Lahkudes istusin trepile ja nutsin.Tundsin füüsiliselt, kuidas justkui veskikivi hinge pealt veerema hakkas. Need olid vabanemise pisarad. Sõitsin terve tee tagasi, koos emotsioonidega, mis olid uued nagu värskelt värvitud teeviidad.Tõepoolest, ma mõistsin. Seda, miks olen teinud  mingeid valikuid. Millest on need tingitud. Miks olen otsinud ühte tüüpi suhteid. Olin ju püüdnud meeldida alateadlikult oma tegudega just temale, isale. Olin otsinud teda sisimas kogu elu teistes. Ma ei saanud sellest lihtsalt varem aru.