Ühiskonnas domineerib vastandumine, panustada tuleks ühtsusele.  Taasiseseisvumise algusaastatel ühist kartulikoorte söömist ei  võtnud keegi tõsiselt, kuid see liitis rahva, pani aluse edule.    Vastandumine ühiskonnas avaldub kõiges - rahvasaadikud vastanduvad rahvaga, erakondade nimekirjad üksikkandidaatidega. Üllatus oli suur, kui kogesin vastandumist vabatahtlike ja elukutseliste päästeteenistuste vahel. MTÜ Priitahtliku Päästeliidu küsimustikus oli see tuntav.  Eestis on 500 000 palga saaja ringis, ühest riigi servast teise sõitmisele kulutame vaid üksikuid tunde, vastandumist jagub aga suurriigi jagu.    Vastuolusid soosib valitsemiskeskne poliitiline kultuur, milles kodanikkonna ühtsusel on teisejärguline roll.    Valitsemine vajaks vahendi staatusesse taandamist, kodanike heaolu eesmärgiks ülendamist.    Eelistused muutuvad ajas ja ruumis, detailsed valimislubadused (ehitada neljarealine tee, millegi või kellegi rahastamine jmt) jäävad katteta.    Kandideerin riigikogusse soovist panustada rõhuasetuste kohendamisesse. Kandeerimise põhjuse ja ponnistused, millele kavatsen  pühenduda, defineerisin järgnevalt:      Probleemid ühiskonnas algavad võimude lahususe eiramisest. Eesti on saanud diktatuuririik.  http://www.youtube.com/watch?v=a693HSpG4h  http://www.yksikkandidaadid.ee