Nende jaoks on probleemiks see, et pärast Teist Maailmasõda vabanesid paljud koloniaalpiirkonnad - nagu näiteks Indo-Hiina ja  Indoneesia - koloniaalse rõhumise alt. Kuid [nende uusi valitsusi] juhtisid natsionalistid ja inimesed, kes muretsesid oma rahva pärast, ning see ei olnud see, mida meie tahtsime. Me tahtsime, et neil oleksid avatud uksed, et meie investorid sisse lastaks ja nende eest hoolitsetaks - ja et nad ei aitaks ametühingutel tegeleda heaolu edendamise programmidega, mis oleksid väga kulukad.