Mul on lihtsalt hirm, et praegu ei eksisteeri midagi, mis motiveeriks inimest eesti keeles ennast vàljendama, otsima vòimalikult suurt tàpsust (ja ilu ja  nauditavust) selles keeles… Otsitakse heal juhul seletuslikke vasteid inglise keelele, làhtuvalt tollest loogikas. Teatud piirini on see tore ja rikastav, aga kui see muutub ainsaks mòtlemisviisiks, siis on kurb.