Kui see on viis, kuidas demokraatlik riigikorraldus toimib - st kui  demokraatia seisneb selles, et käputäis inimesi võib rahva valitsemise loosungi varjus suunata ühiskondlikke protsesse nii, et need teeniks mitte ühist hüve, vaid rahva heaolu arvelt võimupositsioonidel olijate erahuvisid (tasub mõelda vaid Läti ja Parex panga juhtumile) -, siis on üksnes loogiline, et õige pea hakatakse otsima alternatiivseid riigikorralduse vorme.