Lõpuks olid nad sunnitud seisma jääma. Nende ümber oli paks udu, mis ümbritses neid nagu valge müür, nii et nad ei suutnud eristada enam ei teineteise ega isegi mitte omaenda keha piirjooni, ning nad ei kuulnud enam midagi. Neil oli külm ja nad tundsid end väga üksikuna, aga nad ei saanud minna ei edasi ega tagasi, vaid pidid jääma sellesse veidrasse kohta, kuhu nad olid ära eksinud.