Ka siin Helsingisgi ei tule niisugusest mõttest suurt välja. Olin näit. Kaunokirjailijaliito viimasel koosolekul. Koosolejaid tosin. Naesterahvad istuvad ühel pool, meester. teisel pool -- nagu kirikus. Vaikus. Mõni üksik naljasõna. Sigarisuits. Neiu Svani ettekanne.[13] Naeratused. Vaikus. Proua Setälä [14] "muinasjutt". Grammofoni suur kära. Eino Leino ja Freya Schoultzi [15] naer. Vaikus. Jalmari Hahl [16] lööb sissejuhatuseks mõned akkordid piano pääl. Hanna Granfelt[17] algab laulu. Äkitselt kargab hr. Hahl püsti ja ütleb äritatult, et tema NIISUGUSE klaveri pääl /ei saa/ mängida. Seltskonna tuju kõige põnevam punkt ­­­ ja varsti selle järele söömine ja joomine -- kõige lõbusam osa. Esimese ja teise osa vahel niisugune vahekord nagu 1:4. Paljude juures oli see vahekord veel palju suurem. --