Kui ma veerand tundi kokkulepitust varem Luksemburgi eestlaste naisansambli proovi jõuan, võtavad mind korteri perenaise ja lastevanemate ansambli algataja asemel vastu kaks meest. Lisaks neile on toas  Belgia meenaps ja Sinihabeme-tüüpi naljad teemal, kuhu kadus perenaine. Naljatan kohe mõnuga kaasa. Meenaps maitseb kordades paremini kui see, mille me Saksamaalt Eestisse viisime ja mis ilmselt siiamaani seisab poolikuna kuskil ematalu kuuri all. Lõpuks ilmuvad ka värskes piduehtes perenaine M ja esinaine K. Teised lauljad laekuvad korraga ning proov ehmatab algul ära erakordselt masinliku lauluga, aga teisel korral on juba parem.