Üldiselt mulle Eesti Wabariik meeldib.    Aga...  On teatud asjad. Näiteks maapoed. Õigemini nende puudumine. Suvitasin kaks ja pool nädalat suht eestimaa veerekese peal, turismi seisukohalt muidugi väga käidavas piirkonnas, rannikul. Rannik on imearmsaid külakesi täis tipitud, kena asfalttee nende vahel looklemas, kubiseb suvitajatest. Võib-olla  on mõni kohalikki veel elus.  Elus selles mõttes, et pole nälga surnud. Sest kauplusi pole. Lihtsalt pole. Ükskõik, kus küsid, ikka vastus sama - ojaa, kunagi oli, aga nüüd pole enam midagi. Küsin, kuskohas inimesed poes käivad. Tallinnas, vastatakse. Sinna on 80 km. Absurdne ju. Enam-vähem pood olevat ka nii umbes 20 km kaugusel. Viskasin pilgu sinna poekesse, läbisõidul, no 2 purki suppi, kott pesupulbrit ja mõni pudel brändit oli tõesti riiulitel, kuid selle kaubavaliku kohta oli see hoone  liiga-liiga suur. Poe juures oli kell 10 hommikul 2 autotäit ilmselgete jääknähtudega õllejanuseid onkleid, mul hakkas lausa kõhe. Osta polnud sealt midagi, ausõna.  Tahan tagasi külapoodisid ja autokaupluseid!    Aga post toimib täitsa hästi. Pärapõrgust pärapõrgusse ühe päevaga, 100 krooni ümbrikus (laagris passivale pubekale), nagu õlitatult :) Lahe!      Teemaga absoluutselt mittehaakuv pilt :)