Sellel taustal tekitab muret, kui tõsiselt Eesti Euroopat hetkel siis ikkagi võtab. Konkreetselt näitab seda näiteks see, kui palju eestlasi siis EL struktuurides töötab. Meil on 4 kõrgemat ametnikku (kellest 2 ei tööta praegu oma postidel). Meil pole ühtegi inimest teiste volinike kabinettides (Eesti tegi Läti ja Leeduga kokkuleppe esitada eestlasest  Balti ühiskandidaat energiavolinik Oettingeri kabinetti … ja esitas siis 2 väikest VM ametnikku, kelle cv-delgi polnud mingit šanssi mingitki tähelepanu pälvida. Meil on 3 büroodirektorit Euroopa ühtses välisteenistuses EEASis. Aga kui mitu delegatsioonijuhti? Õige vastus on 0. Kui aktiivselt Välisministeerium delegatsioonijuhtide kohtadele kandidaate esitas (õige vastus: 1 kandidaadi 1 kohale). Kas see on Eesti huvide aktiivne esindamine? Miks ei kandideeritud esindusejuhi kohale näiteks Tbilisis?