Ah, teovõimelisus - sellega tuli nüüd meelde viimati (appike, päris ammu juba) üle vaadatud väärtfilm "Down by Law". Ja kuna see oli juba teine vaatamine, siis tuli juba filmi ajal igasuguseid mõtteid pähe, näiteks see, et Roberto Benigni tegelane on seal ju jumalik laps. Teate küll, on kaks tarka venda ja kolmas lollike, kes teeb kõike valesti, aga ometi saab printsessi ja pool kuningriiki - ja too lollike ei saa seda kõike mitte seepärast, et ta oleks suur ja tark, vaid kangelaslikkus seisnebki tal selles, et ta on pigem nagu laps, räägib loomadega (kes teda pärast aitavad), söödab sandikest ja ei ole üldse nii praktiline ja asjalik nagu vennad. Vot seal filmis on ka nii. Lollike saab kõigest valesti aru, aga sellest hoolimata on ta kogemata kombel kõige tegusam, alates sellest, et ta on kolmest ainuke, kes tegelikult asja pärast vanglasse sattus. Sealjuures on ta kogu aeg kangesti sõbralik ja hea, saab lõpuks printsessi ja pool kohvikut ja toidab ja katab isegi oma suured ja targad vennad, vähemalt korraks.