Kui 350 fieldiga turniiril osaleb 5 eestlast, siis on üsna loomulik, et vähemasti 2 neist satuvad ühte lauda. Seekord siis mina ja  Henri, mis tegelikult oli fine - mulle on Henriga ühes lauas istumine alati meeldinud ning veelgi rohkem sedasi itaallaste hordide keskel. Ega seal igav ei hakanud, kohalikud ei hoolinud sügavatest stackidest (alustasime 10k-ga, blindid 25/50) ja all-in situatsioonideni jõuti kerglaselt juba esimestel levelitel. Üks naljakamaid käsi: