… miks mulle meeldib Ksenia Simonova oma liivajoonistustega. Või siis täpsemalt liivajoonistamisega. Joonistus kui  selline on midagi, mis on juba valmis, sa käid seda galeriis nautimas kui see on piisavalt hea, et see kuhugi üles riputada. Liivakunst aga valmib su silme all, muutub, tekitab uusi kujundeid ja emotsioone, jutustab mingit lugu. Ja kui jutustaja on sarmikas ja oma tegemistes osav, on protsessi väga nauditav jälgida.  Ja liiv ise tuletab mulle meelde kogu mateeria kaduvust…