Pühadevahe on see kõige hullem. No muidugi, korralikel ju tööpäevad, aga need, kes viilida saavad, mida nemad teevad? Loomulikult söövad ja joovad.    Korralikud pereemad hävitavad kõik selle, mida kodus käinud ja ära läinud lapsukesed ja muidu armsad kaaskondsed (ega sellist sõna vist pole) sahvrisse, rõdule ja külmkappi alles jätsid.    Ja arvuti taga saab ka süüa, sest kedagi pole kodus kontrollimas ja kamandamas. Mis veel mõnusam! Aga iga  mõtlematu tegu peab karistet saama. Nii juhtus minuga ja loodan, et on kindlasti juhtunud teistegi blogijatega.    Veeres siis ümmargune "mina" öösel (teadagi kuhu, ära arvasite) ja ei pannud viisakusest magavate lähikondlaste vastu koridori tuld põlema. Koridor meil seitse meetrit pikk. Kes ei usu, tulge ja mõõtke ära. Korraga - aaaaaaiiiii, mu varvas, appikene kui valus, no kas tõesti komistasin Härjapõlvlase otsa?    Looda sa seda! Ühel jalal hüpates tuli põlema ja mida ma näen: see  mu armas velodreno mille olime elutoast teleka tagant koridori lohistanud. Nii ta mulle kätte maksiski. Ja nüüd annab paistes varvas võimaluse (mida teha?) Loomulikult lohutuseks süüa. Arvuti ees. Miks ma küll enne kirjutasin, et süüa saab arvuti taga. Ikka ees, taha lihtsalt ei mahu..    Pilti igaks juhuks ei pane. Austan teie meeli.