Eesti muusikaelus on oluliseks mõõdupuuks, mis näitab meie suhtumist endasse ja ümbritsevasse maailma, laulupidu. See, põlvkondi, muusikalisi ja maailmavaatelisi erisusi ületav nähtus sünnib ju suuresti riikliku õppekava ja muusika ainekava toel ning on sellisena ka maailma suurim esituskunstide  väljund rahvakultuuris. Klass/koor/ansambel/orkester on meeskonnad, mis ühistegevustega sinnapoole pürgivad. Ühtlasi on need ka taustsüsteem ja sotsiaalne suhtlemiskeskkond, mis toetavad tasakaaluka küpse isiksuse arengut. Neid protsesse ei saa läbi viia kiirendatult, need ei sünni plahvatusena, vaid läbi kasvamise. Kasvamine aga tähendab sotsialiseerumist, mis muusikalises keskkonnas toimub loomulikumalt ja loomingulisemalt ning annab kujunevale isiksusele sügavamalt läbitunnetatud arusaama põhiväärtustest.  Vähetähtis pole märgata ja esile tuua muusikaliste tegevustega kaasnevaid füüsilisi pingutusi. Pikad proovid, rongkäik ja mastaapne kontsert saavad jõudu samast vaimust, millega Ernst Jaakson USA-s Eesti Vabariiki elus hoidis. Nii toetab käesolev õppekava läbi laulupeo ka füüsilist vastupidavust (omalaadne tsiviilteenistus).