saksa filosoof Leibniz leidis, et maailm koosneb mondaadidest [lihtsaim võimalik substants, millel pole osasid, seega pole nad moodustatavad ega lõhustuvad] ning et "see lihtne algsubstants peab sisaldama endas ülimal määral kõik tulenevaid substantsides sisalduvad täiuslikkused, mis on tema tagajärgedeks" ehk igas monaadis [universiumi väikseimas osas] on sees kõik ülejäänud  mondaadid [kogu ülejäänud universium].