Aga ma olen selle aastaga siiski väga, väga rahul. Ülikool jäi ära, ent enesega tegelemiseks on aega ja võimalusi olnud piisavalt palju. Ja olen siiski saavutanud nii mõndagi, mille üle ise vägagi rahul olen ning end selle eest ühe kena karbi šokolaadiga premeerisin, mille Moha varutud jõulukingi varust ära  pätsasin ning ühe hooga nahka panin. Ega Moha just üleliia rõõmustanud et ta poodi uue järele minema pidi, aga ega ta eriliselt pahandanud ka nagu tal see varasematel aastatel kombeks oli olnud (oi kui tore on visualiseerida teist inimest andestavana ning siis näha et see tõepoolest nii läheb!).