Vanad sõbrad jälle siin. Näen nüüd neid päris tihti, küllap on see nende igapäevane ringkäik. Eile nosisid ploomipuude oksi. Ah, olidki teised na võssakasvanud. Oleks nad  oma pikad hambad õunapuude poole upitanud, oleks pidanud neile ütlema et ploomipuid tohib, aga õunapuud paluks rahule jätta. Täna krõmpsutas üks sammalt siinsamas kümme meetrit majast. Varsti vist  tulevad ja koputavad uksele ka.