Esimesed räimevõrgud olid lühikesed ja madalad, seetõttu oli saak vilets. On teada, et Põhja-Eesti rannikul kasutati 18. saj alguses 50 silma kõrguseid ja 24-26 m laiuseid võrke. Võrgu kõrgus on aja jooksul märkimisväärselt suurenenud. 19. saj alguses avastati, et püügitulemus oleneb võrgu kõrgusest, kõrgust suurendati 60 silmani ja pikkust 35-37 meetrini. 1830. aastate paiku  sellgus, et veel kõrgem võrk annab parema saagi ja kasutusele võeti 100 silma kõrgused räimevõrgud. Kalasaak paraneski märgatavalt. 1880. aastate paiku tulid müügile esimesed vabrikus valmistatud puuvillasest lõngast kootud võrgulinad, mille kõrgus oli juba 150 silma. 19. saj lõpul ja 20. saj algul võeti kasutusele võrgulina, mille kõrgus oli 200 silma, hiljem suurenes see 250 silmani ja 1930. aastatel tulid kasutusele 300 silma kõrgused võrgud.