…oot, aga nö solgiämbri teemast. Mul käib iga kord vastik tunne läbi, kui ma pean midagi söödavat prügisse viskama, kuigi annan endale aru, et see pole eriti suur  keskkonnateema, pigem lihtsalt lapsepõlvest saadud väärtushinnangud.  Belle Harboris tekitasime endale kajakad ja õhtuse rutiini neile süüa viia.  Siin on meil akna taga lai keldriaken ja tihased-varblased, oleme neile natuke taldrikuga pannud, aga ega seda tea ka täpselt, kui õrnad nad on? (Tuttav loodusmees ütles, et kajakad on nagu rotid, nende kõht kannatavat kõike sedasama, mida inimese oma)