Samas  väidavad mitmed vasakpoolsed majandusteoreetikud, et võlg on hea asi, kuna toetab tarbimist ja selle kaudu majanduskasvu.  Tarbimisel on tänapäeva majanduses tõepoolest oluline osa, kuid seda saab siiski teha vaid võimaluste piirides. Vastasel korral laseme tuleviku ehk täpsemalt öeldes tulevaste põlvkondade seljas häbematult liugu, sundides neid meie tänaseid võlgu kinni maksma. See pole aus ega õiglane. Me ei tohi pärandada oma lastele Eestit, mis võib väliselt särada nagu prillikivi, kuid on  seesmiselt läbinisti mäda. Selline Eesti ei sisendaks tulevastele põlvkondadele turvatunnet. Kui see nii läheks, poleks meil enam põhjust üllatunult küsida, et miks nad küll ei taha end Eestiga siduda.