Oma unistustes lendan,  Liuglen laiskade tiivalöökide saatel  Jäätanud kose kohal.     Seal kõrgel taevalaotuses.  Kus maailm on kui peopesal...  Nii mõnigikord heidan selili maha ja vaatan sinavat taevast, kuhu õhtu eeli ilmutab ennast mõni säravaim täht.     Mõnikord jään tukkumagi.  Ning ärkan sellepeale, kui jahedus võtab mu õrnalt enda embusesse.  Ajukäärudest meelitan helisema Led  Zeppelini kõrvupaitava Taevatrepi.     Ja siis tantsin vaikselt omaette.     Külataadid on nii mõnigi kord näpuga otsakohale koputand, nähes mind imelikke liigutusi vaikuses tegemas.  Ju ma siis veits põrunud olen.     Teised  pead kuklas...