ma tunnen end nüüd siin vaidluses millegipärast legaliseerimisvastasena. see polnud nii mõeldud, ma ei leia et legaliseerimine  oleks hullem kui praegune olukord. lihtsalt need konkreetsed argumendid mind ei veena. vaidlengi konkreetsete argumentide vastu.  lugesin selle economisti artikli läbi. ainuke vettpidav väide seal oli, et legaliseerimine aitaks muuta narkoprobleemi täitevvõimu probleemist sotsiaalsmeditsiiniliseks probleemiks. see võib ju nii olla, aga mis siis? alkohol ja tubakas on legaalsed. seega tõik, et eesti rahvas ennast surnuks joob ja suitsetab on tõepoolest rahvatervise, ja mitte politseitöö, alane tõsiasi. aga  see ei muuda fakti, et me ennast surnuks joome ja suitsetame. täiesti legaalselt.  mul on umbes selline seisukoht, et suurt vahet ju pole kas nad on legaalsed või mitte. mõlemal on oma plussid ja miinused. ja samal seisukohal on minuarust suur osa eesti elanikkonnast. selline noorem ja veidi liberaalsem osa, see konservatiivsem osa muidugi - eriti need kes pole ühtegi ainet proovinud ja ei tea neist midagi - toetab kahel käel keelamist.  aga point on selles, et narkootikumide legaliseerimine  oleks murranguline ühiskondlik muutus. ja selle jaoks ei piisa õlakehitusest ja ükskõiksusest.