19. sajandil oli iga pere kohta teatud  hulk hääli ja neid kõiki kasutas perepea. Aastal 1913 võeti kasutusele üldine hääleõigus. 40 aastased said aga ühe lisahääle, samuti 10 aastat abielus olnud inimesed. Naised võisid osutuda valituks alates aastast 1923. Üldine hääleõigus võeti kasutusele 1953. 1960datel tavaline hääletamisprotsent oli aga kõigest veidi rohkem kui 1%. Kui aastal 1970 koguduste valimised muudeti süstemaatilisemaks ja võeti kasutusele proportsionaalne valimissüsteem, tõusis aktiivsus valijate hulgas kuni 20%.