Anne & Stiili peavad täna pärastlõunal kõigi ühismõtlejatega õnneliku keha päeva Nordic Hotel Forum spaas. Kuna ma pole veel 100% kindel, kas ma sinna kohale jõuan, olin täna hommikul vähemalt oma mõtetes solidaarne. Ja mida ma siis isiklikult mõtlesin.  Ma olen alati sellesse iluinkvisitsiooni kahetiselt suhtunud: vihaga ja natuke kadestades. Ehk siis mõtleva inimese vaatevinklist ja naiseliku edevuse prillidega.  Muidugi ei ole ma musternaine, kes kinnitaks, et ta on enesega 100% rahul.  Kaugeltki mitte. Ometigi - ma olen oma kehaga ju tegelikult Partners in Crime. Kõik hea ja halb, kõik on koos läbi elatud. Ja on ka suisa pidupäevaseid hetki olnud, millal kehakaal on näidanud peaaegu tervisliku ideaali. Ja on argipäevi, kus mõnusad kodutoidud ja head juustud pungitavad voldikestesse. Kõik on olnud ja kui elupäevi antakse, ilmselt on veelgi. Nii argipäevi kui pidupäevi.  Ühte olen ma aastatega õppinud: austa on kuritöökaaslast. Ära tapa teda kiirdieetidega, anna talle pigem  täisväärtuslikku kütet kui keemiatööstuse kulinaarseid tippsaavutusi. Aja laiskus kontidest eemale ja vea end kasvõi pikemale jalutusringile või ujulasse. Katsu mitte suitsetada ja pea pidujookidega piiri. Uni on vajalik osa elust.  Neid põhimõtteid järgides loodan ma oma kehaga koostöös veel jupikese aega elu nautida. Elamisväärselt.  Ma tean, et koorman oma tervist (ja selle läbi ka keha) töö-puhkus liini halva toimimisega. Aga ma juba vähemalt mõtlen sellele teemal:)  Kokkuvõtvalt: olen ilus,  loomulikult! Muidugi olen. Olen alati olnud. Muidu ju hing ei laula ja naerukurrud ei teki silmi kaunistama. Ja kui üldse vinguda, siis pigem rõivatööstuse kapsaias, kus senini ei ole mõistetud, et ka väheke ümaramate kruvidega ja mõnusa elu boamaoga vöö ümber olevad naised on edevad ja armastavad ilusaid rõivaid. Neid, mis on hästi istuvad ja ilusad.  Olgem ilusad!