Näikse et mulle on ette nähtud kõngemine tundmatusse viirusesse. Ja haiguslehe võtmine on sellel nädalal kahjuks välistatud.    Täna ei taha ma enam hiinakat - tahaks midagi muud... hakklihakastet või pelmeene või kartuliputru... aga ainus söödav asi on viieteistkilone kott koerakrõpse. St kellele söödav ja kellele mitte...  Mis tähendab, et sööme Väikese  Notsuga jätkuvalt röstitud juustusaiu - loodetavasti ei piilu lastekaitseametnikud akna taga. Notsu kurdab, et kõht on kole tühi - tal läheb viies, mina ei kurda millegi üle ja söön tasapisi esimest.    Niisiis. Vajatakse põetajat. Sellist kes midagi head süüa vaaritaks ja "Lumetiigrit" ette loeks ja muidu hea oleks. Nimelt jään ma ise lugedes peale paari lehekülge kohe magama. Ja järjekordse rohudoosi järele ei jaksa ma lihtsalt minna.