Peab ütlema, et nädalad mööduvad nii, nagu oleks nad kuupikkused. Vähemasti eelmine nädal oli ja ega see tingimata paha ole. Nädal tagasi laupäeval - mis tundub terve igavik tagasi - korjasin tõelise  korilasena ämbritäie männiriisikaid. Need paar sissetehtud purki tundusid väheks jäävat, niisiis ajasime jalad kõhu alt välja, kes võttis seeneämbri, kes õnge ja panime Nõva poole ajama. Minul polnud ühte ega teist, õnneks sain ämbri laenuks ja korjasin selle rõõmsalt täis. Lõpuks olin lausa hädas, seeni oli juba piisavalt ja kõhtki andis märku, et hakkame nüüd grillima, aga igal sammul oli veel mõni seeneke ja sain ma nad siis metsa jätta… korjates kasvab isu, tundub.