Lk. 28 ütleb Tuglas: "Ümargune järv näis nagu kit­sas ovaal rohelist, halli ja sinist emaili kahele poole ala­nevate haljaste kallaste vahel" - ja nimelt näis see  ümmargune järv kitsa-ovaaline - ligidalt vaadates. Kui­das on see võimalik! - Ormusson istub kahe daamiga keskpäeval hoopis ligidale järve äärde, nende ees "rohetas noor kalmuste mets". Olgugi kahtlane, et märga armastajad kalmused seal järve ääres "metsana" kasvasid - kus seltskond märga kartmata istus, - võib siiski situatsiooni mõõnata. Aga hoopis võimatu on, et läbi emaleppade, mille all nad istusid, "kitsas lint kuldkollast päikese valgust rohelisse vette langes", sest nende ees oli ju kalmuste mets,  nii et päike tihedalt kasvavatesse kal­mustesse pidi langema.