Meie rotid on  hullult konservatiivseks muutunud. Hea küll, ma saan aru, et pesakarbi vahetus uue ja puhta vastu kutsub esile kahepäevase psühhotrauma teemal "mis meist nüüd saab, me jäime ilma koduta" (aga on siis vaja oma hädad pesasse teha, ah?). Aga võttes kuulda kellegi kavalat soovitust rotiplikade pikaks kasvanud küünte vastu (nii pisikesi asju mina küll lõikama ei julge hakata ning asjatundjad on teatavasti 60 km kaugusel) katta nende trepp liivapaberiga - mis te arvate, mis juhtus? Loomulikult - vaesed loomad ei  pääsenud enam üles ega alla. "Te võtsite meie trepi ära!" Nad keeldusid oma treppi isegi puudutamast seni kui liivapaber sealt viimaks ära sai võetud.