Kui apokalüptilised ennustused täide lähevad ja maailma toiduvarud hakkavad kokku kuivama, kui söödavat ei piisa enam kõigile niipalju kui hing ihaldaks (juba täna ei ole väga suurel osal maakera inimestest hommikul teada kas üldse ja mida õhtuks kõhtu saadud on), kas siis muutuks maailmas ka inimese iluideaal? Paneme sinna otsa veel HIV-i lobeda leviku ja tekibki olukord, kus õbluke ja habras ilu annab selge signaali: ära minuga vaeva näe, ma olen söömata ja võin samas surmatõbe kanda. Lopsakus ja  üleelusuurused kehavormid seevastu annavad tunnistust jõukal järjel olevast hea tervise juures olevast inimesest. Rasvumine on uus anoreksia, südamerabandus uus osteoporoos..?    Kui nii võtta, siis ma olen natuke juba tänasest moest ees. Nagu kuulus Kilu-Mari kunagi oma kardinaist kortsitud pükstes Pelgulinnas ringi liikudes.    Kui aga teistpidi võtta, siis vanaaegne tuberkuloosi kätte kuhtuv kaunitar oli mingil väärastunud moel jõuka dekadendi iluideaaliks. Willendorfi Veenus või Rubensi  prisked neiud olid talupojale paras noos... Kui kusagil muuseumis kaeda vanade rahvarõvaste juurde kuuluvaid villasukkigi, siis on hämmastav kui toekas pidi olema säär, mis selle rõiva täitnuks.Noh, ajaloost on teada jutud näitsikutest kes parema kaubandusliku välimuse saamiseks sääri heintega jämedamaks tuunisid.      Balkani (või oli see Maroko?) mustlastel pole kombest, kus pruudiluna oli seda suurem mida rammusam pruut veel üle ega ümber veel saadudki. Sujuvalt moest ja sama graatsiliselt  moodi tagasi.      Aga äkki on tõde hoopis N!xau sõnades ("Jumalad on vist hullud"), kui tal valget poolalasti naist nähes on esimene (ja ainus) mõte: "Nii suurt naist on väga raske toita, ta sööb rohkem kui terve suguharu..." Tsitaadi täpsuse eest ei vastuta, aga mõte oli küll sama.    Kes teab, kes teab. Ootame, vaatame.            Mulle antud kommikotist annan kohe mitu kommi ct-le ühe imeilusa jutu eest. Selliseid ilusaid õrnu asju on tema blogis palju!      Dixi.