"Läinud sajandi proletaarlane oli alati vaene, ka siis, kui  tal oli tööd. Tema jaoks oli kukkumine vähem valus ning sugugi mitte sedavõrd häbiväärne, kui täna-päeva väikekodanlase jaoks, kes on harjunud pidama end kesk-klassi kuuluvaks majaomanikuks ja avastab nüüd korraga, et on paljas kui püksinööp. 30. aastate töötatööline võis vahetada oma viletsa üürikorteri veelgi viletsama vastu ning sel kombel säästetud sendid moodustasid olulise osa tema kasinast eelarvest. Tänapäeva majaomanik oma kalli raha eest ostetud maja odavama vastu vahetada ei saa, sest ta on  pangale võlgu. Ja ega ta soovikski kolida kuhugi keldrikorterisse. Sest häbi on. Vaene olla on häbiasi."