JÄTKASIME TÄIE "VENGAALIGA" nii stuudios kui kontserte andes. Garshnek pakkus välja kaks "suurvormi" - "Abielukantaat" ja "Kitarrikontsert". Nendega on väga palju tööd ja tegemist. Hakkasime märkama, et Mati Valdaru petab meid rahadega, esitades korraldajatele eraldi arveid. Mees sai kinga ja vist ka lõuga...  Mais, Tartu muusikapäevadel, esitasime 3 erinevat kava - suurvormid ja põhikava, mis ainsana publikupoolse poolehoiu saavutas. "Kitarrikontsert" ja "Abielukantaat" ebaõnnestusid nii tehniliste kui mänguliste äparduste tõttu täiesti. Lindistame need ER stuudios ja tulemus polnud kuigivõrd parem. Muusikasse ei õnnestunud sisse puhuda kirge ja elu, kuigi Garshnek kirjutas tunduvalt rohkem oma mõtteid noodipaberile kui teised Ruja heliloojad.  Enamik Igori lugusid olid kitarrile ebamugavates  helistikes ja positsioonides, samas olid need väljakutsuvalt omapärased. Klahvpillil lihtsana tunduvad järgnevused ja meloodiad valmistasid mulle peavalu kogu järgneva Ruja aja jooksul. Konflikte Igoriga muusikalisel ja kontseptuaalsel pinnal aga ei tekkinud, ta on tark ja diplomaatiline inimene, kes ka inimesena on mulle sümpaatne.