Seda ei saa lihtsustada või ratsionaliseerida, sest tõelisus, mis selle loo tekitab, st inimeste füüsiline kohalolu, esitajate ja vaatajate oma, sisaldab kõiki katseid seda ratsionaliseerida (nii isiklikus kui, veel tähtsam, kollektiivses plaanis) - ja mitte vastupidi. See tähendab öelda, et maailm sisaldab meid ning meie loogilisi perspektiive, millest lähtudes püüame maailma mõista nii, et selles leiduks alati maailma element, mida me ei mõista, meie, meie kehade eneste materjal sisaldab meie mõtteid ja mõistmisi nii, et selles leiduks alati mingi meie eneste element, millest me aru ei saa. Me ei saa mõistuspäraseks muuta meie viibimist selles ilmas mitte rohkem, kui me seda olematuks teha ei saa. Selles seisneb erinevus elu mõistmise abstraktse süsteemi ning ihulise viibimise vahel ses maailmas. Ükski rituaal pole ideedest tehtud, ideed aga võivad tekkida sellest.