Kasvav digitaalsete võrgutehnoloogiate sulandumine ja mobiilsus on äratanud uusi massilise sotsiaalse suhtlemise viise, milles kohtuvad füüsiline ja virtuaalmaailm. Käesolev artikkel uurib ühte nende ekstreemvõrkude tulemust, arenevat süva (immersive) meelelahutuse anrit kui ühistegevuse käivitamise potentsiaalset vahendit. Süvamängude (immersive games) struktuuri analüüsi ja retoorika kaudu uurin ma, kuidas süvitsiesteetika võib luua uue sotsiaalsusetaju mängus osalejatele ja kuidas koostöömängu tehnikad võivad juhendada pärismaailma probleemide lahendamist.