Järgmisel päeval, vana aasta viimasel päeval, otsustasime minna mootorsaanidega sõitma. Olgugi et kolmetunnine safari maksis päris palju, jäi igaüks  sellega rahule. Saaniga opereerimine osutus lihtsamaks, kui algul ette kujutada võis. Sealmail on saanindus väga kõrgele arenenud. Saan on seal paljude inimeste kohalikuks transpordivahendiks. Sain teada, et saan läheb päris kiiresti edasi -- isegi kuni 150 km/h ja seega saab sellega, vastupidiselt minu varasemale ettekujutusele, ka pikemaid sõite teha. Saane oli sõitmas näha igasuguseid ja igal pool. Tegutses mitmeid saanilaentus- ja -teeninduspunkte. Saanide jaoks olid isegi omad kindlad teed ja  liiklusmärgidki. Metsas oli näiteks üks raske lõik, kus kiirusepiirang oli 30 km/h. Kõige sagedasem märk oli aga teiba otsas puust punane rist. Selle tähenduseks oletasin ma nii ohtliku kurve, silla, kitsa puude vahe või mille iganes, mis võis ohtu tähendada. Meie kohalikust teejuhist saanispetsialisti sõnul eksisteerivat seal isegi saanipolitsei.