Naiivne lugu kuuekümnendate alguse Prantsusmaast, kui parasjagu on käimas Alžeeria-Prantsuse sõda. Alžeeria poiss Messaoud, kelle ema on haige ja isa tehasetööga suurema osa ajast hõivatud, antakse Kesk-Prantsusmaale kasuperesse. Kuna poliitiline olukord riigis on plahvatuslik ja maainimesed teadagi kohutavalt tagurlikud, teeb kasuema Gisèle kõik, et poisi päritolu varjata: värvib ta blondiks, õpetab risti ette lööma  ja muudab ta nime Messaoudist Micheliks. Enter Depardieu, sealiha armastav erusõjaväelane Georges, kes on teeninud Indohiinas ja vihkab kõiki kolooniate asukaid, mis sorti nad ka poleks. Hoolimata sellest, et Messaoud-Michel näeb välja nagu mingi väike blondeeritud peletis, ei kahtlusta Georges midagi ja kiindub poisisse. Lõpuks ei saa tõde enam siiski ignoreerida, kuid siis hakkab endise rassivihast pulbitseva koloneli suust pudenema klišeesid: "jumala ees oleme kõik võrdsed" ja "ma armastaksin sind isegi siis, kui ilmneks, et sa oled araablane, sest tegelikult oleme me kõik võrdsed."