Kuigi keskmine sissetulekutase jääb Hiina RV-s  teistele keskmise sissetulekuga riikidele veel alla, on suured piirkonnad jõudnud tasemele, mis vastab arenenud Ida-Aasia riikide omale vaid üks inimpõlv tagasi. Jõukuse kiiret kasvu naudib eelkõige linnaelanikkond, seda eriti Ida-Hiina rannikupiirkondades. Kui maailma press keskendub sageli uute miljonäride- miljardäride tekkele kommunistlikus Hiinas (mandri-Hiina USA dollarimiljardäride arv on viimase viie aasta jooksul mitmekordistunud - neid on ühtekokku 130 varasema 15 asemel), siis majanduse arengu  seisukohast on märkimisväärne keskklassi teke. Esialgu on see protsess vaevaline, kuna käärid sissetulekute vahel kasvavad. Boston Consulting Group'i hinnangul on 70% mandri-Hiina rikkustest koondunud 1,5 mln perekonna kätte, mis moodustab 0,4% leibkondade koguarvust. 70% linna leibkondade aastasissetulek jääb 2 000 ja 7 500 USD vahele ja kuivõrd leibkonnad kipuvad olema väikesearvulised, jääb lisaks nn sundkulude kõrval järjest rohkem otsustusvõimalust ülejäänud vahendite kasutamise suhtes. Hiina on ametlikult endale eesmärgiks seadnud mõõdukat elustandardit lubava ühiskonna (xiaokang) loomise 2020. aastaks, kus keskmine sissetulek peaks ulatuma 4 000 USDni praeguselt 2 700 USD tasemelt. Hoolimata kriisijärgsest hoogsast kasvust, on tarbimise osakaal SKP-s jätkuvalt väike ulatudes 36%-ni, säästude määr seevastu suur - ligi pool SKP-st. Olukorda parandaks valitsuse suuremad investeeringud haridusse, tervishoidu ja pensionitesse, kuna just sotsiaalsete garantiide puudumine sunnib leibkondi säästma raskemateks päevadeks. Sotsiaal- ja keskkonnakulude kunstlik madalalhoidmine ja sellest tulenevad konkurentsi-võimelised tootmishinnad tekitavad kaubavahetuse puudujäägi pärast pingeid ka teiste riikidega. President Hu Jintao "sotsiaalse harmoonia" ideoloogia, mille kohaselt sotsiaalsete tagatiste loomisel lubatakse eeskuju võtta teistest riikidest, eriti Põhjamaadest, oleks samm õiges suunas ja aitaks ühtlasi suunata säästujüaane tarbimisse, kuigi ametkondade haldussuutlikkuse tase ja korruptsioon teevad selle poliitika elluviimisel ilmselt omad korrektiivid.