EI ole nii! Nüüd kui ise ka näinud ennast televiisorist, olen uhke tulevane isa. Klassijuhataja juba mainis mind tahvli ette kutsudes, et olen nüüd teletäht. Ei tasu enam telekasse saada, pead klassi ette vastama minema.    Aina pimedamaks  läheb ja lõpuks nõustun oma sõpradega, et oleks õige aeg lume mahapanemiseks/tulemiseks juba. Ei ole neid imekauneid lehti maas ega valgust palju me päevades. Aga nüüd läheb ju alles lõbusaks!    Revalist väljudes tegin jälle naljaka epic faili. Ees seisis Tiit Sukk, kõrvaklappid peas, vaatamas kaugusesse ning küsis, et kas sees on täis. Kahtlesin, kas ta rääkis ikka minuga ja küsisin. Ta vastas, et ei, seda küll mitte. Selleks ajaks olin tajunud tema hands free olemasolu ning hakkasin nalja  tegema. Et ma sain aru, et ta küsis seda mult ja et ei, sees on kõik täitsa kained jne. Viipasime siis hüvastijätuks ning mu otsaees vilkus kaua veel see mõnus fail'i sõnum.    Kes siis veel mu päevas? Jaks uue soenguga, Jarko mangokleidiga, Tom kõikide porganditega, Laura M-tähega, Nupsu ja Anne lilleputkaga, jaapani ärimees oma äratundmisega. Barack Obama on väga osav kõnemees.    Otsustasin helistada Krimi saate vihjetelevhonil vana-aasta õhtu, saan kellegiga vähemalt rääkida. Muide,  mangood plaanivad midagi. Peame neil silma peal hoidma. Kui oleme ühes võime võita kõiki! Tuletab meelde tänast söögivahetundi. Enamik oli sööklast juba kadunud, kui ostustasin püsti tõusta ja oma valimiskõne pidada. "Vali mind ning saad vabadus ja kelbase!" "Viin meie read võidu magusasse kohvikusse ja asetan rummikoogid me kohvi kõrvale!" jne. Paar lauda ühines minuga, õpetajate lauast üks lubas, kui pingi püsti tõstan.    Nõmme pensionäride klubi Sangpomm peab vasrti oma memme-taadi tantsuõhtut.  Mõtlesin kaema minna. Nummi elu on.