Vaimulikule kirjandusele lisaks hakkas järjekindlalt ilmuma 1731. a-st peale Eesti-Ma Rahva Kalender. Esimeste pääsukestena sekka juba ka teist kirjandust: a. 1739 esimene ilmlik proo­sateos, nn. Hanso ja Mardi  jut, siis aabitsaid, arstiteaduslikku kirjandust (dr. P. E. Wilde ja A. W. Hupeli "Lühhike öppetus" a. 1766, mis tähistab ühtlasi eesti perioodika algust jne. Kõik need aga olid sõna otsesemas mõttes ainult esimesed varajased pääsukesed.