Enne 1940. aastat ilmunud filmiperioodika pole huvitav üksnes tollal Eestis liikunud ideede ja tegusate isiksuste tundmaõppimiseks ning omaaegse kinokultuuri (mitte üksnes kitsalt repertuaari) arengu jälgimiseks, vaid ka näiteks maakeelse filmindusterminoloogia esimestest sammudest. "Pildistamisjuhti" juba nimetasime. Helifilmist rääkides kasutati veel kolme sõna: häälefilm, kõlafilm, sõnafilm.  "Stsenaarium" seletati tummfilmi ajal lahti kui "kinofilmide sõnaline lavastus", Eesti filme 1930. aastate alguses veel ei "monteerita" ega "järjestata" (nagu pakkus hiljem Valdeko Tobro), vaid "koostatakse". Sõna "kaader" asemel kohtab sõna "kaadr" jne.