Kokkutulek lõppes meie jaoks hommikul kell 5, kui pinginaabri uksest jalgade valutades sisse komberdasime. Üleüldiselt oli pidu vägevalt korraldatud - tantsutelgis jätkus head tantsumuusikat ning Apelsin olevat enne oma esinemise lõppu veennud mu tõeliselt muusikagurmaanidest klassikaaslasi, et nad on ikka pagana professionaaled muusikud (mida iganes nad seal siis ka tegid). Lisaks muidugi diskosaal  80-ndate lugudega; baarid, mis osteti vahepeal karastusjookidest tühjaks, aga alkoholi ikka veel jätkus; suitsuvabad kempsud vastupidiselt 10 aasta tagusele kokkutulekule; koolimuuseumis ringituterdav hallipäine omaaegne klassijuhataja, kes kohe peale teretamist otsist kapisügavustest välja just need mapid, kus sind puudutav info ja pildid sees jnejne. Parim koht seismiseks oli koridorivahelisel mademel, sest seal kohtas kõiki tuttavaid, kes maja peal olid.