"Ainult see suhtumine laulva revolutsiooni aegadesse. Kui jutt sellele läheb, on tollastel tegelastel nagu vett suu täis - nagu ei oleks olnudki mingit suurriikide taustu ega visiite ega vaikseid kokkuleppeid, mille tõttu laulvaks  revolutsiooniks nimetatud protsess võimalikuks sai. Ja nagu ei oleks olnud Venemaa tahet oma mõjusfääri igal juhul säilitada (asi, mis just praegu end jälle mitmel pool näitab). Rahvas laseb end pimestada osavõturõõmust, ja tõepoolest oli iga aus mees siin osavõtja. Kuid see ei tee olematuks seda, mis toimus NSVL-s: majanduslik lagunemine, siseriiklikud võimuvastuolud, otsus riik säilitada moderniseerimise ja teatud suurriikidega kokkulepete teel. Sellest ka üheaegsed (!) organiseeritud revolutsioonid eri  liiduvabariikides (tollane nimetus) - revolutsioonid, mille varjatud külgi teadis ja teab ainult kitsas ring inimesi, kes osalt on avalikus poliitikas, osalt mitte. Igatahes on vahe nende vahel, kes läksid kaasa puhta südamega, ja nende vahel kes (ka juhtidena) tegelikult kavandasid punast satelliitriiki. ... Võib-olla, et Heinz Valk ei olnud tollal teadlik laulva revolutsiooni hämaratest taustadest, kuid siis peaks ta nüüd püüdma neist mitte mööda vaadata ja neist avalikult rääkima. ... Väga nõus - toona oli Valk  naiivne kui arvas et Rahvarinne spontaanne liikumine oli. Me ei laulnud ennast vabaks (nagu arvab ka M Mikko oma blogis), tegemist oli NSVL - USA kokkuleppega. Ning tänaseks on Valk seniilne, kui ei näe 20 aasta perspektiivis asja läbi. Toendeid on ju hulga. Kasvõi see, et Poola Solidarnost oli struktuuride sünnitis. Lisaks ei näinud Valk läbi Savisaar-Lauristini plaani teha Eestist 1991 sünniaastaga riik."