Ilma Marrast tutvustatakse isikuna, keda töö huvitab rohkem kui abielu, kes mehele minnes kohe õhinaga asub tööle, et endale kodu luua. Isikliku loova töö võimalus lõbustab ja huvitab teda; see on talle "puhas rõõm ja puhas Õnnistus". Aga kui esialgul siht on saavu­tatud, kodu loodud ja muud eesmärki ega mõtet tööl enam ei ole, siis kaob Ilma huvi töö vastu; kerkib esile küsimus: milleks? kellele? Selles küsimuses ja selle juurest optimistliku lõppakordi  juurde vii­vas mõtetereas peituvat positiivset vaatekohta täiel määral hindamast keelab kahjuks teosesse toodud lääge "pühapäeva- ja argipäevamehe" motiiv ning eluvõõras ja puine ideaalkuju Toivo Saat, kellele teoreeti­liselt on püütud anda palju positiivset ausära, kes aga praktiliselt on mitteusutav ja seepärast väheütlev kuju.