2009; lavastaja ja stsenarist Jaco Van Dormael; osades Jared Leto, Sarah Polley, Diane Kruger, Rhys Ifans, Juno Temple, Toby Regbo, Natasha Little  7/10    Nemo Nobody on maailma vanim inimene, seda aastal 2092, mil kõik inimesed on saavutanud surematuse. Põnevusega oodatakse viimase sureliku hääbumist ehk hetke, mil inimkond võib selja taha jätta kõik vaevad ja kannatused: edasipidi ootab vaid õnnelik igavene paradiisielu. Nemo arvab aga, et ta on alles noor elujõuline mees, kes on abielus, lastega, kelle kogu elu ootab alles ees - ühesõnaga, ta on vales kohas, ja ajas. Kui film hakkab rajama teed läbi Nemo mälestuste, selgub, et neid on  kuidagi liiga palju: ta on   abielus kolme naisega   vaid ühega. Niisiis, lisaks sellele, et ta ei eksisteeri siis, kui tema mälestused, eksisteerib ta lisaks mitmes (mälu?)ajas korraga. Samal ajal kui ülejäänud inimkonnal on üks ja ainus sirgjooneline lõputu aeg, on tema käsutuses mitu aja-ruumi-dimensiooni. Kui ülejäänud inimkonnal ei ole kunagi võimalust saavutada oma elu täiust, saavutab tema seda igal  hetkel. Iga hetk eksisteerib korraga. Valikuid ei ole vaja teha, sest kõik toimub nii, nagu neid ei oleks kunagi tehtud. Kui mitte aru saada, mis on reaalsus, siis ei ole ka väljamõeldist, eksole? Reaalsusena tuleb lihtsalt kinnitada see, mis on kõige meeldivam: on võimalus tagantjärele valida, mis ma tegin; ma teen praegu kunagist, eksisteerin hetkel   seal, kuigi teades, mida mäletab surev vanamees, kes olen mina. Simulatsiooni jõud: kui reaalsust (st väljaspoolset  toetuspinda) ei ole, siis on kõik reaalne. Iga kujutluspilt ja unistus saab teoks, sest ainus, millele toetuda, on tema ise. Kui ülejäänud inimkond jääb oma surematusse lõputult ootama ja kunagi rahuldust saavutamata, siis Nemo saavutab oma täiuse   Ja peale surma pöörab irvitades selja surematusele. Tema, surelik,  . Mr. Nobody = Everybody.