Tihedatoimses kultuurimaas nagu Prantsusmaa on peagu tund­matu see kultuuriväsimus ja kultuurineuroos, mida kohtame vahel teistes Euroopa riiges, kasvõi näit. Saksas ja vahest säält kaudu osalt ka meil. Ma mõtlen primitiivsuse iha, ürgsuse vastusäädu mõistu­sele, teatud kvietismi ja vegeteerumist kui ideaali, "tsivilisatsiooni" ja masinakultuuri hädaohu kartust, vaimukriisi otsimislusti, spenglerlikku  kultuurihukkumismeeleolu jms., mis paratamatud kaasnähted on kõigile värskeile ja vähejuurdunud kultuuridele.