Jah, kuigi ma enne olin kabalast ainult kuulnud, kuid teadmatuses, siis pealiskaudsel tutvumisel on põhimõte tõesti sama.  Peame saama täiuslikuks, või valgustatuks, või hingemustrilt valgeks valguseks. Kuidas iganes me seda ei nimetaks.    Seaduspärasustele on tõesti omane universaalsus. Miks muidu Einstein seda universumi universaalset valemit nii hoolega otsis. Usun minagi et seduspärasus on  tegelikult väga lihtne, nii nagu kõik teisedki seaduspärasused. Inimene ise on vaid seaduse kontseptsiooni tublisti kõigutanud, muutes selle venivaks nagu nätsu. Tegelikult on seaduspärasused osa suurest tõest, millele pidevas lähenemises oleme. Muidugi siiski vaid juhul kui me ise ei ole otsustanud teisiti.    Eks minugi see postitus oli katse seda universaalset valemit sõnastada.    Kas tühjade kohtade valgustamiseks sobib paremini jagamine, mis tasakaalu seisukohalt tõesti on vajalik kui  soovime saada, noh valgustatumaks, ma mõtlen. Või meetod kus me just pöörame tähelepanu kohale mis kõikide märkide järgi tundub tühjana olema. Lõppude lõpuks viivad kõik teed Rooma. Kui me ikka teelised oleme.