Ja siis tuli pühapäev. Ja arva ära. Kuskil kl 17 ajal tuli hästi unn ja mõtlesin, et magan natuke. Kl 20 helistas Keit ja siis ma mõtlesin, et iffand, 3 h juba magatud, enam küll ei maga. Aga nii unn oli. Ma isegi keeldusin Mirjamiga Potteri filmi vaatamast ja jäin uuesti magama. Ärkasin kl 22.30 ja mõtlesin, et nüüd on läbi, ma ei jäägi enam kunagi magama ja homme on tööpäev ja õudne. Ja ma jäin uuesti magama ja tudusin kuni hommikuni! Mina! Magasin 14 h põmst järjest! Ma ei tea, kas seda on üldse juhtunud minuga varem, ilmselt mitte. Kummalisel kombel esmaspäeval kl 7 üles tõustes polnud üldse erilist välja puhanud tunne. Täiesti.. tavaline. Küll aga olin välja puhanud täna hommikul, kuigi öösel sain täiesti tavalised 6 h magada. Nii imelik ikka. See une-asi.