Need ekraanid ka eraldavad meid. Ma töötan seal, kus ma elan ning nõnda siis pole mul teoreetiliselt vaja mitte kunagi oma korterist lahkuda: ma võin tellida kingi, lemmiklooma toitu, inimeste toitu, osasid oma auto tarvis ja pesu oma tüdruksõbrale siinsamas, selle ekraani taga, ning kõik selle, mida saab osta, võib tuua otse minu ukse taha. Nüüd sellele mõeldes tundub,  nagu kohtaksid pooled mulle tuttavad inimesed neile hetkel olulisi teisi ekraani kaudu, ja nad pole lapsed: nad on keskealised ja vanemad. Nende omavahel ühendatud ekraanide jõud on kasvanud piisavalt suureks, selleks et praktiliselt tundmatu naine võiks astuda reedel meedia ette ning olla järgmiseks kolmapäevaks superstaar, olla nimetatud USA asepresidendikandidaadiks. Mees, keda mitte kuigi kaua aega tagasi määriti kaela kui sobivat presidendikandidaati, kasutab ebamäärast rassilise varjundiga halvustavat  väljendit macaca, ning läheb vaja ainult üht inimest mobiiltelefoniga, kes sündmusest audiovisuaalse salvestuse teeb. Valmis! Mõne tunniga teab sellest kogu maailm ning paljutõotava presidendikandidaadi elujõud haihtub küberruumi.