Norman väidab, et inimesed tegelikult ei erista disaini puhul kasutatavust, esteetikat jms. Nende jaoks on see kõik üks tervik. Mis inimestele korda läheb, on nende isiklik kasutuskogemus - kas nad saavutasid soovitud tulemuse, kas see kogemus oli valutu, kas see oli nauditav,  kas nad teeksid seda vabatahtlikult (!) uuesti. Norman astub veel ühe sammu edasi ning väidab, et enamust inimestest ei huvita kasutatavus seni, kuni lahendus töötab piisavalt hästi (good enough) ning tekkinud kasutusprobleemide jaoks on olemas kiire ümbernurgalahendus. Otseteega pole mõtet vaeva näha seni, kuni ringiga minek tuleb kergelt ja vaevatult.