Berliin. Filharmoonia. Kriitiline päev Jeeriko müüridele austria muusikanädala piirides. Kolm neljahäälset meeskoori, kaheksahäälne sega­koor, hiiglaorkester - milles ei puudu isegi raudketid, nagu partituur märgib -: Schönbergi Gurre laulud. Puldil Dr. Jalovetz/Praag. Tüsedavõitu prillides sakslane kõrvaltoolil nihutas end juba  esimese osa ajal paar korda kannatamatult. Otsustasin: teist ning kolmandat osa ta välja ei kannata. Kuid - midagi sellesarnast. Ettekanne mööduski naabruses. Tahtsin juba tõusta, kui ta end vabandas minult pärides, kas komponist veel elab, ja kus nimelt. Seletasin - ning mõtlesin seejuures: päris õnn, et Schönberg elab Viinis, vähemalt ei saa kannatada ta aknad. Mu üllatus polnud aga tõesti väike, kui sama tüse sakslane tänas ning trügis garde­roobi, pomisedes omaette, eht berliinlase kombel (nii et  ümbrus kahtlemata kuuleb): "Der Keri hat doch Wagners Fülle!" - - -