Sai jälle veidi kultuurat.  16. dets Von Krahlis VAT teatri ja Moliere'i ühistöö Misantroop.  Ükz danzuarmastav meez on sellest põhjalikult kõnelenud (vist istus samas saalis).    Mina ei  irise S-ide kohta ega anna numbrilist hinnangut.  Eeltoodud kirjeldus annab üldise edasi.  Minul jäi kann kangeks (no pikk persestumise päev juba seljataga ka) ning kohati oli võimlemiste taustaks kostev tekst lihtsalt heli, sõnu adumata.  Kuid ette heita ei tahaks.  Omamoodi jälle, vahelduseks tehnikat viimseni ärakasutatavatele tükkidele.  Minimalismus hurmas.  Lisaks esemetele viitamisele vaid kriidi abil said tegelased ka oma kujud muudetud vaid seljasolevate riidetükkide  teistmoodi nööpimise abil (jajahh, eriti Katariina Lauk oma mitmemäärase ihukattega).  Ja mis teha, mind lihtsalt vaimustas see koera kujutis, mis pidevalt erinevatesse lavasoppidesse joonistati ja taas maha kriipsutati.  Jäi meelde ja värskendas vaimu see tükk.