olin sööklas ja minu vastas istus mees, kes sõi nagu masin. kahvel käis suu ja taldriku vahel korrapäraste ning tihedate vahedega. suutäite närimiseks polnud eriti aega, mees lihtsalt neelas oma riisi ja lihasousti. mõned riisiterad jäid suures söömahoos huulte külge rippuma, kuni järgmine kahvlitäis nad sealt minema pühkis. ning kuna kahvel käis üsna tihedalt, siis oli suu sisene olukord ka ilmarahvale kenasti näha. ma ei teadnudki, et nii masinlikult võib süüa. kuid kohvi jõi mees  pikkamisi ja naudiskledes. vahtis enda ette tühjusesse ja näol oli kerge naeratuse vine...