Selle  ekstreemjuhtumi peale olen ma muianud, siis kurvastanud ja jälle itsitanud. Sest ega see jama päris tagajärgedeta jäänud igapäevases nõukogude olmes. Ja tegelikult alles mitmeid aastaid hiljem mõistsin, et see sõjaväelasest hulluarst päästis mind tunduvalt tõsisemast elukoolist kui seda üks rumal sõjavägi ja hullupalat saab olla.