Khm-khm! Pidulik vaikus. Ja nüüd tõeline pommuudis! Vello, ma loodan, et sa oled oma Veltsa maakodus kohvikulainel. Hoia nüüd kõvasti kahe käega toolist kinni, sest Eesti     Ekspressi ajakirjanik ja Pealtnägija saatejuht, Valdo Pandi auhinna laureaat Mihkel Kärmas, kes sind ühes oma artiklis "narkotalunikuks" tituleeris ja kui sa temalt õigust nõudsid, siis tähtsalt teatas, et "ma olen uuriv ajakirjanik ja kui sa vait ei jää, siis me leaime su kohta veel  midagi", on nüüd esitanud Andmekaitseinspektsioonile kaebuse ja nõuab meie blogist sinu videointervjuude mahavõtmist, väites, et nendes töödeldakse tema isikuandmeid.    Sinu videod ei ole ainsad, mille mahavõtmist "ajakirjanik" nõuab. "Ajakirjanik" nõuab ka väga paljude valitsusvastaste kirjutiste mahavõtmist, olgu mõned neist siin üles loetud: "Reformierakonna kolm õiguspõrsakest" ja "Eesti liigub totalitaarse riigi suunas". Põhjus, miks Mihkel Kärmas eelnimetet artiklite blogist eemaldamist  nõuab, on kulmu kergitama panev: ta väidab, et neis töödeldakse tema isikuandmeid. Kontrollisin järele ning tõepoolest, artiklis pealkirjaga "Reformierakonna kolm õiguspõrsakest" on korraks mainitud Kärmase nime, aga artiklis "Eesti liigub totalitaarse riigi suunas" pole Kärmasest juttugi. See, et Kärmas ka selle artikli mahavõtmist nõuab, on enam kui kummaline.    Vägisi hakkab tunduma, et Kärmase artikkel Ekspressis, kus ta väitis, et pöördus Andmekaitsesse, kuna teda siin blogis pedofiiliks  tituleeriti, on vaid ettekääne ning tegelik põhjus peitub ses, et oli vaja eemaldada mõned valitsus- ja eelkõige Reformierakonna kriitilised artikid ning Mihkel lisas need sujuvalt oma kaebusele. Eriline lakei küll! Ma ei ole elus nii võimutruud ajakirjanikku näinud kui Mihkel Kärmas. Küllap ta seepärast Valdo Pandi auhinna saigi. Kuna ta oskas kõige paremini koogutada.    Hüva, aga lisaks nimetatud valitsuskriitiliste artiklite mahavõtmisele nõuab Mihkel Kärmas niisiis ka vabadusvõitleja ja ERSP  asutaja Vello Väärtnõuga tehtud videointervjuude mahavõtmist. Neis räägib Vello Väärtnõu, kuidas Mihkel Kärmas temaga ülbitses. Mihkel Kärmasel on seega arusaam, et nõnda nagu ei tohi kritiseerida valitsust ja võimuerakondi, nõnda ei tohi kritiseerida ka ajakirjandust ja eriti õukonnameediat, mille parimateks esindajateks on ühelt poolt Mart Kadastiku Postimees ja teiselt poolt Hans H Luige Eesti Ekspress. Ehk: ajakirjanikel on õigus kirjutada mida iganes, aga ajakirjandust ennast kritiseerida ei tohi. Mihkel  Kärmas ja Hans H Luik näevad siis vajadust tsensuuri ja totalitaarse ühiskonna järele, ilmselt seepärast nad selle totalitaarühiskonnast kõneleva teksti eemaldamist nõuavadki.    Nõnda kaugele on siis jõudnud Hans H Luik, kes kuulutas kunagi, et "kes ei loe Eesti Ekspressi, see kobab pimeduses". Tema ja ta Ekspress on muutunud riigiaparaadi üheks osaks, lüliks süsteemis, mille alandav ülesanne on selle süsteemi repressioone õigustada. Üha kaugemale vabast ajakirjandusest sammub Ekspress, aga sel, kes  on juba oma hinge rahaks vahetanud, ongi juba väga raske määratleda seda piiri, kust ta enam üle ei astu. See piir muutub tinglikuks ning võib olla kus iganes, seda võib nii edasi kui tagasi nihutada. Hansu ähmane pilk ja higised käed selles "Värskes Ekspressis", kus ta pea pool tundi me blogi kirus, näitasid, et sel mehel enam seda sisemist piiri ei ole. Ega ole ilmselt ka südametunnistust. Nagu minu isa armastas öelda: selle asemele kasvas midagi muud.    Mihkel Kärmas meenutab aga üha enam  nõukaaegset Mart Kadastikku. Kui Kadastikul oli hambus Lagle Parek, siis Kärmasel on jalus Vello Väärtnõu. Kärmas summutab täpselt niisamasuguse iiveldamaajava edevuse ja nomenklatuuritruudusega teisitimõtlejate hääli, ainult et erinevalt Kadastikust on tema vastik lõust nähtav nii lehes kui teleekraanil.    Aga kelle saapaid Mihkel Kärmas siis sedavõrd ennastunustava innuga lakub? Alustuseks muidugi oma leivaisa, kokaiininarkomaani ja sihitu taidleja Hans H Luige omi, aga kuna Hansule kuuluv  Ekspress on mida aeg edasi, seda enam enam hakanud laulma kiidulaulu Reformierakonnale (ühes viimases Ekspressis ülistati näiteks "preili Pentuse" vapustavat ilu ning suurt tarkust), siis võib arvata, et üle tuleb lakkuda ka reformarite kirsad. Ja tallalakkumises on Mihkel osav. Kui kilavate silmadega vaatas ta kord Urmas Sõõrumaa autoparki! - ja ei ainsat kriitilist küsimust, ainuüksi kiidulaul. Oma unistustes veedab Mihkel ilmselt oma pensionipõlve Hispaanias, kuhu on vanaduspäeviks eduka tallalakkumise eest  teenitud rahaga uhke mereäärse villa ja vähemasti ühe maserati ostnud.    Aga saab siis näha, mis Andmekaitse otsustab. Kas meil tuleb Mihkli nõudel valitsuskriitilised tekstid oma blogist koristada ja Vello Väärtnõu ajaloolised intervjuud maha võtta või mitte.