Aga jooks sai joostud püsivalt üsnagi hea tundega. Rada oli seekord pisut pikem kui varem ja finishipaik oli traditsioonilisest finishipaigast kaugemale tõstetud. Seda teadis k6ps küll algusest peale, aga ikkagi oli väga harjumatu mitte alustada lõpuspurti seal, kus seda alati on tehtud. Traditsioonilisest finishipaigast tuli edasi joosta veel kilomeetri jagu kuiva pehmet sirget  lagipähe paistva päikese käes. Edasi paar käänu puude vahel ja finishikaar ning pealtvaatajate hordid juba paistsid. Nüüd tegi k6ps veel väärika lõpuspurdi. Nimelt avastas ta, et tagant tulev kaasvõistleja kiirendab ja j6uab k6psust ette. Seepeale kiirendas k6ps omakorda, et temast ette jõuda. Siis kiirendas jälle kaasvõistleja ja möödus k6psust. Nüüd oli selge: tuli seierid põhja vajutada ja endast kõik välja panna. Finishijoonest tormaski k6ps üle tollest kaasvõistlejast eespool ning kommentaator juhtis  sellele finishiduellile valjuhääldi kaudu tähelepanu. Pärast seda finishit lamas k6ps tükk aega lõõtsutades männipuude all ja mõtles elu üle järele :) Pulsomeeter näitas selliseid numbreid mida juba õige mitu aega polnud nähtud.