60. aastatel algas Aalto loometeel uus etapp, mille spetsiifilised jooned ilmnevad  täie selgusega Senäjoki (1958-68) ja Rovaniemi (1963-67) raamatukogu hoonetes ja Vuoksenniska kirikus (1956-58). Nende hoonete krohvitud seinte valgus, mida rõhutab katuste vaikne tumedus, aga samuti kontrastsete vormide kombineerimine, erinesid järsult "punase perioodi" ehituste soojusest ja küllastunud värvi plastilisusest. Valgusega kaunilt vormitud interjöörid mõjuvad seejuures visuaalse akustikana - nad otsekui kiirgaksid välja ja võtaksid vastu nähtamatuid helilaineid. Aalto loomingu individuaalsed  tendetsid ilmnesid samuti tema väljaspool Soomet projekteeritud ehitustes. Nimetagem siinjuures kultuurikeskust ja kirikut Wolfsurgis (1959-68) SVLs, raamatukogu Mount Angel benediktlaste kolledzhis USAs (1965-70), Louis Carre villat Prantsusmaal (1956-58), Põhja-Jüütimaa kunstimuuseumi Aalborgis, Taanis (1958-72), Riola kirikut Itaalias 1975-78) jne.