Teisest küljest, kahekümnendate Eesti põhiseadus oli üks demokraatlikumaid üldse. Tsaari-Venemaa mälestus oli väga tugev ja püüti teha riiki, mis väldiks kõike seda autoritaarsust. 1905. oli meeles küll. Sellele  vaatamata, majanduskriisi tulemusena - ja maailmapoliitika tulemusena - saabus järgmisel kümnendil vaikne ajastu. Seega, see, kui inimesed mäletavad autoritaarsust, ei tähenda, et nad ei võiks uuesti seda valikut teha. Autoritaarsuse vastu on aga tsipa hilja võidelda, kui Hitler, Mussolini või Stalin juba võimul on (sest siis aitavad ainult relvad). Seega - ma arvan, et on oluline tähele panna iga suundumust, mis võiks selliseid inimesi teoreetiliselt võimule aidata.