Peale budistlikku nõupidamist Puruşapuras 2. sajandil algas Indias mahajaana budismi õitseng.&nbsp; Mahajaana budismi keskseks õpetuseks kujunes 2.-11. sajandil madhyamaka tühjuseteooria. Tühjuse filosoofia esimeseks õpetajaks loetakse Nālandā klooster-ülikooli abti Rāhulabhadrat (Saraha), kes elas kuningas Candrapāla valitsemise ajal (oletatavasti 1.-2. saj) Indias. Saraha õpilane Nāgārjuna jätkas tühjuseteooria  formuleerimist ning Prajñāpāramitā sūtrate ületava tarkuse õpetustele keskendudes arendas šūnyavāda filosoofilise mõtte küpsusele. ...