Nii algas ebaametlik rahuvõimaluste sondeerimine, kasvades peagi üle tõsisemateks läbirääkimisteks. Helsingi ja Moskva vahendajaks kujunes Rootsi välisminister Christian Ernst Günther. 29. jaanuaril 1940 teatas Vjatsheslav Molotov, et Nõukogude valitsus on põhimõtteliselt nõus rahu sõlmima. Järgnevalt teatati, et N Liit ei piirdu 1939. aasta sügisel Soomele esitatud nõudmistega. Vahepeal on valatud mõlema poole verd ja N Liit nõuab julgeolekukaalutlustel  täiendavaid meetmeid. Nõuti kogu Karjalat, Viiburi, Käkisalmi ja Sortavala linna ning Hanko poolsaart. Eriti viimane nõue näis Soomele liiga raskena.