Läbi keskaja (13-16. sajand) ja ka rootsi aja (16-17. sajand) oli mõisaansambel reeglina hädapäraste majandushoonete kompleks, kus välisele ilule ja suursugusele erilist rõhku ei pööratud. Ka mõisaomanike eluhoone ehk mõisa peahoone oli reeglina küllalt lihtne puitehitis, kui see polnud just kivist väikelinnusena (vasallilinnusena) vaenlaste kaitseks välja ehitatud (nt Vao ja Kiltsi Lääne-Virumaal, Järve ja Edise Ida-Virumaal, Velise ja Kasti Läänemaal, Suure-Konguta ja  Rannu Tartumaal jpt).