Minu arust on telkimine äge.  Viimane Rabarock ärkasin vett täis telgist, ise pooleldi väljas ja vihmakeep seljas. Samuti oli maksimaalselt pasane vaja olla. Lisaks oli telgikaaslane kõik plaadid kotist suvalt välja visanud, kuna "ta otsis sealt Gini", plaadid sain seal mingi sõbra käest, mitte ei võtnud ise  kaasa.  tõelise muda- või tolmutelkimise kogemuse saab suurtel festaritel. oma kogemus on roskildest mitmel aastal 1998-2003 ja sedagi kõrvaltvaatajana, kuna mingi nipi läbi õnnestus kõik need korrad viisakas ja öösel suhteliselt vaikses pressilaagris telkida. aga esimene kord 1998 seal telklaagrite vahel jalutades kolmapäeva õhtul enne pärisfestivali algust sain tõelise kultuurishoki - ruutkilomeetreid telke, lõkete ümber lalisev ja kitarre tinistav või sangmakkidele kaasa lalisev tohutu  rõõmsameelne rahvamass. see selleks. faks on see, et iga korraliku muusikafestivali lahutamatu osa on telklaagri melu.