D9-a lähemaks karakteriseerimiseks kerkib siinkirjutaja hallides ajurakukestes pinnale teatav rida tähistavaid markereid. Esmalt toores emotsiooniladvik, mis valdas mind suuresti vähemasti poole filmi jagu ning rohkemal-vähemal määral kuni lõpuni ning praeguse hetkeni välja. Nihuke maharaputamatu  meeleolu, mis justkui kisendas igal sammul sõna "ebainimlikkus". Hiljem, juba kojunaasnuna ja mõttesse vajununa, lisandus öeldule sõna "eeldused". Ja loomulikult, kui alata lahkamist puhttehnilisest ülesehitusest lähtuvalt, liituvad käimasoleva protsessiga sõnad nagu "realism", "tõelisus", "fiktsionaalsus" ning "dokumentaalsus".