Oleneb käesoleva teose vähekunstilisest ülesehitusest, et ta elamustoime pääseb jõusse alles lõpu poole ja eriti  alles teisel lu­gemisel. See on tingitud asjaolust, et saame seks liiga kasinasti teateid tegelasist, et olla võimelised neisse sisse elama, nende saa­tusest osa võtma. Sisse-elamine on ju võimalik alles siis, kui on antud see, kellesse sisse elada. Peab teadma, milline on inimene, milline ta elamus- ja vaimulaad, ta ihad, püüded, igatsused, enne kui võib õieti hinnata ja tunda mingi eseme või elamuse tõelist väärtust temale. Ses teoses antakse kõike seda vajalikku vähe­haaval, sageli ainult vihjamisi, nii  et selgust saab alles lõpuks. Ja siis on loomulik alata otsast. Loetava väärtus on siis juba hoopis teine.