On omamoodi keeruline kirjutada asjadest, mis on väga intiimsed, seletamatud, väga minu omad ja millest teised ei pruugi aru saada. Võib-olla sellepärast soovin metsatallu jõudes sealt eest leida võõrastest puutumata paiga, olla üksinda või ainult koos mulle oluliste inimestega. Seal saan suhelda põlispuudega, libistada  käega üle kareda koore või toetada end tamme tüve vastu. Mõtted selginevad, aja kulg aeglustub ning saabub seletamatu rahu ja õnnetunne.