Usu aluseks on tunne.  Silmatorkavamaks tundeelemendiks taarausulistel on rahvuslik protest võõrkultuuride ja nende võõruskude vastu ja püüd rahvuslikke väärtusi absoluutseks tõsta. Selles sarnanevad nad rahvuslik-"uuspaganlikele" liikumistele Lätis - "Dievturiba" - kunstniku ja publitsisti E. Brastinši ja kirjanike Goba, Eglitsi ja Dambergi juhtimisel, ning n. n. "Saksa usuliikumi­sele". Kõige arenenum neist on viimane. Selle vaimseks juhiks loe­takse Wilhelm Hauerit, endist protestantlikku misjonäri Indias, kel­lega juhtus, nagu on juhtunud  mõnegi misjonäriga: selle asemel et pöörata paganaid enda usku, võideti ta ise India usuilmale. Koju pöördudes hakkas ta "indogermaanliku panteismi" nimel võitlema "judaistliku monoteismi", eriti Pauluse õpetuse vastu pärispatust ja lunastusest süütu vere läbi. Rahvusliku usu rekonstrueerimisel toe­tutakse siin vähem omaenda muinasusule ("Vodan on surnud", öel­dakse sellest) kui India kõrgemale arenenud usuilmale.