Virx paneb vanu suvelugusid oma arvutist ja maailmatuma mõnus tartupäike on akna taga. Pea ei valuta enam. Üritan Marti veenda, et ta mulle tartusse järgi sõidaks oma tsikliga, aga ta arvab, et ma külmuks tagasiteel tõenäoliselt üsna surnuks. Mõtlen, et helistaks Eixile. Aga mu see ajupoolkera, mis korrektseid lauseid oskab moodustada, on veel natuke töökorrast ära. Erkki helistab ja küsib, et kas ma olin viimane eile. Ma ütlen jah, aga ei räägi talle, mis juhtus  tema kodus siis, kui ta ise juba magas:) Ta ütleb, et ta naaber käis pahandamas. Ma ei mäleta, mida mina vastan. Helistan Kessule ja kuulen ise, et mu sõnad ei ole lausetes õiges järjekorras. Tal on täna kiire. Virx läheb magama. Laman selili diivani peal ja mõtlen, et näiteks Maitu mahuks sellele diivanile ainult pool. Ja ma mõtlen, et nüüd on aeg...