Ootasin kolm päeva sitahäda nagu hingeõnnistus. Kõik katsed torud tühjaks puhuda  lõppesid peavalu ja punnis silmadega. Viimased päevad käisin ringi nagu rikkis mootoriga Trabant, turtsusin ja põrisesin. Kui keegi oleks mul põleva tshäksiga taga käinud, oleksin olnud nagu persest tuld sülgav draakon.    Aga kui Ta lõpuks tuli, jäi vaid loetud sekundid, et häda realiseerida. Sest kunagi ei tea ju, kas peab äkki veel kolm päeva ootama.