Ühel selle nädala õhtul kohtusin tütarlapsega. Minu tihtilugu viivitav otsustusvõime leidis tol korral nõusoleku määratleva tähelepanuga. Otsus tuli kohe, sest teadsin, et just tema seltskond on see, millest ära  öelda on raske. Ma ei pettunud oma otsuses sugugi. Ka mitte ei kahetse ma, et kõik ülejäänud internetivestlused tema tõttu katkestasin. Vahetasin ruttu riided ja astusin peagi kodust välja, sest tean, et just tema seltskond pole see, mis pettumust valmistaks.  Tema tundeline hing, õrn kehastus ja meeldiv iseloom on need, mis päästsid tol õhtul minu päeva, kuna olin eelnevalt terve päeva kodus mökutades tegevust otsinud. Need omadused ei ole küll ainuisikulised, kuid tema on nendest just suurepärane näide.  Tema vestlus on hinnatav, tema mõistvus on märgatav. Ta on üks nendest inimestest, kellega salapärastel hetkedel kohtuda ja vestelda elu tõsiasjade üle. Kahju on, et ta siiski uut kooliaastat Tartus alustab, aga tema kohalolek ei saa jääda märkamatuks ning mil iganes avaneb mul võimalus, siis on just tema üks nendest, kellega on põhjust ikka ja jälle kokku saada. Tänan selle sisuka õhtu ja meeldiva vestluse eest! :)    Augustikuu möödub ja üha enam läheneb järjekordne pikk periood pimedust,  täis õpinguid ja tihedaid päevi, mis otsekui viiks päevi unustusse, lennutades aega linnutiivul, millest mõtleme kui kiiresti mööduvast asjaolust. Mul on väga kahju, aga sinna ei saagi miskit parata, et tegevus viib endaga aja, mida tihtilugu jääme taga igatsema. Tuleb olla leplik ja endiselt, elada täiega! Tunda armastust, naudingut ja rahuolu sellest, milleks oled võimeline. Kasuta neid võimalusi! Sest need pole põhjus puuduse tundmiseks! :)    Mina olen viimasel ajal armunud. Ma ei ole küll  armunud konkreetselt kellesegi, aga ma olen armunud elusse. Elusse enda ümber. Nendesse inimestesse kelle keskel viibin, kes minuga seda maailma jagavad. See on lihtsalt imeline tunne, olla kiindunud kõigisse sinu ümber. Võtta neid kui inimesi, kellel on vaid teine iseloom ja arusaam maailmasse. Aga nad on olemas. Nad on elus nagu mina. Ja suurimat rõõmu pakub mulle see, kui nemad oskavad sellest kõigest rõõmu tunda. Sest... see on õige- tunda rõõmu! :) Elu olemus on ikkagi hindamatu väärtusega. Sellist  väärtus lihtsalt ei tohiks niisama tuulde puistata.    Ma ei jaksa enam mõtteid kokku lüüa, et kõike seda kirjeldada. Aga see on hämmastav. Kell on ka palju ja ma soovin nüüd magama heita :) Kui me nüüd ei kohtu, siis unenägudes ikka! :)    Olge rõõmsad ja  kõige meeldivamaid unelmaid! :P