No siis oli mu näide halb :)    Mida ma väidan, on see, et enamik probleeme, millega  religioon tegeleb, pole intellektuaalsed/teoreetilised.      Nt surma eitus ei tule idiootsusest, vaid meeleheitest.    Ratsionalism toetub sügavalt metafüüsilisele usule, et kõik probleemid on põhimõtteliselt lahendatavad mõistuslikult.    Marxil oli õigus, kui ütles, et religioon on oopium rahvale.. aga kas hullem on oopiumiga või oopiumita.. see pole sugugi nii selge.    "... selles optimistlikus vaateviisis, mis näib olevat tugitalaks suuremale osale  metafüüsilisest ratsionalismist ja mille järgi kõik head asjad on tingimata ühitatavad ning seega vabadus, kord, teadmised, õnn ja pitseeritud (lahtine?) tulevik on vähemasti ühitatavad, kui mitte koguni üksteisega süstemaatiliselt kaasnevad. Antud väide aga pole sugugi enesestmõistetavalt tõene kasvõi ainult empiiriliselt vaadatuna. Õieti on see vist üks kõige vähem põhjendatud veendumusi, mida süvatõsised ja mõjuvõimsad mõtlejad on eales on hellitanud." (Isaiah Berlin "Valik esseid" 1998 lk 232)  "Ühel hetkel  mõistsin, et kõigile neile vaadetele oli ühiseks platonlik ideaal: esiteks, et sarnaselt teadustele pidi kõikidele ehtsatele küsimustele leiduma üks ja ainult üks tõene vastus; teiseks, et peab leiduma usaldusväärne tee nende tõdede avastamiseks; kolmandaks, et need tõesed vastused, olles leitud, peavad paratamatult üksteisega kokku sobima, sest me teame a priori, et üks tõde ei saa olla vastuolus teisega ja et neid on võimalik piisava ennast salgava pingutusega ka Maa peal ellu viia."(Isaiah Berlin  kogumikus "Kaasaegne poliitiline filosoofia" 2002 lk 328-330)