Olin jälle kaval - nihverdasin end särgist välja ja jätsin selle talle kaissu - ema  lõhn ja turvatunne ja puha… Ei, ärkas ja polnud nõus. Rabasin ta siis jälle kaissu ja nii me jäime. Ma isegi magasin veidi, ehkki ärgates olid mõlemad käed surnud ja selg sigavalus. Ja kuradi külm oli ka paljalt.