'  -Kas seal peldiku taga küüritab känguru?  -Oh ei, õnneks vaid kits, maailmas siiski on kõik veel korras.  '  -Kas teil kitsede  söögikoht juba on tehtud?  -Jah, me ei viitsinud metsa veerde teha, tegime otse peldiku taha.  ' '  Loomadel on rasked ajad, täna päikeseloojangul avastasime rõõmuga, et meie kompostihunniku kallal askeldab keegi, rahulikult otsib omale head ja paremat. Kes ei riski, see šampust ei joo. Sellistel hetkedel mõtlen ikka, et peaks omale parema fotokaamera hankima. See vana digi-seebikarp peab aga visalt vastu (kuigi ta on juba nt vaatetornistki alla kukkunud jms). Korra enne juhtus juba lugu, kuidas tulime  hommikul väljasõidult tagasi ja 6 kitse näsis meie õue peal metsviinapuud. Käid korra ära, juba on loodus üle võtnud. Paar kohalikku rebast on siin ka, keda pea iga päev aknast näeb. Imestame, et kuidas me kanad kül suvel siin ellu jäid. Äkki kehtib reegel, et rebane pesa lähedalt ei murra?  Paar nädalat tagasi avastasime jälgede järgi, et meie sauna on öösel käinud uudistamas kaks ilvest, tulid teiselt poolt raudteed, vaatasid ka meid ümbritsevaid talukohti, mägralinnakut metsas ning hüppasid teisele  poole raudteed tagasi. Ju need Meeninkunno metsade ilvesed olid, kes oma tuuri käisid tegemas. Oleks meil näiteks koer, ei saaks selliseid asju juhtuda.