Loomulikult  ei pääsenud Saatpalu selle poliitiliselt kahjuliku ja rahva­vaenuliku suupruukimise eest ka isiklikest pahandustest. Neid olevat tal olnud omajagu. Õnneks lõppesid need ainult tema vallandamisega Vaba­riiklikust Spordikomiteest, mille juhtkond arvas, et poliitiliselt nii ohtlikke ideid väljendava mehe teeneid seal edaspidi ei vajata. Tolleaegseis oludes oli see väga kerge karistus. Niiviisi karistatu võis ennast õnneseeneks pidada, et ta lahti lasti, aga mitte kinni ei pandud. Kõlas ju üks tollal küllaltki  levinud rahvatarkus, mis võttis omamoodi kokku kogu okupatsioonireþiimi tööpraktika selle esimestest päevadest alates: kui kusagil on midagi lah­ti, tuleb hakata kinni panema!