Vaimlise kultuuri alal paneme tähele üheltpoolt loovate jõudude kahandumist teaduses, kirjanduses ja kunstis; teiselt poolt minetab Kreeka-Rooma kultuur oma assimileerimisvõime. Linnad ei suuda enam maaelanikke absorbeerida, s. t. neid võita  Kreeka-Rooma tsivilisatsi­oonile, vaid satuvad vastuoksa maarahva barbariseeriva mõju alla. Selle nähtuse teiseks aspektiks on uue mentaalsuse tekkimine laiemate rah­vamasside seas, mis valdab lõpuks ka kõrgemaid klasse, avaldudes kreeka-ida müstiliste religioonide kaudu ristiusu levimises ja võidus. Ristiusu suured loomingud tunnistavad küll veel antiikse kultuuri ellujäämisest, kuid uued intellektuaalsed püüded on sihitud peamiselt rah­vamasside mõjutamisele ja tähendavad sellega langemist endiselt  kõr­guselt.