Selles asjas valitseb meil, ja üldse mandril, palju arusaamatusi Inglis­maa suhtes. Kujutellakse, et kuna "gentleman'iks" võidakse hüüda iga­üht, siis see tähendab läbi-ja-läbi demokraatlikku meelsust. Tegelikult on asi pigemini ümberpöördult, - see näitab just aristokraatliku meelsuse ulatumist kõikidesse kihtidesse, ainult sellises väga kaudses mõttes tohib seda hüüda "demokraatiaks kõrgemal astmel". Nimelt teeb inglane kõigepealt vahet endast kõrgemate ja alamate vahel teravamini kui vae­valt kuskil mujal  seega, et ta ütleb otsekohe "s i r" - "härra" sellele, kes antud situatsioonis on temast üle. Näiteks politseinik ütleb publikule "sir", kuid kurjategijale minu teada mitte. "M i s t e r" öeldakse ühes pärisnimega aga igaühele - see ei tähenda mitte ,,härrat". "G e n t l em a n" lõpeks on laias mõttes küll iga meesolevus, kuid kitsamalt tõlgen­datakse seda koguni "inglaseks, kes on käinud Public School'is" (eksklu­siivses ja kallis erakoolis).