Sõber viis mind süles neljandale korrusele koju. Astusin sisse ja ema rääkis telefoniga. Kohmetuna istusin lihtsalt köögi laua taha. Mõtlesin, küll ta saab nüüd kurjaks! Peahaavad ju veritsevad eriti. Siis oli juba Maarjamõisa traumapunkt koos kaheksa õmblusega. Viis kulmus ja kolm otse silma all. Nii nagu tõredad õed ei süstinud piisavalt valuvaigistit, ei süstinud nad ka usku, et tahaksin seal kunagi veel olla. Isegi ühmamine uksel: " Hea, et silm alles jäi" polnud just See.