Magnetiks Tartus sai Lönnrotile Dr. F. R. F ä h l m a n n. Viimase kohta kirjutab Lönnrot 13. augustil 1844: "Fählmann, Tartu Õpetatud Eesti Seltsi esimees, on lubanud mulle hankida mõnda (raamatut) veel juurde. Nimetatud isik, kes peale esimeheameti veel enam haigeid arstib kui ükski muu siinne tohter - tal on 60-70 haige juures päevas käia, peale selle veel muid, kes kodu ta juures käivad - on samal ajal ülikoolis eesti keele lektor ja  dieteetika ning farmakoloogia professori kohuste täitja. Sellest võib arvata, kui palju aega tal ülemääraliste toime­tuste jaoks üle jääb; aga hoolimata sellest õpetab ta mulle iga päev eesti keelt. Seda võib ta ainult, siinseid elukombeid silmas pidades, kus õhtut enam tööpäeva kuulumata ajaks ei arvata, mida ei või muuks tarvitada kui kaardimängimiseks ja "todi" joomiseks. Kõik, kes meil väikese sisse­tuleku ja liia töö üle kaebavad, võivad siit palju uut õppida, nimelt et ei ole ettelöömata  sissetulekuid, vaid et see, mida selleks hüütakse, ei ole muud kui ilmaaegsete väljamine­kute eufemistlik nimetus."