Daimyo-d pidid veetma iga teise aasta Edos (sankin kotai), shogunaadi teenistuses, mis kindlustas shogunaadi võimu ja oli sisuliselt garantiiks kohalike ülestõusude puhkemise vastu. Suuresti selle süsteemi ülalpidamiseks lõi shogunaat kogu Jaapanit katva teedevõrgu, Nakasendo. Nakasendo koosnes viiest peamisest maanteest, seda mööda liikumiseks oli nõutav ametlik luba. Shogunaat sätestas valitsejate kohustuse tagada ülapidamine oma samuraidele, milleks sai riisi-stipendium.Jaapani ühiskonna siduvaks komponendiks oli riis. Riisi standardmõõduks oli koku (u. 100 kilogrammi) mida peeti piisavaks koguseks ühe inimese elatamiseks terve aasta jooksul. Kogu Jaapani aastane riisitoodang oli u. 25 miljonit kokut, sellest 20% kuulus shogunile ja järgmine ca. 20-30% kuulus jagamisele daimyo-tele ja nende kaudu samuraidele.1633. aastal keelas shogun Tokugawa Iemitsu reisimise väljapoole Jaapanit (tehniliselt oli Jaapanist lahkumine lubatud, kuid maale tagasipöördumisel ootas lahkunut surmanuhtlus) ning sisuliselt isoleeris riigi välismaailmast.