Valikuvõimalusi on Anne Ermil mõistagi palju vähem kui "Pori Jazzi" korraldajatel, sest rahakott on mitme suurusjärgu võrra kõhnem. Seda enam tuleb tunnustada tema oskust leida igaks aastaks selline esinejatekogum, mis rahuldab järjest rohkem meie dzässipublikut. Kui tänavuse "Jazzkaare" eel oli kuulda, et polegi nagu neid suuri staare, siis - sorry, Mike Stern või Eliane Elias on minu arvates sama suured tähed nagu Toots Thielemans, Joe Zawinul või mõni teine, kes varasematel aastatel siin käinud. Dzässmuusika puhul on "staaridest" üldse veidi keeruline rääkida, sest siin toimivad koos väga mitmed tegurid. Erinevalt popmuusikast on siin kriitikute arvamus sageli plaadimüügiedust tähtsam, täpsemalt see, kui palju kellestki on kirjutatud. Sest kui ise pole veel läbi löönud, on alati soodne öelda - ma olen ju mänginud "Temaga". Siin puudub muide igasugune vihje Mike Sternile, kelle tõepoolest legendaarne Miles Davis oma ansamblisse kutsus. Stern on tänaseks juba ise paljude kitarristide iidol, oli kahtlemata ka tänavuse "Jazzkaare" üks peaesinejaid.