Juba eelmisel suvel sai vihjatud teemale, et Aasia idapoolsed riigid tahavad dollari kõrvale saada muud usaldusvaluutat. Täpsemalt vihjasin sellele juba selle kuu ühes sissekandes ning nüüd kirjutaks viimastele arengutele tuginedes sellest natuke pikemalt.    Eelmisel reedel oli Norra majandusleht Dagens Næringslivis artikkel sellest, et Aasia riigid kaotavad usu USA dollarisse. Näiteks vahendab Bangkokis  resideeruv ajakirjanik Morten Iversen endise Tai finantsminister Chalongphob Sussangkarni mure, et kui USA dollar peaks langema 40%, siis mis saab riikide säästudest?    Tai valuutareserv ulatub 110 miljardi USA dollarini (maailmas 12.kohal). Tail on liigagi hästi meeles 1997.aasta majanduskriis, millest väljatulemiseks läks tervelt 5 aastat. Tookord süüdistati USAd ning ka nüüdses kriisis süüdistavad paljud Aasia riigid USAd (ei, need ei ole Põhja-Korea, Birma, Bangladesh ja Laos, vaid Lõuna-Korea,  Singapur, Hiina, Tai ja Malaisia). 1997.aasta stsenaariumi kordumisest on siin-seal juba räägitud. Isegi, kui see ei saa teoks, muudab see poliitikute ja analüütikute hoiakuid ja siit algavad palju suuremad mängud.    Teine suur USA dollari hegemoonia kritiseerija on Hiina, kust tuleb riburada väga oluliseid uudiseid. Näiteks eelnevalt korra juba vihjatud - hiinlaste kasvav umbusk osta USA võlakirju. Jah, Clintoni visiidi ajal lubas Peking neid endiselt osta, kuid vahepealsed repliigid viitavad  negatiivsematele hoiakutele.    Veel sel esmaspäeval ütles Hiina Keskpanga asedirektor Hu Xiaolian Londonis, et Hiina jätkab USA võlakirjade ostmisega. Eile aga vahendas Singapuri meedia üht hiljutist Hiina Riikliku Uuringute Instituudi (zhongguo guanfang yanjiu jigou) raportit, milles on öeldud, et Hiina seab "liigutatavatele" valuutareservidele ülempiiri, mis saab olema 500 miljardit USA dollarit. See on 25% Hiina kogu varust ehk mitte väga suur hulk.    Ülejäänud raha tahab Hiina suures  osas investeerida suurfirmade "välja minekule" ehk rahvusvahelisemaks muutumisse, või siis osta maailmas firmasid kokku. Alles see oli kui peale miljarditehingute delegatsiooni käis Euroopas veel lisaks investeerimisdelegatsioon, mille eesmärgiks oli osta üles Euroopa erinevaid firmasid. Mida täpselt osta kavatsetakse, pole avalikuks tulnud, kuid Hiina Kaubandusministeeriumi kodulehel leiab teateid erinevate delegatsioonide minekust Euroopasse. Mujalt maailmast on meil hiljutisest ajast võtta mitu  suurekaliibrilist tehingut - PetroBras, Rio Tinto või Oz minerals.    Piirmäära seadmine pole aga ainus sõnum maailmale. Kaks nädalat tagasi ütles Wen Jiabao, et ta on natuke mures USAsse investeeritud kapitali pärast. Well... Mõned ütlevad, et see on vaid G20 eelmängu üks osa, kuid arvestades Hiina valitsuse pikemaajalist finants- ja majandusplaani (kirjutasin pikemalt eelmise aasta juulis), siis on see sõnum kindlasti kaugemaleulatuva tähendusega kui pelgalt 2.aprill, mil toimub G20 kokkutulek  Suurbritannias.    Kui võtta ette nimekiri kõige suuremate valuutareservidega riikidest, siis esimese 15 riigi seas on 8 Ida-Aasia riiki, pluss veel India Lõuna-Aasiast. Neist 8-st on 6 (ei ole kursis Jaapani ja Taiwani hoiakutega) avaldanud soovi leida USA dollarile asendusvaluuta. ASEAN kõneluste raames on käidud välja Hiina renminbi (mis on soovitatud ümber nimetada zhonghua yuaniks). Venemaa on samuti avaldanud soovi loobuda Hiina-Venemaa kaubandusmahtude mõõtmisel USA dollarist. Vastavasisulised  kõnelusi on Pekingis juba peetud, kuid esialgu pole sest asja saanud.    G20 minekul on Hiinal ja teistel Ida-Aasia riikidel võtta kaasa oluline sõnum ning iseasi, kas seda Läänes kuulda võetakse. Fakt on aga see, nagu olen korduvalt juba öelnud, et maailma on tekkimas täiesti ervestatav alternatiivne jõukeskus ning see on Asia Pacific. Kollane ja Lõuna-Hiina meri hakkavad üha enam arneguid mõjutama ning "tänu" majanduskriisile on Hiinast saanud üleöö määrav riik.    Kuid enesekindlust  näitavad üles ka teised riigid. Nagu Lõuna-Korea, mille president Lee Myung-bak läheb G20 kohtumisele sõnumiga, et Financial Times ja The Economist kirjutagu vähem negatiivseid uudiseid Lõuna-Korea kohta. Kuidagi tuttav ettepanek. Veel 20 aastat tagasi naersid välisajakirjanikud korealaste demokratiseerumise välja, kuid nüüd 15 suurima GDPga riigi hulka kuuluv Lõuna-Korea käib Londonis "sõbralikke uudiseid" nõudmas. Aasia tuleb.    Dollarisse usu kaotamine Ida-Aasias tähendab väga olulist muutust. ON  isegi leidunud arvamusi, et dollari hegemoonia on saams otsa, kuid kindlasti olukord nii hull ei ole. Siiski on taolisis noote tulnud ka Euroopast, kus üheks võimalikus uueks usaldusvaluutaks saab Norra kroon. Well.. Suurim Põhjamaade majandus ja Euroopa ühe väikseima majanduslangusega riik pakub ainest mõtlemiseks. Norra Statatistikaameti andmetel oleks Norra ka ilma naftata jõukaim Põhja-Euroopa riik. See näitab tugevat struktuuri mitmes valdkonnas.    Eel-G20 Great Game periood pakub palju  huvitavaid spekulatsioone, kuid paljude arvates on üheks võitjaks just Hiina. Võta või jäta.