Kummatigi võib äratus olla veel ohtlikum vaenlane. Ilmalikkus vähemalt teab, et ta ei ole liturgiast vaimulikum. Liturgia  suhtes vaenulik äratus aga väidab, et just tema on see jumalateenistus "vaimus ja tões", mida Jumal tahab. Ta hülgab liturgia ja halvustab seda. Vahel on asi tõesti prohvetlikus vaimus öeldud ja õigustatud kriitikas. Kui preester urgitseb kiituslaulu ajal küünealuseid ja hakkab alles pärast jutlust altari ees põlvitades agendast kirikupalvet otsima, siis võib tõesti rääkida surnud tegudest. Nendest tuleb pöörduda õige jumalateenistuse poole ainsa tõelise Jumala ees. Samas ei ole öeldud, et õige teenistus on  see, kui kaasula heidetakse kõrvale, hakitakse armulaualiturgia osi ja minnakse selle asemel kodudesse lugema vabu palveid ja laulma suvalisi laulutekste meelelahutuskultuuri tantsuviisidel. On olukordi, mil on kohane esile tuua prohvet Aamose läbi öeldud Issanda karmid sõnad: "Saada ära mu eest oma laulude kära, ma ei taha kuulda su naablite mängu" (Am 5:23). Näiteks kui kantor on orelirõdule kaasa võtnud ajalehe, kui kooriliikmed lahkuvad kirikust enne jutlust või kui koguduse juhatuse liikmed lähevad  pärast suurt advendivesperit vallavanema juurde jooma, siis on tegemist surnud liturgiaga - või õigupoolest on tegu surnud südametega, mis lasevad kõigil jumalateenistuse aaretel endast mööda minna. Mõned küll oskavad nautida sündmuse meeleolukust, kuid neil õnnestub osavalt vältida kõike seda, mis juhataks neid meeleparandusele. Niisamuti tarvitatakse rikkalikku ja kaunist liturgiat vääralt, kui seda peetakse lohisevalt või ülespuhutult. Mõne preestri tööstiilile on iseloomulik ükskõiksus või soov lasta oma  oskustel särada. See ei ole liturgia süü. Jumala sõna hülgamine ei paranda asja, vastupidi, see saab südamele koormaks. Tõepoolest, parem on palvetada südamest oma sõnadega, isegi kui see pole vormilt hea, kui esitada kaunis liturgiline palve külma südamega. On tõsi, et parem on laulda lööklaulu viisil Jumala poole pööratud südamega, kui hõisata vagasid koraale, mõeldes samal ajal lõunasöögile või hiljutisele tülile. Ma ei taha siiski öelda, et lööklaul oleks iseenesest parem viis vagaduse väljendamiseks  kui vana kirikukoraal.