Kuuendas klassis sain ma valituks ning astusin õpilasesindusse. Esimene aasta oli väga hirmus,  sest kõik olid suured ja targad ning mina ainult kuulasin ja imetlesin. Vähemalt ma teadsin, mida ma tahan!   Järgmine aasta olin juba märksa julgem, sest aastaga sain nii mõnedki kogemused juurde. Kolmandal aastal tuli pööre. Otsustasin kandideerida protokollijaks tollase presidendi meeskonnas. 8.klass oli mulle üldse väga tugev arenguhüpe, kus lihtsast koolipoisist sai juba märksa tähtsam õpilane, kelle  ülesandeks oli koosolekute protokollimine.