Õhtuti pean ma sisemist võitlust laiskusega. Tööpäevad väsitavad vaimselt. Koju jõudes ootab tavapäraselt soe toit, mis teeb kõhu mõnusalt täis. Seejärel saabub Väike Notsu lugematu arvu kirjavigade ja suuremate ning väiksemate hädadega koolitööde ülevaatusele. Olles lõpetanud  selgitamise, et sõnas "pehme" kirjutatakse kirjatähtedega "m"-ile kolm, mitte kaks posti, et töövihikus tuleb tähelepanu pöörata ka suulistele ülesannetele, konstanteerinud ära prantsuse keele häälduse jms, siis tahaks väga, et kell saaks üheksa ja mul oleks moraalne õigus ta magama ajada.  Mõned asjad on ka naljakad. Näiteks kuidas paistab meie töö Notsule. Inimeseõpetus - joonista ema ja isa töövahendid. Notsu piltidel on kaks läpakat, minu oma avatud asendis, teisel peale kirjutet "Dell". Minu omas on  avatud messengeri aken tekstiga: "Marie". Nimelt on Notsu veendunud, et üks minu tööülesannetest on msnis suhtlemine:)    Niisiis algab seitsme-kaheksa paiku sisemine võitlus - minna metsa end liigutama või mitte. Minu teine mina, suurepärane saiavorm, soovitab vajuda teleka ette ja sirutada käsi kommikausi poole (ma olen ju selle magusa suutäie ära teeninud!!!). Teine osa minust, see tublim inimene, sunnib tõmbama dressid selga ja metsa poole kaduma. Esimesed sada meetrit on vastikud, eriti  vihmaga. Õnneks on terviseradadel palju liikujaid ka (hilis)õhtuti ja klappidest tulev rütm teeb meeleolu heaks. Tänane aeg: 1h 20 minutit. Pulsikell küll sterigib, aga siiski oli maksimaalne pulss vaid 151 - minu kohta suurepärane tulemus. Viissada kalorit nagu maast leitud.