Rahvastesse on liberaalse demokraatia ja humaansuse kriisi tõttu imbumas aimdus ja kujutelm mingisugusest saabuvast Suurest Krahhist. Kas  see krahhi ootus konkretiseerub maailmasõja või maailmarevolutsiooni näol või üldse ei konkretiseeru, igal juhul tuleb sentimentaalne humaaansus lugeda tänapäeval ajakohatuks. Seda taipab ka juba osa demokraate - näiteks nõuavad panidealistid resoluutsemat joont ja hoiakut. Leo Tolstoi vägivallale - mittevastupanemise õpetus isoleeris tema ümber koondunud vene intelligentsi rahvast ja jättis selle intelligentsi üksi. Aktiivse vastupanu hülgamine on viinud Gandhi liikumise Indias traagikoomilisse olukorda  ja ummikusse - samuti Rahvasteliidu.