Meie selle aasta jõululaud. Ma isegi suutsin pisut "keeta ja küpsetada". Kuna üks meist on vürtse armastav taimetoitlane ja teine lihasööja, on mõlemale sobiva toidu tegemine üsna keeruline. Õnneks kartuliroad sobivad ka ilma tšillipiprata.    Ja "kuuse" suutsin ma ka toanurka ehitada :D.      Sel aastal jäid kõik asjad taas viimasele minutile, sest vahepeal tuligi mingi 10 päeva haiglas veeta. Kõige hullem ei olnudki. Üks toanaabritest oskas isegi pisut inglise keelt, nii et õed, kes seda ei osanud, palusid  tal tõlkida. Ja tänu T. toodud internetipulgale, sai mingid asjad ka google'i translatori abil selgeks räägitud :). Keeleoskus muidugi eriti ei arenenud, kuigi mõned sõnad sai taas juurde. Paar neist eesti keelele täitsa sarnased. Näiteks veri - vér ja mida-mit.  Siinne diabeediravi jääb mulle küll jätkuvalt arusaamatuks. Kui nad olid 2 päeva mu veresuhkrut veeniverest mõõtnud ja saanud 18 mõõtmisega 2 korda üle 8 oleva tulemuse, oli see "paha-paha" ja insuliin vahetati uue vastu. Või siis õigemini  küll vana vastu. Sellise, mida ma kasutasin u. 20 aastat tagasi ja mis nõuab kella järgi söömist. Nüüd, kui mu veresuhkru näidud poole päeva kaupa üle 8 on, pole see äkki enam probleem. Eriti jabur on, et uus süsteem nõuab süstimist ka kell 3 öösel. Ja hommikusöök peab olema 6 hommikul. Magamine on siinse arsti arvates ilmselt ületähtsustatud. Lisaks tuleb nüüd iga nädal käia arstile mõõtmistulemusi esitamas. Ootan kohe huviga, mida ta mul homme muuta käsib. Sest tundub, et siin pole diabeetikutel lubatud ise  mõelda, kõik tuleb teha just nii nagu ette kirjutatud. Ma küll loodan, et see on lihtsalt tolle arsti omapära ja suvel ehk õnnestub leida vähe kaasaegsema suhtumisega spetsialist. Või üritada praegusele selgeks teha, et 30 aastat kogemust vs. ajutine diabeet, on ikka 2 täiesti eri asja ja ma suudan oma suhkruid ise ka korras hoida. Loota ju võib :).