Nii on muusikaliste universaalide kohta hiljuti kirjutanud üks maailma tunnustatumaid etnomusikolooge Bruno Nettl (2000: 468). Püüdkem kirjutatut suhtestada eesti muusika kõige ürgsema kihistuse, regivärsilise rahvalauluga. Nagu nimetuski ütleb, on siin tegemist vokaalmuusikaga, mida esitavad peamiselt naised. Regilaulud on meetriliselt korrastatud ja nende esmaseks struktuurielemendiks on värsirida, mida tavaliselt kirjeldatakse neljajalalise trohheuse abil. Vanemad regilaulud võivad olla ainult tertsi ulatusega ning tugineda kolmest helist koosnevale helireale, mille naaberelemendid asuvad üksteisega suure sekundi vahekorras (Tampere 1956: 9-22). Nettl on sellistele tunnustele vastavat muusikat nimetanud "maailma lihtsaimaks stiiliks". See "iseloomustab mitu korda või palju kordi korratud ühest [meloodilisest] fraasist koosnevaid laule, kus kasutatakse kolme või nelja kvindi piiridesse mahtuvat nooti" (Nettl 2000: 469).