Guardianis oli eile tore  artikkel Briti poliitlise sõimu ajaloost. Paistab, et neil on seal jälle keegi kedagi sõimanud, sedapuhku vististi leiboristide parteipiits (ma ei teagi, kuidas seda vahvat ametit eesti keelde panna) toore. Veel yks meeldetuletus, et ei maksa purjuspäi tviterdada.    Eestlased on inglastega võrreldes syndsad ning tagasihoidlikud, isegi korralikke kaklusi pole meil parlamendis pärast taasiseseisvumist olnud. Ka yhtegi piisavalt head sõimujuhtu ei tule meelde. Seepärast tõlgin ära Guardianis toodud näited: ehk saab keegi me riigiisadest inspiratsiooni.    Nagu toimetaja kommenteeris, on kõige tähtsam, et öeldu oleks vaimukas. Tõepoolest, paar lauset võtsid mu ysna korralikult muhelema.      ***    Ameerika poliitik John Randolph teise Ameerika poliitiku Edward Livingstoni kohta: "Ta hiilgab ja haiseb nagu mädanenud makrell kuuvalgel."  (Ma nägin tund aega vaeva, et selgitada välja, milline Randolph ja milline Livingston (Guardiani arvates Livingstone) need tegelikult olid. See oli yks huvitav tund.)    Benjamin Disraeli Robert Peeli kohta: "Tema naeratus on nagu hõbeornament kirstu kyljes."    David Lloyd George  sir  John Simoni kohta: Ta "läks kaks korda üle põranda, jättes mõlemal puhul endast maha limase jälje".    Lord Hugh Cecil Neville Chamberlaini kohta: "Tema parim saavutus oli Birminghami linnapea ametikoht ning sedagi viletsal aastal."    Winston Churchill Clement Attlee kohta: "Lammas lambanahas."    Clement Freud Margaret Thatcheri kohta: "Konn Attila." (Algtekstis on tegelikult kana, aga nii kaoks sõnamäng ära.)    Alan Clark Douglas Hurdi kohta: "Tal võiks vabalt maisitõlvik tagumikus olla."    Vincent Cable Gordon Browni kohta: "Parlamendi tähelepanekuid mööda on peaminister paari viimase nädalaga imetabasel kombel muutunud Stalinist mister Beaniks."      ***    Et Thatcherist juttu tuli, meenus mulle ka tema kohta yks lugu. Nimelt polevat ta peaministrina oma valitsusliikmetest suuremat pidanud. Väidetavalt kysitud Thatcherilt kord valitsuslõuna ajal, mida ta syya sooviks. "Biifsteeki," kõlas vastus. "Ja juurviljad, proua peaminister?"  - "Ka nemad söövad biifsteeki."