Roosa tapeedi kõrval vedeleb 3 pilti.Kahel  neist olen mina peal.Ühel Eelika.Need on minu ühed lemmikumad pilte üldse.Ma näen neid pilte iga päev.Iga päev kui ma ärkan vahib mulle vastu väike pubekas, kes käib alles lasteaias.Ilusad ajad on läbi.Soe suvi on läbi.Lapsepõlv on läbi.    Ma ei tea miks, kõik plaksutasid, kui ma esimest korda koolimaja võimlasse sammusin.Igastahes ma tundsin ennast uhkena.Mul olid siis lillat värvi lipsuga kõpskingad jalas, mis olid ühed mu lemmikud.Ja mul oli ka mu ema tehtud pihikseelik seljas, mis mu ema  oma käte ja õmblusmasinaga valmistas.Ma arvasin, et ma olin ilus siis.    See oli nii ammu, kui ma oma ilusate kõpskingatega käisin koolis.Nüüd lähen ma küll lillade kingadega kooli, aga millel pole lipsu peal ja mis ei klõpsi enam nii hästi kui vanasti.Aga ma kasvasin suureks ja mu lipsudega kõpskingad jäid väikseks.Nüüd läheb ellu nendega kooli.  Ellu on juba väga suur.Ta läheb teisse klassi.Kuid see tema jaoks suur samm.Mina pingutasin väga, et saada siia, kus ma praegu olen.Ma mäletan, kui  ma kartsin minna kooli, kuna neljandas klassis olid pahad tüdrukud, kes norisid.Aga nüüd...Nüüd on teistmoodi.  Ma lähen kooli, kus kõik hakkas ja kus ka kõik lõppeb kunagi.