Mõtlesin ükspäev, et kui ma ei taha inimesi karta, siis on mul kaks varianti: kas arendada endas välja mingi Aspergeri-laadne  tundepimedus, nii et mul justkui ei olekski tundeid, või muutuda kõigi vastu kaastundlikuks (teises inimese, sureliku äratundmise mõttes). Ma ei saa karta kedagi, kellele ma kaasa tunnen.