Morand'i maailm on asfaltne. See mõjub pikapeale kui suurlinn: mürgitab ja joovastab ning paneb unustama kõik muu, kuid vähe üksi jäädes, eemale  sest kirjust askeldusest, sööb tühjus: tahaks siis minna kõigi meeltega ja soostuda millessegi elavasse, klorofüllilisse.