Ürgmets oli kõrge ja lai - terve maailm oli lõputu ürgmets. Hääled kui muusikahelid ja hääled kui palakate plagin täitsid taeva; need olid oma õõnsatel hallidel tiibadel hõljuvad pterodaktülosed, otsekui deliiriumi- või palavikunägemuste hiiglaslikud nahkhiired. Kitsal rajal tasakaalu hoides sihtis Eckels neid niisama naljaks.