Viimased ametnikud, kes midagi öelda julgevad saavad enda kaela anonüümse sõimu, kohtukutse, demonstratiivse kaebuse õiguskantslerile ning isiklikult ründavad artiklid erakonna lehes. Kui soovite näidet, siis mõelge  ametnike peale, kes julgesid mõned valimised tagasi kritiseerida Keskerakonna valimistelke kui varjatud reklaami. Võib öelda tõesti, et ametlikku tsensuuri Eestis pole, kuid sisuliselt on see ikkagi olemas: elu ebamugavaks tegemine kõigi vahenditega ja seda väikeses riigis, kus kõik on seotud.