Mina ka lugesin just hiljuti selle raamatu läbi ja ilmselt elasin sellesse niiväga sisse, et olin  täiesti kindel, et nägin ühel suvepäeval, paar nädalat tagasi Tartus Raekoja platsil enda järel kõndimas Hr.Harri Hommikut! Ma pole teda elu sees näinud, isegi ta pilti mitte aga kui ma läksin koju ja lehitsesin seda raamatut uuesti, otsides joonistust Harrist siis olin ma veel enam veendunud, et see oligi tema. Pikk, hallide hobusesabasse seotud juustega, hallis habemes mees…ma pidevalt vaatasin üle õla, sest see mõte tegi mind järjest enam rahutuks ja kui meie pilgud kohtusid, siis käis nagu mingi jutt minust  läbi, sest see pilk..see vist ei unune kunagi, see oli nii sõbralik, samas oli tunne, nagu näeks ta minu sisse. Mu mees pidas mind hulluks ja keelas mul pidevalt taha vaadata ja teises inimeses ebamugavustunnet tekitada aga…Ma olin 100% kindel, et see oli tema…ma ei tea, kuidas ja see tunne painab mind tänaseni. Hullumeelne! Oleksin tahtnud minna ja küsida, et ega te juhuslikult pole üks tähtis tegelane Epp Petrone raamatust..Oeh, sain selle nüüd südamelt ära, nüüd on ilmselt veel inimesi, kes arvavad, et  olen segane   Aga jah…väga hea raamat on ja ootan huviga järge!