Kui ükskord niikaugele oma arengus on jõutud, siis ei pärita enam elu mõtte üle, lihtsalt elatakse elu; siis ei tunta enam tagasitõrjumatut tarvet ajuollust meeletult loksutades ekstaatilisse müstikamaailma end tantsitada - tavalisest valtserist piisab neile  küllaga selleks, et rõõmukilked esile kutsuda ja oma tulevane õnnehetkel ära tunda!