Täiesti pindakäivalt tüütu kuidas mõni  inimene võib mu elutempot häirida. Piisas vaid eilsest, mil keskealine "sõber" mulle üle pika aja helistab ja juba samal päeval saab mul temast kõrini. Sest ta helistas mulle veel viis korda. Kõigepealt tahab täiseas mees et ma talle pornot tirin, sest tollel on kodus ju nõnda igav, ja siis kui mina olen eile ja täna mitu tundi talle seda nö. pistmist tirinud, plaadi peale kirjutanud ja ära viinud, helistab mulle juba 10 minuti jooksul, et need ei lähe tal tööle! Fakit, pista perse omale siis! :D  Ja  mitte ainus, teisigi inimesi, kes lihtsalt segavad mind, häirivad mu mõtteid ja rahu. Sellised inimesed, kes mulle esiteks mitte midagi ei paku, neilt pole mul vähimatki oodata ja veel raiskavad mu aega. Oma olekuga. Siinjuures ei räägi ma ühestki sõbrast, vaid just nendest, kes võtavad minult energiat selleasemel et seda pakkuda. Väsitavad inimesed!  Mul on tulevik, mida ma loon. Absoluutselt keegi teine seda minu eest ei tee, ei Mammu, ei Terttu, ei mu vanaisa, ei naabrimees Jüri ega seltsimees Toru.  Nad võivad küll olla head inspireerivad kaaslased, meeldivad ja usaldatavad sõbrad, kellega tore olla, aga keegi teine ju minu kehasse ei astu, minu elu elama!  Aga mõned inimesed lihtsalt tõkestavad mind, koperdavad mul ees, lastes ka mul endal edasi liikuda. Faak yuuu! Kõrvaldan teid ära buldooseriga! :D  Aa... lõpuks kui vandile ta "filmid" ära viisin, siis juba üleandmise ajal, polnud ta veel isegi neid vaadanud, küsib et ega ma veel ei viitsi tõmmata? Noo eiiii, tõmba ise. Tõmba perse :D    Andestust, et ma nüüd nõnda üleskruvitult ütlesin, aga 28-aastane mees, kes tööl ei käi ja elab veel emaga, on suuteline mind selle piirini viima! Sellise tüübiga pole mul absoluutselt mitte-mingisugust asja. Selline elupime inimene, ühiskondlikult kasutu, eluraiskaja tüüp... kahjuks on neid inimesi veel.    Üldse, vaatasin täna  , pimeduse rüütlit. Imelik minust, et ma filmi vaatan eksole, kuid ma ju oskangi üllatada :D Ja selles filmis  oli mõnigi asjakohane ja realistlik seik, mis ikka paneb vaataja sügavalt mõtlema küll. Sest   sõnad ei olnud alati just lihtsalt tühi aur, vaid tõde meist.    Ma tunnen ometi pisikest vabadust- 11.klass on läbi! Jess, aitäh et sa ka saabusid.   Ja nüüd ma peagi leian aega sellele, millele kooliaasta jooksul polnud aega leidnud. Võtsin käsile ühe neljast raamatust, mida ma alati  alustasin, kuid lõpuni ei lugenud. Nüüd loen!    Laupäeval istusin Suures Vennas, sain tutvuse ja pühapäeval olin Elvisega sõitmas (+bemm ja Laura). Täna vedasime gümnaasiumi lõpuaktuseks saali vaipu ja toole, homme lähen tunnistusele järele, geograafia eksam oleks võinud ka parem tulla.    Neiudele musid & kuttidele kämblad!