Minu laps tuli 8. klassis ära ühest Eesti eliitkoolist, sest järsku tal ei olnud enam sõpru, kõik vältisid teda, parim sõbranna lõpetas päeva pealt suhtlemise. Ta ei tahtnud siis enam üldse kooli minna, oli õnnetu, jube õnnetu. Lõpuks tuli täielik depressioon ja ta tuli koolist ära. Küll me mõtlesime, mis lahti on... Aastaid hiljem alles rääkis klassijuhataja mulle linna peal, et asi oli selles, et ta parima sõbranna ema  keelas sõbrannal mu lapsega suhelda (me oleme suht vaesed ja nii, ma ei tea, mis põhjusel, keegi ei tea), käis isegi koolis, ütles klassijuhatajale, et see vaataks, et ta tütar mu lapsega ei suhtleks. Näed. Ja siistuli välja, et teised ka teadsid,et XX ema on tal suhtlemise keelanud, aga kuna XX oli liider klassis, siis minu laps jäigi üksi. Nüüd on ta 18 ja see kõik on talle mõjunud nii, et siiamaani on ta suurte püshholoogiliste probleemidega ja juba mitu aastat ei suhtle üldse mitte kellegagi.