Viinapuu ei ole Eestis uus aiakultuur. Juba mõisates kasvatati viinamarju kasvuhoonetes. 50- ndatel aastatel saadi Eestis 100 m2 üldpinnaga külmkasvuhoonest 300-400 kg marju. Taimerea pinna m2 kohta võis arvestada 5 kg saaki. Sel ajal peeti oluliseks marjade  tootmist lauamarjaks. Rohkem on viinamarju kasvatatud Lätis, kus enne sõda oli isegi umbes 70 ha viinapuude kasvuhooneid. Varem kasvatati viinapuid peamiselt kasuhoonetes, kuid 1964. aastal ilmunud raamatus väidab H. Miidla, et valides kõige varasemad ja külmkindlamad sordid, on viinamarju võimalik kasvatada ka avamaal. Samuti soovitab ta hoolikalt valida kasvukohta ja lõikusviisi. Tema uurimistöö näitas, et viinapuude elutegevus on põhjamaa jahedamates suvetingimustes hea. Näiteks selgus fotosünteesi  intensiivsuse võrdlemisel, et absoluutset kuivainet lehepinna 1 dm2 kohta moodustub Eestis 2-3 korda rohkem kui lõunas viinamarjakasvatuse piirkonnas. Seda põhjendas ta sellega, et soojemas kulutatakse rohkem orgaanilist ainet hingamiseks. Meil kasvavad viinapuud kulutavad hingamisel ainult 4-15% fotosünteesitud kuivainest. Selgus, et meie pikapäevatingimustes fotosünteesivad viinapuu lehed veel 8 oC juures ja seda peaks arvestama ka aktiivsete temperatuuride summade võrdlemisel.