Wiredil on pikk ja põhjalik  artikkel, hplusmagazine'is rohkem  naljajutt, kuigi mine võta kinni, vaimustushüüded, kuidas uus liha tuleb tervislikum kui vana ja kõikvõimalike maitsetega (me tahame maitsta lumeleopardi liha, oma armukese/vaenlase/iseenda omast rääkimata) meenutab mulle ühte viiekümnendate nõukogude keemiajutukat, kus entusiastlikult kilgati, kuidas peatselt saab plastmassist teha sisustuse tarbeks ükskõik millist väärispuitu ja mineraali ja kuidas keegi siis enam midagi muud ei kasutagi. Mõni kommentaator tõmbas sama paralleeli, meenutades margariini saatust - paljud kasutavad küll, aga kui toidu sisse on vaja võid, on ikkagi vaja võid.