Pean  sellel reisil hoopis endaga tegelema. Sõprade tähelepanekul suhtlen  inimestega teinekord liiga järsult ja ebasõbralikult. Ise tahaks seda  vabandada sooviga olla resoluutne, kuid kellele seda vaja on.  Ettekandja ei saa keelest aru, kuid on püüdlik.  Tema viga ei ole, et  pooli asju, mis on menüüs, tellida ei saa. Menüü peab ju ilus välja  nägema, kuidas sa muidu kunded saali istuma saad. Kui inimesed juba  istuvad, küll nad siis ka vähemaga lepivad.  Sama asi  internetipunktis, kui tahad süvened, kuid kõrvalt kostab ilus ja  intensiivne afro-ameerika muusika. Ikka räpp-räpp-räpp ja hip-hop-hop.  Tolerantsust seltsimehed!  Aga ilma naljata, teinekord on meie ümber  kogunenud rahvamass suhteliselt intensiivse  loomuga ja tekib  arusaamatus, mis meis nii hirmus huvitavat on. Samas mõistad, et ega  sellist veidrat kampa siinsed inimesed iga päev ei näe ja las nad siis  olla. Suhtumine on ju tegelikult ülevoolavalt sõbralik. Bangladesh pidi  eriti tore koht olema selles mõttes. Seal käib turiste veel vähem.