Viimaste mängude trend - füüsilisest rahmeldamisest ei hooli, rohkem rahulikku suhtlemist ja intriigitsemist. Tihti ka GMi vastu :)    Üks täiesti ootamatu tegevus on aus ülestunnistus. Tihti ei osata sellele õigesti reageerida.      Rohkem möla, vähem tegusid - areng  või taandareng ? Kuidas kellelegi.  Füüsiline rahmeldamine on aegajalt vajalik , et näiteks vältida mõnede valede otsuste langetamist (Maskeraad 2,3), kuid rohkem on rõõmu sellest kui keegi teine sinu eest rahmeldab. Eriti kui ta ise sellest aru ei saa (Lihula 2).    Sama ka laua taga täringuid veeretades. Kõrvalt vaadata ja hoolitseda, et asjad õiges suunas läheks on tunduvalt lõbusam.    Vanaks hakkan jääma vist :)