Kuigi valitsus hoidis ära suurema veresauna, keelates politseil kasutada liigset vägivalda puhkenud rahutuste ajal, ei hoidnud see tagasi politseinike sõpru või neid endid niikaua kui nad tsiviilriietes ringi  jalutasid. Ateenas ja mujal Kreekas oli ridamisi juhtumeid, kus raudkangidega varustatud tegelased rahulikult politseiga juttu ajavad enne omapoolse panuse andmist üldisesse kaosesse. Ajalehtedel oli taaskord põhjust rääkida "murelikest kodanikest" - tüüpväljend diktaktuuri ajast viitamaks paremäärmuslikele elementidele, kes streike ja meeleavaldusi jõuga laiali ajasid - kui salk Kuldse Koidiku ja valitseva Uue Demokraatia partei noorteorganisatsiooni liikmeid ründas Thessalonikas meelt avaldavaid üliõpilasi. "Murelike kodanike" olemasolu üle ei imesta nagu keegi, aga samal ajal mõistetakse süüdi 16-aastaseid keskkooliõpilasi terrorismi-vastaste seaduste abil ilma, et neil lubataks isegi vanematega kohtuda või korralikku õigusabi saada.