6. märtsil möödus 20 aastat esimese naisvaimuliku ametisseseadmisest Soomes.  Eelmisel kesknädalal arutasid soome  naisvaimulikud oma seisundit kirikus ja ees seisvaid ülesandeid meediahommikul Helsingis. Soome noorema põlvkonna naisvaimulikud ütlesid, et esmatähtis on olla vaimulik julgesti seal, kus on inimesed. Pole seejuures vahet, kas oluline sõnum tuleb mehe või naise suust. Ka on viimasel kümnendil saanud naiste ordinatsioon iseenesest mõistetavaks, vastuseisus nähakse pigem marginaalseid ilminguid.  Emeriitpeapiiskop John Vikström ja Helsingi piiskop Eero Huovinen meenutasid, et kirikus oleks ilma  naisvaimuliketa vaimulikest puudus. «Kus me küll oleksime nendeta,» tõdes retooriliselt Huovinen, kelle juhitavas piiskopkonnas on 20 aastaga ordineeritud 414 naist. Vikström lisas, et naised on kirikutöös andnud pere- ja lastetööle, aga ka hingehoiule ja kirikutalitustele uusi jooni.  Viimasel ajal on Soomes tärganud vastuseis naisvaimulike tööle. Vikström tuletas meelde, et vastuseisu on täheldatud siiski vaid kahes protsendis kogudustes ja vastaste hulk väheneb. Kui naisi hakati vaimulikuks ordineerima, oli  motiiviks evangeeliumi ja Jeesuse suhtumine naistesse. Emeriitpeapiiskop möönis, et seda sammu astudes teati, et tuleb koostööprobleeme.