Valimistulemusi on õigusega tõlgendatud kui valijate usaldushääletust senisele võimuliidule - Reformierakond ning IRL võitsid kahe peale kokku 56 kohta parlamendis.http://www.epl.ee/artikkel/594430      Vormi asemel võiksime süüvida sisusse.    Poliitika Eestis on valitsemiskeskne, mis vajaks  kodanikuühiskonna poole nihutamist.    Rõhuasetusi tuleb muuta.    Valutumalt oleks neid saanud teha kümmekond aastat tagasi, siis kui diktatuurikindluse kallal alles nokitseti.  Magasime maha.    Nüüd saab muutusi esile kutsuda üksnes (organiseeritult) tänavatele tulekuga.    Kodanukuühiskonna teket takistab hirm, mida paljud ühiskonnaliikmed tunnevad. Isegi väikestel kogukondadele (perekond) on hirmupäitsed pähe pandud.    Põhjendan viimast väidet:  Osalesin (esimest korda elus) KOV valimistel.  Nimekirja koostamine oli vaevaline - huvitatutest polnud puudust, kuid võimulolijate pahameele alla sattumise kartus oli tuntav. Ei juletud kandideerida, nõustunutestki mitmed hiljem loobusid (põhjenduseks toodi vestlused ressursside üle otsustajatega).    Analoogne suhtumine valitseb kõikjal Eestis.    Paljude (pereliikmed ja lähedased) eksistentsiaalsed sissetulekud sõltuvad võimuladviku (riikliku või omavalitsuse) suvast, olenemata  isegi sellest, kas peetakse õpetaja, arsti või ametniku ametit, ollakse kodanikuühenduse esindaja või ettevõtjast töövõtja.    Sotsiaalne turvalisus ühiskonnas seisab õblukestel jalgadel - see ongi peamine põhjus, miks paljud sõltuvad valitsejatest .    Kodanikuühiskonna tekke eelduseks on vabadus (sõltumatus), mis kesiste sotsiaalsete tagatistega ühiskondades puudub.    Küsitluste järgi usaldus erakondade tagatubadele (erakondadest ei saa rääkida, need toimivad vaid paberitel,  koosnevad peamiselt "surnud" hingetest) on alla 30%, võimu aga oleme loovutanud neile 100 protsendiliselt.    Ühiskonnakorralduses tuleks teha muudatusi. Seda saab teha aga üksnes võimuladvik, kes pole sellest huvitatud. Tegemist on surnud ringiga, millest pääsemiseks tuleb kannatada (kuni paljude kannatus katkeb) või siis ühiselt demonstreerida kodanikuallumatust. Viimast takistab olematutest sotsiaalsetest tagatistest tulenev hirm.  Mida hiljem aga korrektsioonide kallale asume, seda vähemaks  jääb valikuid.