Meie ühiskonna  ja kultuuri sotsioloogilisel analüüsil omalt poolt ei peaks olema raske viidata vähemasti üldjoonteski teguritele, mis para­tamatult tingivad potentsiaalset vaenulikkust. Neist kõige tähtsamaks tuleb pidada kindlasti individuaalse võistluse printsiipi. Viimane läbib kõiki inimlikke vahekordi, põhjustades indiviidi võitlust teise vastu ja ergutades üht indiviidi ületama teist ja sagedasti on seejuures nõnda, et ühe edu tähendab teise ebaedu ja kahjustust. Sellise olukorra psüühi­liseks resultaadiks on enam  või vähem selge vaenulik pinge üksikute ühiskonna liikmete vahel, üks on teise reaalne või potentsiaalne võist­leja. Võistlus esineb indiviidide vahel nii elukutsete alal kui ka teistel inimlikel aladel. Ta tungib vahekordadesse nii naiste vahel kui ka meeste ja naiste vahel. Olgu selle eesmärgiks kas populaarsus, või kuulsus, ta ometi kahjustab usaldatava sõpruse võimalusi. Võistlus etendab tähtsat osa laste hingelise hoiaku kujunemisel koolis. Kuid ta on tunginud ka perekonda ja lastesse istutatakse  varakult kõik võistlusega kaasaskäivad atitüüdid. Võistlus isa ja poja, tütre ja ema, laste võistlus üksteisega, nagu see asjaolu väljendatud Freud'i poolt ka oidipuse kompleksi puhul ja tema teistes hüpoteesides, ei kuulu üldisse inimlikku loomusesse, vaid tekib ja püsib salgamatute kultuuriliste tegurite põhjal. Potent­siaalset vaenulikkust inimeste vahel põhjustavad omalt poolt ka suured ebavõrdsused omanduse alal ja võimaluste alal hariduse omandamisel ja tervise alalhoidmisel.