Nii me siis kihutasime reipalt läbi sooja sombuse novembriilma läbi Jõelähtme metsa, üle  hüdroelektrijaama silla ja Kalevi-Liiva alade, nii et kepid muudkui vingusid. Aegajalt sai kepiotsaga joonistatud teele nooli ning kirjutatud "saun" või "õlu", et taganttulijad ikka järele oskaksid tulla. Mida aga ei tulnud, oli teine grupp. Esimene telefonikõne andis selgust, et tene grupp oli enne sillale jõudmist metsas kogemata lisatiiru teinud, aga endiselt olid kõik arvamusel, et küll nad nüüd varsti joostes meile järele tulevad.