Usuilmed, teostatud elavas usuelus inimeste seltskonnas, kannavad religio - usundi (uskonto) kuju. Usu sund on üleinimline, püsiv; usund sellevastu kannab isiksuse - rahvuslist jume, on muutuv ühes rahvuse kuju muutumisega. Usund on usutunde alal umbes seda, mida rahvus inimsuse piiris on. Kus mitmed, antropoloogilikult lahus  seisvad rahvad üht ja sedasama usundit tunnistavad, seal on enamasti vägivald rahvuse ilmeid rusudes neid sarnastanud. Vabade rahvaste ususarnadus on ühtlasi nende rahvaste bioloogilise sarnaduse näitajaks. Eesti-Soome usumuute kõrval, õigemini muutuse eel, käis nende rahvaste antropoloogiline, vereline muutus, sarnastamine, segamine Lääne-Euroopa verega.