80ndate alguseks oli anarhia Londonist Jaapanisse jõudnud ning bände, mis uue trendilainega kaasa läksid tekkis nagu seeni pärast vihma. Sex  Pistols oli teema kogu maailmas ning esialgu piirdusidki uued pundid vaid eeskujude välise kopeerimisega - lõuati anarhiast ja kanti riideid, mis vanemate inimeste põlved hirmust värisema panid. Punk mandus muidugi üsna kiiresti, kuid lõi soodsa pinnase jaapani hardcore tekkimiseks, mis siiamaani sealkandis vaikselt hingitseb... kuid see on juba teine jutt.       Samal ajal tegutses Kyūshū punk-skenes keegi Sogo Ishii, kes tihedalt kohalike bändidega lävis ja vahepeal nendega isegi lavalaudu jagas. Hiljem Tōkyō'sse filmikooli õppima minnes ja oma debüütfilmiga CRAZY THUNDER ROAD parajalt menu ja ressursse kogunud, leidis ta, et on õige aeg kogu käesoleva punkperioodi vaimsus ühte filmi koondada. Ta kutsus kokku riigi kuulsamad pundid - The Rooster ja The Rockers Kyūshū'st, Inu Kansai piirkonnast ja üks kõige prominentsemaid 80ndate Jaapani punk-bände The Stalin esindas Tōkyō't - ning toppis nad kõik ühte post-apokalüptilisse düstoopiasse. Tulemuseks on midagi, mida võib pidada jaapani pungi uhkeks monumendiks aga ka novaatorlikuks kinoteoseks, kust ammutasid hiljem inspiratsiooni nii kultusrežissöörid Takashi Miike ja Shinya Tsukamoto, kui ka terve järgnev cyberpunk žanr.       Ega filmi sisust midagi rääkida ei annagi, sest põhirõhk on asetatud võimalikult pungilikule väljanägemisele, energilisele pildikeelele ja kohalike staaride etteastetele ning traditsiooniline narratiivi järgiv kulgemine on kõrvale heidetud. Kesksed tegelased puuduvad ja peategelaste rolli täidavad omavahel ja politseiga kaklevad tänavajõugud, kes lärmakaid kontserte peavad ning siis kui parasjagu  pille ei näpi, tänavatel kiirendusvõistlusi peavad. Kaose keskel paistab silma mingilgi määral organiseeritud yakuza-grupeering, kes plaanivad linna keskele tööstushoone rajada, kasutades selle rajamisel kohalike elanike orjatööjõudu, mis varsti rõhujate vastu mässu tekitab. Midagi sellist võib siit välja lugeda aga mille teadmine tegelikult olulist väärtust filmile ei lisa. Ishii peaeesmärk on muidugi punk rocki vaimsuse väljendamine läbi filmimeediumi ja see tuleb tal lausa eeskujulikult välja.