Krissu leidis mu ussimustri ja niiväga tahtis omale miskit originaalvärvides saada. Olin nõus heegeldama, kui tema ise seemned niidile lükib. Esmalt mõtlesin, et teen talle võtmehoidja, aga laps sattus teraapilise lükkimismaagia võimusesse ja lükkis suisa käekee jagu seemneid niidile. Seega sai valmis ussike, millel proovisin otste ühendamist. Kusjuures vägagi eduliselt venib see piisavalt, et saaks üle käe veeretada ja siis jääb ilusti randmele vabalt hoidma.