Libeerias, Kambodzas jne. - peaaegu kõikjal kus on massiliselt pandud toime sõjakuritegusid ja inimsusevastaseid kuritegusid - on aset leidnud ÜRO tribunalid. Leiavad praegugi aset. Baltikum on silmapaistev erand. Oleme anomaalne regioon, kus on keelatud võtta karjuval ülekohtul sarvist, kus piinatute hääled on jätkuvalt summutavasse vatti mähitud.  Maha vaikitud. Keegi kaitseb Moskvat ja Berliini. Miks on see nii? Ja miks Eesti kodanikest ohvrid ja nende lapsed-lapselapsed lähevad selle kõigega kaasa? Kas muistse iseseisvuse ja Vabadussõja-aegse autunnetus ei tule enam kuidagi tagasi?