Kuulasin pühapäeva hommikul Reet Linnat Vikerraadios rääkimas. Jube raske võib olla ikka ei millestki rääkida ja endaga mikrofoni ees monoloogi pidada. Tema jutt polnud vähemalt läbinisti asjatu, sest rääkis ka loo naisest, kes abikaasa suremise järel hakkas igal hommikul jooksmas käima. Nii kujunes talle harrastus, mis aitas iga päeva alustada ja ilmselt muutus  omamoodi vahendiks leinast üle saamiseks. Kui oled harjunud inimesega ja siis jääb temast tühi auk, siis see tuleb millegagi täita.