Üheks selliseks näiteks on hingetoru ja söögitoru ristumine. Toidu hingetorru sattumise tagaajärjeks võib olla lämbumine, mis osutub fataalseks ühel juhul 100 000-st. Selle, kõigile selgroogsetele ühise omaduse oleme pärinud oma kopskaladest eellastelt, kelle hingetoru avanes ninasõõrmetesse (selmet avaneda nt. kaelale v. lõua alla; joonis). Praeguses olukorras oleks meil kaelal paiknevatest hingamisavadest kindlasti rohkem kasu, kuid selliseid pole kuskilt võtta, kuna  evolutsioon ei saa kord läbitud teed pidi tagasi minna. Inimesele on (kõnevõimet soodustava hääleaparaadi paiknemise tõttu) söögi- ja hingetoru ristumine suuremaks probleemiks kui paljudele teistele imetajatele, kes saavad korraga neelatada ja hingata. Paari esimese elukuu jooksul on selline võime ka inimimikutel, kuid see kaob niipea, kui nad on kasvanud piisavalt, et hakata tegema esimesi lalisevaid häälitsusi.