Ei, Rents ei ole lolliks läinud ega tee nalja. Ei, ka perelisa ei ole oodata. Tegelikult on lugu nii, et pean ühe aine  jaoks analüüsima ühe prantsuse kirjaniku keelekasutust. Valisin selleks autoriks Marie Darrieussecqi, sest ta on hirmus lahe - näiteks tema raamat "Sigadus" räägib naisest, kes muutus seaks, ja ta tõesti on superhea jutustaja. Aga kuna ühest raamatust jääb keelekasutuse hindamisel väheks, otsustasin läbi lugeda KÕIK ta raamatud (st neli ja eesti keeles on neist saada ainult kaks), mida Tartu raamatukogud pakuvad. Nende hulgas oli ka raamat "Le Bébé" - miks sellest tõlkes just "MINU beebi" tehtud on, kuigi autor just universaalsusele rõhub ja ka isarollist räägib, teavad ilmselt ainult toimetuse liikmed. Samuti oleks huvitav teada, kuidas raamatute illustratsioone valitakse, sest originaalis oli raamatu kaanel pisike peanupp, nii et nägu ei paista (mistõttu sõna minu ilmumine eriti kummastav tundus), millest Eesti variandis on saanud hoopis pisike käeke. Tahaks teada, mille põhjal neid valikuid tehakse.