Nagu apollolise ajajärgu hing avaldus skulptuuris, nii faustilise  oma muusikas. Kolme aastasaja jooksul 1500-1800 arenes muusika valitsevaks kunstiks. Ainult muusikas leidis ruumiline ääretus oma täieliku väljenduse. Muusika on tuhande niidiga seotud riigi kogu sotsiaalse organisatsiooniga. Michelangeloga kustub plastika, Rembrandiga maalikunst. Muusika tundub kõiges: rokokoo portselankujukestes, Watteau ja Fragonard'i maalides, rokokoo skulptuuris. Spengler tõendab talle omase näidete ja analoogiate rohkusega, kuidas too ajajärk oli küllastatud muusikaga. Faustilise  maali­kunsti vormid muutuvad täiesti, perspektiiv hakkab domineerima, küllas­tades pildi faustilise kirega ääretu ruumi järele.