Nii oli Austria-Serbia konflikt Albaania piiriküsimuses lahene­nud Austria kasuks viimase otsustava ning sõjaka esinemise ja Saksamaa toetuse tõttu. Balkani sõdade ajajärgu probleemid olid sellega suuremas ulatuses lahendatud. Austria diplomaatia näis sel ajajärgul olevat saavutanud mitmeid võite, millest olulisim oli Serbia eemalehoidmine Adria merest ja iseseisva Albaania loomine. Kuid need võidud olid siiski vaid näilise  iseloomuga. Balkani sõjad lõid Balkani poolsaarel hoopis uue olukorra, mis oma lõplikkude resul­taatidega tühistas Austria taotlused. Austrial ei õnnestunud säili­tada vaenulikke vahekordi Balkani riikide vahel, takistada Serbia territoriaalset suurenemist ega siduda Bulgaariat ja Rumeeniat tihe­damini enda külge. Teine Balkani sõda tähistas vaid niipalju Aust­riale soovitavaid tagajärgi, et selle kaudu oli hävitatud Balkani liit. Kuid vastupidi Austria lootustele nõrgenes selles sõjas ainult Bul­gaaria, keda  Austria pidas oma tähtsaimaks toetuspunktiks Bal­kanil. Seevastu tuli neist sõdadest Austria kardetavaim vaenlane Balkanil, Serbia, kõigest hoolimata välja mitmekordselt tugevamana ja iseteadlikumana. Ta lähenes juba teataval määral Suur-Serbia ideaalile ja hakkas ühtlasi koondama enda ümber uueks Balkani liiduks Montenegrot, Rumeeniat ja Kreekamaad. Bukaresti rahu revi­deerimise nurjumine õõnestas usaldust Austria vastu nõrgestatud Bulgaarias, ent sellise revisjoni taotlemine Austria poolt tegi ta  vaen­laseks ka Rumeenia.