Repressioonidega riskides hoidsid Eesti  inimesed alles Vabadussõda käsitlenud väheseid enne Teist maailmasõda väljaantud raamatuid. Emigreerunud ajaloolased püüdsid säilitada rahva ajaloomälu. Nad andsid vanad raamatud välismaal uuesti välja ning kirjutasid uusi, kuid neil polnud juurdepääsu arhiividesse ning kodust kaugel olles oli väga raske mineviku sündmusi elustada.