Väljas algas lilledega õnnitlemine ja pildistamine, mis enamuse jaoks kujunes küll rohkem ülejäänud pulmaseltskonna ületakseerimiseks. Kolm sületäit lilli kadusid peale pildistamist kuhugi kosmosesse vist, sest rohkem neid ei näinud keegi (ehk paar ise nägi?). Ja siis algas see lõpmatu ringsõit mööda vanematekodusid. Loomulikult kohustuslikud mitmekordsed autosignaalidega auringid Otepää keskväljaku ja Puka küla vahel.  Ootasin mingeid pulmatraditsioone (a la pruudiluna, paku lõhkumised või mida iganes), aga tegelikult seisnes edasine lihtsalt meeletult pikkade vahemaade läbisõitmises. Ühe veskipaisu juures uputati pruudi neiupõlvenime kiviga kotikeses, kusjuures kivi läks põhja ja nimi jäi vee peale (ei tea küll, mis enne see abielu tuleviku suhtes võis küll tähendada?:) Peigmehe kodus istutati kiiresti üks puu, seal oli ka koduväravas vähemalt kena pulmavärav ehitud, pakuti meeõlut ja pirukaid. Kõigil oli juba selleks  hetkeks isu täis sõitmiseks, taheti rutem pidusse saada, aga ees ootas veel pruudi koju sõit. Sinna siis venis autorong (28 autot), lõpuks 5 km mööda kruusateed (tolmurong pigem:(, ka pruudikodus istutas noorpaar ühe puu ja kõik. Seal polnud mingeid kaunistusi ega tähelepanu sündmusele, nagu oleks tavapärane igapäev. Edasi siis omakorda ligi 50 km peomajja Marguse Puhkekeskusesse. Peolauda hilineti üle tunni.