Riigikohtu tsiviilkolleegium ütleb 23. veebruari 2010. a lahendi nr 3-2-1-165-09 punktis 10, viidates võlaõigusseaduse § 118 lg 1 p 1, et kui lepingupool ei tee taganemise avaldust mõistliku aja jooksul pärast seda, kui ta sai olulisest lepingurikkumisest teada või pidi sellest teada saama, siis kaotab ta ka lepingust taganemise õiguse. Edasi selgitab kolleegium, et tegemist on õigust lõpetava, mitte aegumistähtajaga, mis teenib õigusrahu saavutamise eesmärki - kahjustatud poolel tuleb mõistliku aja jooksul otsustada õiguskaitsevahendi kasutamise üle, et anda lepingut rikkunud poolele selgust, kas jätkata lepingu täitmist või mitte.