Olles loomult viisakas siis ma kedagi kuradile ei saatnud ja kui enamus rahvast oli lahkunud siis jõudsime ka lõpuks teetassini ja juba väiksemas ringis  aruteluni… Ausalt öeldes siiani ma täpselt ei saagi aru, et kuidas õhtu lõpuks andsin lubaduse, et liitun siiski ja vaatan asja üle… Võibolla üheks põhjuseks oli see, et seal lisaks videotele, mida ma väga ei viitsi vaadata, on ka e-raamatud… Teiseks muidugi see entusiasm, mis inimestel silmis - kuna hobi leidmine oli päevakorral, siis äkki siiski…