Kohvi- ja maiustustereklaamid leiavad, et tee naise südameni on tass kuuma Paulig'i presskannukohvi või karbitäis  Raffaellot. HÕFF'ile saabunud filmifriigi südant vallutada on kahtlemata tunduvalt raskem, ent valdavas enamuses piisab sellest, kui pista talle pihku pooleliitrine purk külma õlut ja tuua suurele kinoekraanile midagi plahvatuslikult verist ja ilusat. Loe edasi...      Käsikaameraga üles võetud ja ehtsa videomaterjalina esitatavad õuduslood on minus alailma vastakaid emotsioone tekitanud - ühest küljest võimaldab selline formaat väga minimaalsete resurssidega toota igati efektiivse filmi, nagu seda oli üheksakümnendatel revolutsiooniline "Blairi nõiafilm", teisalt tunduvad selle alamanri esindajad tihti varasemalt nähtute lahjad ja üksluised kordused. Loe edasi...