Peamiselt turu nõuete mõjul toimub tervendavast maaorientatsioonist lähtunud positiivse tagamõttega arvustavas romaanikirjandu­ses veel teinegi metamorfoos: romaani "linnastumine". Linnavaenuliste, rahvuslikult häälestatud positivistide kiuste kandub romaanide tegevus üha sagedamini linna ka siis, kui neid ei inspireeri enam mingi tervendav tendents. 1928. aasta alul ilmunud album Dünamis I  läheb mitterahvuslikult-linliku "tahethävitava voolu" põhjamises õige kaugele, ajakirjanduses käib kibe sõnasõda "euroopa moevoolude jäl­jendajate" ning "suurlinna tsivilisatsiooni kummardajate" vastaste (Vaba Maa nr. 73, 1928) ja "külarealismi diktatuuri" vastaste (Rahva Sõna nr. 55, 1928) vahel; uut elevust, aga ka uusi teravusi toob Kirjan­dusliku Orbiidi ilmuma hakkamine 1929. aasta jaanuaris, - tagantjärel vaadates peab siiski nentima, et ägedad teoreetilised sõnavõtud linna ja maa või "vurle ja matsi"  vahelises võitluses pole kirjandust ennast ja selle arengut kuigi palju mõjutanud. Linnavaenuliste teoretiseerijate kiuste olid maaelu käsitlevad romaanid lugejaskonna ära tüüdanud; sooviti näha linnaelu kirjeldusi, uut olustikku, - ja kirjanikud ruttasid seda tellimust täitma.