Ma arvan, et mitte poole hingega. Ma arvan, et just täpselt nii suure osaga oma hingest, kui see antud olukorras mõistlik on. Ma ei taha, et tekiks olukord, kus ma tunnen, et jooksen peaga vastu seina, sest riik-and-them ei mõista minu püüdlusi. Ma teen seda, mida ma arvan, et oskan, ja teen seda nii hästi, kui oskan. Hingestatuse üle võin ise arutleda, kuid adekvaatseiks hindajaiks pean oma õpilasi - kui nemad leiavad  tundidest selle, mida ootasid, või üllatuvad positiivselt, leides tunduvalt enam, olen ma teinud head tööd. Tundide pidamine pole muidugi ainus tegevus, mida ma õpetajatöös väärtustan. Nagu viimane ettevõtmine - võimalus päev otsa oma 1-tund-nädalas-kahes-rühmas-klassiga väljaspool kooli koos olla on hindamatu.