Eestlane on teadagi pisut pikaldane, aga kuigi midagi teeb, siis ikka ihu ja hingega. Hiljuti otsustasin, et ei tööta enam nagu hobune (loe: eestlane) ja võtan aega olemiseks. Kui ma mõne aja eest oma raamatudiilerile kurtsin, et viimasel ajal mul lugemine väga ei lähe, käskis ta mul elada, mitte lugeda. Sestap tegin eelmisel nädalal selle kevade esimesed rattatuurid. Esimesel eksisin põhjalikult ära, sest ei viitsinud kaarti vaadata, teisel jõudsin linnast välja ka,  aga seatud sihini siiski veel mitte. Eksimine oli kokkuvõttes väga koomiline ja tegi tuju tükiks ajaks heaks.