"Meie oma olümpiakuld. President, kes oli äsja olnud haige, aga nüüd kohal. Taevas, kust sel ainsal päeval ei sadanud  midagi. Esinejad, kes kartsid, et ei jõua, aga jõudsid. Tehnika, mis praktiliselt ei jupsinudki. Ja inimesed, kõik need inimesed... Seda lugu - aegade algusest üle esimese ärkamisaja, võidetud ja jälle kaotatud iseseisvuse kuni uue ärkamisaja ehk laulva revolutsioonini - me seal siis kõik koos laulsimegi. Laulsime sealt veel edasigi - tulevikku. Sest 90 või isegi 100 aastat on alles algus," meenutab Kasterpalu.