Vanasti (mäletate ehk, vanem põlvkond, internetieelsel ajal   oli lihtsam oma kirjalikku keelevaistu üles ehitada, sest enamvähem kõik see trükitud tekst, mida sa nägid, oli keelekorrektori tsensuurist läbi käinud ja selle võis nö meelde jätta. Nüüd on aga nii, et internet on tulvil kirjalikku infot, kust hakkavad voolama ja end paljundama ametlikult valed kirjapildid. Muidugi võib vaielda, kas kirjapilt on siis enam vale, kui seda pool rahvast kasutab (nagu näiteks on  see magistrantuur ja magistratuur) - teatud mõttes on keel ju elav jõgi, millele tehislikke tamme ehitada ei saa. Keele peremehed on ikkagi selle rääkijad ja kirjutajad.