Üha enam kaldub üldine käsitlus vaatlema seda protsessi ühekülgselt lihtsa hingeelu protsessina. On küsitud, mis saab meie kujutlustest, kui nad hinges vastu võetakse? Millised nad olid enne kui nad hinges avaldusid ja jälle mälu abil taastusid? Kuidas see protsess toimib? Seda protsessi ei saa me niisama uurida, kui ei vaatle lähemalt füüsilis-vaimse ja füüsilis-kehalise vahelist seost. Kindlasti leidub näilisi idealiste, kes võib-olla isegi ütlevad, et  ja, vaimuteadus on oma olemuselt üsna materialistlik, ta viitab paljus kehalistele organitele. Ei, see oleks suur eksitus, kui me seda uskuma jääksime. Just vastupidi, vaimuteadus tunnetab hingejõu tohutut suurust organite kujunemises. Ta tunnustab hingejõu suurust mitte ainult abstraktsioonidesse jäämisel, ta tunnustab jõudu, millega luuakse organid, ta pöörab just lapseeas tähelepanu hingelisusele, kus toimub sünnijärgselt organite edasine kujunemine just tänu hingelis-vaimsele.