Isik ja ühiskond, oma vahekordades ja suhtlemistes tihtigi hõõ­ruvad ja vastakad, on kultuurilises loomingus ometi saatusekaaslased. Nii meie ütlesime:  saatusekaaslased! See on küll lihtne, kuid väga eluline tõde. Nad on vastastikku sõltuvad: ühega langeb või tõuseb ka teine. Loov isik on kultuuris muutuste, uute väärtuste looja. Tema looming aga juurdub kõige sügavamalt ühiskonna mul­lapinnas. Ja tema saavutised langevad tagasi samale ühiskonnale, saa­des viljastavaks osaks selle kultuurilises raudvaras ja uuteks lähr tekohtadeks selle rikastamisel.