Pealkirjas toodu võiks olla mõne  följetoni teema. Või kui oletada, et täna on 1. aprill ...    Paraku-paraku on sellise lühinägeliku mõttega tulnud välja mees, kes oma mõtet ka ülimalt tõsiselt mõtleb. Jääb vaid loota, et tegemist on meditsiinilise juhtumiga.    Kuid igaljuhul on faktiks osutunud see, et Saksamaa endine kaitseminister Volker Rühe kutsub üles NATO liikmeks võtma Venemaad.  Selleks, et väidetavalt kindlustada vajalikku geostrateegilist tasakaalu, vahendab RahvusRinghääling.    Koos NATO  sõjalise komitee endise esimehe kindral Klaus Naumanni, endise mõjuka diplomaadi Frank Elbe ja Saksamaa kaitseministeeriumi endise planeerimisstaabi ülema Ulrich Weisseriga ajakirjale Der Spiegel kirjutatud artiklis on öeldud, et Põhja-Atlandi allianss ei ole oma praegusel kujul suuteline tema ees seisvate ülesannetega toime tulema.     Koos Venemaaga suudaks NATO tasakaalustada Aasia riikide majanduslikku, poliitilist ja sõjalist võimsust.    Et tänapäeva maailma väljakutsetele edukalt vastata, peab NATO  artikli autorite arvates saama kolme võimukeskuse - Põhja-Ameerika, Euroopa ja Venemaa - strateegiliseks ühendajaks. Selleks on vaja blokk ulatuslikult ümber korraldada ning avada selle uksed Venemaale.    Venemaa omalt poolt peab Rühe sõnul täitma oma kohustusi alliansi liikmena "võrdsena võrdsete seas". Artikli autorid lähtuvad sellest, et Venemaa NATO-sse integreerimise ning vajalike institutsiooniliste muudatuste protsess on küllalt pikaajaline.    Volker Rühe oli aastatel 1989-1992  Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) peasekretär. 1992-1998 oli ta Helmut Kohli valitsuses kaitseminister.    Mida kosta?   Jah - ajalugu armastab vahetevahel kordusi.    Kuid BHR loodab siiski, et sedasorti halvad naljad ei ole just sagedased külalised meie uudisteveergudel. Küll aga on tunne, et kui kunagi tõepoolest juhtuvad kaks asja - venemaa liitumine Euroliiduga ja astumine NATO'sse, siis on vähetõenäoline, et Eesti saaks olla liidusuhetes nimetatud  institutsioonidega.  Ainuüksi selliste asjaolude suur tõenäosus võiks muuta ääretult oluliseks meie eluolu. Näiteks võib muutuda muutub mõttetuks Eesti Vabariik kui institutsioon ja selle asemele võib astuda näiteks Eesti Hertsogiriik (või vürstiriik?) - ikka selleks, et oluliselt ning radikaalselt vastanduda ebaedukale demokraatiamängimisele koos absurdsete liitlassuhetega.