Leigolt jäi meelde tolmune tee, mõnus lesimine üksteise kaisus murul, põhupakid, väike tants põhusel sillal, meeletu tulemäng. Juhan Viidingu tekstid olid oma vanast ajast teada-tuntud head. Ei, tegelikult täiesti geniaalsed. Nende muusikaline esitus polnud seejuures väga oluline, kuigi see oli ka kenasti kuulatav. Peamine oli ikka tekst ise. Edasi tuli tolle õhtu tippelamus (k6psu jaoks) - Sergei Manukjan ja Avicenna. Järgnevad etteasted - Uno Loobi laulud ning Tõnis Mägi -- enam  midagi üllatavat ei pakkunud. Tõnis Mägi esinemisest oli märkimisväärne siiski tema tütre Lydia ilus puhas lauluhääl.