Seda "sisemaailmalist  askeesi" näitab Max Weber omas uuri­muses "protestantliku eetika ja kapitalismi vaimu" üle. Selle uuri­muse lähtekohaks on statistilised andmed, mis näitavad teatavat silmatorkavat suhet kutse ja konfessiooni vahel. Nimelt on kapi­talistliku majanduse aktiivsed elemendid, kapitaliomandus ja ette­võtjaskond protestantliku päritoluga. Tüüpilisele kapitalistlikule majandusinimesele omase elulise käitumise ligem analüüs viib küsi­musele, kas nende vahel pole mingit sisemist sidet. Kui analüüsida kapitalistliku  majandusinimese elulise hoiaku motiive, siis näeme, et rahaomandamine ja tulundamine pole siin mitte elutarvete rahul­elamise vahendiks, vaid kutseks ja eetoseks. See maisest elunaudin­gust loobuv, iseendas rahuldunud kutseinimese eksistents ongi see, mida ta nimetab sisemaailmaliseks askeesiks. Max Weber näitab, kuldas see on esialgu olnud põhjustatud usulistest, protestantlik-kalvinistlikest motiividest: usulise endaõigustamise tarvidusest Ju­mala ees jne. Hiljemini aga muutub säärane kapitalistlik  kutse-eetos iseseisvaks, unustab usulise päritolu ja muutub askeetluseks kohuste­täitmiseks. Uurimuse lõpul kirjutab Max Weber: "Puritaanlane tahtis kutseinimene olla - meie peame seda olema."