Leidlapse lugu peegeldab nii  paljusid lähiajaloo murdeliste aegade teemasid, et Ken Loach vm inglise sotsiaaltumedike looja saaks siit vähese vaevaga festivalidel laineid lööva filmiloo kokku. Uuesti maha pandud piirid, mis lahutasid suguvõsad ja lõikasid läbi senised lõimetishoolde (oli vist Rein Saluril sellenimeline jutukogu kunagi Loomingu Raamatukogus?) võrgustikud. Need, keda me tavatseme ullikesteks nimetada, üha kaugenemas siiski vähemalt abistada ja toetada püüdvast riigist, mis küll paraku räägib arusaamatus keeles. Kusagil  korteriukse sulgemise järel teistele nähtamatuks muutuv meeleheide. See nutune lapsenägu on klassikaline sümbol, mille tähendusliku teise poole paneb igaüks oma isiklikest kurbadest kogemustest kokku.   Muide, Nebraskas saab riiklikesse haiglatesse jätta igas vanuses alaealisi lapsi, kui vanem tunneb, et enam hakkama ei saa. Üks teismeline olla toodud juba naaberosariigistki.