Kuidagimoodi sain niidetud radadelt tagasi kruusasemale  pinnale, kus enam tigusid polnud. Minuga kaasa lendas aga mustmiljon sääske, kes püüdsid ühelt inimolevuselt võtta mis võimalik. Muide, need verejanulised, samas pisikesed ja haprad tiivulised olid hääletud, ei pinisenud üldse. Pugesid ka pähe juuste vahele ja kohe asuti londiga punast inimnektarit ammutama. Viio tunneb ka sääseteooriat paremini kui mina. See-eest on praktilisi üleelamisi metsas mul vast enam   .