"Seistes ümbruskonna kõrgeima mäe tipus ja vaadates horisondi taha kaduvat sinerdavalt lainetavat taigat, tundsin end justkui keset ookeani," meenutab Västrik võimsat emotsiooni Leena ülemjooksul. "Filmi  finaalis seisime päriselt ookeani kaldal, siis aga ei saanud lahti tundest, et oleme jõudnud "maailma otsa".