No igatahes hakkasin ma kahtlema. Disainikeskusi hoiavad kõik autofirmad ülikiivalt salajas. Kui sinna mõni võõras isegi sisse lastakse ja talle midagigi näidata kavatsetakse, siis otsitakse ta enne kolm korda pealaest jalatallani läbi ja võetakse seitseteist allkirja, et ta kõik nähtu silmapilkselt unustab ja kuni surmatunnini kellelegi sellest isegi ei iitsata. Kui aga selliseid julgeolekumeetmeid  ei rakendata, pole lootust ka midagi näha. Üks kord, ühes teises autofirmas, olen ma seda omal nahal juba kogenud ja Rüsselsheimis kogesin teist korda. Pildistada polnud absoluutselt mitte midagi, kui virtuaalreaalsuse (mida õigem oleks nimetada kinosaaliks) tugitoolid ehk välja arvata. Kino ise oli küll 3D ja viis, kuidas auto interjööri ekraanil ruumilisena liigutati, omajagu efektne. Ent oleks siis vähemalt tegu olnud mõne uue või seninägematu autoga. Aga ei, meile presenteeriti Astra sisemust. Ning  korralikus 3D-kinos on Opeli virtuaalreaalsusega võrreldes suurem ekraan ja parem heli. Astra disain, muide, on väga šeff ja kinnitab minu arvamust, et Opel on saksa autofirmadest viimane, kes disainiga - see tähendab loominguga - veel jännata viitsib. Kõik ülejäänud tegelevad pelgalt optimeerimisega, millega korraliku tarkvara olemasolul tuleks arvuti inimesest märksa tõhusamalt toime.