Raudkaart, Peaingel Miikaeli Leegion, Kõik Kodumaa Eest - nende nimedega kutsusid  ennast Rumeenia fašistid, võib-olla kõige fantastilisemad Euroopa fantaasiafašistidest. Nagu nimi võib reeta, oli tegemist religioosse taustaga liikumisega, täpsemalt seostasid nad ennast õigeusuga. Embleemiks oli neil kolmikrist või trellid - tähistamaks martüüriumi, milleks liikmed valmis olid. Liider Codreanu (teeb pildil suure pühendumusega oma asja, esiplaanil) doktriini järgi oli maine elu räpane ja vägivaldne poliitiline võitlus, millest vaimne rahvus lõpus kõrgemale tõuseb. Selget majanduspoliitilist  programmi tal ei olnud, kuna "Rumeenia ei sure poliitiliste programmide vähesuse kätte, vaid meeste vähesuse kätte". Tema sõda ei olnud sõda parema kõhutäie nimel, vaid rahvusliku taassünni nimel. Põhiline oli võitlus Rumeenia vaenlaste vastu, kelleks olid juudid, kes üritasid hävitada ühendust Rumeenia rahva ja Jumala vahel ning kellel ei olnud mingit seost Iisraeli rahvaga Piiblis, kohalikud poliitilised liidrid, keda nad lugesid korrumpeerunuks või kahjulikuks, kommunistid, rahvusvähemused ja muud  säärased. Võitlus käis otseste vägivaldsete aktsioonide, pogrommide ja poliitmõrvade kaudu, mille järel teo toimepanija ennast enamasti ise üles andis. Ka langenud kamraade loeti endiselt rahvuskehasse kuuluvaiks, kelle kohaloleks võib maist maailma mõjutada. Parteirakukesed vandusid truudust ning allusid otseselt Codreanule, põhiväärtusteks olid üksteise aitamine, vaikus, distsipliin, haridus ja au. Põhiliseseks vormirõivastuseks olid rohelised mundrid, mis tähistasid uuenemist ja taassündi, aga Codreanu esines  kohati ja rahvariietes või talaarides, et näidata oma rahvuslikku või religioosset meelestatust. Liikumisel oli järgijaid üsna massiivselt, ning ka üliõpilaste ja talupoegade seas enam, kui see mujal kombeks oli. Sellele aitas kaasa ka Rumeenia äärmuslik antisemitism.