Nagu ilmselt paljud uude elukohta kolijad, nii avastasin ka mina, et toad on kui "valged karbid", aga lapse tuppa tahaks ikka värvi ka s eina.    Tapeeti ma ei tahtnud, sest tõenäoliselt see kaua puhtana vastu ei pea. Raamitud pildid tundusid liiga igavad, värvitud seinad samuti. Järele jäigi idee teha seinamaaling.    Olgu nüüd kohe alguses öeldud, et ma ei oska   joonistada. Minu kunstioskuste tipp on see, et oskan   visandada päikese, kuu ja küünla. Kuusega saan ka hakkama. Ülejäänu on juba ulme.    Teine keeruline küsimus oli, et mida siis sinna seinale teha. Mõtlesin, et äkki saab lapse eelistustest aru, kes ta lemmiktegelased on. Aastasena imponeerisid talle kõige rohkem lotokolmapäev ja teleturg. Multifilme nähes tõusis kohe protest ning nõuti midagi huvitavamat, näiteks  reklaami. Seega pidin ise otsustama.     Raamatupoes on virnade kaupa lasteraamatuid, kuid kui otsida midagi eestipärast ja lihtsat, siis on valik kesine. Pidin juba pettunult poest lahkuma, kui avastasin lapsepõlvest tuntud Silvi Väljal'i raamatu "Jussikese seitse sõpra".     Päris raske oli valikut teha, missugust pilti võtta, sest kõik tegelased tundusid toredad. Miksisingi siis kolmest pildist midagi kokku. Et joonistamine hõlpsamalt läheks, selleks lasin videoprojektoriga pildi seinale ning tõmbasin  pliiatsiga piirjooned ette.    Edasi jäi ainult värvimise vaev. Selleks kasutasin Akrit 12 seinavärvi ehk sedasama, millega juba valge aluspin d tehtud oli. Käisin varem Bauhofis uurimas, et kuidas erinevaid toone saada. Esmalt selgus, et väikseim ühik on neil 1,25 liitrit. Seda on aga ühe pildi jaoks väga palju. Lõpuks sain müüjaga kokkuleppele, et ta müüb mulle vaid vajalikku tooni pastat ning segan värvid kodus kokku. Läksingi järgmisel päeval oma seitsme moosipurgiga kohale ning ta lasi iga purgi põhja pisikese  sörtsu pastat. Maksis kogu see lõbu koos pintslitega umbes sada krooni.    Pintsleid ostsin mitut sorti, kuid tegelikult kasutasin vaid kahte polüamiidharjastega pintslit (3 tk maksis 17 krooni), mis olid head seepärast, et nad olid hästi jäigad.    Kodus segasin vajalikud värvid valmis ja muudkui maalisin. Vilumust tuli juurde iga päevaga ning kui alguses värvisin iga kuju kindlat värvi, siis hiljem püüdsin juba kolmemõõtmelisust juurde lisada.     Kokku läks mul nädal aega, igal päeval värvisin paar-kolm tundi. Ja  tegelikult oli see väga lihtne. Usun, et kõ ik vanemad, kellel pintsel käes seisab, saavad sellega hakkama.                 Nüüd jääb veel teha  vastassein ning kuna värvi jäi nii palju üle, siis üks maal on ka juba valmis. Sellest siis järgmistes postitustes.