Tee lõpus on vildakil värav  nõgestesse kinni kasvanud  nagu teaks -  siit ei minda, ei tulda  Luitunud värv koorub aialippidelt  ta pragudest moodustub põnevaid mustreid  neid võibki uurima jääda  eksida nende salapärasesse labürinti  unustada miks ja millal  Olen paigal  nii tasa, et kuulen - aeg seisab  õhk ei liigu, sumiseb vaid  oma magusat laulu  lõhnab äikese järele  Edasi minna ei saa  värav on  kinni kiilunud  nagu teaks...