Mina ei tea, mida mina siis kahetsema hakkan, kui olen olukorras, kus minust enam mitte midagi ei sõltu. Hooldekodus näiteks.  Aga hetkel on täiesti võimalik nende 5 punktiga tegeleda, et siis kahetsemiseks midagi originaalsemat leida (no näiteks, et oleks pidanud seda va narkotsi ka proovima... muig)  ...  Kas nö "oma elu" elamiseks on juba hilja? Aga töökoormust võiks ju vähendada, tundeid (rohkem) väljendada, sõpradest (enam) hoolida. Iseasi, kas see meid õnnelikumaks teeb, võib olla toob hoopis probleeme kaasa. Ma ei tea... Asi on suurel määral mõtlemises, ehk peaks end lihtsalt õnnelikuks mõtlema. Alati saab  paremini, aga alati võib ju olla ka hullem.  ...  Aga ikkagi, ma ei tea, kui õnnelikuks ma end mõelda suudan, kui minust enam mitte midagi ei sõltu....