.. aga ei jõudnud siiski kõigi armsate inimesteni, keda soovinuks näha. Nädalavahetus jäi liiga lühikeseks.    Koju jõudsin ma reede õhtul piisavalt väsinuna, et pärast jalutuskäiku linnas lihtsalt koju magama maanduda. Laupäeva hommikul tervitas ema mind pannkookidega, mida ma  lihtsalt isuga mugisin kuni enam ei jaksanud. Eks kõhukotike on Tartus elades nälja mõjul omajagu krimpsu ka tõmbunud. Külas oli ka vanaisa, kes rääkis elust, olust ja tervisest. Mulle meeldis see, et vanaisa saab aru ja ütleb isegi, et esmatähtis on mulle kool ja kooli tõttu peabki mitmeid ohverdusi tegema. Kõik muud kohustused peale kooli tulgu hooleka kaalutlemise tulemusel või jäägu üldse olemata. Vanaisa oleks justkui mu üle-eelmist blogi lugenud.    Laupäeva õhtul istusin Elvise ja Helinaga  Tegelastes. Tõesti hea meel seda paari pärast kahte kuud näha. Muidugi on Tegelaste tuba vihmasel sügisel soe kohtumispaik ja eks seal kohtusin teistegi kogunenud tuttavatega, sh Richard, pluss möödunud suve uued tutvused.    Täna tervitas vanaema mind kaneelirullidega, mis ta mulle karbiga ka Tartusse kaasa pakkis. Luges veel sõnad peale, et pean harjuma omale süüa tegema, mitte valmistoite ja võileibu närima. Kuid elu on ju kiire, valmistoit ja võileib on kiire ja hõlbus kõhutäide. Ja eks mul  tuleb omajagu viitsimisest ka puudust, et midagi pikalt valmistama hakata. Puder potti ja makku.