Ka mälestus tudengiajast: hakkan Tartu veetorni juurest ühelt peolt umbjoobes Nooruse ühikate poole minema. Silm teed õieti ei seletagi, aga ma saan oma suht abitust seisundist ise täiesti selgelt aru, nii et igaks  juhuks on taskunuga tagi taskus (lahti).  Hommik. Avastan, et olen koju jõudnud ja omas voodis. Ja siis märkan, et linad on verised. Ja padjapüür. Veretilgad lähevad voodi juurest toaukseni. Ukselink on ka verega koos. Rääkimata siis mu riietest.