See peaks vist klappima metsiku lääne kommetega, kus teise mineviku kohta oli ebaviisakas küsimusi esitada - kui need kombed nüüd ikka päriselt kehtisid. Olen nüüd paar päeva töö ja jalgpalli vahelt netti mööda metsiku lääne pilte vaadanud ja kirjandust lugenud ja kohe kaksipidi tunne on. Ühest küljest oli seal nii palju toredat - suurem vabadus, vähem keerukas konventsioonisüsteem - mille üks väljund näikse olevat naiste suurem vabadus, olgu siis sedapidi, et mõni ratsutas ringi ja sõdis, mõni  teine hakkas röövliks, või siis sedapidi, et õpetajaamet läks seal ammu enne naiste kätte kui ida pool; või jälle sedapidi, et prostituut võis auväärselt abielluda, ilma et keegi talle minevikku nina alla oleks hõõrunud - või koguni oma ametit edasi pidades; enivei olid Lääne osariigid ühed esimesed, kus naised hääleõiguse said, mis nagu väljendaks midagi. Nonii, tore ja kena; aga kõige selle juures hävitasid nad indiaanlasi ja laastasid asja eest, teist taga keskkonda (või milleks seda lõbu pärast piisonite kõmmutamist nimetada). Ei tea, miks inimesed korraga igas mõttes ja kõigi vastu toredad ei võiks olla.