Kas me siis ei usu ennast, et peama nii kaua ühtsama justkui unes korrutama (soome k. hokea)? On meil kahtlusi? Või tajume alateadlikult eneste poolikust, kui vaatame maailma vaid mustvalgena? Kus on dialektika? Kus on Tõe märkamine Vales ja Vale märkamine Tões?