Soomeltki hakati abi taotlema veel enne Vabadussõja puhkemist. 23. novembril otsustas valitsus saata Helsingisse Jaan Tonissoni ja Peeter Põllu, kellele hiljem lisandus veel Jaan Poska. Nende ülesanne oli hankida Soomelt rahalist laenu ja relvastust ning, võimaluse korral, ka mõni sõjaväeosa. Kuigi mitmed Soome ministrid kahtlesid  abistamise võimalikkuses, jäi peale riigihoidja Pehr Evind Svinhufvudi nõudmine «Vendi peab aitama!»ja Eestisse hakkasid saabuma Soome relvad. Soomest õnnestus hankida ka esimene välislaen - 10 miljonit Soome marka (dok 91). Veelgi enam, Soomes leidus Eesti sõpru, kes lükkasid käima vabatahtlike värbamise (dok 93). Eesti Abistamise Peatoimkonna tegevuse tulemusena saadeti aastavahetusel 1918/19 Eestisse kaks vabatahtlike üksust: major Martin Ekströmi pataljon ja kolonel Hans Kalmi Põhja Poegade Rügement.