Eilne võistlus Otepääl, süstis minusse pisut positiivsust, aga üldiselt see mind veel ei rahuldanud. Tunnen, et mul on suur võlg tasumata, iseendale. Minu teekond veel jätkub, kuigi tunnetan tugevalt hooajalõppu. Mulle on antud veel mõned võimalused oma võlast lahti saada. Kolmapäeval sõidan Soome, Kontiolahtisse, kus nädalalõpus on  tihe võistlusgraafik ning sealt edasi suundun Norra, Holmenkollenisse. Hooajale panen punkti Venemaal, Hantõ Mansiiskis. Nii et Märtsikuu tuleb üsna tihe. Kõik pole veel kadunud, kuigi oma vormile ei oska ma täpset hinnangut siiski anda, sest nagu see hooaeg on näidanud, käitub ta väga ettearvamatult. Mis sellise olukorra on põhjustanud, selgub kevadisel lahkamisel. Kindel saan olla vaid selles, et mulle on jäänud lõppematu tahe. Alla ma ei anna.