Kas Eesti parlament omab õigust ilma rahva nõusolekuta muuta Eesti riigi piiri? Eelkõige pean ma silmas rahvusvaheliste lepingutega kokku lepitud riigipiiri e. loobuda lihtsalt "niisama" rahvale ning riigile kuuluvast maast?    Marko Mihkelson oma tänases värskes kirjutises sellele küsimusele selget vastust ei anna.  Teisalt - kas peabki, kui artikli näol on tegemist probleemi nn poliitkorrektse esitusega?  BHR arvab, et siiski peaks. Kuid kogu piirilping ning sellega seonduv on tegelikult tugevasti seotud teemadega, millised on ka meie ühiskonnas jäänud tilpnema oma lahtiste otsadega. Seega oleks nagu tegemist komplekse küsimusega, mille lahendamine ei ole sugugi lihtne.    Nimetatud probleemistik hõlmab venemaa poolt vaidlustatud Tartu rahulepingu kehtivust, Keskerakonna ja Rahvaliidu faktilist  lähtumist Eesti NSV järjepidevusest, osa rahvuslike jõudude mittetunnustamispoliitikast praeguse Eesti Vabariigi õiguslikule järjepidevusele endise Eesti Wabariigi suhtes (nn Nõmem valitsusega seonduv) ning lõpude lõpuks ka kompenseerimiste ja kokkulepete küsimus ebaseaduslikust tegevusest tulenevalt Eesti Wabariigi ja ta kodanike vastu, sellega seonduvad ettepanekud ja võimalused suhetes venemaaga.    Eeltoodust tulenevalt tekib hinge tugev kahtlus selles, et piirilepingu tagasilükkamisega venemaa poolt  on meil lihtsalt vedanud. Või mitte?    Marko Mihkelson oma  blogis kirjutab seoses Tartu rahu 91 aastapäevaga, et selle dokumendi tähendust meie iseseisva riikluse tekkel on väga raske ülehinnata. Korduvalt on seda nimetatud Eesti sünnitunnistuseks, mistõttu sageli esitatud küsimused leppe kehtivusest või mittekehtivusest on pigem retoorilised. Tartu rahuleppe ajalooline tähendus on iseseisvale Eestile püsiv ning aegumatu.