Miks ma siis tsiteerin. Mul on viimasel ajal väga häbi olnud. Mul on häbi olnud, kui keegi kiidab, ja  veelgi enam, kui keegi kurjustab. Mul on häbi välja näidata, et olen katki, ja häbi teeselda, nagu ei oleks. Aga siis lõpuks ma läksin päris katki. Korraks läksin, välja paistis vähe, ja see oli kergendus - nii see, et läksin katki kui ka see, et välja paistis vähe. Tuhat aastat ootust sai leevendust, kui just sel ühel momendil olid mu ümber inimesed, kes vaikselt, õrnalt ja väga delikaatselt püüdsid mu vabalangemiselt. Vist vahel ei loegi, kas hoolivad või ei hooli, nii palju rohkem sõltub ajastusest ja  mõistvusest. Ja kui neetult, saatanlikult, kuratlikult palju sõltub vahel vähestestki sõnadest. Üks luupainaja sai vabadusse ja minema, vähemasti pikema lõa otsa.