Leedu kohta on olemasolevat publitseeritud materjali üsna vähe ja lünklikult. On olemas M. Michelbertase monograafia rooma rauaajast, kuid see on leedukeelne ja raskesti kättesaadav. Enne selle raamatu ilmumist oli rooma rauaaja põhiallikaks Leedus - niisamuti nagu Lätis - Moora töö Läti vanemast rauaajast.    Ka muistiseid on uuritud ebaühtlaselt. Rohkem on andmeid kalmetest, eriti  Lääne-Leedu kivikonstruktsioonidega matmispaikadest, vähem teatakse linnustest ja hoopis vähe asulatest. Võib kasutada järgmisi statistilisi andmeid rauaaja kohta alates 1. sajandist pKr (1985. a seisuga): Leedus tuntakse ühtekokku 880 linnamäge, millest on ühel või teisel määral kaevatud 75. Enamik kaevatud linnustest kuulus kas vanemasse rooma rauaaega (need olid varasemad kindlustatud asulad, mille kasutamine lõppes 1.-2. sajandi paiku) või 11.-14. sajandisse; peaaegu üldse ei teata kultuurkihiga linnuseid  alates 4. sajandi teisest poolest kuni 10. sajandini (v.a leiud mõningate linnuste jalamil olnud asulakohtadelt). Rauaaja matmispaiku teatakse 920, millest 180 -l on tehtud kaevamisi. 1.-2. sajandi haudu on avastatud vaid 8 kääbastikus ja 6 maa-aluses kalmistus (2 % kalmistutest). 3.-4. sajandi haudu on avastatud 14 kääbastikus ja 23 maa-aluses kalmistus (kokku 150 matust). 5.-7. sajandi haudu on leitud 21 kääbastikus ja 25 maa-aluses kalmistus ning kokku on 1.-7. sajandi matused seni moodustamas vaid 28 %  kõikidest uuritud matustest (ülejäänud 72% kuuluvad 8.-13. sajandisse). Seega võib konstateerida, et rooma rauaaeg Leedu arheoloogilises materjalis on tugevasti alaesindatud.