Kord ütles meile ühe väga eduka koguduse pastor, kui olime talle esitlenud meie teenimisviisi: "See kõlab väga hästi, kuid ma ei saa oma linnas esitada inimestele sõnumit põrgust, sest see hirmutaks neid ja nad ei tuleks enam meie  kogudussse!" Mulle tuli selle peale meelde kohe minu vanaema jutustus. Mu vanaema oli väga armas ja siiras Luterlane. Ta käis igal pühapäeval Jumalateenistustel ja oli oma elu lõpuni tuline evangelist. Tema mees, oli aga jumalatu inimene oma surmani. Ühel öösel nägi mu vanaema unes oma meest, kes oli põlemas põrgutules. Suure valuga hüüdis ta: MIKS SA MIND EI VEDANUD KARVUPIDI KIRIKUSSE?" Sõbrad, need kes on põrgus, ei hooliks sellest, kui me neid hirmutaksime ka kõige jubedamate õudusjuttudega põrgust,  et neid sealt välja hirmutada. Põrgu on reaalne igavikuline paik, kus inimesed veedavad seal terve igaviku suurtes piinades. Kas tahame varjata täna seda tõde inimeste eest, millise tulemuse toob neile patuelus jätkamine? Niisama reaalne, kui on taevas täis ilu ja Jumala armastust ja kõike seda, millest täna meie kõige suuremad fantaasiad ei suudaks fantaseerida, nii on ka põrgu. Huvitav fakt on see, et analüüsides Jeesuse kuulutust, leiame seda, et Ta kõneles 6 korda väga graafiliste väljenduste abil  põrgust - ja vaid 1 kord taevast. Kas Jeesus eksis oma sõnumis, kui ta pani põrgule suuremat tähelepanu, kui taevale? Kas meie evangeeliumi sõnum on samas proportisioonis, kui Jeesusel?