Tere,  Kirjutan Teile anonüümselt ning avaldan ka enda poolt uusi ning kinnitan vanu fakte.  Sirje Hänni ütles intervjuus, et viibis puhkusel kui anti korraldus paigutada üks tüdruk 24h tunniks trepikotta. Olin sellel päeval tööl ning järelvalvespetsialist sai kõne temalt, et tüdruk viia  koheselt trepikotta. Olime sel hetkel kolmekesi ning pidasime omavahel nõu, et see ei ole vajalik. Teades direktorit tegime nii nagu meile öeldi, ise seda kahetsedes. Keegi meist ei tahtnud saada sõimu osaliseks. Seega valetas ta otse intervjuus, ta ise andis sellised korraldused.  Mis puutub kaameratesse siis see vastab tõele. Nädalavahetused ei möödunud kordagi nii, et ei oleks saanud telefonikõnet  direktorilt. Koguaeg oli selline tunne, et keegi pidevalt jälgib sind, iga sinu sammu. Ja täpselt nii oligi. Vahepeal palus ta töötajal pöörata näoga kaamera poole, et ta ikka näeks kõike. See oli lihtsalt alandav. Minule helistas ta päeva jooksul mitu korda ja sõimas, et ma ei oska enda tööd teha. Ta võis sulle helistada mitu korda ja sõimata, mitte mingil juhul ei lasknud ta midagi vastu öelda. Minu telefonikõned lõppesid temaga nii, et me mõlemad rääkisime väga, väga valjul viisis korraga, seniks kuni ta  toru ära viskas.  See, et töötajad ei pea pingele vastu normaalne. Kui direktor põhjustab sellist pinget iga päev siis ongi võimatu hakkama saada.  Meil oli kooli kodulehel isegi olemas uue töötaja sisseelamise programm, kus on päeva pealt ette kirjutatud mida tuleb teha. Mitte iial ei  kasutatud seda. Kui mina tööl olin tuli tööle uus sotsiaalpedagoog, kellele ei antud isegi võtit, et ta saaks liikuda maja peal. Rääkimata sellest, et talle räägiti üldse mida ta tegema peab. Kui ta küsis minult, et kas ta peaks siin töötama, vastasin, et mitte mingil juhul.  Töötajate sõimamine: sain ise väga palju kordi selle osaliseks, lahkusin ka korra nuttes, õpilased nägid seda. See ei ole  hääle tõstmine, see on nagu karjumine algkooli õpilaste peale, kes ei oska tunnis korda hoida. Ühes ruumis on temaga sama vanad inimesed ning mitme kõrgharidusega inimesed. Aga karjub nagu hullumeelne. Intervjuus öeldud lause, et ta tõstab häält ruumis viibijate mitte töötajate peale, on täiesti vale. Olin ise juures mitmeid kordi.  Sotsiaalpedagoogidel on ette nähtud lõunapaus, 30minutit iga päev.  Seda ei saa aga mitte iial. Kui küsisin, et kuna seda tohib võtta, siis ta ütles, et minu pärast võta see enne kui tööle tuled. Rühma juurest ei saa lahkuda päeval kordagi. Täpselt ühe korra organiseeris ta personaalnõustaja ülesse korrussele asendamaks sotsiaalpedagoogi. Muidu veedab kasvataja lastega terve tööpäeva, sööb lõunat ja õhtut koos lastega. Hingata hetkegi ei saanud, vahepeal tundus mulle, et pea lendab otsast. Tahaks korra istuda ja kohvi juua, aga EI tohtinud.   See, et tema pole palunud jääda töötajatel kauemaks jääda on vale. Olen ise ka jäänud, tunde. Tema ütles lihtsalt, et enne ei tohi kasvataja ära minna, kui on vaikus korrusel. See võib aga olla alles kell 00.00. Siis tuleb mängu hea kolleeg (järelevalvespetsalist) kes laseb kasvataja koju ning jääb ise ülesse. Minu kolleeg oli tööl poole kolmeni öösel, kui käis politsei. Samuti oli tööl ka direktor ning veel mitu inimest.  Meie kui töötajad arutasime pidevalt omavahel, et kui ta laseks kõikidel rahulikult oma tööd teha, siis läheks see asi palju paremini. Kui järelvalvespetsialistid, kasvatajad jne saaksid oma tööd teha, oleks kõik kergem. Aga ta topib oma nina absoluutselt igasse pisemasse asjja.  Ühel  õhtul sai ühe osakonna kasvataja direktorilt võtta, et koos lastega saabuti teatrist liiga rõõmsas tujus. Veel oli öelnud, et kasvataja ei tee enda tööd õigesti ja ei oska korda hoida.  Töögraafikud saadeti julgelt üks päev enne uue kuu algust, kõige täpsemalt saadeti üks kell 22.00 õhtul, uus kuu algas järgmine päev.  Kõik töötajad käivad ringi kikivarvul kui ta majas on, kõik üritavad temast eemale hoida. Jutt, et temaga saab rääkida kui mingi mure on, on sama hea kui jätta rääkimata.  Kinnitan enda antud fakte ning selle peale ei saa Sirje Hänni öelda, et need on kuulujutud.