Netis ringleb mitmeid ahelkirju, kus kirjutakse nii enda headest kui halbadest omadustest. Juues oma hommikukohvi sai siis veidi mõtiskletud omaduste üle üldse. Olen juba  pikemata aega aegajalt tähelepannud, et mind poleks nagu olemas. Kõik mida ma iseendaks pean, saab ilmneda kohtudes teatud inimestega. Justkui suhted ja kohtumised "kisuks" kusagilt omadusi välja ja kui suhtlemist pole "magab" mõni omadus sügavat und. Algul see mind jahmatas, et kuidas siis nii… et kas ma olen olemas siis teiste tõttu ja teiste kaudu ja püsivat mind polegi olemas. Samas keegi ju mõtleb ja arutleb selle üle, järelikult ei saa nii väita…ja edasi hakkasingi märkama, kuidas omadused kord  ilmnesid ja siis kadusid. Ja neid ilmnevaid omadusi oli nii "häid " kui ka "halbu" ja neid halbu omadusi väljatoovaid inimesi üritasin vältida. Kuid oh imet, enamasti siis mõni hea sõber tekitas olukorra, kus see omadus ikkagi "ärkas". Ja edasi juba tuli taipamine, et kui ma suudan vabastada endas selle osa, mis võimaldab kohtudes "halval" ärgata, siis kehva omaduse ärkamist nagu ei toimugi. Aga kõik see selline katse eksituse meetod, nii et ega teagi enne kui järjekordselt kellegagi kohtudes "kuidas lood  hetkele on ". Loodetavasti on elus ootamas kohtumised, mis toovad rohkem välja häid omadusi, kui halbu….loodetavasti on see nii   )