Pokkerit, nagu ka teisi kaardimänge, on läbi aegade peetud eelkõige meeste pärusmaaks. Sajandeid peamiselt kõrtsides toimunud rahamängudes on osalenud pea eranditult mehed ning nii mõnegi ebaeduka mängu tulemusena on kannatanud tublisti terve tema pere. Ükskuid "hulle naisi" tagus pokkerit küll juba  Metsikus Läänes (näiteks Pokkeri-Alice) ning ka 20. sajandil jätkus küllaga daame, kes end selles üsnagi karmis kaardimängus proovile panid ning actionist võitjatena väljusid. Aga hästi ei vaadanud naiste mängimisele ei konkurendid (meessoost mängijad), ega ka mitte teised naised.