Hakkasin hiljuti murelikult mõtlema, et huvitav miks on just pikamaajooks niivõrd üldrahvalik hobi. Miks ei ole me kuulnud enamvähem umbestäpselt mitte kellestki (loe: mitte kellestki), kes oleks "vanas eas" võtnud eesmärgiks näiteks parandada oma saja meetri jooksuaega sekundi võrra. Päris räme väljakutse, julgen mainida. Või mõte viia oma 400 m aeg  alla minuti, noh, näiteks. Või joosta Cooperi testis aasta pärast nelisada meetrit rohkem. Tõsi, see on, vähemalt tervisesportlase vaatevinklist, juba peaaegu pikamaajooks. Miks on kõik tervisesportlased (kes ometi võistlevad reeglina iseendaga) valinud pika distantsi?