Täiskasvanuna on filme küll hea vaadata, aga siis juba filmi ajal ka nähtut analüüsides jne… Ise ma telekat eriti enam vaadata ei saa, olen silmade säästmiseks sunnitud valima arvuti/töötamise või telekavaatamise  vahel. Selge, et esimene on olulisem. Kuna ka arvutikasutamist olen nüüdseks piiranud, ja töötan taas pigem paberi ja sõnadega, mitte igal võimalusel google või muu netiresursi kasutamise järele haarates, märkan enese juures samuti muudatusi - sõnade kasutamine ja üldse abstraktsem mälu lähevad pildivaatamisest võõrdudes taas paremaks. Lisaboonuseks on see, et mõtteid ei sega liigne "müra" mida kellegi kolmanda loodud ja vahendatud pilt lisaks mulle huvipakkuvale alati juurde annab. Raamatus lased sellisest  kohast silmadega kiirelt üle ja ei kujuta enesele ette, filmi võiks ju põhimõtteliselt samuti edasi kerida, aga ajakulu sellele on vähemasti minu puhul ka kerides suurem ja silmi tapab kusjuures oluliselt rohkem - ka kiirversiooni üritab silm haarata ja mälu talletada.