Libertaarsetel vabariiklastel polnud kuni viimaste aastateni USAs just igapäevaseks kombeks promoda demokraate ja laita konservatiive, aga just sellesse ritta - ja igati õigustatult - on astunud Fedi pikaajaline juht  Alan Greenspan  oma koheavaldatavates memuaarides.    Poliitilise süsteemi toimimise üks iroonilisi tahke on ikka see, et  kõige suuremaid muutusi saavad läbi viia nende muutuste kõige tõenäolisemad vastased . Eestis saaks sisulisel moel lõdvendada kodakondsuspoliitikat üksnes valitsus, kuhu kuulub Isamaaliit; Saksamaal sai sügavamaid sotsiaalpoliitika reforme alustada ainult Schröder, USAs suutis makroökonoomiliselt  vastutustundlikult käituda Clinton ning eelarvedefitsiidi lakke lasta Bush. Selle viimase kohta - ja sedakorda sugugi mitte " fed-speak is", vaid väga otse - ütleb memuaarides oma arvamuse Greenspan:  "Vabariiklased kaotasid Kongressis oma tee. Nad vahetasid printsiibid võimu vastu. Ja lõpetasid ilma kummagita."  (" principle for power " - enamik tõlgiks seda ilmselt "põhimõtted võimu vastu", kuid jäägu  mulle mu rõõm korrata oma igapäevast  printsiipide poliitika  mantrat :) ).    Samas räägib ta Clintonist kui "riskivõtjast", kes muu hulgas eelistas "vaadata vastu faktidele", ja veel: "Valus tõde seisnes selles, et Reagan laenas Clintonilt, ja Clinton pidi tagasi maksma. Mulle avaldas sügavat muljet see, et ta ei üritanud hoida eemale reaalsusest, nagu poliitikud tavaliselt teevad. Ta sundis end elama reaalses maailmas."    Greenspan ütleb  kõlavalt ja kuuldavalt välja selle, mida enamik majandusvaatlejaid mõnda aega pomisenud - USA majanduspoliitikat saavad täna konservatiivsemaks muuta üksnes demokraadid ja vabariiklastel läheb vaja vähemalt põlvkonnavahetust, et keegi neid nende eneste väärtuste ja ideede kaitsel tõsiselt võtaks.  Olgu see väikeseks hoiatuseks meie tänasele võimuliidule.    Nii palju kui ma  arvustusest/eelinfost lugenud olen, tundub tegu olevat tema majanduspoliitilise ja -filosoofilise testamendiga (mitte nüüd valesti mõista, testament kirjutatakse ikka tihtipeale sügaval eluajal), mis võib toimida ka populaarteadusliku makroökonoomika õpikuna - Washington Post igal juhul  usub [läbi google newsi saab registreerumata ligi], et  s ee raamat võetakse sõnasõnalt läbi Wall Street'il , otsides vihjeid järgmiste miljardite teenimiseks.    Vaatame, kas õnnestub keegi teaduskonnast ära rääkida, et saaksin siin mõne aja pärast kirjutada oma muljetest päris raamatu kohta.    Kirjutatud MA-töö andmete ühtlustamise asemel