Dialoog iseenesega kevadiste teatrielamuste teemal.    KNORP: Sa ei ole ammu kirjutanud. Miks? Teatris ei käi või?  PRONK: Käin. Nagu sinagi. Kogu aeg käin.  Sa ei kujuta ettegi, palju kirjutamata teatrielamusi mul olnud on.  KNORP: Kujutan. Palju.  PRONK: Õigus jah.  KNORP: Hakkame siis kuskilt otsast pihta. Näiteks lavakate "Arkaadia". Mis sa sellest mõtled?   http://www.ugala.ee/index.php/lavastuste-arhiiv/399-tom-stoppard-larkaadiar  PRONK: Rida andekaid näitlejahakatisi. (Mu nähtud etendusel olid peaosades Liis Haab ja Mait  Joorits.) Tõesti, ansambel on ühtne, osatäitmised toimivad koos ja eraldi. Aga lavastuses on mu meelest probleemid. Hendrik Toompere jr kuidagi lõhub sedasama, mida ise loob. Meeletult täpne psühholoogiline ja intellektuaalne kude, mille autor on kirjutanud, mida lavastaja ja osatäitjad ajuti päris-päris täpselt valdavad, hakkab mõjuma huvitavalt. Samas aga paneb Toompere oma tudengid mängima teatraalselt, ei lase neil olla ehedad - mis neil muide väga hästi välja tuleb. Lavastaja loob misanstseenid,  olukorrad, kus näitleja peab kasutama suuri žeste, ebaloomulikku häält jne. Kahju, kahju. Võib-olla pole klassikaline lava Stoppardile õige ruum?  KNORP: No ma ei tea. Lavastaja saab - peaks saama - valima ruumi, kus ta materjali lavastab. Arvad, et Ugalal olid lavastusega kommertsplaanid, et see suurele lavale sunniti?  PRONK: Ei, ei arva. Lihtsalt, Toompere tahtis tudengeile suure lava kogemust anda, aga valis vale materjali. Või vastupidi.  KNORP: Mõnd näitlejat esile tõsta ehk?  PRONK:  Liis Haab, Marta Laan, Kertu Moppel, Mait Joorits, Mihkel Tikerpalu, Marko Leht, Artur Tedremägi, Mikk Jürjens... Kõik, kellele võimalust anti.  KNORP: Nii. Rakvere Teater - Kati Kivitar - "39 astet"?   http://rakvereteater.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=528&Itemid=36  PRONK: Hämmastavalt vinge komöödia! Ma pole ammu ühest lustiloost sedaviisi  vaimustunud. Nii näitleja- kui lavatehniliste võimalust totaalne, kahesajaprotsendiline tulevärk. Kusjuures see totaalsus hakkab juba enne etendust, harvanähtavalt läbimõeldud reklaamikampaaniast. Vaadatagu vaid Youtube'ist vahvaid reklaamklippe! Kui nüüd tüki enese juurde minna, siis... Kivitar on maksimalist ja see õigustab end selle loo juures täiesti. Teisiti polekski vist võimalik. Ja samas, nagu ta ise ka intervjuudes vihjanud on, kui targalt oskab ta end kui lavastajat taandada, et näitlejamängu sära  valla pääseks. Ei mingit nähtavat isiklike ambitsioonide teostamist, vaid harv oskus surra näitlejates.  KNORP: Kuule, sa lähed liiale. Ega see nii suur teatriime ka ei olnud.  PRONK: Vabandust. Ei olnud tõesti. Aga selles oli nii palju ehedat lusti, et mul on raske norida. Vaata ise, mida Peeter Rästas ja Üllar Saaremäe seal teevad.  KNORP: Vaatasin. Nägin. Ei midagi uut.  PRONK: Tegelasgalerii, mis tulvil kõikvõimalikke filmistereotüüpe, mõjub peaaegu täiesti originaalsena, seda  näitlejate mänguliste, säravate rollilahenduste tõttu. Ja kui improvisatsioonivalmid nad reaetendustel on! Imetlusväärne!  KNORP: Rahu nüüd. Heal tasemel meelelahutus, ei muud.  PRONK: Suurepärasel tasemel.  KNORP: Heal tasemel. Aga olgu. Läheme edasi. "Eikellegimaa" suhtes olid sa ootamatult karm. Kui sa nüüd uuesti vaatasid, kas su arvamus muutus?   http://rakvereteater.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=535&Itemid=36  PRONK: Jah. Kõik näitlejad olid läbinud täiesti arvestatava arengu absurditunnetuse ja täpseuse suunas. Eranditult kõik. Ehkki teatriimest rääkida (veel?) ei saa, ma tunnustaks siiski kõiki selle tüki osalisi. Seejuures tahan siinkohal põlistada inforuumi ühe teatriloolise seiga "Eikellegimaa" selle hooaja viimasel mängukorral. Etenduse lõppedes andis Toomas Suuman publiku ees üle Rakvere Teatri meesnäitlejate rändauhinna: Eldor  Valteri lastud kitse sarved. Suuman pidas spontaanse kõne - teatrist, rahast, kuulsusest, Eldor Valterist. (Suumani isiksuse võluvamaid jooni ongi teatri- ja kultuurilooline järjepidevus, mida ta edasi kannab.) Auhinna saajaks valis Suuman oma kolleegi Margus Grosnõi - öeldes, et annab auhinna mehele, kelle "töö ja töösse suhtumine on viimasel ajal teinud läbi meeletu hüppe, ehkki ta ise sellest veel aru ei saa". Põnev, loodetavasti läbinägelik tähelepanek. Grosnõi on tõepoolest huvitav näitlejaisiksus ja  rändauhinda väärt, jätkuks talle vaid vägevaid lavastajaid!  KNORP: Ära pateetiliseks mine!  PRONK: Ära manitse mind kogu aeg!  KNORP: Jätkame. Theatrumi "Linn"? http://www.theatrum.ee/lavlinn.htm  PRONK: Väljapeetud, oma aegruumi, sõnumiselge lavastustervik. Vägevad rollid Marius ja Lembit Petersonil, partneritena olid mõlemad eriti täpsed. Mõlemad mehed tõmbavad tähelepanu ülitäpse mõtte- ja sõnumivaldamisega. Sisu, sõna,  teatrikunsti väärtustamine nende lavahetkedes on sügav, tõeline, aus kogemus. Samas, vähemalt nähtud külalisetendus mõjus tehniliselt küll pisut mustana - pildivahetused Juhi (Tarmo Song) juhtimisel jäid mulle täiesti arusaamatuiks etüüdikatseiks.  KNORP: Viimase tükina võtkem täna ette Endla "Esimesed suudlused". http://www.endla.ee/6254  PRONK: Peame me sellest rääkima?  KNORP: Peame. Sina pead.  PRONK: Mis sellisest asjast ikka  rääkida? Nõndavõrd banaalne, melodramaatiline, seejuures üdini ebaehe ja -usutav tekst, millest ei suuda ka kõige geniaalsem lavastaja teatrit teha. Madis Kalmet on teinud, mis võimalik: valinud tugevad osatäitjad, loonud atmosfääri, teinud võimalikult täpset näitejuhitööd. Ehkki, võib-olla saanuks näitlejatelt veidi veel välja pigistada: praegu on kuidagi nii, et kui nad mängivad endast nooremaid, on nad võltsid ja kui endast vanemaid, siis ka mitte eriti usutavad. Paar vahepealset stseeni, kui  osatäitjate ja tegelaste vanus enam-vähem kattub, jooksevad päris kenasti.  KNORP: Aga tead, võib-olla on seda ka kellelegi vaja. Nagu naisteromaane või seebioopereid. Sa ju nägid, kuidas publik püsti seistes plaksutas.  PRONK: See tegi päris kurvaks. Aga näitlejate pärast oli küll hea meel.  KNORP: Räägi, mis teeb rõõmsaks.  PRONK: Oh? Päriselt küsid või? No siis: "Johannese passiooni" viimased etendused (mitte sellepärast, et viimased), "Majahoidja", "Pipi Pikksukk".  KNORP: Kõik Rakvere  Teatris?  PRONK: No jah, kogemata.  KNORP: Hea küll. Eks sa ise tead.  PRONK: Teangi.  KNORP: No tea siis pealegi.