Selle jutu lõpuks võib teha ka taolise järelduse, et füüsiliste piletite kadumise tõttu me ei tajugi tegelikult toimunud hinnatõusu. Väga vähestel on üles märgitud hinnad aastast 2005. ja veelgi vähesematel alles mõni tšekk või arve aastast 2000. ja selle tõttu ongi saanud toimuda raha väärtuse nõrgenemine (samas on kasvanud sissetulekute number). Kuid äkki see ongi digitaalse revolutsiooni suurim tagasilöök, et me keegi ei  mäleta kaupade ja teenuste hindasid 5 ja 10 aasta lõikes ning kokkuvõttes võime praegu töötada odavamalt kui näiteks 10 aastat tagasi? Me saame vähem toitu, riideid ja sooja tuba 5 või 10 aastat hiljem ehk käesoleval aastal ning me ei ole sellest teadlikud, sest meil puudub võrdluspunkt. Kindlasti on meil tänapäeval rohkem meelelahutust (digitaalne tv kümnete kanalitega, internetiühendus mobiilis) aga ühtegi uut seadet ju massitarbesse ei ole tulnud viimase kümnendiga. Minu jaoks oli vapustav kuulda eile  Estonian Airi juhti rääkimas, et ka lennukite ostmise hind on ajas muutuv mõiste ehk sõltub sellest, millises seisus on hetkel lennukite tootmine.