Leiud karstikoobastest mitmetes kohtades Lõuna-Aafrikas (Taung, Sterkfontein, Makapansgat); elasid millalgi ajavahemikus 3...2 mln. aastat tagasi (peamiselt vist selle  aastamiljoni vanemas pooles; koopasetted ei võimalda täpset vanusemäärangut ja seda tehakse siin kaudsete hinnangutena faunafossiilide järgi). Selle liigi esimene leid (R. Dart, 1924; u. 5...6 aastase lapse kolju Taung'ist, saanud tuntuks "Taungi lapse" nime all) oli üldse esimene avastatud australopitetsiinide fossiilidest (vanus u. 2,6-2,8 mln. a.). Sellel koljul ilmnesid mitmed ahvilikud ja inimlikud segatunnused (eelkõige inimlaadsed hambad, kuid ahvilikult väike ajukolju); foramen magnum'i paiknemise järgi koljupõhimikus järeldas Dart, et selle kolju omanik oli kahejalgselt liikuv olend. Ta andis sellele liiginime Australopithecus africanus ("aafrika lõunaahv") ja väitis seda olevat inimese kahejalgne inimahvilik eellane. Kuid teaduslik üldsus eiras seda seisukohta oma 20-30 aastat, kuni mitmete uute sellelaadsete fossiilide avastamiseni ja mõningate eelarvamuste murdumiseni.  Africanus oli võrdlemisi sarnane afarensisele, kuid oli mõnevõrra suurema kasvuga; ka kindlasti kahejalgne ja tugevalt dimorfne. Ajukolju oli enamasti veidi suurem, varieeruvuspiiridega 420...500 cm3, keskmiselt 450 cm3. Purihambad olid pisut suuremad kui afarensisel, kuid silmahambad olid väiksemad ja hammaste ehitus oli rohkem inimlaadne. Hambakaar oli täiesti paraboolne nagu inimeselgi. Vaagna- ja jäsemeluud olid veelgi rohkem inimesesarnased kui afarensisel, kuid sõrmeluud endiselt veidi kõverdunud ja pikemad kui inimesel.  Kuigi africanuse leiud pärinevad lubjakivikoobastest, ei olnud ta koopaelanik (need jääned on koobastesse uhutud vertikaalsete  ahtide kaudu). Samadest leiukohtadest pärit loomaliikide fossiilid annavad tunnistust olulise metsasusega keskkonnast.