On talvine pärastlõuna ja ma pole ikka veel ennast toast välja vedanud. Kuigi  oleks vaja. Tööl peaks tööd tegema, poes vaja käia, niisama värsket õhku hingata. Nii ma siis istun diivanil ja kogun jõudu. Vaikselt hakkab tulema ka juba. Kõik ajalehed on online's läbi loetud. Sain teada, et Kristjan Kasearul on peal ilusa poisi needus, keegi Janne Saar muutus totaalselt ja Jana Hallas ootab last. Tegelikult ei saanud, sest lugesin ainult pealkirju ( ). E-post on ka läbi kammitud ja kohv joodud. Viskan iga natukese  aja pärast igavledes pilgu aknast välja ning mõtlen ennast sinna. Praegu just ohkasin selle peale. Kas minna kohe, 5 minuti pärast või venitada veel kummi. Ei. Enam ei venita. Tõusen ja hakkan astuma. Päev vajab krabamist.