Vaadake Jeesust: ta ei olnud just liialt austatud inimene, ta ei saanud seda olla. Ta on seotud kahtlaste antisotsiaalsete elementidega, ta oli hulgus, väljatõugatu - ja pidigi olema, sest ta ei allunud ühiskonnale, ei kohandanud ennast sellega. Ta lõi teise ühiskonna, väikese järgijate grupi. Ašramid eksisteerivad kui antisotsiaalsed jõud, muidugi mitte kõik ašramid, sest ühiskond üritab teid petta valerahaga. Kuid kui saja ašrami seas on kasvõi üks tõeline, on sedagi piisavalt, sest see üks eksisteerib kui alternatiivne ühiskond, seistes vastu ühiskonnale, massile, keda Jeesus nimetas "nemad" - nimetule massile.  On olnud koolkondi, näiteks Buddha Bihari klooster, mis on püüdnud luua ühiskonda mis ei oleks ühiskond. Nad lõid vahendid ja meetodid teha teid täiesti vabadeks: mitte mingeid köidikuid, mitte mingit distsipliini, mitte mingeid piiranguid, teil lubati olla lõpmatud ja lubati olla Kõik.  Jeesus on  antisotsiaalne, Buddha on antisotsiaalne, kuid kristlus ja budism ei ole antisotsiaalsed. Ühiskond on väga kaval, ta assimileerib kohe; isegi antisotsiaalsed nähtused assimileeritakse sotsiaalsete poolt. Ühiskond loob fassaadi, ta annab teile valeraha ja siis olete te õnnelikud nagu väikesed lapsed, kellele anti rinna asemel kummist lutt. Nad imevad seda ja usuvad, et neid toidetakse. See lohutab neid ja nad jäävad magama.  Kui laps on rahutu tehakse alati nii: antakse talle lutt. Ta imeb seda,  uskudes, et saab toitu. Ta jätkab imemist ja see muutub monotoonseks protsessiks; mitte mingeid muutusi, lihtsalt imemine - see on nagu mantra. Ja siis jääb ta väsinuna magama. Budism, kristlus, hinduism ja kõik teised ismid, mis on saanud tunnustatud religioonideks on lihtsalt võltsrind. Nad annavad teile rahuloleku, hea une, nad võimaldavad teil leida lohutust teid ümbritsevas piinavas orjuses; nad annavad tunde, et kõik on korras, et miski pole halvasti. Nad on rahustid, nad on narkootikumid.