Kokkuvõttes võib väita, et kui 1990. aastate esimesel poolel valitses eesti muusikas suuresti riigi poliitilisest üleminekust (taasiseseisvumisest) tingitud langus (nii loomingus kui kontserdikorralduses), siis teises pooles, n.ö. Eesti riigi stabiliseerumise ajajärgul, ühemõtteline tõus. Sinna juurde kuuluvaks võib arvata eesti heliloojate suhtelisest edu Pariisi heliloojate rostrumil viimastel aastatel.