Hommik täna kell seitse on vaikne, ainult vihmane, aga vihma on sadanud juba viimased nädalad, nii et see pole mingi eriline uudis.  Kell kaheksa, autot läbi vihma ja mäekülge pidi alla teele voolava vee lasteaiast tagasi juhtides keeran raadio lahti. Esialgu ei suuda ma oma kõrvu uskuda: kõigepealt räägitakse sellest, et linnas on liivakotid otsas ja sinna otsa selgub, et varahommikul võttis hiiglaslik, sisemaa mägedes tekkinud hiidlaine elusid, viis maju ja autosid!  Tihenevas paduvihmas sõidan tagasi koju ja leian eest oma väga vaikse mehe, kes istub, pilk telekale kinni liimitud. Mis siis juhtus? Möödunud ööl sajab meist sadakond  kilomeetrit eemal mägedes mõne tunniga maha rekordkogus (260 mm) vett. Vihmale lisandub torm. Tulvavesi hakkab mägedest alla voolama ja moodustab kahe mäe vahel orus asuva 100 000 elanikuga Toowoomba linnani jõudmise aegu hiiglasliku, 6-8 meetri kõrguse ründelaine.  Mitte keegi ei hoiata ette. Mitte keegi ei usu, et midagi taolist võiks juhtuda. Järgneb katastroof: metsik tulvavesi haarab oma embusse autod ja kaubikud, nagu puutükikesed, peksab neid kokku, uputab, ujutab minema. Autos istuvad inimesed  ei saa kuidagi reageerida. Hetkel teada olevast kümnest ohvrist pooled on lapsed. Näiteks ei pääse eluga ema ja kaks last, kes laine saabumise hetkel autos istuvad. Hommikune uudistekopter tabab mürkmudase vee ja puuprahi keskel edasi ulpiva auto. Kaameramehed näevad peagi, et autos lehvitatakse neile paaniliselt. Nad ei saa teha muud, kui teatada päästeteenistusele. Päästeteenistuse kopter seda autot enam ei leida ei suuda.  Kuigi suurem vesi pühib linnast läbi ja edasi, jättes maha laastatud, prügised  ja mudased majad ning tänavad, on Toowoombas endiselt leidmata sadakond inimest. Ellujääjad kirjeldavad juhtunut õudusega. Õnnelikumad jõudsid oma maja katustele ronida, kui tänavad ja ümbruskaudsed hooned vette haihtusid. "Nägin mööda ujumas kõike, autosid, maast lahti kistud maju, kust kostis inimeste karjeid - ma ei unusta seda kunagi," räägib üks katuselt päästetu. Teine mees oli perega kinni majas, mis ujuma läks. Triivis paarsada meetrit, kuni maja ankurdas end puude taha. "Ronisime katusele ja  vaatasime õudusega, kuis ruumid veega täituvad."  Kuid lugu siit alles algab, sest see hiiglaslik veekogus (supersadu, saja aasta võimsaim! - väidavad ajalehed), mis viimase ööga Brisbaneґis ja selle lähedastel aladel maha sadas ja veel sadamist jätkab, peab ju ometi kusagile välja jõudma. Selleks on sisemaalt algav Brisbaneґi jõgi, mis suubub läbi Brisbaneґi kesklinna merre.  Hiiglaslikeim üleujutus oli siinkandis aastal 1974. Siis oli pool linna vee all ja Brisbaneґi jõgi tõusis 20 meetrit üle  kallaste. Pärast seda ehitati linnast 80 km kaugusele Wivenhoe tamm. Hiiglaslikul veereservuaaril on kaks eesmärki: varustada linn veega ja üleujutuste ajal koguda tulvavett. Paraku on tamm hetkel 200 protsenti täis. Et ehitis ei puruneks, tuleb üleliigne vesi lasta jõkke, mis taaskord suurendab üleujutusi.  Hetkeseis: jõeäärsete linnaosade elanikel soovitatakse evakueeruda selleks puhuks loodud keskustesse. Brisbane on kuulutatud katastroofipiirkonnaks, kus üleujutatud on 6500 kinnistut ja maja ning 15 000  inimest uputusest puudutatud. Kõige kriitilisem tõotab tulla neljapäev, kus meeletu tulvavesi jõge pidi linnani jõuab. Kardetakse, et jõgi tõuseb 22 meetrit üle kallaste, purustades varasema rekordi.  Kuna elame mägedes ja jõest kaugel, siis otseselt meid üleujutus ei ähvarda. Lõuna ajal saan lasteaiast kõne, et viigu ma laps koju - lasteaed evakueeritakse. Põhjuseks on oht, et vihm võib purustada mõne tee ja vanemad ei pääse enam järeltulijatele järgi.