Silma torkab terve rida asju. Arvatavasti pööravad paljud kõigepealt tähelepanu esindatud erakondade hulgale. Kui suhtuda 1992. aasta valimistesse mõnevõrra loominguliselt, võiks toona valituks osutunud kaks isikumandaadi saanud poliitikut erakondlikust esindatusest välja jätta - pisendamata muidugi nende kahe koha väärtust. Kui isikumandaadiga poliitikud kõrvale jätame, jääb alles seitse erakonda. Ka järgmistel ja ülejärgmistel valimistel on parlamenti saanud seitse erakonda, 2003. aastast alates on  erakondade arv kahanenud kuuele. Seega paistab olevat tegemist juba teatud stabiilsusega, mis samal ajal ei anna alust väita, et järgmistel või ülejärgmistel valimistel on Riigikogus samuti kuus erakonda esindatud.