Rässast võtsime suuna Pädaste mõisa peale, kus plaanisime süüa. Jõudes asfaldile pidime lastevanematena kreepsu saama. lapsed olid nagu pääsenud kiviajast ja kihutasid üksteise võidu aatomitena keset teed. Täielik kaos! Eke kõige kiiremini ja  kõige rohkem vastas suunas. Kati mässas käruga, mina ja Krissu hüüdsime: "Ühte ritta, paremale poooooleeeee teeeeeed! Koooooheeeee!" Keegi neist muidugi ei kuulnud, õnneks taipas meie kiirreageerimisüksus nimega Kei neile järgi tuisata ja viimasel hetkel enne seljataga tulevat autot vähemalt kõige väiksemad isiklikult paremale poole teed rammida. Nüüd edasi sõitsimegi nii, et Essu ja Lohe olid ees, siis tulid Anni, Õnne ja Eke, iga täiskasvanu oli kellegi kõrval. Jõudsime Pädastesse, vahepeal muidugi mitmed  söögipausid