Mind yldiselt turistiv2rk eriti ei huvita, pyyan selle asemel kogeda  seda sama, mida kohalikud. Aga laup2eval proovisin siiski ka t2iega  turisti panna, ehk siis k2isin vaatamas yhte  vaatamisv22rsust. Siin on  tohutu Suure Isamaas6ja memoriaal, umbes nagu Maarjam6isa oma  Tallinnas, aga noh Kiievile kohaselt mastaapne. Ehe n6ukogude  sotsrealism, stiililiselt kuulub samasse perekonda Maarjam6isa ja  pronkss6duriga. Ilmselt on kogu Ida-Euroopa taolisi asju t2is.  K6ndisin nende t66liste ja talupoegade ja s6durite bareljeefide vahel,  kuulasin k6laritest l2rtsuvaid venekeelseid veliikaja voina laule ja  syda l2ks pahaks. Rezhiim n2ljutab k6igepealt  tahtlikult ja  ettekavatsetult paar miljonit inimest surnuks, siis paiskab elluj22nud  m6ttetusse ja k6ikeh2vitavasse s6tta ning seej2rel pystitab nendele  samadele inimestele memoriaali. Taoline ajaloo iroonia ei mahu minu  sisse lihtsalt 2ra, see tahtis v2lja tulla ja m6tlesin juba t6siselt,  et pean kuskil p66sa taga k2ima. Komberdasin siiski kuidagi metroosse  ja s6itsin tagasi linna.