Ja kui suur ka ei oleks Liivi traagika inimesena, missuguseid tun­deid see ka ei ärataks meis kui kaasinimestes, ta luuletaja tee on olnud võimalik ainult nii. Ta  luule, haiglane juba alguses, pidi arenema ses sihis lõpuni. Kõik väline, kõik mõistuslik on lisanud vaid dissonantse. Liivi puhul peab olema fatalist: kõik mis olnud - on hea, õige ja tarvilik!