Vihmametsas polegi vaja palju käia ringi, sest põnevam on võtta üks koht ja hakata vaatama, kuidas kõik on üksteisega kokku kasvanud. Noh ma nendest enda õpetussõnadest hoolimata tuulasin ikka pikalt mööda metsa ringi, sest käisin ühel rajal, mis oli päris pikk ja läks mäkke. Seda vist eriti paljud ei olnud  käinud, sest nagu ma peagi oma näoga tunnetasin, oli seal väga palju ämblikuvõrke rajapeal risti ees. Hakkasin siis käima nii, et vibutasin oma käega ees, et võrgud mulle näkku ei tuleks. Noh tulemuseks oli see, et võrgud tulid mulle käe ümber. Olen julge mees küll, aga kasvanud üles koos kolme õega, kelle poolt on ka minu alateadvusse kirjutatud see, et ämblikud on targem karta kui kahetseda. Nii et isegi imestasin vahepeal kui kiiresti mu käsi võib liikuda kui mõni ämblik hakkas ronima selle peal. Noh siis  võtsin pulga kätte ja hakkasin sellega vehkima. Kui alguses olid olnud ämblikud sellised väiksemat sorti siis mingi hetk nägin ühte päris suurt... tegin siis sellest paar pilti nagu oskasin ja siis tegin võrgu oksaga puruks ja hakkasin edasi astuma ja siis mingi kahe sammu pärast oli sellest suurest ämblikust veel 2x suurem ämblik mul näost mingi 5cm kaugusel. Jälle liigutasin päris üllatavalt kiirelt. Tegin ka sellest siis pilti ja olgu see siinkohal ka ära toodud illustratiivse materjalina.