Juula vend Hans ei olnud kuigi südi töömees. Ta armastas purjutada, kaarte mängida ja salaküttimas käia. Kord varastatud ta isalt hobune ära. Hans võtnud isa käest raha ja läinud varastatud hobust otsima. Ta purjutanud Navesti kõrtsis raha läbi, tulnud koju ja öelnud, et kõige hoolikama otsimise peale vaatamata ta pole hobust leidnud. Aasta pärast tulnud tema isa kord Navesti kõrtsist välja ja köhatanud. Üks kõrtsi ette kinniseotud hobustest tõstnud pea ja hirnunud vastu. Vanamees vaadanud sinnapoole ja näinud, et see olnud temalt varastatud hobune. Hobune olnud juba mitme käest läbi käinud ja asjaarutusel selgunud, et Tõkke Hans ise olnud isa hobuse vargale jootraha eest ära müünud ja kätte andnud. Igatahes see lugu tõestab Hansu moraalset ebanormaalsust.