Kuigi õhtu venis pikaks ja hommikul oli hirmus raske tõusta, on lubadus lubadus ja ma vedasin end pärast kukke, aga pisut  enne koitu Moszkva väljakule. Sealt läksime väikse seltskonnaga mäkke ja trampisime pool päeva metsas ringi. Mina peamiselt floorat fotografeerides ja ungarlasist kaugele ette traavides või maha jäädes, sõltuvalt erinevate objektide huvitavusastmest. Kerge värskeõhumürgitusega koju jõudnud, asutasin end vaikselt järgmisele kultuuriüritusele, sest üle pika aja esines Sebestyén Márta jälle Budapestis ja seda ma lihtsalt ei saanud vahele jätta. Mu usinus tasus end kuhjaga ära, sest kontsert oli täiesti  meeliülendav ja ka kirik kaugel 15. linnajao sügavustes oli rahustavalt kodune.