Olgugi, et 1990ndate I poole hakati narkootikumidest kõnelema ka Eestiga seoses, representeerisid narkootikumid 1990ndate I poolel inimeste teadvuses peamiselt ikka kui Läänest tulevat pahet. Üleminekuajal olid Eesti inimeste pilgud pööratud parema elu  ootuses Läände, kuid sealt tulevaid probleeme ignoreeriti (sama nt AIDSi temaatikaga jms). Ei usutud justkui, et need läänelikud pahed võib puudutada meidki. Läänel oli meie jaoks positiivne tähendus ning sealt tulevaid negatiivseid asju ei nähtud. Meedias leidis aset ühiskonnas toimivate protsesside ignoreerimine, kuna narkomaania oli tavateadvuses kui lääne pahe. Kestis suur latentne periood, kus narkootikumidega seotud reaalsust ei peegeldatud adekvaatselt, so. seoses ühiskonnas toimuvate protsessidega.  Selline olukord aga ei saanud lõputult kaua kesta. Pidi midagi juhtuma, et probleem teadvustuks - tõuseks ühiskonna "alateadvusest" teadvusse.