Ja sel aastal, üle pika aja, tunnen, et olen leidnud tee (vähemalt sellest) rattast välja. Kas suuremasse rattasse või vabadusse? Esialgu tundub et tõepoolest vabadusse ja see on hea tunne. Eks hiljem paista, kas mul ka õigus oli.. Ja tee rattast välja leidsin just läbi oma sisetunde kuulamise. Otsekui oleks leidnud omale teejuhi, mis viib mind täpselt sinna, kuhu ma ise  olen. Lastes end ühest küljest küll kättpidi talutada sõbralikul abivalmil targal, ent samas olle ise oma elutee juht. Ja see tunne on nii meeldiv ja vabastav ning toonud endaga kaasa palju rahu nii minu enda sees kui ka suhetesse lähikondlastega. Rohkem rõõmu inimestega suhtlemisest ja minu elust. Midagi, mille üle südamest tänulik olla.