Aga õigus, enne veel oli ju apteek. Jälle kord on ainus tegelikult, see tähendab ei mäleta, ennast kehtestanud. Apteek oli muidugi episoodiline ja paistis väljas külmetavale rahvahulgale küllap eriliselt sooja ja ligitõmbavana. Aga kuna seegi kuulus ju õigupoolest illusioonide hulka, siis nii see pidigi olema. Ilus, ihaldusväärne ja kättesaamatu. Nagu Teele Arnole (siis, kui nad veel noored olid) ja nagu... kirik kultuurile. Selle viimase puhul olgu nüüd selle ilu ja ihaldusväärsusega kuidas on, aga too viimane omadus, kättesaamatus, kehtis küll täiel määral. Nimelt otsustas kohaliku koguduse õpetaja Margit Nirgi, et palagani koht ei ole pühakojas. Ja hoolimata eelnevatest kokkulepetest (mis Margit Nirgi sõnul olid olnud küll ebakorrektsed - vt 10. jaanuari «Postimeest») pidigi palagan alandlikult kiriku-ukse taha külmetama jääma.