Iga ühiskondlik suursündmus on toonud laia ampli­tuudiga võnkeid rahvaste vaimuellu, eriti nende tunnetesse ning kunstiloomingusse, sest on ju viimased teineteisega nii lähedalt seotud. Uute kunstivoolude sünni ja vanade surma algidud peituvad sageli märkamatult just sotsiaalseis liikumisis. Isikliku elu alalhoidmine kui ka riiklik iseole­mine põrkavad aja  ja ruumi rööbastel veeredes paratama­tult kokku uute ettenägemata raskustega vähemal või suu­remal määral. Nende raskuste kaasas käijad, olemisvõimalusi riisuvad kriisid põhjustavad seniste tõekspidamiste ümber­hinnangut. Otsitakse ja leitakse uusi elulisi ning kunstilisi tõdesid ja avaldusvorme.