Näha ainult nähtavat. Mõelda kergendusega, et sõnad tähendavad täpselt seda, mida nad tähendavad. Tunda mõnikord tabamatut igatsust millegi suurema järele. Vaadata "Madama Butterfly" Chio-Chio-sani päevast päeva Pinkertoni  ootamas, uskumas ja lootmas, kogu oma olemuse, iga ihurakuga, hingepõhjani, kõige kiuste.   Lugeda Ibseni Solveigist, kes läks Peer Gynti oodates halliks. Ja öelda endale, et see on liialdus, mida kannatab vaadata ooperilaval  ja lugeda raamatust, kuid mida päriselus tuleks vahekorras 1:8 reaalsusega lahjendada, et mitte mürgistust saada.