Rootsi kuninga asemik Ingerimaal ja Käkisalmi läänis.    Kuigi Ingerimaa lääneosa oli lühiajaliselt kuulunud  rootslaste valdusse juba 1581-1590 ja piirkonnale oli 1595. a antud sarnaselt Rootsi maakondadele nimetus Ingermanland, ei kinnistunud Rootsi võim seal enne 17. saj alguses toimunud RootsiVene sõdade lõppjärku. Ingerimaa ja Käkisalmi lään lülitati Rootsi riigi koosseisu Stolbovo rahulepingu põhjal 1617. a. Ingerimaa sai sellega iseseisvaks kubermanguks ja senisest Narva asehaldurist sai Ingerimaa kuberner, kes resideeris Narva lossis. Uus provints hõlmas Ivangorodi, Jama, Koporje ja Nötteborgi lossilääne. Ingerimaal  hakkasid kehtima Rootsi seadused. Puudus vaid esindatus Rootsi riigipäeval, nagu see oli iseloomulik ka teistele Rootsi Läänemere provintsidele.  1629. a liideti Ingerimaa koos Narva linnaga Liivimaa kindralkubermanguga, mille koosseisu jäid kolm Ingerimaa asehalduskonda (Narva, Nötteborg, Käkisalmi) eesotsas asehalduritega. 1642. a moodustati iseseisev Ingerimaa kindralkubermang koos Käkisalmi lääniga. Kindralkuberner paiknes esialgu Nyenis, kuid 1651. a toodi pealinn tagasi Narva. Ingerimaa  kindralkubermang lakkas eksisteerimast Põhjasõja algusaastail 1703-1704, mil see vallutuse teel liideti Venemaaga.    Sarnaselt Eestimaa ja Liivimaa kindralkuberneriga oli Ingerimaa kindralkuberner Rootsi kuninga asemik kohapeal, kelle määras ametisse kuningas ja kes valitses kindralkubermangu vastavalt kuningalt saadud instruktsioonile. Ingerimaa kindralkuberneri instruktsioonis oli enam rõhutatud kaubanduslikke aspekte. Kindralkuberneri ülesanded põhijoontes vt Eestimaa rootsiaegne kindralkuberner.