Lühikese praamisõidu järel poolsaarele leiame peale pisikest logistilist äpardust parkimiskoha ja ühineme piletisabaga. Palanga nõukaaegsest tolmust pisut kahtlevana lunastame suhteliselt kallid piletid (meremuuseum ja delfinaarium on eraldi) ning - show võib alata. Poolringikujulisse suurde ja avara basseiniga saali koguneb rahvast nii paari-kolmesaja inimese ringis. Esiread kipuvad alguses hõredamaks jääma - teadjamad on lugenud, et delfiinid pritsivad, kuid varsti on kõik kohad täis. Delfiinid ja nende treenerid tulevad kümneminutilise viivitusega muusika saatel ning siis hakkab pihta imetlusväärne etendus. Hüpatakse, tehakse hääli, loobitakse palli, joonistatakse - mida kõike. Delfiinid on hämmastavad! Magustoiduks lähevad delfiinid lavalt ning show lõpetavad kaks merilõvi, kes kohmakatest kehadest hoolimata teevad oma kohmakate kerede kohta väga graatsilisi ja keerulisi harjutusi. Etenduse lõppedes saavad huvilised pildistada koos veest välja hüppava delfiiniga või delfiinipaariga - muidugi - pilt maksab, kommerts ennekõike. Kuid nähes nende laste nägusid, kelle sõrmeotsi veest väljahüppavad iludused puudutavad, tundub, et selle emotsiooni katteks makstud raha on seda väärt.