Et mõni elulisemalt aru saaks siis olgu  järgnevalt lühike elukirjeldus.  Eesti sai vabaduses elada 22 aastat kui äkki ilma mingi süüta kinni pandi. 51 aastat hiljem sai vanglas toimunud joomingute, kakluste ja muude segaduste tõttu äkki amnestia. Nautis siis äsjane vang seda kättesadanud vabadust täiel rinnal üle 12 aasta kuid elu retside seas oli jätnud oma jälje. Kuke mõtteviis ei lubanud enamat kui vaid oma raske elu üle virideda ja teistelt almust paluda. Ahnuse, rumaluse ja pugejalikkuse loomulikuks jätkuks saigi uus vangla koos uue sita  pealt riisutud kuke seisusega, sedapuhku juba täiesti vabal tahtel.  Nooremal vennal Petserimaal läks aga veelgi kehvemini. Vabadust vaid 20 aastat, sellest peale juba 70 aastat ilmsüüta kindlas kohas. Kuigi vanem vend algul ka tema vabastamise eest kostis, tehti talle peagi selgeks et oma tervisele on kasulikum tast üldse lahti öelda. Mida usin kukeke ka meeleldi tegi.  Nii elavad veljekesed ka tänapäeval, üks moonutatud nõukogude vanglas, teine eurovanglas. Kas noorem vend rahul on, ei huvita enam  kedagi. Kindlasti on rahul aga vanem vend sest temal on mille poole püüelda - saada eurovangla viie retsima kongi.