Sellised mütoloogilised mängud mulle meeldivad. Ostetud saigi põhiliselt figuuride ning teema tõttu. Mängu sisusse süvenesin siis kui see juba kohal oli.    Reeglitest närisin end suure vaevaga läbi, olgugi, et need olid erakordselt lihtsasti kirjutatud. Lihtsalt mina olen reeglite lugemises veel täielik algaja.        Mis sisusse puutub, siis pead ehitama kaks metropoli ja oledki mängu võitnud. See ehitamine aga polegi nii lihtne kui tundub. Et metropoli kokku saada, on vaja nelja erinevat tüüpi ehitist: tempel, ülikool, sadam ja kindlus. Või siis minema lihtsama vastupanu teed ning ostma selle filosoofi kaartide eest. Et aga neid ehitisi ning kaarte saada, selleks peab jumalatele  ohverdusi tooma, nende poolehoidu võitma ning alles siis lubavad nad vastavalt oma eriomadustele ehitada, sõdida, kaarte võtta jne.      See jumalatele ohverdamine on üks põnevamaid osi mängu juures, kuna ohverdamise juures on võimalik teisi mängijaid üle lüüa. Oleneb muidugi, palju raha on. Alati jääb aga tagavaravariant - jumal Apollon, kellele ei pea midagi ohverdama, vaid kes pakub ise raha ning küllusesarve. Küll aga ei saa teda valides midagi muud teha - ei ehitada ega sõdida.    Omamoodi pinget pakuvad  mütoloogilised koletised, keda saad teatava raha eest endale appi kutsuda. Neid on palju ja väga erinevaid, alates sireenidest lõpetades Krakeniga. Üldiselt saab neid vaid korra kasutada oma käigu ajal ning siis on neist mõneks ajaks rahu, kuid viis koletist on sellised võimsamad, kes püsivad laual pisut kauem ehk siis oma järgmise käigukorra alguseni. See on selle mängu juures päris pikk aeg.     Ei kahetse oma ostu. Mäng on väga lahe, põnev ning ootamatusi täis. Väga hästi saab teistele käkki keerata, mis on muidugi põhi  lõbu.