Väärtuselt kõige kaaluvam on neist optimistlikest romaanest Tõde ja õigus V, nagu pessimistlikest romaanest üks  kaaluvamaid oli Tõde ja õigus IV. Rohkem kui ükski teine tööga seotud probleeme positiivses mõttes käsitlev romaan on Tõde ja õigus V rajatud kõrge­male ideelisele alusele; rohkem kui üheski teises tegelikku tööd kir­jeldavas ja tööinimesi kujutavas romaanis on siin tööküsimusi m õ testatud. Elujaatuse ja ülesehitava põhimõtte suunas areneb siin sündmustik, näidates väljapääsu kitsalt-isikliku juurest ülevamasse vaimsesse õhkkonda, lastes tegelasi iseendist üle kasvada, aidates vahekordi lahendada puhastavate ja  edasiviivate printsiipide abil. Tõde ja õigus V on parimas mõttes elulähedane, kui eluläheduse all mõista "läbituntud aja- ja maailmapilti, sünteesi, elumõistmist", nagu nõuab üks omaaegseid orbiitlasi, Joh. Schütz, Loomingus ilmunud artiklis Tänasest kirjandusest ja kirjanikust (Looming 1932 I, lk. 569) ; Tõde ja õigus V täidab täiel määral ka positiivse eluläheduse eest­võitlejate teist nõuet: "et kirjanik …peab olema üle oma kujutata­vast ainest ja miljööst niihästi esteetiliselt kui ka eetiliselt", peab  suutma "eksalteerida maksimumini meie inimlikku ja rahvuslikku töö- ja loomistahet" (Aug. Anni, Kirj. Orbiit nr. 2).