Igal veinitünnil oli  oma «parim enne» kuupäev, mille möödudes polnud joogiga muud teha kui maha kallata. Riknema kippus vein aga kiiresti. Nii oligi näiteks äädikakaubandus keskaegsel Prantsusmaal palju paremini korraldatud kui veinikaubandus - äädikamüüjatel oli aega vaheladusid rajada ning oma kaupa korralikult levitada ja välja panna. Veinikaupmehel aga ei jäänud muud üle kui oma kaup kiiresti-kiiresti veinikeldrist otse jooja lauale toimetada.