Poolest saadik linnamees küsis täna mu käest, miks näiteks pole kohalikus vallalehekeses end reklaaminud eided-taadid, kes saunavihta teha mõistavad.  No linnalehes ei kuuluta oma oskusi ju ka need memmed, kes kartuleid keeta  oskavad. Eks igaüks teeb ika ise.    Vist ei olnud eriti elegantne vastus, aga me siiski mõistsime teineteist.    Jagasin kiiresti mõned vihategemise tarkused (nagu see üldtuntud fakt, et õige mehe saunaviht on tehtud kivitamme okstest ja soovitavalt ajal, mil tõrud juba kopsakad on) ning loodan, et tema valutav selg endale piisavalt kibeda nüpeldaja saab.      Linnakad.. oh jaa..    Mehe üks noorem vend sai kunagi linnast meile tulles kaasa korralduse oma emale  vaarikavarsi ühes võtta - tee keetmiseks. Näitasin näpuga köögiaknast vaarikavarsi täis kivirauna kätte ja läks siis pojuke emale võsa murdma. Veerand tunni pärast oli mees haokubuga toas - ÜKS vaarikavars ja pinu nõgesekõrsi kaenlas. Kui ma kisama kukkusin, et mida ta õige korjas ja kas tõesti nii raske oli aru saada, milline see vaarikas on, vastas linnakas napisõnaliselt: "Neid oli kergem murda!"  Nõrk naisterahvas ikka meheliku loogika vastu ei saa.