Nüüd on see juhtumas!  Eesti kirjandusmaastik väriseb ja hoiab hinge kinni, sest kohe on oodata vapustust mis muudab tend igaveseks. Kas ikka on? Kas aastaid laomehena töödand inimene on võimeline sinu ritta säedma? Kas Luule tuleb tõepoolest Tuulest? Kas kannatamine, vaevlemine ja pihkurlus on tõelise loomingu sünni juures välistamatud och ainuomased?  Niisiis, kas meid üldse huvitab kodanik värsi taga, tema taotlused, võidud ja ka näiteks kaotused, näiteks  kahevõitlusaladel, näiteks lukumaadluses ja vabavõitluses? Tema pikk ja kuulsusetu, võib öelda põrunud karjäär asjade liigutamisel? Ei, ei ja veelkord ei!