Esimene pioneer ja suurim algusaegne Euroopa nukufilmi tegija oli Ladyslaw Starewitz (1892-1965), kelle käe all valmisid esimesed konkreetseid lugusid jutustavad nukufilmid. Väga kuulus on Krõlovi valmi järgi filmitud lugu "Ritsikas ja Sipelgas" (1911) Starewitz alustas dokumentaalfilmide tegemisega putukatest ja sealt edasi hakkaski kasutama oma eelnimetatud nukufilmid päris putukaid - idee poolest kasutas putukate kehasid ja jalgadeks traati. Oma eksperimentide tulemusena jõudis juba niiöelda "õigete" nukufilmi nukkude valmistamiseni, kus nahka oli kasutatud nahaks ja traati tegelaste luude asemel, et saaks vajalikust kohast väänata ja saavutada poosid, mis nukkude ilmestamiseks vajalik.