Ma olen ikka ja jälle mõelnud, et võiks uuesti joonistamisega tegelema hakata, aga mul ei ole vist püsivust - joonistan kolm päeva jutti ja siis viskan pliiatsi nurka. Sama asi on igasuguse käsitööga. Tegelikult on hästi vahva midagi ise teha ja siis kellelegi  kinkida, aga lihtsalt omaks lõbuks kuhugi sahtlisse sokke kududa mul ka erilist motivatsiooni ei ole. Ehete tegemise idee tuli mulle paari päeva eest ja see tundus põnev. Kui mul Eestist tagasi tulles veel raha on, siis ma ostan hunniku pärleid ja muud ehtetarvikuid ja üritan midagi ilusat teha. Kitarrimäng - sama asi, mis joonistamisegagi, mängin nädal otsa viis tundi päevas ja siis ei tee kitarrikotti viis kuud lahti. Muusika kuulamine ei ole minu meelest hobi vaid hoopis midagi ülimalt loomulikku. Hobi  oleks see juhul, kui ma näiteks otsiks pidevalt uut muusikat ja üritaks oma silmaringi laiendada, aga seda ma ju ilmtingimata ei tee. Vahel kuulan sama laulu kümme korda järjest… ja siis veel kümme korda… Siis meeldib ju mulle veel süüa teha, küpsetada, aiandada jne. aga neid kõiki asju ma teen ikka asja pärast ja puhtalt praktilisest meelest. Ja mume-t mängisin ma ju ka mõnga aega, aga vist mitte sellepärast, miks enamus mängijaid seda tegid.  Seega mulle tundub, et  hobi kui selline on üldjuhul siiski miski, millega tegeldakse aastaid ja mis tekitab teatavaid esteetilisi tulemusi nagu näiteks paar kõrvarõngaid, akvarell, foto, haapsalu sall vms. Või on siis hobi mingi nö grupiviisiline tegevus nagu koor, peotants, kabe, male, pokker või rollimäng.