Etnodiskul keerutasin  kah poole ööni jalga, nii et viimane folgipäev algas hilja ja longates. Kui lõpuks vabalava juurde Tartu lõustade seltskonda hommikust sööma maandusin, taheti muidugi söök kohe käest ära võtta, kui MNC sõbrants käratas: "Tädi, anna süüa!". Õnneks olin piisavalt nälginud, et seepeale uriseda ja hambaid näidata, pealegi ei suudetud mind veenda, et ta mu järjekordne õe- või vennatütar on