Vimalakīrti ütles  Mañdžušrīle, et tema haigus tuleb nõmedusest (avidyā) ja janust olemise järele (bhavatrishnā) ning et ta on nii kaua haige, kui kõik olendid on haiged. Tähendab, bodhisattva peab võtma omaks selle, mis on kõigile olenditele omane. Vimalakīrti vestleb veel ka Šāriputraga, kelle ülesanne on esitada rumalaid küsimusi. "Vimalakīrti suutra" manipuleerib paradoksidega ning Vimalkīrti näitab ka oma võluvõimeid ja võlub välja ühe maailmasüsteemi.