Mõtlen, et kukkudes saaks mitu korda karjuda ja otsustan, et kui lennuk tükkideks puruneks, püüan end teadvusele tulles istmest vabastada ja stabiliseerida nii, et saaks kogu täiega käed-jalad laiali kõhuli mõnele põllule käntsatada. Surma saab nagunii, aga jätan vähemasti huvitava jälje.