D ja C sõnul on informatsiooni globaalne kättesaadavus see, mis moodustab meie subjektiivse  teadvuselamuse. See ei tähenda ju suurt midagi ja tundub olevat ka vastuolus sellega, kuidas teadvuselamus meile näib: ühtne ja integreeritud. D ja C teooria kohaselt on teadvus midagi seriaalset - üks president korraga! Ja kahtlemata me kõik nõustume, et on mingid tahtlikud teadvuslikud operatsioonid, mida me tõesti saame teha vaid järjestikku, kuid küsimus on selles, kas seesugune teatud protsesside seriaalne olemus on teadvuse fenomeni juures keskne? Vähemalt mulle näib, et integreeritus, mis on ju mingil  määral ükshaaval järgnemise vastand, on (vähemalt minu enda isiklikule) teadvuselamusele omasem.