Mõningaid nähtusi aga ei saagi igas vaatluskeeles kirjeldada, nii et osa maailma jääb tema fookusest lihtsalt välja. Sellise "kui sind pole siin, siis pole  sind olemaski" efekti tagajärjel võivad kaduda maakaardilt terved regioonid ja ühiskonnast suur hulk inimesi, kellest pole käibivas diskursuses võimalik rääkida. Midagi jätab muide tähelepanuta või asetab negatiivsesse valgusse iga vaatluskeel - teisiti ei saaks ta tegelikkust kirjeldada, sest see protsess lihtsalt nõuab olulise eraldamist ebaolulisest. Mis aga mõne ühe diskursuse ainuvalitsuse tingimustes juhtuda võib, on see, et mõned teatavast seisukohast tähtsad asjad surutakse alla, neist ei räägita  ega lastagi rääkida. Seega on tingimata vajalik, et vähegi keerulisema koosluse kirjeldamisel - ja inimühiskond on kindlasti väga keeruline kooslus - kasutataks rohkem kui üht või paari lähedast vaatluskeelt, sest muidu ei ole kirjeldus küllalt adekvaatne, et tema põhjal selle koosluse arengut planeerida.