Kui Itaalias tulid võimule fašistid, hakati fašiste otsima ka teistest riikidest. Nüüd otsitakse selle asemel vist rohkem paremäärmuslasi. Vahel on tegemist tõlkeveaga, sest arvatakse ekslikult, et right-wing tähendab paremäärmuslikku, kuigi ta tähendab kõigest parempoolset. Paremäärmuslaseks nimetamine asetab  poliitilise skaala täpsemasse ossa, samal ajal kui fašistide täpse asukoha üle on vaieldud. Siiski ei ütle ka paremäärmuslaseks nimetamine, kas tegemist on poliitiliselt või majanduslikult või mõlemas suhtes paremale jäämisega. Äärmuslaseks nimetamine seostub mõttes vähemusega, aga fašism ja natsism olid Itaalias ja Saksamaal omal ajal peavoolud. Minu magistrieksami teemaks, kus neid nähtusi tunda tuli, öeldi siiski äärmusliikumised. Võibolla olid nad äärmuslikud teiste riikide või perioodidega võrreldes.  Autoritarism kujunes küll Euroopas peavooluks, aga ta polnud igal pool sama tugevalt välja arenenud. Võibolla saaks ka demokraatiat äärmuseks nimetada, sest enamus ajaloost ei ole valitsenud demokraatia. Kui ma varasemas sissekandes rääkisin demokraatlikumate ja autoritaarsemate suundumuste lainetena vaheldumisest, siis pidasin silmas suhtelisi suundumusi, mitte tingimata demokraatiat otseses tähenduses.