Neid, kes ei pidanud käsuõpetust, kuulutati neetuteks (5Moosese 28:15-28). Lühidalt öeldes sisaldas see needus vaesust, haigust ja surma. Kuna aga kõik inimesed olid patused, ei olnud ühtki, kes täiesti suudaks pidada Jumala käske (Ro 3:23). Jeesus tuli siia maale inimesena, kes elas ilma  patuta. Kui Ta rippus ristil, siis Temast sai needus meie asenajana. Ta võttis needuse, mille meie olime ära teeninud. Ta võttis meie vaesuse, haiguse ja surma (patu) selleks, et meie võiksime saada neidsamu õnnistusi, mida Jumal tõotas Aabrahamile ja neile, kes peavad käsuõpetust. See sisaldab külluslikku varustust iga vajaduse tarvis meie elus (5.Moosese 28:1-14).