Kui te, kallid kolleegid, kuulasite tänast põhiettekannet ja kaasettekannet, aga ka lugupeetud raadio- ja televisioonijuhtide sõnavõtte, siis küllap teile sai selgeks, et me tahame selle seaduseelnõuga vägivaldselt ühendada üheks perekonnaks raadio ja televisiooni, mis on praegu põhimõtteliselt täiesti erinevatel seisukohtadel. Tekkis ju küsimus, miks ikkagi raadio  võitleb oma iseseisvuse ja sõltumatuse eest, aga televisioon ei võitle ja on juba leppinud sellega, et ta võetakse paljaste kätega. Lugedes tänast "Päevalehte", kus juba siin tsiteeritud kolleeg Hallaste ütleb Hagi Sheini kohta nii, nagu ta ütleb, on mul põhimõtteliselt selge, milles on asi. Asi on selles, et Hagi Sheini hele, et mitte öelda Rahvarinde minevik on tänaseks tõestatud. Tähendab, et härra Sheini ootab ees tume, et mitte öelda segane tulevik. Seetõttu ongi põhjust olla ettevaatlik, järeleandlik,  leplik. Kes teab, mis juhtub. Kes teab, kuidas valitsejad otsustavad, võib-olla ehk siiski ... Aga raadio on ju alati olnud nii-öelda revolutsioonilise liikumise eesotsas. Tuletage meelde kas või tuntud jalgpalliüritust. Raadio inimesed istusid kinni, televisiooni omad olid vabaduses.