Soomet ja Eestit võrreldes torkab silma eelkõige see, et Soomes on järjekordsest "lamast" hoolimata protestimeeleolud väga vaoshoitud. Surutises ei süüdistata võimulolijaid ja poliitiline kaart püsib stabiilsena, liikudes muu Euroopa kombel tasakesi paremale. Eestis on nii protestimeeleolusid, populismi kui ka trotsi või isegi kibedust õhus rohkem, ja see on näha ka valimistulemustes. Olulist muret demokraatia  saatuse pärast aga pole praegu põhjust tunda ei siin ega seal, nagu ka mitte Euroopas laiemalt. Üksikute brittide või prantslaste pettumust selles, et neid sattus europarlamenti esindama ka mõni punakaelaline ksenofoob, võib mõista, kuid mingit 30-ndate kordust me praeguse majanduskriisi tõmbetuules ei näe. Euroopa demokraatia jätkab umbes sama ebatäiuslikuna kui seninigi.