Ma tean küll, et see on hästi vana post, aga ma alles avastasin su blogi ja hakkasin algusest lugema. Ja  loomingukriisiga on nii, et minul ka, minul ka. Kuid juba ei tule mitte kui midagi. Ja nii nukker on selle pärast olla. Seda õiget tunnet ei tule peale lihtsalt. Mu enda teooria on see, et mul oli annet niikaua, kuni ma olin masenduses, aga nüüd, kus ma olen õnnelik, läks see kellelegi teisele, kes seda väga vajab. See teeb natuke rõõmsamaks.    Iti