Ikka vahel olen proovinud. Vaatame, mis saab. Luuletusi saab kirjutada igal pool, peaasi et oleks mingisugune kirjapulk ja  mingisugune paberkandja, kas või suitsupakk. Pikemad asjad nõuavad aega ja tähelepanu ja kui seda tähelepanu peab jagama tuhande asja vahel, kaob mõte käest. Sõjaväes hakkasin jälle mingil määral pikemaid asju kirjutama, aga niipea kui sõjaväest ära tulin, jäid need taas pooleli. Sõjaväes oli selles mõttes tohutult lihtne, et söök, riided ja peavari on olemas ning samas saad palju aega pühendada iseendale ja oma mõtetele. Ühesõnaga, nagu ütles Pipi, konnasilmad ja kuminaalmaksud on välistatud.