Kes vähegi sellele mõtleb, saab kindlasti aru, et  valikute esitlemine sedavõrd piiratud võtmes (ühiskonna käsitlemine just kui majandus oleks selle keskne protsess) ei ole põhjendatud millegi muu kui ideoloogilise kontrolli taotlusega. Kontrollijail on muidugi ükskõik, kas ühiskond läheb sotsialismi või kapitalismi teed (vasakule või paremale), kord üht kord teist - peaasi, et massid sellest nõiaringist välja ei murraks (ei avastaks vertikaalset dimensiooni) ning et jäädaks vaidlema ja eksperimenteerima, kumb on ikkagi etem, halbadest valikutest parem,  koledatest maskidest ilusam.