M. arvab, et mind on bussineedus tabanud. Pean vist temaga nõusse jääma, sest tõesti, seda sama bussi, millest ma mõni aeg tagasi maha jäin (kuigi jõudsin 2 min enne väljumisaega kohale), pidin ma eile üle poole tunni ootama...ja lõpuks pidin ikka ühe teise bussiga koju sõitma. Vähemalt oli äge masin.    Bussijaamas oli palju inimesi...nende seas ka üks vanem tädi, kes käis ringi ja enda suitsule tuld otsis. Nojah, tuld minul ei olnud, paistis, et ka kellelgi teisel  mitte (yea right, ma nägin mitut inimest suitsetamas). Ega minule ka ei meeldi, kui keegi haisev ja ilmselgelt purjus inimene kohale koperdab ja vestlust alustab, kuid ma vähemalt proovin talle vastata (lühidalt ja konkreetselt, kuid viisakalt). Eile nägin, et teised kasutavad üldiselt vana head ignoreerimistaktikat. Ma saan täitsa aru neist...ehk on need "parmud" täieliku mahakandmise ära teeninudki. Samas on nad ikkagi inimesed, mitte tühjad kohad. Tartus juhtub päris tihti, et mingi kahtlane tüüp tuleb  ligi, lootes näiteks paari krooni saada. Tavaliselt vastan kiiresti eitavalt ning lähen edasi, kuid tihti jään nende peale hiljem pikemalt mõtlema. Ma omamoodi inimlikustan neid (et enda sisetunnet parandada ehk? ega ma ise ka ei tea). Meenutan, et igaüks on kunagi üks armas väike laps olnud (võimalik, et suurte unistuste ja lootustega). Elu võib meist igaüht alt vedada. Selline mõtteviis ei lase mul neid maailmast lihtsalt välja lülitada. Ma ei tea, missugune tee on õige, kuid ma tean, et mina nende nahas  olla ei tahaks.  "Ära tee teistele seda, mida sa ei taha, et sinule tehtaks." (oli vist selline tark ütlus)      Kuidas vene keel kiiresti selgeks saada? Ma korjasin endale raamatukogust igasuguseid grammatikaid ja muud pahna kokku, kuid ma ei ole üldse kindel, et neist mulle mingit abi on.  Kuidas uurida nõukogude aega ilma vene keeleta? Ideid?