viimaste hommikutega on selgeks saanud: armastan Tallinna linna! siin tehakse täiesti linnakodanikusõbralikke otsuseid! näiteks tahaksin neid õnnitleda suurepärase kava puhul vähendada liini nr 33 osade busside mittetäitumise tõttu busside arvu. mul on hea meel sellest otsusest tulenevalt osaleda igahommikustes inimkatsetes välja selgitamaks, mis on  ühe bussi suurim võimalik täituvus. loodetavasti saavad nad selle põhjal vähendada busside arvu veelgi, et läbi viia oma suurimat kampaaniat: tallinlaste ühtekuuluvustunde suurendamine. mis võiks olla liitvam, kui tihedasti külg külje kõrval, selg selja vastas ühisõidukis reisivad inimesed! ma juba tunnen, et kaugel ei ole enam see hetk, kus keegi võtab üles mõne isamaalise viisi, et kogu bussitäis rahvast saaks kätest kinni õõtsudes ühiselt laulda. juba näengi, kuidas pensionär ulatab koolijütsile toeks õla  ja kuidas koolijüts pensionäri lahkelt istuma aitab. just nii lihtsalt see suur rahvaste ja generatsioonide sõprus sünnibki! aplodeerin Tallinnale püstiseistes!