Martin Lutheri isikut ja tööd on läbi aegade hinnatud väga erinevalt. Teda on püütud näidata ühena paljudest kiriku uuendamise nõudjatest, nii nagu kohtame neid juba keskajal, näiteks 10. sajandil tekkinud Cluny liikumises või hiljem valdeslaste, John Wyclifi (u 1330-1384) või hussiitide näol. Kõigis  neis liikumistes võib näha küll Lutheri reformitaotlustele sarnaseid jooni, kuid julgen väita, et Lutheri kriitika omaaegse kiriku aadressil oli võrreldes varasemate reformliikumistega palju radikaalsem ning et selle kriitika tulemusena ei sündinud mitte ainult uus, evangeelne kirik, vaid midagi hoopis enamat - sündis uus reformatoorne mõtteviis, mis vaatleb lõpmatu ja lõpliku ehk Jumala ja inimese suhet teisiti kui varasem teoloogia.