Tavaliselt käivad meil Egipitimaa puhkused Moha sugulaste poolt ette dikteeritud graafiku alusel, kus nad iga kell korterisse sisse potsatavad, loomulikult eelnevalt ikka ette helistades et meid kohale jõudes eest leida. Ning meie nende tulemist korteris istudes ootame pärast seda kui Moha meie  varem tehtud plaanid ootamatu telefonikõne järgselt hetkega tühistanud. Sugulasi ei saa ju solvata (ja oo kui kergelt egiptlased solvuvad või vähemalt väga veenvalt seda teesklevad) sest nemad kaugelt teisest linna otsast teel spetsiaalselt tema pärast. On vist liig mainida et nimetatud ootetund, mille möödumisel sugulased endi sõnul kohale pidanuks jõudma, venib alati ligi päevapikkuseks igavlemiseks, mis tänu rahutuks muutunud lastele, kel korteris vähe tegevust leidub, muutub ebameeldivaks meile kõigile.