oma tulevases kodus riputan juuresoleva pildi voodi kohale, aga praegu illustreerib see niisama päris hästi minu ja mu sõprade tundeid. samas tundub see "change something" ja  plaanide  valikute tegemine mulle absoluutselt mõttetu. kui ma oleks paar kuud tagasi teadnud, et magister võiks üldse kaalumist väärt variant olla, või et niikuinii peab jälle kolima, oleksin ma võib-olla hoopis teistmoodi otsustanud - otsinud endale näiteks kooli mõnes riigis, kus palka makstakse rohkem ja üürniku huve kaitstakse, näiteks. aga paar kuud tagasi olin ma oma igapäevase eluga nii rahul, et mõte kolimisest ja elu muutvatest otsustest tundus mulle… no ei tundunud. mitte midagi poleks tahtnud  muuta.