Sügise üle elamiseks muidugi tuleb valmistuda, aga siingi kerkib demokraatia taustal üles mitu võimlaust: kas õigem on oma töötute ja vaesuses virelevate eest hoolitseda või tänaval meelt avaldada, kuni vanemad nälga surevad? Kui asi selleni läheb, mida peaks tegema? Ja kuidas hiljem siis oma südametunnistusega edasi elada? Veidrikud naabrid on üldjuhul kahjutud või naljakadki, aga kui me viisakalt tolereerime 9 mai võidupüha  tähistamist riigis, millele se tähendas okupatsiooni, siis võiks kujundada traditsiooniks ka 2 veebruaril Vene saatkonna väravate sini-must-valgeks värvimise. Rahumeelne meelsusavaldus. Või kunst, kuidas võtta.