Eimina aru saa, mis loogika järgi need imiklapse söögieelistused käivad. Ma näiteks ei otsusta ühel kenal pääval lihtsalt, et ma enam nt ahjukana ei söö. A imiklaps teeb viimasel ajal just selliseid otsuseid. Nt täidetud baklazhaan, mida ta sügisest saadik paar korda kuus söönd on, see ei kõlba  enam. Võtab ampsu ja ajab siis kõik suust välja. Samamoodi ei kõlba viimasel ajal enam kurk ja paprika. Ka hautatud porgandiviilakad, mida ta varem nagu hull sõi, on muutunud kahtlaseks elemendiks taldrikul... Isegi kõige labasem võileivatükk (vabandust, SAIAükk:) võib läbi nätsutatuna ootamatult taldriku serval maanduda. Kuigi sai on talle alati maitsend, lihtsalt mina ei taha talle seda väga tihti anda:) Puuviljad lähevad õnneks veel kõik kaubaks, niet täna sõin siis mina lõunaks baklazhaani ja imiklaps  õuna. Ei akka mina teda sellega ka arjutama, et kiirelt siis midagi muud välja pakun, kui tal protest tekib. Ei söö, siis ei söö. Näris õuna ja läks ilusti magama. Iseenesest tal ju kere küljes varusid on, ega ta nälga ennast ei jäta ilmselt:))    Mul endal isuga probleeme pole, tänan küsimast:) Leidsin mõned päävad tagasi ühest sokulaadipoest sakslaste toodetud lehmakommid. Peale on kirjutet, et 'handgeschnitten, handgewickelt', niet puha käsitöökraam:) Ja no korradima hiad on! Sellised  pärislehmakommimaitsega kohe, ead rammusad. Õnneks on tegemist kaalukommidega ja kilohind on päris soolane, seega lõpmatuseni neid süüa ei jõua:)