EDIT: Kuidas ma ometi võisin unustada! Täna kuulsin igas me linnakese otsas lõokesi laulmas. See on mingi niuke asi, et kui kõnnid morni olekuga ja rõõmustada nagu millegi üle ei ole, siis hakkab lõokeste laulu kuuldes äkki õudselt hea. Ja siis veel seda ka, et äkki tuleb meelde, kui õudselt äge oli olla armunud   millalgi ammu.