Ma hoiangi(proovin vähemalt!) , seepärast olendi kohutavalt konservatiivne ja alahoidlik. Ma ei riski kunagi, ei võta laenu, ei proovi kahjulikke aineid, ei söö umbropsu tablette, ei lähe tundmatuga kohtama, ei räägi võõrale kõike välja, ei tee veel seda ja teist...  Kui ma midagi taolist olengi teinud, siis muretsen ennast hulluks, kahetsen ja püüan parandada.  Selline igav inimene. Mitte et mu elus igasugune põnevus ja ootamatus puuduks. Eks see vist ongi  saatus, et asjad juhtuvad omasoodu. Ma usun saatust ja ebausklik olen ka.    Selline jube pikk kommentaar tuli. Nüüd lähen lastevanemate koosolekule.