Viimasel ajal on kogu aeg hirmus martsipani isu. Haarasin poest ühe kangi kaasa, et midagi eriti lihtsat ja kiiret küpsetada. Korraks  mõtlesin pannkookide peale, aga vahvlipanni ostu on ju ka vaja õigustada. Kunagi tundus, et ilma vahvlipannita on võimatu elada :) Säh sulle, praegu on ta ikkagi rohkem riiulis kui kasutuses. Natuke kahtlesin, kas raatsin martsipani üldse vahvlitaigna sisse panna... Alguses panin pool, maitse jäi liiga nõrk. Panin teise poole juurde ja siis oli juba aimatav, millega tegu. Ootasin tegelikult veelgi tugevamat maitset, aga selle saavutasid vahvlid alles järgmisel päeval. Need kaks viimast, mis ma järgmiseks  hommikuks pildistamiseks kõrvale panin, olid juba tunduvalt martsipanisemad ja hästi krõbedad.