Üldiselt on aga sedasi, et nii nagu ainult endale süüa teha ei viitsi (ja nagu iseenda jaoks paberil päevikut pidada ei viitsi), ei ole mingit viitsimist ka iseenda pärast korralikult, tulemuslikult vihastada. See nõuaks liiga palju süvenemist. Lükkad natukeseks klapid pähe, järad šokolaadi, teed tavalisest veidi rohkem suitsu, peksad blogis veidi segast, tambid tunnikese kõiksugu elukaid (ainult et kui wolf rider'id vastu satuvad, keerad heli maha, sest nad niuksatavad surres nii pööraselt haledasti). Võibki jälle käed tasku suruda ja lõua ülbelt ette lükata. Mida oli?