Põliste eestlastena suutsime vulkaanipargi turvameest veenda, et me kohe absoluutselt peame sisse pääsema, kas või kümneks minutiks. Aga tegelikult ei vastanud see vulkaan sugugi  minu kujutelmale ühest korralikust vulkaanist. Suitseva, teravatipulise mäe asemel jõudsime kaljudevahelisse orgu, kus piirde taga kees ja mullitas mitmevärviline pinnas. Arvatakse, et vulkaani sisemus on ookeaniga miskitpidi ühenduses, kuna täiskuuaegsel tõusuperioodil selle tegevus hoogustub. Kokkuvõtteks soovitan pargi külastamiseks kindlasti võtta giidiga ekskursioon. Omal käel jääb palju märkamata. Meil õnnestus ühe piirkonnas elava turvamehega sõprust sobitada ning temalt põnevaid lugusid kuulda.