Kui koolidest kõnelda, siis suur surve tuli vennastekoguduse misjonäridelt ehk hernhuutlastelt. Kelle lugejad ka talupoegadele haridust andma hakkasid. Mitmed ärksamad talupojad olid vennastekoguduse lugejad ning hiljem ka kooliõpetajad. Mõisnikele käis veliste populaarsus närvidele ja soovist kontrollida õpetatavat, hakkasid nad ka koole  rajama. Ega siinne kirik ei vaadanud veliste tegevusele just kõige paremini, sest haritud talupoeg polnud mõisniku huvides.  Näiteks Hallistes õpetasid lapsi isa ja poeg, köster Lippartid. 1806-1817 pidas Nahksepa Tiidu-Märdi alatares kooli köster Saul Saurich. Seda kutsuti "Halli-Papa kool". Anasloogiline kool tekkis Uue-Karistes ja Vana-Karistes (Maru). Vana-Kariste hernhuutlaste palvemaja -kool valmis 1818 ja Uue-Kariste palvemaja-kool 1820. Kosksilla kool tegutseb tänini ja edukalt.  Nüüdseks  hävinud Araku kooliga Kaarli vallas on ise lugu. Vennastekoguduse Viljandi ringkonna hoolekandja oli Thüringist pärit Chr. Kessler. Kes oli laia silmaringiga ja võttis koolide rajamise ja kooliõpetajate ettevalmistamise oma südameasjaks. 1820 asus ta elama Uue-Karistesse, mille omanikuks oli ta kutsuja, krahv Fersen. Idee ehitada Kaarli valda palvemaja tuli talupoegadelt (Salaku Jaak, Kitsi Viilup, Rabi Jaan), kuid Halliste kirikuõpetaja Berg suutis Õisu mõisa omanikku A.v. Sieversi ümber veenda, et too  majaehituse loa tühistas. majmaterjal läks mõisarehe ehituseks. Kuid mõisaomanik suri ja noor Sievers ning uus kirikuõpetaja Schneider andsid loa. Urite talu peremees Hendrik Urt valis kohaks kruusamäe seljandiku läbi küla kulgeva tee lähedale, Iiresoo oja paremale kaldale vastu Araku Andrese talu, olles öelnud: "Siia ehitame hoone, milles meile õiget jumalasõna kuulutatakse ja kus meie lastele kirjatarkust õpetatakse." Esimene Araku koolmeister oli Kessleri man õppinud Mats Laarmann (Salaku Jaagu vend,  Laane-Peetri talu rahvas võttis endale nimeks Klarmann ("tark, selge peaga mees", mis hiljem Laarmanniks muundus...