Hiljuti ilmus ajakirja Neuropsychologia in press artiklite hulka uus töö Koivisto ja kamba poolt, kus nad uurivad teadvuse ja tähelepanu seoseid. Sissejuhatus on väga ilus ja hästi kirjutatud. Kirjeldatakse probleeme, mida  siin blogiski oleme korduvalt käsitlenud - kas on olemas fenomenilist teadvust ilma juurdepääsuteadvuseta (kas osa teadvuskujutisest on selline, mida me lihtsalt ei saa raporteerida, kuna see on tähelepanu alt väljas ja hajub mälust)? Viidatakse hiljutisele arusaamale, et teadvus ilma tähelepanuta võikski olla fenomeniline teadvus. Kuid soomlased kalduvad mõtlema, et fenomeniline teadvus sõltub ruumilisest (vs objektipõhisest) tähelepanust. Tore, hüpoteese võib ikka olla! Aga kuidas seda uurida? Ka siin on  loogika selge - tuleks manipuleerida tähelepanulisi tingimusi ja vaadata, kas teadvusega seotud ajukorrelaadid ilmuvad sõltumatult tähelepanumanipulatsioonist. Näiteks võib luua katsetingimused, kus tähelepanu on kas ainult vasakus või ainult paremas nägemisväljas ja uurida teadvust mõlemas nägemisväljas - kas teadvuse neurokorrelaat tähelepanuga ja tähelepanuta nägemisväljas avaldub sarnaselt? Seda on eriti mugav ja mõistlik teha EEG'ga, sest tema hea ajaline täpsus võimaldab leida eraldi tähelepanu ja teadvuse korrelaadid ajas ja seega ka näidata, kas nad on teineteisest erinevad või mitte. Just seda soomlased teha plaanisidki. Hea plaan, hea loogika, kõik kena.