Mulle isiklikult on aga Johannese loos kõige enam mõtlemisainet pakkunud hoopis see lühike lause: "Jumala sõna sai  Sakariase poja Johannese kätte kõrbes." Me räägime Jumala kutsest ja Jumala otsimisest, ent mida see õieti tähendab, kui Jumal meid tõesti kätte saab? Me peame enese jumalaotsinguid ja tema kutset auks ja uhkuseks, me loodame sellest suuri asju ning võime sellele mõeldes tunda nii ülevust kui kõrkust. Ent võttes sellesama Ristija Johannese loo, mõeldes tema elukäigule, mida võime siit õppida?