Niisiis, selleks et kasvada, peame me mingil hetkel jätma maha selle, mis on "järeleproovitud ja ootuspärane". Kasvamise nõudeks on mõnedest asjadest, mingist "liigsest pagasist" lahti laskmine, selle maha jätmine. Meil pole lihtsalt jõudu ega vajalikke vahendeid, et vedada kaasas kogu omandit, kõiki käitumisviise või ideid, mis me oleme juhtumisi oma teel omandanud. Me peame hakkama vahet tegema ja välja valima selle, mida me otsustame endale jätta. Me arvame, et me vajame seda kõike ja me kardame jätta maha midagi, millest me oleme sõltuvaks muutunud. Kuid mingil hetkel me peame seda tegema, sest vastasel korral tuleb meil loobuda mõttest kunagi muutuda ja seega ka kasvada.