Ajakirja Proceedings of the National Academy of Science värskes numbris tutvustatav artikkel võib lahendada spetsialistide poole sajandi vältel peamurdmist valmistanud müsteeriumi selle kohta, miks esineb Balkani riikide elanikel ebaproportsionaalselt palju ränki neeruhaiguseid ja kuseteede vähkkasvajaid.  Stony Brooki ülikooli teaduri Arthur Grollmani ja ta kolleegide arvates on selle põhjustajaks asjaolu, et antud piirkonna nisupõldudel kasvab laialdaselt taim nimega elulõngjas tobiväät (Aristolochia clematitis L.) , mida ei suudeta saagi seest enne selle pagaritööstustesse saatmist piisavalt efektiivselt eemaldada.  Balkani endeemiliseks nefropaatiaks kutsutav tervisehäda pälvis esmakordselt uurijate tähelepanu aastal 1956, ent selle põhjustaja väljaselgitamise osas polnud uurijad siiani edu saavutatud, kuigi muuhulgas on erinevatel aegadel põhjalikult uuritud võimalust, et neeruprobleeme põhjustab saastunud joogivesi või teatud tüüpi viirused.  Vastupidiselt tüüpilistele neeruhaigetele on Balkani patsientidel reeglina normaalne vererõhk.  Nii või teisiti vajavad nad haiguse progresseerudes regulaarselt dialüüsi ning umbes pooltel haigetest tekib viimaks kuseteedes haruldane vähivorm.  Balkani endeemilise nefropaatia küsimust uuriv Grollman pidas kuni viimase ajani tõenäoliseks, et selle põhjuseks on rahvameditsiinis kasutusel olevate taimede koosmõju, mistõttu ta üritas oma vastavale teooriale dialüüsipatsiente küsitledes kinnitust saada.  Paraku ei kinnitanud mitte ükski neeruhaigetest vastavate ravimtaimede kasutamist.  Läbikukkumisest löödud uurija kavatses kodumaale Ameerika Ühendriikidesse tagasi lennata, ent veetis oma viimase pärastlõuna Balkanil Zagrebi  raamatukogus.  Seal avastas ta juhuslikult kirjutise selle kohta, kuidas möödunud sajandi 30ndatel aastatel tekkis paljudel kohalikel hobustel neerupuudulikkus, kuna nad olid söönud suuremas koguses elulõngjat tobivääti.  Grollman loobus koheselt kojusõidust ja suundus kohtuma kohalike põllumeestega.  Põldudel ja veskites tehtud uurimistöö käigus leidis ta, et sealne teravili sisaldab tõepoolest suurtes kogustes antud taime.  Koju jõudes analüüsis Grollman üheskoos kolleegidega mitmete Horvaatia  neerupatsientide koenäidised ning avastas, et nende DNA-kahjustused on identsed kahjustustega, mida on leitud elulõngjat tobivääti söögiks tarvitanud loomadelt.  Uurijate kinnitusel näitab leid üheselt, et ekspertidele palju peamurdmist pakkunud Balkani neerumüsteeriumi põhjustajaks on just elulõngjas tobiväät.  Grollmani hinnangul on antud taime suure osakaalu tõttu leivatoodetes Balkanimaades ohus vähemalt 100.000 inimese elu, mistõttu sealsete riikide valitsustel tuleks anda põllumeestele  toksilise taime eemaldamiseks põldudelt igakülgset abi.  Elulõngjat tobivääti on kasutatud ka ravimtaimena, ent USA uurijad hoiatavad, et see taim on inimroganismile sedavõrd ohtlik, et selle kasutamisest peab  kindlasti loobuma.    Vaata ka: