Talvesõda oli vaieldamatult soomlaste ajaloo üks kangelaslikemaid lehekülgi, mis kirjutatud ennastsalgavuse, vapruse ja verega. Nõukogude Liidu eesmärk oli allutada Soome Vabariik, mis kuulus vene-saksa mõjusfääride jagamise  plaani kohaselt e. Molotov-Ribbentropi pakti salajase lisaprotokolli alusel venemaa huvisfääri. Selleks, et seda saavutada alustati 12. oktoobril 1939. aastal läbirääkimisi, kus Nõukogude Liit esitas Soomele nõudmise lükata piir Leningradist täiendavalt 20...25 kilomeetrit läände. (tollal oli piir Leningradist kõigest 32 km). Taoteldi ka Hanko poolsaare rentimist Nõukogude Liidule 30 aastaks mereväe baasi loomiseks. Samuti mõningaid Soomele kuuluvaid saari Soome lahes. Vahetusena pakuti Soomele suurt osa  inimtühjast ja väärtusetust Karjalast (Soomlased ütlesid selle pakkumise kohta "2 naela suppi 1 naela kulla vastu"). Soome valitsus lükkas pakkumise tagasi.    Seepeale hakkasid Nõukogude Liidu eriteenistused ja luureorganid sõja provotseerimiseks ja rhava arvamuse kujundamiseks välja töötama ja täide viima vastavaid provokatiivseid insidente piiri aladel nende hulgas ka tulistati oma vägesid suurtükkidest ja miinipildujatest.    26. novembril 1939. aastal tulistati Mainila küla lähistel  Punaarmee kütidiviisi 329. polgu 4. roodu positsioone. Nõukogude Liidu valitsus teatas, et Soome tulistas Manila külas õppustel olnud punaväelasi. Õppustel olevate sõdurite keskele olevat langenud mõned kahurimürsud ning neli punaväelast saanud surma ja üheksa haavata.