Kas kuurortlinn  peab olema kohaliku elaniku nägu? Kes on kuurortlinna kohalik? Mis oleks kuurortlinn ilma võõrasteta, ilma muutuste ja intriigideta? Kui puhkus on argipäevast välja tulemine, uue jõu ammutamine, siis milline on see ruum kus seda saavutada? Miks elavad eesti kuurortlinnad oma minevikus? Milline peaks olema tänapäeva kuurortlinn?