Laupäevaks ehk tripi teiseks päevaks oli meil ammu paigas plaan hakata hommikul vara lõunasse Busseltoni linnakese poole liikuma. Varajasest tõusmisest ei tulnud loomulikult ka tugevamatel midagi välja ja kuna Triinu ja Kunni  juurde kogunenud seltskonnaga oli marutore koos aega veeta lükkasime oma plaanid ööpäevakese võrra edasi. Esimese asjana läksime hoopis "hommikul" vene poodi, et osta seljankat, sprotte ja präänikuid. Siis tekkis Margusel idee viia kogu seltskond Perthi suurima jõe Swan Riveri kõrgetele kaljukkallastelt vette hüppama. Kui veel kohalejõudes olid hüppama minemas vaid Margus ja Harry, siis pärast esimesi hüppeid nägid teised kui mõnusa õhulennu end ca 10 meetri kõrguselt alla heites saab ja hakkasid ka ise  ükshaaval kaljude otsast vette pudenema. Lõppkokkuvõttes hüppasime juba seitsmekesi ja nii mõnigi kodanik sai end hüppele sundides hakkama päris ennastületava teoga.Õhtul läks eelmisel päeval alustatud pidu edasi, seekordi niipalu rahulikumalt, et õnnestus sel õhtul austatud ja armastatud politsei visiite vältida Tänusõnad siinkohal pererahvale, tervitused peolviibinutele ja loodame teid varsti jälle näha! Kellu kui sa seda loed, siis loodame et sul nüüd enesetunne ikka parem juba :)