Mõnikord ma kardan ämblikke, teinekord jällegi lennata. Ja siis võib juhtuda, et ma ei julge mõnda asja proovida. Väga sageli on need eriti naeruväärselt lihtsad asjad. Nagu näiteks õmblemine. Või helmestest millegi meisterdamine. Mitte keeruliste asjade meisterdamine vaid lausa lihtsalt proovimine tundub liig keeruline. Niisugune ajuvaba hirm või tõrge on mul pikka aega olnud ka igasuguste  vikkelmustrite ees. Kõik on tundunud tohutult ajamahukas ja erilist kannatlikkust nõudev. Kuniks...    Eelmisel nädalal otsustasin, et proovin ainult natuke ja hästi lihtsat asja. Proovisingi. Proovisin sokkidesse kududa neljalehelist ristikheina. Eks see kudumistempo oli ikka oluliselt aeglasem küll kui tavalislt, kogu soonik ju keerdsilmustena, aga vaikselt, kuid see-eest kindlalt, liikusin edasi. Ja mulle meeldis see silmustekeerutus!            Lõng: Valge-beeikirju Steinbach Wolle Aktiv Pronto, 75% villane, 25% polüamiid, 150g-423m, kulus pisut üle poole toki + valge BBB mohäär Soft Dream, 70% mohäär, 30% siid, 25g-220m, kulus 1,25 tokki.  Vardal 16 silma.  Vardad nr. 2.  Muster pärit ajakirjast Verena Stricken Spezial Socken: Iirimaa neljalehelise ristikheina muster (vat  sellest ajakirjast räägin teinepäev pikemalt   )  Sobivad jalga nr. 38-40.  Said sellised soojad ja paksud ja karvased ja pehmed ja püsivad väga hästi jalas ka.        Nüüd võib küll vast midagi keerulisemat ette võtta!