Selliste sama seltskonna kordusüritustega märkasin üht mustrit. Olin alati arvanud, et keskajapidu on meil ainus, millel toimib see, et kohtad kedagi, suhtled temaga, ei näe aasta aega, suhtled vanalt kohalt edasi. See tekitab omamoodi veidra pseudoreaalsuse, mis elab ainult peo ajal ja jätkuvatel kordadel. Hammasrattad, mis veerevad kord aastas - sest on tõesti inimesi, keda ma näen vaid kas keskajapeol  või kokkutulekul ja miskipärast on situatsioon sedavõrd eredam, et selgub, et vestlused ei ole mitte ununenud, vaid jätkuvad peaaegu samast kohast. Ainult inimesed on vahepeal muutunud: see on veider areng ja situatsioon.