See on märksõna, mille all möödub meil tänane koolipäev. Laste etteastete proovideks on aula terve päev ära reserveeritud - lausa graafik on seinale üles pandud. Kell 15.00 läheb siis show lahti ja mina olen väärikas žüriis! :P  Siis veel eileõhtune tore trenn,  millest ma alati võin tunde jahvatada. Kuna eile ühtegi "meie meest" kaasas polnud, tuli mul "võõrastega" konte väänata. Aga ega nood ju ei suuda minu kogemata naisolevuseks sündimise faktist mööda vaadata ("omad" oskavad seda väikest detaili juba täitsa ilusti ignoreerida :D). No ma saan ju aru küll, et kui minu õlavarrest kinni võtta, siis peab kaks korda kontrollima, et kas ikka midagi jäi näpu vahele või mitte, aga no saage üle, mis ma teha saan, kui mulle Issanda poolt lihaskudet antud pole...:P  Aga  jah, see on mulle juba ammugi selgeks saanud, et kui reaalses elus läheb füüsiliseks täiskontaktiks, siis pole mul oma olematu massi tõttu suurt muud peale hakata, kui parimal juhul teha üks lühike äkk-üllatusrünnak ning siis ruttu väledad jalad... sest vastulööki ma ilmselt üle ei elaks...