Samas järgmine päev kimasime Gregiku ja Irvega Juuniorile ning seal olid verejanulised elukad kätte maksmas. Ma pole ilmaski nii palju sääski ühes kohas näinud. Mingi hetk ma lihtsalt tõin keebi välja, pugesin sinna alla peitu ja põõnasin natuke põõsa varjus, oodates mingit kurja kolli, kes kella ei tundnud. Sääsed rebisid hammastega mu villast keepi ja lõrisesid samal ajal. Õnneks koll siiski saabus mingi hetk ning ma kolkisin  teda muudega seltsis pahaselt torisedes: "Kus kurat sa olid nii kaua, ah?". Oli tore mäng, erinevaid asju juhtus ja seltskond olid vahvad kõik. Suurepärane järelpidu/muljetamine keskis hommikutundideni, mille mina Tarhuni lürpides suhkru-elevuses mööda saatsin. Kell kuus hommikul pakkisime vastupunniva ja pahase Gregiku autosse ja ma viisin meid tagasi Tartu, kus sääsevabalt magada saime. Oli väga vahva nädalavahetus jällegi, ainuke mure on pisike unevõlg.