30. aprillil saime koju. Mul oli tunne, et ma oleks olnud nagu mingis teises reaalsuses need 8 päeva. Vahepeal oli kevad tulnud. Kui haiglasse läksin, polnud kuskil rohelust, aga nüüd olid Tehnika tänava kastanid hiirekõrvas. Nii kummaline oli koju sõita, tagaiste lapsi täis. Vanakull veel sõitis hääästi ettevaatlikult, mis muidugi kevadise Tallinna auklikel tänavatel on paras kunsttükk.  Ja minul pisarad muudkui aga voolasid nigu pangest, aga no õnneks on targad mehed leiutanud päikseprillid. Minu parimad abilised siis ja veel tükk aega edaspidigi.