Nii suur eesti-vene bloki võit tuli kummalegi võitlevale poolele suureks  üllatuseks. Eesti rinde tegelased olid lootnud küll kujundada tugevat vastasrinda, polnud aga söandanud nii täielikust võidust unistadagi. Toimunut hinnati nii kaotajate kui võitjate poolel suure ajaloolise murranguna. Seda ta oligi; oli seda kõigepealt Tallinna linnaomavalitsuses, kus eestluse ja saksluse osad ümber pöördusid: seni valitsev element taandus opositsiooni kohale, kao­tades oma endise positsiooni jäädavalt; ,,linnaisadeks" tulid uued mehed, keda kandis võidule tõusev eesti ühiskond. Need uued  mehed tõid kohalikku linnaomavalitsusse uued suunad ja värskuse, nagu see oli tarvilik areneva elu ja ühiskonna uute vajaduste arvestamiseks. See tõusva eestluse esimene suurem poliitiline võit, mis saavutati tahtekindla ja osava, olukorra eritingimusi tähelepanelikult ja taip­likult arvestava taktikaga, ei piirdunud muidugi ainult kohaliku linnaomavalitsuse alaga, vaid oli olulise tähtsusega kogu eestluse eluteel, eriti aga Eesti suurima linna ulatuses. Kuid selle hindamine on juba peatükk omaette. Meie aga  võime siinkohal oma käsitluse lõpetada, olles jälginud eesti ja vene elemendi kantud opositsiooni Tallinna linnaomavalitsuses selle algusest kuni võiduka lõpuni 1904. a.