Niimoodi kannatades saab usk ükskord otsa, sest tõeline usk on püha tunne - Armastus. Tema hävingu  valu on värske haavana hinges igaühel, kes on kellessegi usu kaotanud. Ateistiks sündinu on Jumalasse usu kaotamise haava ateismiga kinni mätsinud. Seepärast tuleb Jumal talle meelde ainult siis, kui muidu enam vastu ei peaks.