Ühel päeval, kui ristiisa polnud veel vanaemaga riidu läinud, võttis ristiisa täis pildistatud filmid, ilmutas ära ja tegi neist  pildid. Suur oli pisikese piiga mure, kui ta tulemust nägi - esimesest kolmest filmist tuli vaid 20 ilusat pilti. Pisikene piiga nuttis selle peale kibedaid pisaraid, sest kõik see mida ta oli näinud oli ometi nii ilus, kuidas see pildile ei hakanud. Ristiisa tõi aga piigale uued filmid, seekord juba oli neid 5 filmi. Piiga pildistas ka need täis ja nendest tuli välja üle 100 ilusa pildi. Ristiisa oli rahul. Kiitis pisikest tüdrukut ja arvas, et pisike tüdruk võiks sellega usinamalt tegelema hakata. Aeg oli  edasi läinud. Pisike piiga oli siis natuke vanemaks saanud. Ta oli siis juba 13 aastane. Kuid tavalise 13 aastase tüdruku asemel, kes tahab pidusid, mukkimist ja kleidikesi, tahtis see tüdruk fotokaga ringi ronida. Kuid selleks ajaks, kui suur soov oli ringi rännata - oli vanaema ja ristiisa vahelt must kass läbi jooksnud. Pisikesel piigal polnud selleks raha, et osta filme. Isegi kui filmideks sai kopikad kokku kogutud, siis ilmutada polnud seda kuidagi võimalik. Ammugi mitte siis pilte teha.