Kui 1980. aasta põhiturniir hakkas neljandal päeval oma viimase vaatuseni jõudma, tundus, et juba tolleks ajaks legendaarse pokkerimängija staatuse omandanud Doyle Brunson võtab ära oma kolmanda võidu. Kuid turniiri jäginud publikule ei jäänud märkamata lapsiku väljanägemisega noormees, kes paistis silma üliagressiivse mängu poolest. See 1953. aastal sündinud noormees polnud Las Vegases tegelikult sugugi tundmatu. Juba 15-aastaselt sai temast  elukutseline mängur ning gin rummy mängus oli ta jäänud võitmatuks nii ida- kui läänerannikul. Samuti kehtis talle kasiinokeeld blackjackis - pole ka ime, kuna noormees suutis probleemideta meelde jätta kõikide segatud kaartide järjekorra... Ei, mitte ühes... vaid lausa kuues pakis! See mees oli Stu Ungar (1953-1998). Et Ungar ja Brunson lõppmängus (heads-up) kohtuvad, tundus siiski pisut üllatav, kuna osalesid kõik eelnevate aastate võitjad, kellest paljud püsisid mängus päris pikalt. Siiski läks just nii ja  finaalgi leidis omapärase lõpu. Brunsoni preflop raise (A7os) callis Ungar (45s) kiiresti ära. Et flop (A27) andis Brunsonile suurimad kaks paari, tegi ta võrdlemisi väikse panuse (ju üritas vastaselt raha välja meelitada). Kõik läkski planeeritult - Ungar callis kiiresti, omades vaid gutshot rea "tõmmet". Kuid turn oli just nimelt 3 ning Ungar sai soovitud rea kätte. Ta mõtles pisut ning tegi märkimisväärse panuse. Brunson lükkas seejärel kõik oma chipid laua keskele (Ungar mõistagi call) ning kuna river teda  ei päästnud, läks maailmameistritiitel Ungarile. Ungar kaitses edukalt tiitlit ka järgmisel aastal. Hoolimata oma maniakaalsest hasartmängukirest ning kokaiini kuritarvitamisest püsis ta areenil aastaid ja ehkki sellel kümnendil temast WSOP põhiturniiril enam asja polnud, võitis ta mitmeid teisi turniire, sealhulgas kolmel korral ka tolleagse maailmas tähtsuselt teise turniiri.