Paar kuud tagasi  ma kuulutasin, et ostsin poolmuidu kasutatud riiete poest sadakond heegeldatud tükki. Ning nüüd võin uhkusega teatada, et juba mõni aeg tagasi sain nendest ka teki kokku.    Käsitöö tegemise käigus avastasin ma mitu asja. Esiteks seda, et samal ajal kui ma õhtul enam midagi teha ei viitsi ja tühjal pilgul televiisorit vaatan, siis võin hoopis telerit kuulata ja samal ajal heegeldada ning meelde tuli ka see, et heegeldamine läheb väga   kiiresti edasi ning pole üldse raske.    Mul oli muidugi ka abiline, kes oma rasket pead kera peale toetas ja kui lõng maha kukkus, siis seda hoolsalt mööda põrandat taga ajas.      Kuna tükid olid erineva suurusega,  siis pea pooled heegeldasin ühe rea võrra laiemaks. Oliver tegi mulle ka spetsiaalse raami, kus neid ühte mõõtu venitasin. Päris ruudukujuliseks nad siiski ei läinud, nii et pidin äärde ka pitsi tegema. Muster oli originaalis  see, kuid ma otsustasin teha ta kahe värviga, et oleks huvitavam heegeldada.    Esialgu plaanisin ruutude sisse ka lilli heegeldada ning tegin neid mitu tükki ka   valmis, kuid panin prooviks ainult ühe ning ma ei tea,  kas see midagi juurde annab ning kas ongi mõtet teisi panna.    Sel ajal, kui mina teki all ei   leba, saab seda väga edukalt ka peidukohana kasutada.    Nii et mu missioon sai täidetud - nüüd on mul soe villane tekk, mida õhtul diivanil endale peale võtta, kuid kuidagi imelik on niisama lebada. Selline tunne on, et peaks ikka mingit käsitööd ka tegema.