Aga kõigil kultuurmail - siin mitte puudutetuist on tähtis muidugi eriti Inglismaa, aga ka Vene - võime konstateerida viimasel paaril aastakümnel kirjandusteaduses suuri edusamme, osalt isegi põhjalikku ümberloomist ja uue loomist. Nagu kõigis noortes teadustes, järgnevad siin vanade vaadete kummutused ja uute asetused üksteisele veel tihedalt ja kokkupõrked vahel tormiliseltki. Pea kõik vanemad kirjanduslood tunduvad  meile juba puudu­likena ja isegi abituina. Mõnel alal, nagu nt võrdleva kirjandusloo, "maailma kirjandusloo" alal, pole veel õieti ühtki põhjapanevat alusteost, mis rahuldaks uusi nõudeid. Samuti nii mitmel muul alal: sotsioloogi­lisel, loomispsühholoogilisel jne.