tänaöine uni. ei mäleta enam une sisu, kuid asja point oli selles, et pidin unes häält tegema - kas kedagi äratama või niisama millestki häälekalt märku andma, justnagu tegingi seda, kuid siis sain aru (une sees), et tegelikult on see ju praegu ainult unemõte, mõte hääle tegemisest, mõte, mis markeerib mu häälitsemist, mitte häälitsemine ise. püüdsin siis tegelikku häält teha (ikka veel unes), pingutasin mitu korda, lõpuks tuligi päris-hääl, aga see  oli juba päris-päris-hääl, sest selsamal hetkel ärkasin selle peale, et olin läbi une häälitsenud. esimene mõte pärast ärkamist ja enne olukorras orienteerumist oli "kes see siin häälitseb mu toas keset ööd", siis sain aru, et ma ise. uinusin minuti jooksul uuesti.          vajadus    passiivset  aktiivne       elu primaarne olek on uneseisund  - Nikolai Pärna, "Rütm, elu ja looming"        il y a  iseeneses [en-soi]  ilma-iseta [sans-soi]  contradictio in adjecto      il y a  - Emmanuel Levinas, "Aeg ja Teine"