Mõned aastad tagasi kadus mu tööautost salapärasel kombel ja teadmata kuhu mu töömapp, vahel lepingud, objektide skitsid jms. staff. Kadus autost keset päeva, ilma  sissemurdmisjälgedeta. Hommikul oli ja lõuna ajal enam polnud. Kolasin muidugi hommikul käidud objektid läbi, vaatasin istme alla ja isegi peatuskohtade läheduses olnud prügikastide kaasi kergitasin, et ehk viskab kurikael pabereid täis mapi minema, kui sealt raha ei leia. Ei midagi, mapp oli haihtunud kogu täiega. Üsna pea hakkas minuga juhtuma veidraid, õigemini lausa halbu asju, mille kirjeldamisest ma siinkohal iseennast ja lugejaid säästan. Üks jama järgnes teisele ja kuhjasin ma palju kuhjasin esoteerika-alaseid  raamatuid oma öökapile, ei aidanud see karvavõrdki. Paarkümmend aastat tagasi, kui kogu seda eneseabiraamatute uputust võis ette kujutada vaid halvas unenäos ja tshakrate avamise eest pandi mõneks ajaks kinnimajja, õnnestus mul sattuda hullaris kooskäivasse ringikesse, kus meid juhendas nüüdseks manalamees dr. Sergo. Seal sain esmakordselt aimu inimorganismis peituvast väest ka võimust ja vahelduva eduga katsetasin õpitut nii mõnigi aasta eelkõige enda peal. Siis tulid Eestile huvitavad ajad ja minu  esoteerika-huvi soikus, hakkasin kah sini-must-valgeid lippe tootma ja turustama;) Ja nüüd selline laks! Mõni ütles needus, teine arvas, et sain märgi. Mina ise arvan ka, et mapi kadumine oli esimene märk ja tegelikult on see neetud mapp mul kogu aeg siinsamas kõrval, millisekundi kaugusel, aga ma ei saa sinna aega lihtsalt kätt sisse....  Ja siis, just õigel ajal, ilmus minu biosfääri inimene, kes hakkas tegema minuga võimatuid asju - nõid, ühesõnaga:) Nüüd olen nagu Zoja Kosmodemjanskaja ja ei ütle enam ühtki  sõna rohkem, et täna õnnestus mul tema kallal see, mida tema, too nõiamoorike, on juba ammu praktisieerinud minu peal - tegin ta kauge maa tagant õnnelikuks! Juhhuuuu, mul on võimed:)