Hetkel olen aga veel üsna vihane, endaga vaikselt tööd tehes, et see viha destruktiivseks ei muutuks.  No ma ei oska muud moodi reageerida, kui inimene saadab mulle sõnumi, et tal pole jäänud enam palju elada, lahkume sõpradena, eksju? Ja kui ma selle peale vastan, et äkki on tal homme hetk aega tassikeseks kohviks, vastab ta, et tal on vaja keelt õppida, järgmine päev kontrolltöö. Kusjuures me kohtusime viimati vist paar aastat tagasi ja vahepeal olen ma 3 korda teinud talle ettepanekuid kohtumiseks, alati leiab ta mingi põhjuse, miks mitte kohtuda.