Mida me aga näeme kodumaises eluruumis? Kas see on juba meie maa ja m e i e linn, eesti maastik ja eesti ümbrus? Siin seisame meie, eestlased, veel suurte, tohutusuurte ülesannete ees, mille lahendamiseks on riiklik iseseisvus, meie etniline ja geo­graafiline individualiseerumine. Sest meie linlikud  asulad ei ole esteetilised ega orgaanilised: vanad rahva hingele ja meeltele võõrapärased linnasüdamed, võõrsilt toodud ja väiketõusiku käes sageli muserdunud vormi- ja üürikaubana ehitatud välisosad, nii seisavad nad enamikult meie ees. Ja maal! Võõraste valitsuste ajal on meie kogukonna- ja pärisomanikutunde lõdvenemine ühes päevanõuete üle pea kasvamise ja kasu põhimõtte ainuõigustamisega olnud neiks peategureiks, mis loonud plaanitud ning näotud asulad.