Siis tegin veel peaaegu keskööni tööd, sest mõte jooksis hästi, siis mängisin veel paar tunnikest vana head HOMM 3-e (see mäng on saatanast, ütlen ma teile, alati, kui ütlen endale, et mul on pool tundi aega  meelelahutuseks, venib see kaheks ja pooleks tunniks ja peamiselt muidugi uneajast, mida nagunii kogu aeg napib). Mingi poole kolme paiku pugesin voodisse - ja siis, kui silmad hakkasid just kinni kukkuma, tuli visioon, kuidas veel saaks Birthrighti regendimängu kaardimänguks vormistada. Ja idee oli nii hea, et ronisin voodist välja uurima, sest uni ei tahtnud enam kuidagi tulla. Ühesõnaga - voodisse sain kell viis hommikul (aga endaga rahul) ja hommikul üheksast üles muumitrolli lindistama. Nii et terve pühapäev  oli tegelikult paras kapsastumine pärast öist peedistumist, aga sellegipoolest mõnus, sest see oli põhjus endale öelda: ma võtan endale nüüd seitsmepäevaste töönädalate vahele ühe puhkepäeva. Tegelesingi suurema jao päevast peamiselt enda ja kaardimänguga ja puhkasin vaimu.