Nagu alati raamatuturg nii pole muidugi kogu see hulk pu­has kuld, vaid enamik on ruttukaduv ja leidub ka lausa kahju­likku pahna. Muu seas tõi just XX saj. juurde pahnakirjanduse liigi, nimelt odava ja lameda ja ilma võõrusteta kriminaaljutu - salapolitseinikkude seiklused. Seiklusjutt nõudles eluõi­gust juba XIX sajandil (näit. Morando Morandiini, 1873, Rööv­lipealik Rinaldo Rinaldiini, 1876, C. Doyle'i Mõrtsukatöö  Boscombe orus, 1895, Dumas Grahv Monte Kristo, 1899, rida teisi Doyle'i töid ja palju muud), kuid 1908. a. tõi Sherlock Holmes'i käpardlikkude seikluste uputuse odavais vihukestes ja temale seltsis Nathus Pinkerton. See oli osa lainest, mis ujutas üle kogu Vene tsaaririigi, sest 1905. a. ja 1906. a. järgnenud surveaastaile tulid a. 1907-1908 venelasi kollitama Sherlock Holmes, Nat Pinkerton jt. Need odavad ja räpased väljaanded kujune­sid eeskätt poiste lektüüriks, juhtides fantaasia ja seiklushimu tooreile ja  viljatuile või isegi pahaviljalisile radadele. Julguse õhutamine jm. voorused ei suuda kuidagi õigustada seda räpast literatuuri.