Ajakirjanduses tundub olevat konsensus, et kõige olulisem oli pronksiöö. Peaminister Ansip on rõhutanud hoopis Schengeniga liitumist, mis tema vaatepunktist on mõistetav. Mis on teie seisukoht?  Kuna Eestis pole selliseid rahutusi, rüüstamisi ja märatsemisi iseseisvusajal varem olnud, siis pronksiöö kindlasti oli üks väga eriline sündmus. Kõik need emotsioonid.  Ma usun, et paljud tunnetasid: siin on mingi asi, mis võib minna halvasti, ja riik võib destabiliseeruda.  Samas kas see oli nii suur sündmus, võrreldes rahutustega Saksamaal, Taanis, Prantsusmaal, Soomes Oulus? Praegu on võib-olla vara hinnata.  Pronksiöö mõjud on väga kahetsusväärsed. Esimene halb tagajärg oli igasugustel inimestel võimalus öelda, et integratsioon on läbi kukkunud. See oli odav võte. Ei ole!  Teiseks mul on väga kahju, et juhtunu tagajärjel on tekkinud inimestes arusaam, et  eriarvamused seostuvadki rüüstamisega, vargusega, laamendamisega, märatsemisega. Ja nendesamade inimeste õigustajate ja pooldajatega.  See on üks suuremaid karuteeneid, mis Eestis elavatele muulastele on tehtud. See töötab nende kahjuks väga tõsiselt.