Rooma ja Veneetsia olid tookordses Itaalias kunsti ja muusika keskused. Paavstid ja katoliku kirik toetasid rahaliselt muusika ja kujutava kunsti arengut, see oli üks vastureformatsiooni ilminguid. Kui näiteks Inglismaal, Madalmaades ja isegi  Saksamaal püüti koos pühakute piltidega ka orel kirikust välja visata kui katoliiklik atribuut, siis Itaalias oli selles mõttes just vastupidi - kunsti areng oli renessansi- ja barokiajal tohutusuur. Muidugi jäi ka Saksamaal orel siiski kirikusse ja arenes hiljem, 18. sajandil suureks kirikupilliks, sest Martin Luther pidas muusikast väga lugu ega lubanud oma ajal kirikuid Saksamaal päris lagedaks teha.