21. tunnistab, et maakasutuse planeerimine ja looduslike liikide kasutamine (mittesäästva jahipidamise ja mittesäästva  kalastamise kaudu) on olulised tegurid bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenuste mõjutamisel; rõhutab eelkõige ohte suure keskkonnaalase väärtusega põllumaadele ja metsadele, mida tekitavad nii nende intensiivsem kasutamine kui ka hülgamine; tunnistab ohte, mida ökoloogiliselt mittesäästvad kalastusviisid, kaasa arvatud ebaseaduslik kalastamine ning kalastamine, mis kasutab hävitavat ja mittevalikulist püüdmise tehnikat, tekitavad kalavarudele, mittesihtliikidele ja mereelupaikadele;