Parlamendi roll on järk-järgult suurenenud eelarve valdkonnas (1970. ja 1975. aasta reformid), õigusloome  valdkonnas (ühtne Euroopa akt) ja ametisse nimetamise osas (Maastrichti leping). Ühtse Euroopa aktiga anti parlamendile ka volitus lubada ühinemis- ja assotsiatsioonilepingute ratifitseerimist ning Maastrichti lepinguga laiendati seda volitust teatavatele muudele rahvusvahelistele lepingutele. Amsterdami leping oli suur samm edasi ühenduse demokratiseerimisel, sest lepinguga lihtsustati kaasotsustamismenetlust, laiendati seda uutele valdkondadele ja suurendati parlamendi rolli komisjoni ametisse  nimetamisel.