Pärnu Päevaleht, 3. juuni 1937    Sestsaadik, kui eesti töösturid ostsid ära ja kinkisid riigivanema suveresidentsiks Oru lossi Toilas, meie põhjaranniku ilusamas kohas, käivad seal kibedad ülesehitamisetööd, et tõsta Toila suvituskohana jälle sama kõrgele, kui ta oli enne maailmasõda. Selle töö vastu ei saa kellelgi midagi olla,  sest Toila on tõesti seda väärt, et temast saaks eelistatuim suvituskoht neile, kes otsivad tõelist puhtust ja rahu. Nüüd võis aga paar päeva tagasi ajalehtedest lugeda, et Toila väljaarendamise kavad lähevad veelgi kaugemale. Isegi nii kaugele, et Toilast võib saada võistleja meie senistele mudaravikuurortidele. Nimelt tahetakse Toilasse luua ka mudaravila, transporteerides vajaliku muda laevaga Haapsalust. /…/ Meil kõigil on ju teada, kuidas meie kuurortide vahel käib kibe võistlus suvitajate ja  ravivajajate pärast. Üksteise võidu püütakse leiutada ikka uusi abinõusid külaliste juurdemeelitamiseks. Seni on õnneks külalisi jätkunud kõigile meie kuurortidele. Kas see ka edaspidi nii saab olema, eriti veel, kui arvestada, et kuurortides tehtavate järjest suurenevate investeerimiste rahuldavaks tasuvuseks peaks ka suvitajate ja ravijate arv vastavalt tõusma - seda on raske ette näha. /…/