Surma tasub karta seepärast, et  elusamalt elada. See ei ole aga veel võitlus surmaga, vaid strateegia enese petmiseks. Iseküsimus on, kas enesepettusega saab surma ninapidi vedada. Seepärast tuleb vist tõesti nõustuda, et surma ei tasu karta. Ei karda lollid ja ei karda vaprad. Ühed ei tea, mida karta. Teised on julged vaatamata hirmule.