Vändates vaatasin tihti paremale jõele, lootuses seal avastada tükki Shotimaa loodusest. Esialgu, kui jõgi mööda tehasetaguseid ja elektriliinide, torude ning sildade alt voolas, ei olnud seal aga märke elust. Jõkke oli loobitud kõiksugu rämpsu. Seda oli minu arvates rohkem, kui Eesti jõgedes näha võib. Seal oli jäätisepabereid ja õllepurke, toru- ja lauajuppe, kilet,  kõikvõimalikke plastmassdetaile, kaubamaja ostukäru ning vana diivan (võibolla arvas keegi, et sellest saab hea parve?).