Ma sõidan liinibussiga paar korda kuus, aga ülbeid, kurje ja õudseid nägusid ma küll ei näe. Vahest ehk uniseid, mõtlikke või väsinuid. Aga üpris tihti ka lõbusaid ja heatahtlikke. Valgetes suvekleitides  vanainimesi on ka üksjagu ja mitte keegi ei tee teist nägugi. Kas siin pole mitte asi selles, et nähakse seda, mida juba ette usutakse?