Teoloogilisel ümarlaual tõi Andrus Norak filigraanselt esile selle, et kui interneti otsingumootorite abil küsida vastust ingliskeelsele sõnale gospel, saame teada, et see tähendab eelkõige üht muusikastiili. Ja see on sümptomaatiline, et tänapäeva inimene just niimoodi mõtleb. Aga mida siis termin  "evangeelium" ikkagi tähendab? Meie ümarlaual rõhutas Randar Tasmuth, et termin "evangeelium" on esmakordselt kristluses kasutatud püha apostel Pauluse poolt 1 Ts 2:1-12, eriti aga salmis 5. "Evangeelium" tähendab UT kirjanduses kristlikku päästesõnumit. 1 Kr 15:1-5 toob esile mõtte Kristuse läbi pääsemisest; Ro 1:1 ja 2 Kr 2:12 kõnelevad meile Jumala evangeeliumist ja Kristuse evangeeliumist. Paljude arvates on just püha apostel see, kes mainitud termini toob kristlikusse käsitlusse. Me teame, et "evangeelium"  tähendas kristluse-eelses ajas heade uudiste toojale antavat palka ja "EUANGELIOS" tähistas hea sõnumi kuulutajat (mis enamasti oli militaarses võidu saamise tähenduses, hiljem aga ka seoses keisrikultusega). On märgitud ka seda, et sõna "evangeelium" tuleb terminist "angelos" - sõnumitooja, millest meile on tulnud sõna "ingel". Kuulutus Kristusest ja sõnum Kristusest on terves Kristussündmuses (inglise keeles teoloogiliselt palju kasutatavas fraasis Christ-event) - see on sõnum võidust Kristuse läbi. Kui  seda terminit "rõõmusõnum" vaadata Lk 3:18 kontekstis, saab selgeks, et evangeelium  on seotud ka kohustustega. Varakirikus tähistas "evangeelium" küllatki laia mõisteampluaad. See tähistas sõnumit, see oli seotud sõnumi toojaga, läkitajaga, kuulutajaga ning samuti selle sõnumi vastuvõtjaga.