Alates 17. sajandist hakkas Dublin laienema. Kuningas Georg IV ajal oli Dublin mõnda aega Londoni järel Briti impeeriumi suuruselt teine linn. Sellest ajast on pärit ka suurem osa Dublini arhitektuurilistest vaatamisväärtustest. Samasse perioodi jääb ka Guinnessi õlletehase sünd. 19. sajandi algust iseloomustas Dublini langus, kuid Belfastis leidis aset töötstuslik kasv. 20. sajandi alguseks oli viimase rahvastik pea kaks korda suurem. Kui Belfastist oli selleks ajaks saanud õitsev tööstuslinn, iseloomustasid suursuguse ajalooga Dublinit räpasus ja tuntavad sotsiaalsed klassivahed. Dublin oli jätkuvalt administratsiooni ja transpordi keskuseks suuremale osale Iirimaast, kuigi jäi pea täielikult kõrvale industriaalrevolutsioonist.