Teinekord ongi see mõtisklus iseendaga aga ka jooksmine eluga võidu. Vahet  pole. Selle ära keelamine oleks sama nagu keelata tuulel puhuda. Päikesel tõusta ja tähtedel mitte särada. Oskan nüüd olla mõistvam. Ning nentida mõne inimese puhul enda kõrval: las minna. Kui on vaja, siis on vaja. Selleks minemiseks leiab alati aja. Iseenda eest ei põgene me lõpuks niikuinii keegi. Aga pärale peab ometi jõudma igaüks ise. Vabatahtlikult, läbinuna raja. Ainult nii saab üks teekond läbi. Ja uus targemana, teadlikumana ette võetud. Siis kui oled valmis.