Üldse vaid Kizljari ja Pervomaiskoje pantvangidraama puhul kerkis tugevalt esile teine, teteeni võitlejaid kurjategijatena kujutav diskursus. Nagu eelpool mainitud, vastandus Kizljari ja Pervomaiskoje sündmusi kajastavates artiklites rahvusluse diskursus teteeni separatistide kuritegelikkust rõhutavale diskursusele. Dudajevi surma käsitlevates artiklites vastandati  rahvuslus peamiselt teteeni separatistide sisemisele killustatusele ning vastuoludele. 26. aprilli Postimehes kirjutab Marko Mihkelson teteenide killustatusest, süüdistades selles eelkõige Vene poole mahhinatsioone: "Pole välistatud, et praegu püüavad Vene eriteenistused kõiki jõude appi võttes lüüa kiilu presidendi kohuseid täitva Zelimhan Jandarbijevi ja teiste võimalike Dudajevi järglaste vahele" (Marko Mihkelson Postimehes 26.4.1996). Groznõi tagasivallutamisega esines nii väiteid separatistide  sisemisest killustatusest kui ka kuritegelikkusest, ent ainult eitavas vormis, ümberlükkamise objektina.