Adamson-Eric oli tol ajal juba osaliselt halvatud, tegi oma kunsti vasaku käega, kusjuures kõigile jäi mulje, et seetõttu tema töödes tekkinud omapära oli taotluslik. Adamson-Ericule meeldis, kui üliõpilased lähtusid oma töödes esimesest loomepuhangust. Nii soovitas ta ka Kiira-Mariannele diplomitööga seoses: "Lähtuge esimesest puhangust. Sellest vabadusest, mitte viimistletust." Ta ei pressinud oma arvamustega peale, tudengid pidid ise otsustama.