Motoks:    "Sinine kana rabistab, tõstab tambeldes-tagudes tiibu, heitleb üles, sinna, kuhu ta sinine kuulub, aga vaob, päratu, seletuseta raskus rusub teda alla, üha madalale, alla, mille allpoolsuse määr tundub lausvõimatu, vajumine, lamastumine, rusustamine, millel sootuks polegi põhja,  põhjatu laskumine, tema tiivad löövad, tema ihu ihkab, lendu, kõrgust, püsi ja tõusu, tema püüe pürgib, ta on lind, kodu lind, aga kus - all, üleval, laotuses laotusetuses - on linnu kodu?"    Lauri Pilter