Eile oli mul Kuljusega eelviimane trenn ja reedel tulemas eelviimane esinemine Vanalinna päevade raames Niguliste kiriku esisel platsil. Kui ma trenni lõpus oma tantsude nimekirja kokku lugesin, olin siiralt hämmeldunud, kuna Kuljuses veedetud aja jooksul ei ole ma kordagi olnud täies koosseisus algusest lõpuni. Mis veelgi imelikum, on see, et pean minema esmakordselt lavale tantsudega, millega ei ole kordagi esinenud ja isegi kordagi koosseisu kuulunud.    Hiljem Iviga autos olles veel arutasime, millest selline ime küll tuleneb? Jõudsime kahele järeldusele - esiteks, lihtsalt naiste puudus, kuna paljud lahkunud erinevatel põhjustel (loe: rasedus, kopp ees ja õppurid); teiseks, Marinka võtab minust veel, mis võtta annab. Nojah see teine variant on tore küll, kuid imelik on olla see tähtis tantsija, kes peab kõik tantsud kaasa tegema ilma puu taga kükitamast. Peab tunnistama, et elu on täis tõelisi üllatusi.