Arvuteid, millega on omamoodi sõbrasuhe tekkinud, on rohkem. Kui meile 2003nda aasta kevadel teatrisse sisse murti, samal ajal kui mina korrus kõrgemal raamatukogus paljundamas olin ning alla  aasta truult teeninud iBook G3 kaasa viidi, olin pool aastat sügavas leinas. Mis sest, et masin polnud minu enda, vaid töökoha oma. Ikkagi oli ta nii "oma". Ka järgmises töökohas suutsin ülemuse vähemalt enda vajaduste osas mäki-usku pöörata ning järgmine valge sõber jäi minust maha pärast poolteist aastat täielist teineteisemõistmist, sest läksin Tallinnasse uuele tööle õnne otsima. Kahjuks kuulus see organisatsioon Bill Gatesi kummardajate hulka. Õnneks oli meil kodus vana hea G4 masin, nii et päris  mäki-võõrutust ma siiski tundma ei pidanud.