Siin ilmneb, et olemuslikul tasandil ei pruugi olla põhjust Raua vaateid Aaviksoo omadest kuigivõrd erinevaks pidada. Nimelt ei  kritiseeri Raud Aaviksood mitte selle pärast, et ta peaks moraalsete kaalutluste poliitikast kõrvalejätmist olemuslikult vääraks (sest ta eitab, et miski võiks üleüldse olla iseeneses õige või väär) ehk ebahüveliseks, vaid seetõttu, et see ei oleks Eestile kasulik (sest siis ei saa me teistele, meist suurematele ja tugevamatele, sama käitumise osas etteheiteid teha). Kasulikkus on aga just nimelt nn reaalpoliitika võtmekategooria.