Seniste uurimistööde valgusel võib siiski öelda, et külade hoonestus on nii viikingi- kui ka hilisrauaajal olnud hõredam kui samaaegsetes linnustes. Küla on koosnenud eraldi paiknevatest majapidamistest, kuid seal, kus hiljem on pikka aega küntud, on nende majapidamiste asemetest jäänud kihistused ja leiumaterjal segunenud ühtlaseks kultuurkihiks. Siiski võib ka nüüd märgata tihedama leiukontsentratsiooniga alasid, kus tavaliselt leidub rohkem ka põlenud kive (need on  enamasti pärit tulekolletest). Kohtades, kus hiljem põldu pole tehtud, tulevad aga üksikute majapidamiste asemed hoopis selgemalt esile (Linnaaluste III). Napid andmed lubavad väita, et peamiseks elamutüübiks oli sel ajal samasugune kerisahjuga köetav tuba, nagu neid on rohkesti avastatud ka meie linnamägedel; teiseks hoonetüübiks oli aga jätkuvalt lahtise tuleasemega koda - hilisemast ajast tunneme neid suveköögi nime all. Vanimad kerisahjud pärinevad eelviikingi- ja viikingiajast, neid on mitmeid uuritud meie tolleaegsetes linnusasulates (Iru, Pada, Linnaaluste I). Hoopis väiksemas ulatuses oli Eestis levinud saviahi - kividest laotud põranda ja savist ahjukummiga küttekolle -, milliseid teatakse Rõugest, Tartust, Padalt ja Keavast.