Noorem rauaaeg jagatakse kaheks alaperioodiks, viikingiajaks (800-1050) ja hilisrauaajaks (1050-1200/1250). Hilisrauaaja ja ühtlasi kogu muinasaja lõpu daatum sõltub sellest, kas lähtutakse üksnes materiaalse kultuuri arengust - sellisel juhul toimuvad olulised muutused 13. sajandi esimese poole jooksul - või asjaolust, et kirjalike allikatega valgustatud Muistse Vabadusvõitluse periood  (1208-1227) kuulub tegelikult juba ajaloolisse aega. Noorema rauaaja muististest on kõige esinduslikumad linnused ja asulad ning eriti esimesi neist on läbi aegade ka üsna põhjalikult uuritud. Viikingiaja kalmeid tuntakse Eestis suhteliselt halvasti, kuid hilisrauaaja matmispaigad on võrdselt meie linnustega olnud aktiivse uurimistöö objektiks. Rohkesti tuntakse noorema rauaaja peitleide ning viimastel aastatel on uusi andmeid lisandunud ka tolleaegsete maakasutussüsteemide kohta.