Magnust on sageli peetud 16. sajandi Liivimaa suurimaks aferistiks, kuna ta püüdis väga erinevate vahenditega saavutada võimalikult suurt võimu: esialgu toetus ta oma vennale, selle huvipuuduse tõttu läks aga 1570 üle Venemaa ja Ivan IV poolele, kes pakkus talle ka Liivimaa vasallkuninga tiitlit. Kuid ka Ivani ja Magnuse vahel tekkisid peagi vastuolud ning selgus, et tsaari pakutav kuningavõim oli ainult sümboolne. Seetõttu otsustas Magnus taas poolt vahetada ning läks 1578 üle Poola poolele, säilitades endale vaid Kuramaa piiskopkonna. Ilmselt üritas ta ka Poola vasallina veel midagi korda saata, kuid enneaegne surm takistas tal oma plaane ellu viimast.