kuna ma pole päris pikalt mitte kirjutanud oma päevastest/õhtustest tegemistest ja praegu käib mikrobio loeng, mille seedimiseks pole mu keha absoluutselt ühtegi ensüümi tootnud, siis ma räägin eilsest.. itaalia keeles sai jälle mittehiilgav oldud.  lohutasin end ühe hiigelwrapiga ja topsitäie päikesega. was nice. läheb paremaks. selle asemel, et bussi peale minna ja lasta rasval lihtsalt mu kehal mõni uus volt juurde toota, otsustasime nautida päikest, paar kilomeetrit jalutada ja hubba bubbat otsida (seda vist ei ole olemas enam). tõsiselt eksistentsiaalsed küsimused ja stoorid kosmosest ja marsimasinast ja discovery channelist lihtsalt panid mind järjekordselt end awesome'ina tundma. isegi mu ego kahvatus. ühikas hakkasin joonistama. ebet. ilus.  peaks hakkama tihemini harjutama.. tahaks mõne suurema tükiga hakkama saada.