Täpselt sellist definitsiooni saab lugeda The Local'i foorumist. The Local on muuseas ingliskeelne rootsi aga ka maailma uudiseid kajastav internetiväljaanne, lisaboonusena on lehel ka foorum, kus rootsis elavad välismaalased saavad arutleda oma murede, rõõmude ja kõige muu võimaliku ja võimatu üle.  SFI ehk siis tegelikult Svenska för Invandrare (rootsi keel sisserännanutele/immigrantidele), on rootsi keele algkursus, millest on võimalik osa võtta kõigil välismaalastel, kellel on olemas see siin erakordselt olulise tähtsusega rootsi isikukood (personnummer). Väidetavalt on võimalik keeleõppe kõrvalt ka kohalikes firmades praktikat teha.  SFI-l on üsna pikk ajalugu. Suurematel  hulkadel hakkas sisserändajaid tulema Rootsi 60-l aastatel ja just seoses sellega tekkis ka vajadus nö. organiseeritud keeleõppe järele. Alguses oli asi üsna kaootiline, sest keegi ei tahtnud vististi asja eest eriti vastutada ja nii oli alguses SFI seotud mitmete erinevate organisatsioonidega, 70-l üritati asja korduvalt reformida, kuid kursuste tase jäi endiselt üsna kõikuvaks. 80-l oli oluliseks sammuks see, et ülikoolides viidi sisse programm nimega Svenska som andraspråk ehk siis rootsi keel  võõrkeelena, et koolitada õpetajaid SFI jms jaoks.  90-l reformiti SFI enamvähem selliseks nagu ta on seda ka tänapäeval, lisaks jaotati 2003. aastal kursus kolmeks osaks SFI 1, SFI 2 ja SFI 3 ning veel omakorda kursuseteks A, B, C ja D. Teoreetiliselt peaks siis iga osa kestma nii 2 semestrit ning selle ajaga peaks vist küll igaüks rootsi keele enamvähem selgeks saama. Tegelikkuses on sellega muidugi nii ja naa… Kursusi finantseerib riik ning osa raha tuleb ka maksumaksjatelt.  Kuna rootsi tuleb igal  aastal tohutul hulgal immigrante/põgenikke näiteks somaaliast ja muudest aafrika riikidest, aga ka iraagist, kurdistanist ja muudest nö. arengumaadest., siis on ka päris palju selliseid inimesi, kes pole päevagi koolis käinud. Või kui nad on mingi koolihariduse omandanud, siis sageli oskavad nad vaid araabia tähestikku ning ikkagi tuleb keele õppimist alustada tähtede tundmaõppimisest. SFI 1.st (A-B) võtavad osa siis sellised õpilased, kes ei oska ei lugeda ega kirjutada või kelle haridustee on väga lühike. Kui  nad on SFI 1-ga valmis, saavad nad edasi õppida SFI 2-s (B ja C), millises grupis oleneb muidugi siis sellest, kui tublid nad on. SFI 2-e klassifitseertakse peaasjalikult need, kellel on pisut rohkem haridust ja ka kes oskavad nt. pisut inglise või mõnda muud ladina tähestikul baseeruvat keelt. SFI 3-e (C ja D) pannakse need, kellel on kõrgharidus või kes tunduvad lihtsalt väga edasipüüdlikud jne.Suurim erinevus kursuste osade vahel on õppimistempo, kuna neile, kes osalevad nt rühmas A või B, tuleb sageli  ka lisaks tähtedele ka nö. õppimistehnikat ja meetodeid õpetada. Samas jällegi kui üks kõrgharitud immigrant saadetakse SFI 3-e ei saa ta sugugi kindel olla, et ta kohtab seal kampa teisi kõrgharituid. Eriti väiksemates kohtades see kindlasti ei ole nii, kuna nagu eelpool selgitatud, on ju kõigil õpilastel võimalus liikuda SFI 1-st edasi SFI 2-e jne.  Osakursus D lõpeb eksamiga millel nimeks Nationella Provet. Eksam koosneb viiest osast - loetud tekstist arusaamine, kuulamisülesanne, loetud tekstist  arusaamine ning väiksemad kirjalikud ülesanded, kirjalik ülesanne (tavaliselt kiri) ning suuline osa. Loomulikult on ka paika pandud, millised oskused peaks õpilane teoreetiliselt peale kursuste erinevate osade läbimist omandanud olema. Tooksin siinkohal ära vaid selle, mis puudutab SFI 3-e ja osakursust D. Nimelt peab õpilane suutma ennast üsna kindlaslt väljendada nii suuliselt kui ka kirjalikult. Õpilane peab olema võimeline võrdlemaks enda ning teiste keeleoskust ning kogemusi ühiskonnas. Lisaks peab ta  suutma lugeda ning kommenteerida erinevaid tekste, kasutada õppetöös relevantseid abivahendeid ning planeerida oma edasiseid õpinguid…  Kuna SFI ja immigrantide ja põgenike puhul on siin tegemist suht mastaapse teemaga, siis on selle kohta ka päris palju statistikat tehtud. Näiteks leiab rootsi tähtsaimalt kooli- ja hariduselu kajastavalt lehelt (Skolverket) päris huvitavat informatsiooni SFI-st osavõtjate arvude ja ka tausta kohta. Nii oli 2006/2007 SFI-st osavõtjaid tervelt 65 222 ning neist 37 134 naist ja 28 088 meest (mõtleks, poole tartu jagu usinalt rootsi keelt õppivaid immigrante ja rohkemgi veel…). Üle poole sellest rahvamassist olid vanuses 25-39 ning pisut enamal kui 1/3-l koguarvust oli haridust 13 aastat ja enam. Naised muuseas olid oluliselt usinamad kui mehed… Kõige suuremad keelegrupid õpilaste hulgas olid araabia, tai, somaalia, poola, hispaania ja kurdi/põhjakurdi. Põgenikustaatus oli sellest 65 000-st pisut vähem kui 1/3-l.  Kuna tegu on  nii suuremahulise süsteemiga, siis on seal ka piisavalt probleeme. Peaasjalikult räägitakse muidugi õppetöö kvaliteedist, sest väidetavalt napib õige kvalifikatsiooniga SFI-õpetajaid. Teine asi on see, et eriti just põgenikud kasutavad SFI-d ära, et teenida väiksest lisaraha või no nende jaoks on see arvatavasti päris arvestatav sissetulek. Seega üritatakse võimalikult kaua kursusest osa võtta ja kukutatakse endid ka tahtlikult eksamitest läbi. Paljud on ka lihtsalt laisad/rumalad ja ei viitsi koolis käia ja  suurt vaeva näha… Kolmandaks, et siis kõigist nendest probleemidest üle saada, kavatsetakse SFI-d jällegi reformima hakata ja näiteks tahetakse piirata seda aega, mille jooksul peaks kursused läbima. Lisaks tahetakse motiveerida õpilasi boonusega ehk siis otseses mõttes rahaga. Veel eelmine suvi, kui see idee oli nö algusjärgus, öeldi et see, kes kursuse teatud aja jooksul edukalt läbib, saab "några tusendlappar" (mõned tuhandekroonised). Nüüd käib aga jutt vist umbes 12 000 SEK-ist…