Uni ei tahtnud veel tulla. Ühelt poolt folgiemotsioonid vaikselt taandumas, samas kuulsin kõrvalt, kuidas üsna jommis Saarlane Lapsele läbi une üksikuid lauseid rääkis. Ja see peaks olema keelatud - nimelt kuulda pealt, kuidas su kunagine kallim oma uuele kallimale neidsamu sõnu sosistab, mida ta kunagi sulle on öelnud.  Täpselt samad laused, täpselt samad sõnad. Nii tuttavad ju. Emotsioonid on küll ammu kadunud, aga väga imelik on ikkagi seal kõrval olla. Lapsest on samas kahju, sest tema eeldatavasti ei tea, kui mitmele Saarlane neidsamu sõnu enne teda on juba rääkinud. Mina aga tean liiga hästi, nii enda kui mulle eelnenute kohta. Äärmiselt segane olek oli igatahes. Püüan vaikselt nohisedes magama jääda, sest samas tean, et nemadki on väsinud ning püüavad kahekesi kitsas voodis palava teki alla higistades kuidagi uinuda  (lina on ju minu all:). Esimesena hakkas igatahes norskama Saarlane. Siis uinusin mina.