Ema aina kiitis: "Väga hea saade! Üheks lõiguks nii palju aega jäetud, et inimene jõuab  süveneda ja kaasa mõelda. Kolmveerand tundi tundub kohe hirmus pikk!" (Saate eelkäija "Maahommikuga" ei jää ta tagantjärele üldse rahule - olnud siuh-siit-nurgast ja säuh-sealt-nurgast.)