Peale Xdreami I etapi B-raja finišit võis märgata, kuidas üks häbelik pead viltu hoidev poiss käis parklas kojameeste vahele flaiereid panemas. Kuulujutud uuest seikluspordivõistlusest osutusid tõeks ning reklaamist võis lugeda, et XT-Seiklus ehk rahvakeeli  Xteam annab kahel laupäeval täiendust juba niigi tihedale orienteerumise ja seiklusspordi graafikule. I etapi läbiviimise kohaks oli valitud Pannjärve ehk siis talvisest Xdreamist tuntud koht. Formaadiks 5 tunnine võistkondlik rogain joostes ja rattal, kusjuures ala vahetus peab jääma 2. ja 3. tunni vahele. Kuna Heigo oli seotud korraldusega ning Raivo valmistus tegema mehetegusid rattarallil, tuli mul hakata tegelema võistkonnakaaslaste otsinguga. Vermoga sai lihtsalt asjast juttu tehtud ning kuna ka tema  võistkonnakaaslased olid oma plaanid selleks nädalavahetuseks juba teinud, otsustasime leivad selleks võistluseks ühte kappi panna. Selleks, et tiim ikka igati loodis oleks ja meie kavatsustest valesti aru ei saadaks, tuli ka kolmas liige leida. Siin polnud muud teha, kui tuli Areal Team Mehed Veteranid managerile kõne võtta, kes polnud kade mees ning teatas lahkelt, et 60 000 letti ja selle hooaja säravaim täht Veiks on 5 tunniks teie oma. Olin pisut üllatunud, sest ootasin oluliselt suuremat summat, eriti kui kuuldes siin kõlakaid, et suuremate tiimide nagu ISC ja Salomon selle aasta ainuüksi Xdreami eelarve ulatub mitme miljoni kroonini. "Joogipulbri raha", kommenteeris Minn, kui kuulis uudist, mis hinnaga Areali produtsendid oma superstaare laenuks annavad. Veiks hoiab vaatamata oma kõrgele reitingule üsna madalat profiili ning mingeid supernõudmisi meile ei seadnud, Jaapani stiilis bambusest jalamatt vahetusalasse, et sokid jalanõude vahetamisel liivaseks ei saaks, kooritud banaanid, külm allikavesi näo ja käte loputamiseks ratta juures - need on asjad, mida ka Xdreami B-raja keskmiste tiimide võistlejad oma manageridelt nõuavad.   Areali stilist käis ka meie võistkonna nimest oma hoolitsetud käega üle ning pigem kolhoosivõistkondadele sobiv "suusaklubi" asendati moodsa ja välismaise "united"-ga. Veiksi tiimiga liitumisel lahenes ära ka SI-pulga probleem, sest võistlustel, kus kamba peale on vaid üks SI-pulk, on väga oluline just pulga kandmine ratsionaalselt ära jagada. Laupäeva hommikul Pannjärvele sõites rääkis Marje, kuidas tema vend aastaid tagasi  Tallinna Olümpiajooksu sandaalides edukalt läbis ning samal hetkel tuli mul meelde, et olin oma jooksujalanõud koju unustanud. Aga X-teami korraldusmeeskond sai ka selle pisikese lisaülesandega hakkama ning stardis tundsid minu 41 jalad ennast Randy 45 Salomon Xwingsides vääga lahedalt. Ruumi veel on ! - kui parafraseerida ühe Tallinna vastvalminud ärimaja reklaami. Randy oli samade jalanõudega ilmselt ka punkte käinud maha panemas, sest päris mitmel korral tundsin, kuidas vahetult punkti läheduses tossuninad  end õigesse suunda korrigeerisid ja mind lühimat teed pidi punktini viisid. Meeldivat koostööd jäi meenutama 2 x 2 cm vill jala all. Juba enne võistlust oli meie taktika üsna selge - minimaalselt jooksu ja maksimaalselt ratast. Seetõttu alustasime jooksu kaardi põhjaosast, kus KP-sid kõige enam tundus olevat. Seda ilusat parkmetsa jagub Pannjärvel ainult suusamaja ümbrusesse, muud piirkonnad on paras kloaak, seega vaheldus sörk kändude vahel turnimisega.   Pisikest elevust tekitas kraav KP-de 32 ja 53 vahel, kust pidi üle ujuma. Vesi oli soe, aga värv oli selline, nagu voolaks see vesi sinna  otse Viru Keemia põlevkiviõli vabrikust. Jooksuetapilt vahetusalasse jõudsime 2 tunni ja 5 min ning jooksuetapilt kogusime 44 punkti. Rattal plaaniseme samuti alustada kaardi põhjaosast, kus olid juba tuttavad kohad, et siis sõita Kp-ni 50 ja seal vaadata, palju aega järel on ning kuidas edasi kulgeda. Ratta KP-s nr 46 oli meil õnne, sest punkti jõudes oli Ruth parajasti puu otsas ning pääsesime edasi vaid SI-pulga andmise vaevaga. Üldse olid korraldajad kõvasti raja ja korraldusega vaeva näinud, kõik KP-d  olid huvitavates kohtades, nii mitmegi punkti võtmiseks pidi terve meeskonna rakendama, et 3 m kõrgusel puu otsas olevat punkti kätte saada. Ka legendi pidi lugema, nii sai mõnegi KP lihtsamalt kätte. Peale KP-d nr 51 külavaheteel kihutades tundsin äkki, et võistkonnakaaslastega tempo pidamine muutub erakordselt raskeks. Põhjuseks oli järsult tühjenenud tagakumm. Esimese hooga kohe vaht sisse, kuid kui sama hoogsalt hakkas seda vahtu ventiili juurest välja tulema, oli selge, et tuleb sisekumm ära vahetada.  Õnneks oli Vermol balloon kaasas, nii et pääsesime suurema pumpamiseta. Kohe oli tarvis hakata kaotatud aega tagasi tegema ning siit ta tuligi. Nimelt otsustasime peale KP-d 27 võtta KP 54. Kaduv metsatee pidi viima rajakeseni, seal vasakule ja ongi punkt. Mina kõige ees, Veiks ja Vermo minu järel sõitsime aina kitsamaks jäävat rada pidi. Varsti tuli ratta seljast maha tulla, sest rada kippus ära kaduma, aga ka kaardil tundus väike vahe sees olema, seega jätkasin enusiastlikult ratta võsa sees tirimist.  Olen oma kolmekümneaastase orienteerujakärjääri jooksul igasugu kohtadest läbi käinud, kuid sellist võsa ei mäleta juba ammu. Ratas seljas ei teinud asja sugugi lihtsamaks. Hoo saime maha alles tagumise kraavi äärde jõudes, seda vaatamata Vermo manitsusele, et me oleme õigest teeotsast juba möödas. Ütleme siis nii, et see 15 min lisaring võsas rattad seljas ei murdnud küll meie võiskonna võitlusvaimu, kuid naeratus oli mõneks ajaks nägudelt kadunud. Kummitama hakkas ka vedelikupuudus, sest palav ilm nõudis  oma. Edasi jätkasime plaanipäraselt, kuni KP-s 50 tuli vastu võtta otsus, et nüüd on aeg lenks kodu poole keerata. Koduteel jõudsime ära võtta KP 44, käia vaatamas, et KP-d 40 pole võimalik võtta ning 52 kaudu finišisse. Vaatamata metsikule lõpuspurdile jäime siiski 1,5 min kontrollajale alla, seega rattas juurde veel 52 punkti ning lõpptulemuseks kahe trahviminutiga 94 punkti ja mitteauhinnaline 7. koht.   Kui nüüd korraks voltida tiivad lahti ja tõusta oleksite-poleksite imekaunisse maailma, siis võiks ju spekuleerida, et kui poleks olnud kummiremonti ja võsarassimist, siis oleks me tagasiteel ilmselt jõudnud  läbida KP-de 44 ja 52 asemel KP-d 48-35-47-34-52-43 ehk lisaks 18 punkti, mis lõpptulemuseks oleks andnud 110 punkti. Võideti 107 punktiga ... Jah, meie kolm paksu oleks võinud esimese Xteami kotti panna. Aga oleksid ja poleksid õnneks ei loe. Igal juhul ilus võistlus ja loodame Lahemaal teha vigade paranduse. Nüüd saab paar nädalat teha rahulikku lõigutrenni ning kui seagripp meid maha ei murra, oleme 27. juunil Väätsal stardis, et kaitsta eelmise aasta öise "excelietapi" 8. kohta.