Niisiis.    Täna installisin LinuxMint 9 koodnimega Isadora lõplikult väikesesse Asuse läpakasse.  Enne seda oli poolekuine "prooviperiood" antud  Linuxiga.  Veel enne istus sealsamas kettal LinuxMint 8 koodnimega Helena.  Nüüd on aega võrrelda neid kahte versioone.  Esiteks oli Helena minu arvates vähe kiirem, kui Isadora. Miks see nii on, vot ei oska öelda.  Proovimise ajal jõudsin vihastada "Tarkvarahalduri" peale, mis sitaks aeglaselt programme alla tirib ja installib. Helenal läks tuu asi palju kähkumini. Nüüd vähemalt teadsin, mis ees ootab.  Ikoone on muudetud, neid mis näitavad uuenduste olemasolu. Mulle meeldinuks see  tabalukk rohkem kui praegune kilp.  Tegelikult võttes, mida ma ikke nii väga vingun.  Opsüsteem jummelist tasuta käes.  Elu läheb edasi...    Ahjaa, ma oleksin juba ärr unustand.  Ühel hommikul, prooviperioodil, sai uudiseid lugeda Postimehest. Seal oli mingi artikkel, millesse ma tahtsin süüvida, kui korraga lõi ette kasti, kus kirjas: viirusega nakatunud leht. Ma ei hakand pikalt enam mõtlema, tulin sealt tulema. Olgugi, et mul pingviiniline on süsteemiks.    Windowsiga oleks sel hommikul Postimehe saidil kolanud, siis jama kui palju, eriti veel siis, kui tegu on käomunaga. Taolisel juhul tulnuks puhas install vaja teha. Paljudel on kodus aga OEMwin, mis tähendab seda, et uut installi tehes on vaja oma aega ja raha raisata. Teisisõnu siis viid raali hooldusesse ja maksad patsiga poisile, et see su masina jälle korda teeb.  Ise ma elan paksu metsa sees, kohas, kus paar korda nädalas sõidab buss linna. No seda jura mul veel vaja on? Terve päev läheb  tolle nahka. Ja ega mul va krabisevat kuskil puu otsas ei kasva, et lähen ja võtan vajaliku summa.  Niisiis on minu jaoks vaba tarkvara õnnistuseks.