Lennukist on kaks põhiversiooni, kuigi Tornado nime juures võib kohata kümmekonda erinevat täpsustavat tähistust, kuna lähtutakse eri riikides omaksvõetud lennuki kasutuse otstarbe ja versiooni tähistuse viisist. Põhiversioonideks on 16,72 meetri pikkune IDS (InterDictor/Strike) ja temast ligi kaks meetrit pikem ADV (Air Defence Variant). Viimane ehitati vastavalt Suurbritannia soovidele omada suure tegevusraadiusega püüdurhävitajat NATO põhja- ja läänepiiride turvamiseks. IDS-versioone toodeti 780, neist 228 Briti Kuniglikele Õhujõududele (RAF), 357 Saksa õhujõududele ja merelennuväele, 99 Itaalia õhujõududele. Ainsaks Tornado eksportijaks oli Saudi-Araabia, kes tellis lisaks 96 IDS-versioonile ka 24 ADVd. Suurimaks tellijaks ADV-le oli loomulikult 173 lennukiga RAF, sest nende nõudmistele vastavalt Panavia seda lennukit Wartonis asuvas tehases ehitama asuski. Eraldi tuuakse sageli välja veel IDS baasil luurelendudeks kohandatud versiooni ECR (Electronic Combat and Reconnaissance).