No ja siis see individualism… võin ka valesti mäletada/tõlgendada, aga tundus, et Undi jutustaja (ei söanda isegi selles žanris autoriga lõplikku võrdusmärki tõmmata) ei haagi end kutsumata külalisena inimestele sappa, vaid keskendub pigem oma elamustele,  paikadele, kasvõi aknast avanevale vaatele, kasvõi mingile rääbakale kanale, selle asemel et suure hurraaga maailma parandama tormata.