Ma olen veel olemas. Kuigi mu hüljatud blogi vaadates see küll nii ilmselge ei tundu. Igatahes enamjaolt on kõik ikka vanamoodi. Aiandis. Nädalavahetustel  ka tehastes. Aga miskipärast ei pääse ma enam eriti avruti ligi. 10 minutit, kui töölt tulen ja keegi veel ette pole jõudnud. Ning siis, kui käes on aeg magama minna (nagu praegugi). Aga ei viitsi jagada. Eks kunagi ikka veidi aega leian. Senikaua kirjutan märkmikku.  Üleüldse on suur masendus, väsimus ja koduigatsus (kuu jagu veel).  Praegu lähen magama.