Näeme, et nende üleskirjutuste puhul sellist tekstianalüüsi, nagu rahvalaulude, muinasjuttude ja ballaadide puhul kasutatakse, teha ei saa, seda takistab tekstide laad. Ometi  on need teated uuritavad, kui võtame neid sellest seisukohast ühelaadsetena, et nad ehituvad üles traditsiooni hästi piiritletavatesse kihti kuuluvatest komponentidest. Rääkides kaasaegse analüüsi ülesannetest on Köngäs ja Maranda väitnud, et kõigepealt tuleb välja tuua siduvad komponendid, siis põhilised komponendid ja lõpuks sisemised seosed. Sisemiste seoste süsteemi - strukturaalsete kontaktide seaduspärasused - saab täie kindlusega kindlaks määrata ainult vajaliku hulga tekstide analüüsi põhjal.  Sellepärast ei loe me mitte ühtegi üleskirjutust ega kogu tähtsusetuks, olgu ta kuitahes napisõnaline, katkendlik, ulatuslik või (kokku)kombineeritud. Iga üksiku teksti analüüsil ja tekstide ühte rühma lugemisel peab arvestama kõikide meie käsutuses olevate tekstidega. Kui meie intuitsioon tunneb vähematki märki sellest, et kaks mingisugust teksti kuuluvad ühte gruppi, kui mõtleme, et kaks teksti räägivad - kuigi erinevate sõnadega - samast asjast, tuleb see sellest, et me tunneme neis ära sellised komponendid,  mis osutavad sugulusele. Waughi järgi on selliste korduvate üksuste eristamine analüüsi esimeseks sammuks.