USA astronoomi Christopher Martini juhitav uurimisrühm avastas, et Maast ligikaudu 350 valgusaasta kaugusel paiknev topelttäht Mira jätab kiirusega 130 kilomeetrit sekundis läbi kosmiliste avaruste kihutades enesest maha komeedisaba meenutava jälje.  Üks enimuuritud tähesüsteeme Mira koosneb Mira A nimelisest vananevast punasest hiiust, mis paiskab kosmosesse suuri koguseid gaasi ja tolmu, ning ta paarilisest Mira B, mis kujutab enesest tihedat tähesurnukeha valget kääbust.  Varasemate vaatluste käigus on selgunud, et osa Mira A materjalist on koondunud kettana ümber Mira B ja võib seega potentsiaalselt muutuda planeetideks.  Nüüd aga avastasid Martin ja ta kolleegid Ameerika Ühendriikide kosmoseagentuuri (NASA) satelliiti GALEX abiga, et topeltsüsteem jätab enesest maha pika ainesaba, mis on nähtav vaid ultraviolettvalguses.  Tähesaba pikkuseks on ligikaudu 13 valgusaastat ning kui see oleks nähtav ka palja silmaga, laiuks see tähistaevas sama pikalt kui neli täiskuud.  Astronoomide arvates tekib vaadeldav tähesaba kui Mira Alt pärinev gaas ja tolm põrkuvad ümbritseva gaasiga.  Selles kokkupõrkes moodustuvad kiirelt liikuvad elektronid "ründavad" seejärel  ümbritsevas gaasipilves asuvaid vesinikumolekule, mis tekitabki ultraviolettvalgust ().  Uurimisrühma kuuluv Pasadena Carnegie observatooriumi astronoom Mark Seibert möönis, et tegemist on uudse fenomeniga, millega seotud füüsikalised detailid on alles välja joonistumas.  Michigani ülikooli teaduri John Monnieri hinnangul  võib leid aidata heita valgust sellele, miks mõned tähed muutuvad valgeteks kääbusteks ja teised plahvatavad supernoovana.  Vananedes muutuvad mõnede massiivsete tähtede tuumad ebastabiilseks, mis vallandab peatumatu ahelreaktsiooni, mille viimases järgus täht võimsas plahvatuses hävineb.  Ent algselt paari Päikese massiga Mira A sarnased tähed väldivad seda saatust vabanedes enamusest oma massist tähetuule abiga ning muutuvad viimaks valgeks kääbuseks.  Martini uurimisrühm kirjutas ajakirjas Nature, et avastatud tähesaba kujutab enesest "fossiilset ajalooürikut" selle kohta, kuidas Mira on oma massist viimase ca 30.000 aasta vältel vabanenud.    Vaata ka: