Sestap ka kõikide võlglaste vabakslask ja jätkuv uksel seismine. Ilma auta tahaks elada. Ilma auta selle sõna tavalises tähenduses. Au nimel tehakse enamjaolt  kõik nood jubedused mida tehakse. Mäletan kuis ma lugesin Kolme Musketäri ja mõtlesin et milline ulmemaailm küll kus mingi taskuräti pärast teist mõõgaga läbi torgatakse. Aga lapsel on peaasi et põnev oleks. Olgu või jube, peaasi et põnev. Ja kõik ikka au nimel. Kah mul au. Au on see kuni neljanda põlveni ulatuv kättemaksukohustus nagu see tänagi sageli mõnes ilma paigas käibel on. See ongi vägivalla nõiaring. Ja miks ei ole see armastuse nõiaring? Sest armastus jätab jumalikuna nagu ta on, inimesele alles  tema vaba tahte, vihkamine aga ei jäta vaid seda tembitakse au ja häbiga ja programmeeritakse inimene teele - kätte maksma, käima ringiratast mööda taldrikuserva ja sealjuures uskuma et ta elu on sestsamast vihkamisest mõtestatud. Ei ole.