Berk Vaher kirjutas minatuurikogu "Elu sumedusest" kohta, et "Eesti proosas ei ole eriti palju Kesküla kombel läbitunnetatud elujaatavust". Näed siis, ju on sootuks teine omavõnkesagedus. Ei ole palju raamatuid, mis mul sedavõrd hinge oleks matnud. Mihkel Mutt küsis seda raamatukest tutvustades, et Kalev, ega sa ometi surema hakka? (Hakkas jah, aga siis seda veel ei teatud). Tundsin sama.