ma olen nüüd olnud aasta aega proua. olulist ma muidugi siin ei kommenteeri küll aga näiteks sellist pisiasja:  üllatav on olnud see, et abielu annab igasugustele võõrastele (affidele,  taktitundetuile, tobukestele, vanakestele, eraelu mitte omavaile, pahaaimamatuile jne) võimaluse piiritundetult uudishimutseda. "Küsida võib kõike" oleks otsekui vildikaga otsaette kirjutet. Kas te elate majas või korteris? Kui kaua juba? Millal pisipere tuleb? Miks te seda tegite? Mis tunne on? Millal pisiperet oodata? Miks ta sulle meeldib? Palju see kõik maksis? Kas lapsi juba pole tulemas? Kas on kahju ka? Kas oled kahetsenud?  No aga ma ma ju ei vasta võõrastele. Ema õpetas mind juba lapsena: ära  võõraga räägi. ära ka kommi vastu võta.    teisel teemal:    mu nadu (jah ma tean ka selliseid sõnu) tutvustas mulle üht imelist lehekülge, kust leidsin ilusa loo tarbekunstist:    Tarbekunst  Kuna raudteelaste klubis oli tarbekunstinäitus, siis otsustasin seda vaatama minna.Pärisin igaks juhuks piletikontrolörilt, et kas too on ka relvastatud."Kuidas palun?" imestas vanamutt."Kas teil relv on?" küsisin veidi arusaadavamalt.Kuna ta ei vastanud, otsustasin parem karta,  kui hiljem kahetseda.Näitus jättis mulle idiootliku mulje.  http://www.hot.ee/aivopihlakas/    töö juurde toodi meile ahvike. projekt "loomad kontoris" kannab ametlikku nimetust IOSA audit ehk The IATA Operational Safety Audit. Väike pruunikas suurte kõrvadega olevus sahistab terve nädala meie dokumentides ja pabereis ja limpsib kohvi. teed vastu ei võta. on arglik, eesti keelest aru ei saa.    inglise keele õpetaja alustab iga  tundi "anekdoodiga". mind ei ole veel ükski naerma ajanud.      ja tänase piduliku päeva lõpetan pannes kopasteerides siia oma lemmiknäidendi. ehk loeb keegi mu nukrat hala ja tunneb samuti sellest teosest rõõmu. siin see näidend on:    Väike lastetükk  (väike lastetükk 1 vaatuses 1 pildis)  Tegelased:  Bullerby laps  Karlsson Katuselt    Etendus algab.  Algab muusika.  Algab LUMEHELBEKESTE TANTS.  Lava taga käivitatakse  edutult mootorit. Lõhnab bensiini järele.Suurivaevu on lendlevate lumehelveste tagant näha Bullerby last.  BULLERBY LAPS (ohkab): "Miks ma küll pean siin maailmas üksi tegema? Ja olema. Mida mul küll siin ei ole?" Istub maha ja vaatab igatsevalt lava taha. "On mul siis vennakesest vähegi? Või... õekest?"  Publik hoiab hinge kinni, et ükski sõna kaotsi ei läheks ja neid oleks võimalik omavahel seostada.Bullerby laps istub ikka pingil. Aeg läheb.Mõne aja pärast hakkab ta nutma.  BULLERBY LAPS:  "Miks küll ma siin üksi teen?"Pisarad voolavad üle ta määrdunud põskede. Publikul on piinlik teda vaadata.Keegi viskab Bullerby last mingi tömbi esemega ja see tabab teda hella kohta.  BULLERBY LAPS (oiatab): "Kas mul siis koera poegagi ei saa hoida?"  Eesriie lastakse millegipärast alla.