Ukseklaas ja õmblused: meie sealviibimise teise päeva  õhtul otsutas Peeter Karl söömast tulles joosta üles trepist, mille ees asunud klaasuks oli ööseks kinni pandud. 5-millimeetrine klaas läks kildudeks ja kõik koht oli verd täis. Võtsime poisi (kes õnneks taipas liikumatuks jääda) ukse seest välja, veendusime, et silmad on peas, suured veresooned terved ja küsimustele tuleb adekvaatseid vastuseid. Alice hakkas esmaabi osutama, mina hankisin turvamehe abiga takso (112 ei olnud miskipärast kättesaadav) ja kimasime kohalikku haiglasse. Seal sai poiss kolm õmblust  otsaette ja kolm nina ja suu vahele ning purgitäie paratsetamooli ja teise amoksitsilliini. Järgmisel päeval oli Peeter Karl jälle rõõmus (ja kodumaale jõudes said niidid ka välja võetud). Muide, riiklik meditsiin on Mauritiusel tasuta ja lapsed võetakse raviasutustes eelisjärjekorras jutule.