Loodud põhiseaduslikud institutsioonid moodustasid avaliku võimu instrumentaariumi, mis pidid toimima põhiseadusega kindlaksmääratud pädevuse piires. Ilmselt oli see aja märk, et esimeste Riigikohtus lahendatud põhiseaduslikkuse järelevalve asjade valdav sisu oli riigiorganite pädevusvaidlused, mille käigus täpsustati nii riigipea, valitsuse kui ka parlamendi pädevuse piire. Nende  vaidluste kaudu sai selgeks, et põhiseadus välistab ühe võimuharu või institutsiooni ülimuslikkuse tekke, see tähistas kindlat kurssi demokraatliku õigusriigi suunas. Võimude lahususe põhimõte oli formaalselt rakendunud, aga kas ka sisuliselt ja rahva teadvuses, on omaette küsimus.