Järgmine päev oli natuke vihmane, kuid mesilased olid suure töö ööga ära teinud. Kärjekannudest veeti kuivanud õietolmu välja, kogu lennulaud oli õietolmu täis. Osa mesilasi lendas selle koha peale, kus enne oli kast sülemiga, avastades, et seal pole enam midagi teha, puhkasid ja lendasid edasi. Ei oska arvata, kuhu nad sealt läksid, kas tarusse või  lendasid kuhugi mujale. Selle 1993. aasta augustikuu oli väga vihmane, kuid väga meelde jääv tänu minu esimesele mesilasperele.