Väljend naivism tuleb prantsusekeelsest sõnast naif', mis tähendab lihtsameelsust ja lapsikust. See on suund peamiselt 20. sajandi maalikunstis, mille viljelejad taotlevad enamasti teadlikult lapselikku kohmakust ning ei armasta perspektiivi- ja proportsioonireegleid. iseloomulik on vahetu ja detailirohke jutustamisrõõm. Huvi mitteprofessionaalse kunsti vastu tekkis 20. sajandi alguses ja mõjutas mitmeid avangardseid voolusid (sh kubism). Naivism omaette stiilina loodi  iseõppijate ja asjaarmastajate poolt tegelikult juba 19. sajandil Prantsusmaal, kuid avalikku huvi äratas hiljem. üheks esimestest naivistidest peetakse vahel ameeriklast Edward Hicksi(1780-1849). Naivistid kujutasid spontaanselt ja pretentsioonitult neid ümbritsevat keskkonda: interjööri, loodust, lilli rahvapidustusi jne. Naiivne kunst on sõltumatu igasugustest traditsioonidest. Seda on peetud lähtuvaks ainult kunstniku kordumatust isikust, mis on ka üheks seletuseks naivismi värskusele ja ainulaadsusele.  Naivismile omaseid tunnuseid on mitmete kuulsate modernistlike kunstnike loomingus. Mõned traditsioonilise kunstihariduse saanud kunstnikud on hakanud teadlikult naivismi jäljendama. Tuntud naivistid: Henri Rousseau, Grandma Moses, Ivan Generalić, André Bauchant, Niko Pirosmani, Séraphine de Senlis, Camille Bombois. Eesti tuntumateks on Paul Kondas ja Jaan Oad. ("Kunstileksikon", Eesti Klassikakirjastus, 2001, lk 295; "Kunstileksikon", kirjastus Kunst, 2000, lk 364; "Kunstikultuuri ajalugu 12. klassile", J.  Kangilaski, kirjastus Kunst, 2005 lk 73-76; "Maalikunst renessansist tänapäevani", Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2002, lk 86-87.) Pildil austria-šveitsi kunstnik Heinz Steinmanni "Cape York Fantasy" ehk "Yorki neeme kujutelm". Videol naivistlikud maalid naiivse kunsti maailmafestivalilt Verneuil sur Avre'is.