Arvasin siiralt, et aiandustuhin hakkab selleks  hooajaks järele andma (lavendel ja rosmariin on skoorimata, aga küll jõuab veel turule istikuid vaatama); saatusel aga olid omad plaanid, niisiis selgus, et vana kaubamaja vararealiseerimiskeskusesse on tont teab mis pankrotivara hulgast ilmunud valik Saksa päritolu seemneid. Vaatan, uurin, lõpuks meenub, et mul on ju patuse kire rahuldamiseks tagavaraväljapääs, mis ei nõua tingimata oma aias tuhnimist. Haaran telefoni ja helistan emale, timmides hääle magusaks-moosivaks stiilis "kuidas teile meeldiks täna  õhtul võita… see?"