Tolm ja muud saasteained satuvad sissehingamisel sügavale organismi ja teadlased on leidnud, et selle tagajärg võib olla isegi infarkt.  Enamiku nende saasteainete mõju on pikaajaline ja krooniline. Ei ole nii, et hingan sõõmu musta õhku ja kohe suren ära.  Kui on väga kõrge osooni- või lämmastikoksiiditase, siis mõjub see eriti astmaatikutele. Gaasiline saasteaine läheb kohe läbi kopsualveooli vereringesse ja mõjub seal edasi.  Tolmuosakesed jäävad aga kopsu pikaks ajaks ning tekitavad lokaalseid  põletikukoldeid. Siis nõrgeneb terve immuunsüsteem ja ka teised haigused võivad võidule pääseda.  Kui inimesel on südamepuudulik­kus, jõuab põletiku tõttu kopsust vähem hapnikku verre. See aga omakorda võib esile kutsuda südameraban­dust. Nii et südame-veresoonkonnahaigused on põhiline õhusaaste tagajärg, loomulikult ka kopsuhaigused.  Mittetäielikul põlemisel tekkinud peened osakesed sisaldavad veel ka kantserogeene, mis võivad tekitada vähki. Selliseid aineid võib tulla näiteks puidu põlemisel ja  külmast diiselmootorist. Kui autol tuleb tagant musta suitsu, siis sellest pärinevad tahmaosakesed sisaldavad alati kantserogeenseid polüaromaatseid süsivesinikke.  Möödunud aastal tehtud uuringu järgi väheneb Tallinna elanike eluiga õhusaaste tõttu keskmiselt 7,7 kuud.