mulle meeldis kolmest raamatust teine kõige rohkem. ilmselt see tõttu, et teises osas peategelasena figureerinud (Lyra oli ka kahjuks seal) Will jättis mulle sümpaatsema mulje.  ja see, et kõik tegelased ühest pundist ja raamatu alguses mainitud karupoeg hiljem  välja ilmub, siis kas see pole mitte katse teha … hm ma ei oska seda kuidagi nimetada… no seda, mida Rowling ikka tegi, et poetas vihje siin või seal ja pärast tuli midagi suuremat selle kohta välja. kusjuures esimese raamatu alguses mainiti ka mingit teadlast, kelle pea oli ka kuidagi jutuga seotud - tema ilmub tegevusse teises raamatus. :)