Mulle meeldib teie rahulik viis asjade üle mõelda. Eks siin on veel tahke, mis  tähelepanu väärivad, aga las need hetkel olla. Mõtlesin, et kirjutan hoopis Mt 10:34jj-ga seoses. Jeesus räägib vaenust, mis läkitatuile osaks langeb. Nad asttuvad inimeste juurde rahusõnumiga, ometi peitub ses sõnumis miski, mis põhjustab inimestes vaenu ning vastasseisu. Ja siin ei ole tegemist millegi fanaatilisega, vaid pigem segadusega, mida sõnum või kuulutus tekitab. Ja probleem ei seisne mitte sõnumi halvas või kurjas kvaliteedis ja sisus, vaid milleski palju olemuslikumas. Jah, loen siit ülevalt ka  ühe poliitiku loosunglikku hüüatust, kahjuks on see kõik nii tavaline ja harjumuspärane, ju meie kõigi kohta paljuski käiv. "Mõõka" tuleb antud kontekstis mõista ikkagi piltlikult, sellele osundab ka järgnev teksti arendus, ja sama mõõka võib ju ära tunda ka Jeesuse elus - ristil. Sama on selgelt näha ka algkiriku ajaloos - rahumeelsete kristlaste tagakiusamine ja vaenamine toimus suisa riiklikul tasandil. Eks seda kirjakohta saab lahti mõtestada ikkagi kogu Jeesuse õpetuse kontekstis, ja ajaloo vaatamine  tuleb samuti kasuks. Selles viimases on muidugi ka palju mõõka ja ikka seda päris vahedat, aga see ei ole enam Kristuse sõnumi osa, tema kõneles teise põse ette keeramisest.  Ausamba ristki tõi ju esile ristiusu vastased jõud ja mõõk on pigem irooniline osundus seal ristil kogu toimuvale. "Jah, sõna ristist on narrus neile, kes hukkuvad, aga meile, kes päästetakse, on see Jumala vägi" 1Kr 1:18. Niisiis on erinevaid tasandeid palju ja sageli on nad väga põimunud ja kummalised.