Akadeemilise teaduse seisukohalt on objektiivsuse võrdsustamine maskuliinsusega muidugi müüt. Teadlaskonna on aegade jooksul moodustanud ikka valdavalt mehed. Seda iseärasust õigustatakse väitega, et tõelise teadmiseni jõudmine on võimalik just selliste objektiivsete meetodite ja loogiliste arutluskäikudega, mis ei ole naisterahvale nii loomupärased kui meesterahvale. Kelleri väitel aga Asjaolu, et teadlaskonna moodustavad tänapäevalgi valdavalt mehed, on iseenesest pigem  teaduslikule mõttele maskuliinsuse omistamise tagajärg kui selle põhjus." Kelleri arvates toimib ühiskonnas väljaütlemata alateadlik arvamus, et teaduse kõvadus" on teaduse objektiivsuse mõõt. Ta toob sinna rabava paralleeli kõvaduse seksuaalse tähendusega. Mida kõvem, seda mehisem. Maskuliinsem. Mida pehmem, seda naiselikum. Just sellist soolist jaotumist võib kergelt tähendada ka ühiskonnas, kus fundamentaalsete kõvade" teadustega tegelevad valdavalt mehed ning mida pehmemaks teadust peetakse, seda rohkem võib  seal valdkonnas leida tegutsemas naisi. Seda skaalat võib pikendada teadusest väljapoole kuni kaunite kunstideni, kus tegutsemas on palju naisi ning kus ringlevaid mehi peetakse isegi natuke naiselikeks. Kõige täpsemini saab seda ühiskonna uskumust öelda tema enda sõnadega: Teaduslikult ja objektiivselt mõtlev naine mõtleb nagu mees" ja vastupidi, mees, kes kasutab mitte-mõistuspäraseid, ebateaduslikke argumente, arutleb nagu naine"."