Samal ajal kui prantslased üritasid idarannikut oma kontrolli alla viia, tekkisid neile konkurendid - prantsuse ja inglise piraadid, kellele elu Antillidel oli Euroopa mereriikide poolt kibedaks tehtud. Uue Eldorado otsinguil jõuti Kariibi merest India ookeani akvatooriumi. Siin, kaubateede ristmikul, kus liikusid kaubalaevad nii vääriskividega kui ka  pea sama kallite maitseainelastidega, tekkis piraadiriik, mille asupaik oli ideaalne veel mitmel põhjusel: esiteks - raskesti ligipääsetava ranniku olemasolu; teiseks - kindlustatus toidumoonaga, mida saadi kohalikelt hõimudelt, kellega jaotati ka röövsaaki. Aastatel 1687-1724 elasid piraadid siin valitsejastaatuses, astudes abiellu kohalike naistega ja saades sellega esivanemateks metissidele. Mereröövlite peamisteks keskusteks olid St. Marie saar ja Antongil'i laht Madagaskari idaranniku põhjaosas. Kui  uskuda Johnson'it, piraatide salapärast ajalookirjutajat, asutati Diego-Suarez'e lahes isegi piraatide vabariik Libertalia, mille lõpuks hävitasid "metslaste" kallaletungid. Euroopal õnnestus see piraatide pesa hävitada alles 1730. aastal, mil viimane mereröövel poodi ajaloos korduvalt nime muutnud Bourbon'i (praegu Réunion) saarel.