1963. aastal saabus muutus. Toimus järjekordne kogunemine, seekord Bossey oikumeenilises  instituudis. Pandi paika, et tulevikus tuleb rõhk panna konkreetsetele tulemustele ning saavutada teoloogiline konsensus kesksetes erimeelsustes. Tähtsaim oli koosoleku viimane tund. Küsiti, kes on valmis kõnelusi jätkama. Enamus oli ideega päri, kuid Heidelbergi süstemaatilise teoloogia prof Peter Brunner mitte, ta palus end vabandada, soovides üritusele Jumala õnnistust, kuid lisas, et tõeline läbimurre sünnib, kui koostataks konfessioonide ühine tuumtunnistus evangeeliumi mõistmisel. Seega oli LK idee osaliselt omistatav sellele teoloogile. Ta ise pidas sellist lepingut tol hetkel küll võimatuks, kuid kui tekst oli lõpuks koos, nõustus ka tema sellele alla kirutama.