Meie vestluses pole ühtki pausi ja üleminekudki ühelt ainelt teisele toimuvad märkamatult. Kuid lausete vahel, milliseid Aino Kallas  vormib vilumuse ja tasakaalukusega, kuigi ütleb, et sel juhtu­mil, kui keegi neid üles kirjutaks, ei saaks ta sõnastada ühtki trüki­valmis lauset, jääb mulle kiirelt haaratuna just nagu nõelapistete kaudu silmi ta töötuba. Siin on biedermeierlik sekretär, millel Hel­singin Sanomate number, siis vaas, mille stiili täpseks määratlemiseks ma ei ole kompetentne, rikkalikult vaipu, rohkete patjadega diivan, seintel portreesid ja Aino ning Oskar Kallase reljeefid… Ja üsna kroonlühtri all laual püüavad pilgu  kirjanduslikud uudised: Mait Metsanurga Mägisten nuori päällikkö, Tuglase Kriitika VII, Jean Untermeyeri Winged Child. Nagu Aino Kallases eneses, nõnda on ka ta laual kolme natsiooni vaimu maailma puutepunkt.