Ja mul ei tule tegelikult meelde ühtegi korda, kui mul oleks konkreetselt hirmutundest kasu olnud. On olnud  ohuolukordi, kus ma olen ohu varakult ära registreerinud ja selle info alusel selge peaga toimetanud - sellise ohutunde vajalikkusest saan ma loomulikult aru. Aga sellega ei kaasnenud neid ebameeldivaid füsioloogilisi kõrvalnähtusi, mis üldse tegutseda ei lase. Pigem oli selline paras kerge adrenaliin, mis tegi mõtlemise kiireks. Umbes samasugune kerge adre, nagu ma kogen laval esinedes ja mis ainult aitab, pannes aja aeglasemalt kulgema.