Rahvas ei saa end ise valitseda, seadusi teha ja kohut mõista. See kõik käib esindajate kaudu, kodanikud väljendavad oma tahet valimistel osalemisega. Kahjuks on valimised paljudele  inimestele jäänud ainsaks kontaktiks demokraatliku riigivalitsemisega.Antiik-Kreekas tekkis demokraatia juba 5. sajandil e.m.a. sellise valitsemisvormina, milles otsuseid tegid vabad linnakodanikud üldkoosolekul. Antiikaja kodanikud osalesid heameelega poliitikas, nautides kõikide inimeste võrdsust seaduse ees.  Rousseau' teooria järgi on valitsuse ülesanne ellu viia " üldsuse tahet", mille eesmärgiks on üldsuse heaolu. Demokraatia peaks olema selline ühiskonna valitsemiskord, mille puhul valitsetavad  tunnetavad, et suveräänne võim on tõepoolest nende käes, ning sedasama mõistavad ja tunnetavad võimukandjad.  Demokraatia nimel kaitsesid meie inimesed teletorni, vedasid suuri kivimürakaid Toompea ligipääsu sulgemiseks. Demokraatia nimel sooviti vabaneda NSV Liidu ahelaist. See oli sõna, mis liitis ühiskonda, motiveerides kinni pidama üldinimlikest normidest - mõistmine, abivalmidus, ausus, andmine, ohverdus.  Tänaseks on demokraatia devalveerunud - poliitilised erakonnad kasutavad seda kilbina oma  pattude varjamiseks ning vigade rehabiliteerimiseks. Demokraatia on võrdsustunud esindusdemokraatiaga, parteilise demokraatiaga, mis piirdub peamiselt valimistega. Edaspidise tegevuse puhul on tegemist erakondadesisese demokraatiaga, kus valitud esindajad pühenduvad peamiselt erakonna, s.o. väiksema osa huvide teenimisele. Alles enne järgnevaid valimisi hakatakse tähelepanu pöörama tavakodaniku (enamuse) arvamusele.  Võrdsetest võimalustest seaduse ees, mille tagamiseks tehtavad kulutused on  kaduvväiksed, ei tasu meie senini viljeletud demokraatias üldse rääkida. Ei ole ju saladus, et teatud positsioonidel (minister, riigikogu liige, erakondade sponsoreerijad jne.) olevatele inimestele on tihti lubatud seadusevastane tegevus, mille eest riigialamaid karistatakse. On arusaadav, et selline ebavõrdsus seaduste ees põhjustab rahva seas nurinat ja rahulolematust.  Ent elanikkond esitab seni viljeletud demokraatiale suuremaid nõudmisi. Seda, et demokraatia vajab täiendamist ja arendamist, näitab kas või  see, et rahva hulgas süveneb järjest enam usaldamatus poliitikute ja poliitiliste institutsioonide suhtes. Tundub, et oleme jõudnud staadiumisse, kus elanike ootused on seotud täiuslikuma demokraatiaga - otsedemokraatiaga.  Otsedemokraatia võiks uuesti liita eri kogukondi, pehmendades nende üha võimenduvaid vastuolusid. Kodanikel peab olema võimalus algatada referendumeid nii omavalitsuste otsuste kui ka riigikogus vastu võetud seaduste vetostamiseks, kodanikel peab olema võimalus esitada  seaduseelnõusid ning algatada rahvahääletusi seaduseelnõude kohta. Elanikel peavad olema reaalsed hoovad omavalitsuste praeguse võimutäiuse piiramiseks ja kontrollimiseks.