Pikk vaikus ja vanad võlad!  Peale hullumeelset töötempot, mis kestis pea 17. novembrini kui polnud tükk aega ühtki täiesti vaba nädalavahetust, olen ma nüüd laisk. Mõtteid, mida teha ja mida kirjutada on palju, aga...jaksu ei ole. No pole hullu, eks läheb üle, kui päike paistma hakkab ja selle halli poaaröö lõpetab. Peamine, et tempo maha sai.  Aga  võlgadest. Rohkem kui nädal tagasi sain ma oma salasõbralt viimase paki. Ma olen ülirahul, et selle vahetusega liitusin. Pakid on vahvad olnud :) Olen küll veendunud, et mu salasõber on parim  .  Seekord harutasin rohelise pakkepaberi seest välja pisikese puust soki kujulise võtmehoidja, armsa sokilõnga koos mustriga (sokke ma sellest küll ei tee - nii mõnusalt pehme on see lõng). Samas pakis olid puust vardad...vot nende üle olen ekstraõnnelik. Pole küll uurinud et mis puuga on tegu, aga kül ma selle ka välja nuhin. Siis oli pakis veel vahva volditav joonlaud ja pakk lapitekkide mustritega. Mulle tundub, et meie kirjasõprus Rosiega jätkub :)  Veel olen saanud taimedega värvimise raamatu õnnelikuks omanikuks. Tänu tuttavale käsitööõpsile on raamatus ka autogramm. Aivi Maandi raamat on tõeliselt hea õppevahend sellise lõngavärvimise kunsti proovijatele ja kevadel, kui aega rohkem(kmkm...loota ikka võib) tahaks katsetada nii mõndagi taime  .      Rosie