"Võimalikud tõrked ja vähene keskendumisvõime. Närvilisus ja rahulolematus enese suhtes. Vältige ületöötamist, lubage endale midagi meeldivat." Just nii luges pühapäeva varahommikul reibas raadiohääl Kaaludele ette päeva horoskoopi. Hilja peremees, hilja - mõtlesin ma endamisi, sest esimesed kilomeetrid Tallinn - Tartu maanteest olid juba  seljataga ning ees ootas järjekordne Xdreami etapp, seekord siis Elvas. Kui peale esimest etappi sai visatud nalja, et ega 11. kohast hullemini ikka minna ei saa, siis peale teise etappi 11. kohta hakkasid Soosambla suusabaasi kohale murepilved kogunema. Otseselt polnud ju lahti midagi, lihtsalt ebaõnn siin ja ebaõnn seal, kuid spordis on kahjuks selline reegel, et see ebaõnn kipub ikka nõrgemaid tabama. Tugevatel on alati kõik hästi. Ebaõnne alistamise retsept on lihtsamaist lihtsam - tuleb tugevaks saada.  Seetõttu möödusid II ja III etapi vahelised neli nädalat eriti intensiivselt, selle lühikese perioodi sisse mahtusid kaks EMV tiitlit rattaspordis, kümneid tunde erialatreeningut ning kilomeetrite viisi intervalltreeningut. Elvas stardikanga all seistes võtsime üksteisel pidulikult käest kinni, panime silmad kinni ja sosistasime vaikselt "Katsuks seekord ilma suurtemate vigadeta teha." Stardipauk saatis kõik meeskonnaliikmed ise suunda, Raivo läks ratta vahetusala kaudu ringi, meie Heigoga asusime jõge  ületama. Tagantjärele tarkusena oleks pidanud kõik kolm võistlejat rahulikult silla kaudu ringi minema, sest otse minnes eriti joosta ei saanud, ropp nõges sundis võistlejaid hanereas liikuma ning jõe ületamine polnud ka kõige mõnusam. Kui mina teise punkti jõudsin, oli Raivo juba endal hääle kähedaks hüüdnud. Koos asusime Heigot hõikuma, kuid loobusime õige pea, sest kaasvõistlejad tulid ja läksid, aga Heigot polnud kusagil. Minutid kipuvad sellise ootamise käigus õige pikaks venima, sest kui Heigo lõpuks suures  rongis kohale saabus, tundus mulle, et esimesed on jooksu juba lõpetanud. Teisest punktist lahkusime 52. kohal, kaotust esimestele üle 7 minuti. Edasi õnnestus jooksurada ilma märkimisväärste prohmakateta läbida, kanuuetapi algusesse saabusime 27. kohal, liidritest taga 6 minutit. Kanuusse minnes hakkasin ma tagataskust oma kaasavõetud markerit otsima, kuid läinud ta oli. Tegin kurva sõnumi võistkonnakaaslastele teatavaks, mille peale Raivo küsis Heigolt: "Kas sa võtsid selle markeri kaasa, mis seal jões  ujus ?" Seal ta oli, minu peene otsaga veekindel marker :)    Edasi saime markerit-mõla-kaarti jõeveest välja  koukida lugematu arv kordi, sest nii roppu kanuutamist poleks ma enne Elvat ka kõige jubedamates unenägudes suutnud endale ette kujutada. Ülesande tegi veelgi keerulisemaks esmakordselt Xdreamil kasutusel olnud märkeorienteerumine. Piinlik küll, aga saime minu pärast 15 min trahvi, seda 2. KP-ga, kus ma omaarust nii kindlalt paigas olin, et ei hakanud järellugemise peale tähelepanu raiskama. Märkeorienteerumise kasutamine kanuuetapil on briljantne idee, see annab muidu vahel tuimaks kippuvale kahlamisel  hoopis teise mõtte, kuid teostus oli kahjuks poolik. Trahv 15 min väikse eksimuse eest on liiast, vähemalt oleks see võinud ennem teada olla, oleks osanud topelt hoolikas olla, samuti ei tohiks seiklusspordi võistlusel olla olukorda, kus peale võistkondade finišeerimist hakatakse trahve lugema ja tegelikku järjestust Excelis kokku arvutama. Nelja kanuupunkti kohapeal kontrollimine oleks võtnud sama palju aega, kui planeetide kokkulugemine, kohapeal oleks läbitud trahviringid ning oleks võistlus olnud palju  huvitavam. Aga ärgem kiirustagem, anname headele mõtetele aega areneda. Kanuuetapiga tõusime 12. kohta ning lahkusime rattaetapile pea veerand tundi peale liidreid 15. kohal. Rattaetapi esimese KP-ga kaotasime liidritele juurde tervelt 5 min. Enamuse sellest võib kirjutada riietumise ja jalanõude vahetamise arvele. Võib-olla oleme me vanamoelised ja liialt konservatiivsed, kuid oleme siiamaani üritanud ikka jooksuetapi läbida jooksujalanõuga ning rattaetapi rattakingaga, nagu seda tehti vanadel headel Toonus  Cupi aegadel. Viimastel võistlustel on aga olnud pea alati olukord, kus ratta vahepeal on vaja ka joosta ning siis kulub vahetamistele ilmatuma hulk aega.    Eelmise aasta Türi etapil testisime pedaale ning üsna edukalt, kuid sel aastal on jätkunud vahetamiste saaga. Vähemalt on tiimi manager endale probleemi teadvustanud ning koostöös psühholoog Mare Porgi ja tippkoolitaja Peep Vainuga katsume probleemile lahenduse leida. Rattaetapp ise oli päris huvitavate valikutega ning tänu õnnestunud teevalikutele ja värske Eesti meistri vedamisele tõusime Tõravere jooksuetapi alguseks 8. kohale. Jooksuetapile  minnes hakkas päike Elva kohal õige palavalt kõrvetama, sest ees vilkuvad oranžid särgid ja õhus leviv kalli parfüümi lõhn andsid märku, et Areal Mehed Veteranid tiim on käeulatuses. Jah, nii uskumatu kui see ka ei tundu, olime me suutnud oma 5 minutilise kaotuse jooksuetapil kanuu ja rattaga tasa teha, isegi peale Raivo jalanõude vahtust võtsime me Tõravere jooksuetapi esimese KP juba enne Areali. Kuid konkurentide vähene jutt ja kindel samm andsid märku, et niisama lihtsalt veteranide arvestuses võitu käest  ei anta. Planeetide lisaülesanne oli mõnus, kuigi teleskoobitorni silmates ootasin ma midagi palju põnevamat, näiteks oleks võinud võistlejatel lasta määrata tumeaine ja kosmilise kärgstruktuuri omavahelisi seoseid, aga siin nüüd siis oli vaja lihtsalt planeedid ritta panna. Kuna ka lisaülesande koostaja ise sai aru, et tema banaalne pähkel sinna akadeemilisse keskkonda ei sobi, üritas ta oma väheseid kosmilisi teadmisi huumoriprismaga varjutada, toppides planeetide nimekirja pea kogu oma sõnavara.  Orienteerumises võib sarnast käitumist märgata algajatest teisi/neljapäevakute rajameistritel, kes planeerivad labase raja, aga üritavad seda siis teha "keerulisemaks" sellega, et peidavad KP tähise kuuse alla või augu põhja. Ah jaa, mõnus oli see lisaülesanne selle poolest, et niikaua kui Raivo 25 kg turjal viimast kuute ringi meie üheksast trahviringist marssis, saime me Heigoga rahulikult järgmisi rattaetappe lugeda :)    Rattaetapile läksime juba 6. kohal ning kuna enamus etappe oli juba ette ära loetud, tuli keskenduda vaid rahulikule sooritusele. Pinget jätkus sel etapil kuni viimaste meetriteni, sest pisikeses  mitte just eriti Vaikses järves kroolis koos meiega veel vähemalt 3-4 võistkonda, nende seas ka Areal, nii et tiimi koha säilitamiseks lõpuprotokollis ei saanud Heigo rattakingades oma krampis jalgu viimasel jooksuetapil eriti pikalt nautida, tuli ikka anda nii palju kui torust tuleb. Peale tšihkat-tšahkat Excelis omistati meile Elva etapil 6. koht, mis vastab enam-vähem kohale, kus me reaalselt ka lõpetasime, kaotust võitjatele STR-le kogunes 20 min. Tegemist oli konkurentsitult huvitavaima B-rajaga kogu  Xdreami ajaloos, nii alade proportsioonid kui rajavalikud olid hästi paigas, finišis kogesin tõelist rahuldust tehtust. Kiitus rajameistrile ja tervele tiimile, hea töö !