Minu ema leidis nimelt, et muusika peaks kuuluma iga korraliku ja kultuurse kodaniku kasvatuse juurde. Arvatavasti oli tal õigus, kuid tol ajal oli minu arvamus teine, seepärast hiilisin ma igal võimalikul juhul heliredelite harjutamisest kõrvale. Minu ema klaverit mängida ei osanud, nii käis mulle klaveritunde  andmas pensionärist naabritädi. Pean enese laituseks tunnistama, et ajapikku kujunesid minu oskused klaveriõpetaja ninapidivedamises märkimisväärseks. Emal oli kombeks pead vangutada ja öelda midagi väga etteheitvat iga kord, kui ta mu pahategudest teada sai. Aga karistada ma kunagi ei saanud. Ema elas kindlas usus, et last ei tohi sundida. Igatahes sain ma aastaga selgeks heliredeli ja oskasin mängida kahte kerget lastelaulu.