Aga kas ei võnkunud balti sakslaste keskel paigalpüsivamad luulekunsti harrastusedki peaasjalikult Saksamaa liikumiste järele? Tõsi, selle arengu baltlikuks pärisosaks on üldiselt kahvatu vastuhelk, mahajäämine,  tagasivaatamine. "Lõpetatud ajajärkude kuu seisis veel kaua siinses vaimses taevas, kui juba tõusnud oli uue moodsuse päike" lausub Favre pildikalt (lk. 98). Oma klienteli ummikulise idülli õitsengut arvab ta "pühast alliansist" ja Nikolai I tagurlikust võimupidamisest saadik, Saksamaa kõrgkoolides valgustunud "vana kaardi" langemisest saadik, Tartu ülikooli järkjärgulisest baltistumisest saadik. Nikolai I ajajärk, nii tume Baltikumi põhirahvastele, halb Venemaa hallidele hulkadele ja haritud õilishingedele! Just  rahustavate tääkide ja vitsahirmudega alalhoitud teoorjuse, maapäevade, losside, kirikumõisate, vilistlaste, buršenšaftide, bürgerite umbne olustik on kolme provintsi arukamategi sakste meelest olnud üpris mõnusaks idülliks. See on veel järgnevate reformide ajajärgul olnud kirjanduslikult tagasikutsutud eldoraadoks: "Millest Bertram jutustab, mille järele Hehn, Eckardt ja Pantenius oma elu kõrgusel on ringi vaadanud, see oli nende nooruse Liivimaa, nikolai-aegne tagurlik… asunduskond Vene riigi rajades" (lk.71).  Kõige baltlikumaks kirjanduslikuks maitseks, maajunkru ja linnakodaniku mugavustundmusele vastavaks, tohib vist küll tunnistada ühelt poolt järelromantilist minevikukenitlust, teiselt poolt biedermeierlikku olevikuprobleemitust. Sellega ühines herrnhuutlikku vagatsemist, pietismi lahustumist luteri ortodoksiasse. Selles muutuskartlikus maitsesuunas immitsesid baiti saksluse kodusemad motiivid. Ärgu arvatagu siiski, et Favre oma asundusidülli biedermeierlikku joont tõmbaks äärmiste järeldusteni. Balti  sakslaste keskel on kaua väga populaarne olnud üks veidernaljakas värsisepitsus noilt päevilt, nimetu J. J. Malm'i kirjutatud "Die Oberpahlsche Freundschaft". See meeldis eesõigustatud hüveolus mõnulejatele oma kadakasaksa koomikaga. Ei möödu Favre sellestki värsidiletantismi näitest oma ülevaates (lk. 84). Aga kas ta ütleb: Ennäe kohaliku värvinguga pärisbaltlust! Sähke, võrratu!