See asjaolu viitab kogu kasvatamises ja õpetamises tegelikult juba algusest saadik millelegi erakordselt tähtsale, nimelt sellele, et inimene, rohkem kui me seda tavaliselt aimame, ammutab kogu oma olemuse kahest allikast, mis on teineteise suhtes tõesti nagu põhjapoolus ja lõunapoolus. Sellepärast, kui me püüame kasvatust või õpetamist ühes või teises suunas kujundada, eelistades toetuda kõiges kujutlemisele, nii et laps teeb nende  kujutluste kohta kokkuvõtva otsuse ning sel viisil pikkamööda areneb, tegutseme äärmuslikult. Ühekülgselt äärmuslik on ka see, kui me lapse õpetamisel eelistame toetuda tema mäletamisvõimele või arvestame autoriteediga.