Parandamaks diskussiooni kahe riigi vahel ja loomaks reaalseid sildu koostööle, saab 2004. aasta mais Helsingis teoks Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu ja Soome Teadus- ja Tehnoloogianõukogu ühisistung kahe riigi peaministrite eesistumisel. Tegemist oleks suhteliselt pretsedenditu ettevõtmisega, kuna ühe laua taga saaksid kokku 7 ministrit Soome poolt ja 4 Eestist, lisaks teaduse ja akadeemiliste ringkondade tippesindajad. See ei peaks olema  kokkusaamine kokkusaamise pärast. Meil on vaja liikuda edasi Ollila-Jõerüüdi raporti ideedest ja algatada selgeid ühistegevusi. Nii Soome kui ka Eesti on väikesed riigid. Väikeste riikide võime kaasa rääkida globaalse majanduse võidukäigus saab olla edukas vaid siis, kui suudetakse pakkuda midagi unikaalset, olla atraktiivne. Vaid sellisel juhul suudame luua rahvusvahelises kontekstis midagi väärtuslikku ja mitte ainult pakkuda meie teadmisi ja oskusi maailmale, vaid ka meelitada maailma siia, Soome lahe  kallastele. Mida rohkem investeeringuid, mida rohkem rahvusvahelisi töökohti, mida tihedam on teadlaste koostöö, õpilas- ja üliõpilasvahetus    seda rikkamaks muutub meie kultuurielu, seda elujõulisemaks muutuvad meie majandused, seda dünaamilisemaks muutub ka meie roll Euroopas.