Pühkisime kõrbetolmu jalgadelt ning oleme nüüd nädalakese kodus olnud. Ausalt öeldes, hästi hea on tagasi olla. Hea jahe Eesti suvi võidab selle põrgukuumuse kergesti. Mitte mõista mind valesti, seal ei olnud halb ühti. Pokkerimängijana on Las Vegas WSOP ajal  parim paik, kus olla. Kuid kuu aega palavust ja pingelisi pokkerilahinguid väsitas lihtsalt vaimu päris ära. Hea oli, aga hea, et läbi sai.  Nüüd oleme mööda Eestimaad ringi sõitnud, Loksa-Viljandi-Peipsi järv. Täitsa naljakas, muudkui vaatasime sõites aknast välja ning viljapõldu või avarat rohumaad nähes ahhetasime ja ohhetasime, küll on kena! Pärast kuiva kõrbe tundub kõik see (tavaline) lopsakus nii imeilus, heh. On ikka hea grillida ja õlut juua, supelda meres ja järves, mängida lastega suvemänge.  Isegi tööd on hea teha, heh. Peipsi ääres oli äge talvepuude tegemine käimas - vaim puhkas, kui sai kirvega pakke pooleks äsada. Langetasin ka esimest korda ise puu (päris suure ja kuivanud sellise), päris mehine tunne tuli sisse. Linnalapsele muljeid kui palju. See, et täna praktiliselt kõndida ei suuda ja et kassike mulle sokke peab jalga seadma ei loe midagi - vaim on värske ja hea on olla.  Taas tuleb vabandada, et WSOP-lt nii nadisti tagasisidet andsin. Proovisin küll alguses tubli olla, kuid  ühel hetkel tundsin, et enam ei jagu selleks energiat ja otsustasin mängimise esmatähtsaks võtta. Ehk teen hiljem kokkuvõtte.