1990. aastate algul ja keskel muutus CPU toel 3D graafika kiirendamine üha populaarsemaks nii arvuti- kui ka konsoolimängudes, mistõttu suurenes üha rohkem ja rohkem vajadus 3D graafika kiirendamisele.  Varajased näited massturustatud 3D graafika riistvara kasutavatest seadetest on viienda generatsiooni videomängu konsoolidid Playstation ja Nitendo 64. PC maailmas oli esimesteks märkimisväärselt läbikukkunud odavahinnalised 3D graafikakiibid nagu S3, ViRGE, ATI Rage ja Matrox Mystique. Need kiibid olid põhiliselt eelmise generatsiooni 2D kiirendid, millele oli lisatud 3D iseärasused. Paljud olid isegi pistmikühilduvad varasemate generatsiooni kiipidega, et vähendada tootmiskulusid ja kergendada kiipide ehitamist. Esialgu oli 3D graafika tugi ainult võimalik tänu eraldi lisatud kaartidele, mis olid mõeldud 3D graafika kiirendamiseks (samas puudus neil 2D GUI kiirendamine täielikult). Selliseks kaardiks oli näiteks 3dfx Voodoo. Siiski, tootmistehnoloogiate jätkuval arenemisel suudeti video, 2D GUI kiirendamine ja 3D funktsionaalsus integreerida ühele kiibile. Rendition´i Verite kiibistikud oli esimesed, mis olid piisavalt korralikud ja head, et neid ära märkida.