Kirik on ehitatud 13. sajandi esimesel poolel (u. 1220) nelinurkse kooriga ühelöövilise kodakirikuna. Teiste andmete järgi ehitati kirik 13. saj. lõpus. Kirikul on mõigasroietega varustatud võlv. Korduvate ümberehitamiste ja suurendamiste käigus on kiriku esialgset ehituslaadi väga oluliselt muudetud, oma keskaegse kuju sai ta arvatavasti 1500. aastate paiku. Eesti aladelt ülekäinud Liivi ja Põhjasõja ajal sai kirik raskesti kannatada. Põhjasõja ajal viidi ära ka kiriku kellad. Kirikule ehitati uus barokkstiilis torn 1760. a. ja kõige põhjalikum ümberehitamine toimus 1890. a.; tookord ehitati juurde tiivad lõuna- ja põhjaküljele. Samal ajal ehitati kiriku idapoolsesse otsa ka polügonaalne ristimisruum. Viimase sajandi jooksul on kahel korral põlema süttinud kiriku torn (1933. a. märtsis lähedaloleva kirikla rehe põlemisel levinud sädemeist ja 1956. a. juunis pikselöögist). Mõlemal korral oli kahju õigeaegse abi tõttu õnneks siiski väike. Kiriku kaitsepühak on Püha Laurentsius.