Annely mäletas peaaegu nagu eilset päeva, kuidas ta pimedaks jäi. See oli ühel ilusal päeval, kui päike paistis ja linnud siristasid üksteisevõidu ja keegi ei osanud arvata, et midagi hirmsat võiks sel päeval juhtuda. Mitte keegi ei osanud arvata, et võib juhtuda midagi nii hirmsat, nagu juhtus Annely ja tema isaga. Annely armastas oma isa väga ja poleks iial arvanud, et sel samal imelisel päeval ta kaotab ühe oma kõige kallimatest inimestest maailmas.