Enne kui püha laulu teemat puudutada võin öelda, et mul on küll tõesti tugev klassikaline muusikaalane koolitus, seda mitte aga laulu alal. Minu instrument oli klaver. Olen õppinud ka teooriat, komponeerimist, mitte aga konservatooriumis või mõnes muus õppeasutuses laulmist - praegusel hetkel arvan, et õnneks pole ma seda teinud. Teisest küljest olen alati laulnud, mäletan, et tegin seda kaheaastaselt. Vaatamata sellele olen laulmisele pühendunud alles alates 1970. aastast. Mis on püha laul, mis on tegelikult püha laul? Kui püha on see, mis on nähtamatu vaimudemaailma, taevase maailmaga tõeliselt seotud, siis missugune on see laul, mis niisugusel suhtel sündida laseb? Üldjoontes on see ilmselgelt püha kunstiga seotud. Religioosne kunst on seesugune, mille teema on küll religioosne, kuid selle tehnika ning loomisviis on samasugused, kui ilmalike teoste puhul. Vaadelgem ühe näitena Tintoretto Veneetsias olevat maali "Ristilöömine". See on võrratu maal. Mida enam seda silmitseda, seda enam kisuvad teema, ülesehitus, kunstniku anne ja selle ilu kaasa tunnete ning mõtete maailma. Ikooni eesmärgiks on aga vastupidi viia vaatleja, mõtiskleja, kõigepealt iseenda, seejärel aga sisemise vaikuse sügavasse palvesse.