"Ta elu esimestest päevadest sunnime me teda sööma, jooma ja teatavatel tundidel magama, me sunnime teda puhtusele, rahule ja sõnakuulmi­sele; pärast poole sunnime meie teda teisi silmas pidama, kombeid, viisakusi austama, meie sunnime teda tööle jne. Kui ka aja jooksul see sundus enam tunda pole, siis ainult  sellepärast, et ta harjumist, sisemisi tundmise abinõusid sünnitab, mis teda üle­aruseks teevad, aga mis ainult selle tõttu selle ase­mele astuvad, et nad ise sellest välja kujunevad.