Märkasin täna jälle, et kui füüsis on kurnatud, ei ole mõtetel mingeid filtreid vahel ehk ma ütlen, mida mõtlen, ükskõik kui silumata tõde see  on.    Täna leidsin, et paljuski see, kes ma olen, olen tänu sõpradele. Kui võtta ära inimesed, kellega ma saan oma mõtteid jagada ning kellelt tagasipeegeldust oma vahel hullumeelsete ideede kohta, siis ei realiseeru minu potentsiaalist pooltki.    Seega olen Jumalale väga tänulik sõprade eest. Ongi tõde välja öeldud. Ja kui seda lõiku kunagi mõni inimene, kes end mu sõbraks peab, satub lugema, siis võtku parem heaga teatavaks, et ta on mulle kallis ja väga oluline!!!