Kes on mänginud arvutis Civilizationi, see võiks nüüd ette kujutada hoopis suurt mängulauda paljude nuppude ning kaartidega ja kus vastasteks on tõelised inimesed poole meetri kaugusel, keda üritaks (vähemalt mängu mõistes) maailmast hävitada (Sid Meier's Civilization: The Board Game). Ei ole mingit arvutiga võitlemist, vaid teiste lauamängufriikidega, kes katsuvad mind iga hinna eest tümaks teha. Kui arvuti taga istud ja kirud vaikselt omaette, kui rünnak ebaõnnestub ning paari tunni pärast on asi ununenud, siis 6 inimese seltskonnas sõimad valjult ja mahlaselt, kui keegi liiga jultunuks muutub või tõmbab mingi sellise kaardi, mis enda ilusatele ja hoolikalt kavandatud plaanidele kriipsu peale tõmbab ning veel mitmeid kuid tagantjärgi räägid, milline paganama käkk keerati.