Maailma lõpp on käes, päästku end, kes saab! Kirved on hullude käes ja järgmine, mis pooleks läheb, on maamuna.    Hommikul kuuris puid raiudes läks mul kirves korraga läbi lõhutava puu, raiepaku ja jäi kuuripõranda pahna sisse nii kõvasti kinni, et andis lausa tükk aega koukida, enne kui kätte sain. Hullul ikka palju jõudu. Järgmine tasand  oleks pakud veenmisjõuga pooleks saada... ei oska kohe validagi, kas meelitada või tõreleda...?    Eilne ülipikk metsaskäik oli tõeliselt tuulutav ja klaariks tegev, hoolimata päikesest oli paras krõbe, lumi kriuksus ja jõeäärne oli vette kukkuvate jääkoorikute kõbinat täis. Metsateel, mida mööda sai mindud, olid värskel lumel vaid metsniku auto jäljed ja minu tipatapa.    Tänaseks on veel kröömike lund maha tulnud ja põld näeb välja kui Laari habe, mitte nagu neegri pale justkui paari  päeva eest.      Sellest talvest saab veel asja, parasjagu lund ja viisakalt külma - mis sa hing veel tahta oskad.               Olen hetkel jäänud ühes vaidluses veidralt sõnatuks. Ma ei oska inimesele, kes kinnitab, et Eestil on Vene valitsuse all elades läinud alati paremini kui läheb praegu.... no ei oska kusagilt otsast pihta hakata.  Hakka või poliitikuks.          Dixi.