kuid samas Ta tõukab sind eemale?  Kas sul on vahel tunne, et kõik ütlemata jäänud sõnad, laused tuleks välja rääkida?  Kuid samas kas vaikus ei olegi vahel parem?  Kuid..  Samas sa oleksid õnnelik kui Ta sind vihkaks või põlgaks,  sest see oleks parem kui ükskõiksus      Talle!  ---------------------------------------------  Tasa langevad säravad tähed,  vaikselt sa minema lähed,  jätad mind üksinda sel talveööl,  mil puhub nii külm tuul.  Ka mina lähen, saatjaks tähed ja kuu  ning valu, mis mu hinges nii suur.  Sel ööl on nii tume taevalaotus,  karjun: "Miks nii valus peab olema kaotus?"  Mu murdunud südame hääl viivuks vaid kaikus,  siis jälle kattis maad sume  öövaikus.  Meenutan, kuidas sinu ebamaine silmade sära  viis mu südame ära,  sinuga koosveedetud hetked olid kui paradiisis,  kus kõlasid alati saladuslikud ja õrnad viisid.  Sa olid kui taevaingel,  kes puges mulle sügavale hinge,  kuid nüüd rändan vaid üksildasi radu  ja tunnen, et olen seda teinud justkui aastasadu.  Kõik eemale on jäänud minust,  nüüd surm mind justkui enda poole kisuks.  Silmist langevad vaid pisarad,  mis mu hinge nukrust vaid  lisavad.  Taas mõttes meenuvad mulle ajad,  mida nii väga tagasi vajan,  sest sinuta on maailm nii pime  ja mu hing on nukrusest tume.  Sinuta kadunud on päikesekiir,  mis mind homsesse päeva viib.  Kogu see valu mu silmis,  ei ole unes, vaid ilmsi.  Võin tunda seda enda hinges  ning keharakkudes, mis nii pinges  ning kaigub mu hääletu hüüd: "Teeb haiget mu enese elu,  sest olen kui nuku, lihtsalt üks mängulelu!"  -----------------------------------  Ei suutnud ma sinult pilku pöörata  Ei muuta saand mis juhtus siis sa tead    Kui aru saaks mis toimub mu sees  Kui tuled sa mustaks muutub mu silme ees    Aeg peatub kuid sina veel siia jääd  Aeg peatub ning kestma jääb see päev  Just kui veatult kõik algas meie jaoks  Veel me ei peatu ei lase kustuda seal eos    Ning ei suutnud ma  Mõistma mis minus näed  Kuid nüüd ma tean  Põhjuseid miks siia jääd    Kui aru saaks  mis toimub mu sees  Kui tuled sa mustaks muutub mu silme ees    Nii pole juhtund minuga enne veel  Mu mõttes vaid oled sa  Ning su jaoks ma kõike teen  -------------------------------------  Seda täis on mu süda,  Seda täis on mu hing,  Seda keerleb mu ümber,  Sest ma armastan Sind.  See SEE on kauneim, kalleim ja armsaim  Kõikidest asjadest ilma peal.  Seda SEDA tahaksin jagada Sinuga  Alati, iga päev, iga kell.  ---------------------------------  Elamist ainult enesele ei saa nimetada eluks.    Eesmärk on see mis annab eluletähenduse.    Käitumine on peegel, milles igaüks näitab oma olemust.    Armastus ühendab endas kõik inimese head omadused.    Kui armastatakse on süda see, kes otsustab.    Kui suudetakse öelda, palju armastatakse, siis see tähendab, et armastatakse vähe.    Kui puuduvad armastus ja sõprus, on võetud elult kogu tema mõnu.    Ma ei mõtle  muredest ja kannatustest vaid ilust, mis ju ikkagi alles jääb.    On lootus linnuke kes hinges pesitseb ja laulab sõnadeta viit mis iial vait ei jää ..    Ükski inimene ei saa elada ilma teiste inimesteta.    Alati on parim väljapääs läbiminek.    Seal kus on suur armastus, sünnib alati imesid.    Kuni Sa üritad, ei ole Sa veel kaotanud.    Me kaotame end kordaminekutes ja leiame taas ebaõnnestumistes.    Kui pilku saab suunata ja silmi kinni  panna, siis kahjuks kõrvu sulgeda ei saa.    Kui lolle poleks, peaksid targemad tänavat pühkima.    Selleks, et teada, mis on kuristik, pole vaja sinna kukkuda.    Headest asjadest tuleb mõelda sellepärast, et mitte mõelda halbadest asjadest.    Iga ühele on oma väikse varba valu tähtsam kui maailmaõnnetused.    Teist korda sama asja eest andeks ei saa.    Ma elan pigem vaeselt, kui kasutan kedagi raha pärast.    Ma mõtlen endast kui  kingitusest, mida ei saa igaühele kinkida.    Raske on tõestada valetamist, kui inimene ise usub, mida räägib.    Enamike kurjade tegude taga on vaesus ja kadedus.    Elu on liiga lühike. Tuleb suhelda ainult nendega, kes seda väärivad.  --------------------------  SINULE  ***************  Miski rebib mu südant. Neid tundeid sõnadesse panna ei saa. Sind  ARMASTAN rohkem, kui oma elu. Südames miski piinab mind, igal öösel,  kui uinun, mõtlen Sinule,  külastad mind unes, piinad mind unes, kuskil  rahu ei saa. Pisaraist märjad mu põsed, sest ARMASTAN Sind nii väga, lih.  raske on hingata... See kurbus, mis aina kasvab ja kasvab, üksindus -  mis tapab ja tapab. Ma ei julge Sind vaadata, kuna haiget teeb Su naeratus.  Sa võid mind lüüa, vihata, tappa, kuid minu ARMASTUST Sa ei suuda kunagi  hävitada. Iga päevaga kasvab, aina kasvab See, kõrvetab, painab, piinab,  ilma Sinuta pole midagi, pole tundeid, pole pisaraid, pole naeru,  pole rõõmu,  pole valu... EI JÄTA SIND MA KUNAGI!    Vaata mulle otsa ja sa näed, et ma saan elada ilma sinuta, aga ära vaata mulle silma, sest seal on pisarad, mis reedavad, et valetan.  ---------------------------Mis on tõeline armastus???  TÕELINE armastus ei unune,  ei lähe meelest.  Tõeline armastus lihtsalt ei purune  ei hooli ta teravast keelest  Tõeline armastus on ja jääb,  ka aja möödudes on ta sinus.  Isegi kui kallim kaugele läheb,  armastus pakistab endiselt rinnus.  Tõeline armastus lihtsalt ei kao,  ta on sinuga,kus iganes sa oled.  Ja armsamale jätab südamesse prao,  olgu siis ilus või kole.  Isegi kui arvad, et saanud oled üle  Sa eksid...  kallimale siiski avad oma südame  --------------------------------------------  Alati ootab keegi kedagi, kes kunagi ei tule.  Alati armastab keegi kedagi rohkem,  kui see teine teda.  Ja lõpuks tahad sa teda hävitada ükskõik,  kes ta  ka poleks,  et ta sulle ainult rohkem haiget ei teeks.  Ära ütle et armastad,  kui sa seda tegelikult ei tee.  Ära ütle et hoolid,  kui sul tegelikult on suva. Ära ütle et igatsed,  kui sa tegelikult mõtled teisele.  Ära ütle et olen see õige, kui sa tegelikult ei mõtle nii.  Ära ütle et ei petaks mind,  kui sa seda juba teinud oled.  Ära ütle midagi,  vaiki...  Ja sa ei näe mu silmis enam pisaraid...