Tulemus: Veneetsia ja mina on sarnased: nagu see linn on loodud iseseisvuse armastajate poolt laguunidesse, nii loob mina oma iseseisvuse, põgenedes barbaritest; nagu linna kodanikkudes on kasvatet ilusaid ükskõiksusi,  nii võitleb ka mina fanaatikute ja enamuse banaalsuste vastu; nagu Veneetsia on müstiliselt mahe, nii on ka mina juba 12-aastaselt patukahetsuse salme lugedes müstikat läbi elanud; nagu Veneetsia vaim end kontempleerib Tiepolos, kunstnikus, kes edasi ei rühi, vaid kelle jõud on rahus ja kes on oma raassi teadlik tsentrum, samuti ei ela mina edasiliikumises, vaid seniste elamuste tihendamises, melanhoolias jne. Parim osa inimesest on passiivne, kuid rahutu alam osa ilma aktiivsuse toiduta hakkab mässama ja  virutab pealmise kihi ümber. Ja nagu inglid (Jumala emanatsioon) maa peale läksid inimeste tütreid naima, samuti peab ülim mina naima vulgaarseid asju, mida seni põlanud. See on teine tee välja nihilismist - aktiivsus; kuid mitte sellepärast, nagu oleks välisel toi­mingul kõrgem väärtus, vaid ainult sellepärast, et vältida kuivumist, viljatust.