Eel- ja algkooli laste seas on viisipidajaid lapsi küll ning nendega saaks paremini lauldud, kuid ühe prooviga imet ei tee. Ja mul ei ole praegu aega ega tahtmist oma kodus laulutunde hakata korraldama. Oleks minu teha, siis ma ei paneks lapsi kõiki luuletusi kooris lugema. Lapsed on ju spontaansed, igaüks võtab  oma tempo, igaühel omad rõhud ja intonatsioon. Isegi täiskasvanud näitlejatel on sünkroniseerimine paras väljakutse, mis siis ilmsüüta lastest rääkida. Parem on alati jagada luuletused juppideks. Aga ma ei peaks vist oma nina igale poole toppima ja targutama. Tegelikult oli see ju õpetajate poolt väga kena algatus ning suur töö oli tehtud! Võib jääda mulje, nagu ma olekski üks õudne vinguja ja kritiseerija… aga ma ei saa midagi teha, kui mul kasutamata potentsiaali nähes igalt poolt torkima ja sügelema  hakkab!