Eesti rahvas ei võtnud omaks ei Toompeal ega Kremlis tehtud otsusi Eesti saatuse kohta. N. Liidu sõjalise okupeerimise tagajärjel puudusid võimalused protesteerimiseks NSVL okupatsioonivõimude ja valitsuse sammude vastu, mis puudutasid ja hävitasid Eesti  Vabariigi. Seda tehti aga aastatel 1941-44 ja järgnevalt relvastatud vastupanu näol võõras mundris (saksa ja soome) ja metsavendadena.