Sellepärast on tühised kõik kõned võõrastest mõjudest, mis terve kirjanikupõlve ümber võiks luua ja uue peatüki kirjanduse ajaloosse kirjutada. Mitte järelaimus ei sünnita teatud iseloomulikku voolu, vaid iseloomulik vool,  mis raudse loogi­kaga ühiselu hingest kasvab, kaldub loomusunni­liselt sugulusnähtuste poole minevikus või ümbru­ses. Et teatud mõju vastu võtta, selleks on tar­vis kõigepealt teatud eeldusi. Isegi vaimuvallas ei laenata kellelegi palja hea sõna eest.