Mis puutub üldse relvadesse, siis on inimkond suutnud luua üsna kohutavaid  põrgumasinaid. Kõik katsed ei ole aga olnud ühtviisi edukad. Kaitse eesmärgil tehtud programmid varieeruvad tugevalt, suur osa nendest ei jõua kaugemale ideekavandist või töötava prototüübi ehitamisest. Mõned üksikud osutuvad seevastu nii efektiivseks, et massiline kasutamine on täiesti mõeldamatu.  Tõenäoliselt kõige hirmutavam kõigist relvadest on tuumapomm. Tohutu plahvatusjõuga pommi võib pidada millekski enamaks kui tavaliseks relvaks. Kilomeetrite kõrgune tuumaseen on muutunud aastakümnetega  omamoodi ikooniks.  Veel vähem saab alahinnata tuumapommi tähtsust kaalukeelena Teisele maailmasõjale järgnenud külma sõja pingelistes poliitilistes suhetes. 1945. aasta augustis Jaapanile heidetud pomme võib pidada abivahendiks, mis viisid sõja kiirele lõpule.  Teisest küljest võib nende kasutamist pidada vastutustundetuks sõjakuritegudeks. Pommide mõju ulatus plahvatuspiirkonnast märgatavalt kaugemale: rohkem kui pooled hukkunutest surid põletushaavade, kiirituse ja vähkkasvajate tagajärjel. 1961.  aastal lõhatud üle 50 megatonnine Nõukogude Liidu "tsaarpomm" on üks sõjaväelise suurushullustuse ehedamaid näiteid.