Maa-ala, kus toimusid õppused, oli kõnnumaa kohati rinnuni ulatuva umbrohuga. Selline maastik pakkus rünnakute organiseerimises häid võimalusi. Ainult kägarkõnd ja roomamine takjate ja ohakate seas lõhkus riideid ja jalanõusid, näo- ja kätenahast rääkimata. Õhtuti tuli tihti end plaasterdada või joodiga määrida.