Kas töö saavutas oma eesmärgi vaadelda dihaadi teooria kujunemist läbi usu-uskmatuse suhte, sellele annab vastuse iga  lugeja sõltuvalt samapalju oma eelistustest kui konkreetsetest teadmistest varajase islami kohta. Mis käesoleva töö autorile oli teaduslikuks katseks Koraani- ja allikakriitikas, võib teisele ehk tunduda usuvastase rünnakuna. Kuid Koraani tekst on töös ära toodud ning omad järeldused selle kohta võib teha igaüks ise - see on tõlgendamise küsimus. Ja võttes arvesse, et Eesti lugejal on seni puudunud igasugune eestikeelne kirjasõna Koraanist ja dihaadist, siis loodan, et see teaduslik pingutus tekitas ehk huvi  edaspidiseks uurimistööks, kasvõi eesmärgiga vastu vaielda.