Seega otsis Dahl piisava suurusega kive, pani need karpi (millel olid isegi õhuaugud!) ja viskas veidi heina juurde ning küsis iga kivi eest neli taala. Tõeliseks tooteks kujunes aga hoopis kiviga kaasas olev humoorikas juhend, kuidas oma kivikese eest hoolt kanda.