Nüüd üks paar nädalat tagasi aset leidnud lugu. Selle jutu mõte on illustreerida tõika, et arvuti on suhteliselt keeruline masin, ja keerulistel masinatel on omadus väga erinevatel ja huvitavatel viisidel katki minna.    Ahjaa, kui peale selle loo lugemist mõnel teist tekib tahtmine kommenteerida umbes nii, et "nojah, võiks ikka  backuppida oma andmeid", siis save it. Pole vaja seda mulle öelda :)    Lugu sai alguse sellest, et tahtsin oma Asus Eee PC klaveri US layouti vahetada EST vastu. Kuna talle pealeinstallitud Windows, nimega Eee XP, on selline stripped-down versioon, kust kõik peale hädavajaliku on eemaldatud, ei saanud layouti vahetada muudmoodi, kui tuli hankida kustkilt kbdest.dll, nimetada see ümber kbdus.dll-iks ja kirjutada EEE PC Windows\System32 kataloogis üle.  Tehtud. Lihtne. Ja saatuslik. Sest peale  seda mu valge iludus enam üles ei tulnud. Windows lihtsalt hangus bootimisel. Ei aidanud ka Safe mode. Mitte miski.  No selge, on vaja bootida USB pulgalt (sest CD draivi EEE PC-l pole) ja kopida kbdus.dll tagasi, et arvuti taas töökorda saada.  Selleks on kõigepealt vaja mälupulka, mille pealt saaks bootida. Veidi googeldamist ja siis tõmbasin HP USB Disk Storage Format Tool-i, sest kõik väitsid, et "it does the job". Veidi sudimist ja pulga ümbertõstmist ühe USB pordi otsast teise otsa, kui  lõpuks teatatakse mulle, et pulga formattimine õnnestus, ent boot sectori kirjutamine mitte. Damn.  Nimetatud veateade polnud siiski päris korrektne, sest nagu selgus, ei õnnestunud ka pulga formattimine. Küll aga õnnestus minu välise USB kõvaketta formattimine. Kõvaketta, mille peal on mul umbes kõik failid, mida ma elus alles hoida tahan. Alates lapsepõlves kirjutatud BASICu programmidest, kõigist kooli keemiaspikritest ja referaatidest, lõpetades ülikoolimaterjalide, bakatöö, magistritöö,  ilukirjanduslike katsetuste, filmi- ja muusikakollektsiooniga. Inimesed, kes on väga arvutipõhise eluviisiga, nagu mina, teavad et oma põhilise kõvaketta kaotamine tähendab umbes sama nagu maja mahapõlemine.  Tänud, HP USB Disk Storage Format Tool. Hea, et sa oskad vahet teha erinevatel USB seadmetel, mis arvuti külge ühendatud on.  Algas kolm päeva kestnud formatitud kõvaketta taastamise saaga. Väga palju googlet, suhtlemist endast targematega, erinevate programmide installimist ja uninstallimist. Kohe suht  alguses selgus õnneks, et kõik mu vajalikud failid on alles. See oli hea uudis. Halb uudis oli see, et kujutasid endast "Unallocated sectors" osa, mida kõik kaotatud kõvaketta taastamise programmid mulle ka näitasid. Ainuke asi, mis puudu oli, oli FAT ehk File Allocation Table, ehk sisukord. See on umbes nagu olukord, kus raamat, mida sa tahad lugeda, on su ees laual, ent leheküljed on suvalises järjekorras ja numbreid pole peale märgitud.  Iga programm tahtis alustuseks skännida läbi selle "Unallocated  sectors" osa, ehk kõik need segiläbi olevad leheküljed. Kuna see osa oli 450 GB suur, võttis see enamasti 6-7 tundi. Seejärel tõstsid lollimad programmid (või targemad programmid, mille kasutamiseks olen mina liiga loll, nagu EnCase) käpad püsti. Kuni saabus üliinformatiivset nime kandev GetDataBack for NTFS. Paljuütleva nime taga peitus ka võimas jõud, mis oli tõesti suuteline segiläbi leheküljed õigesse järjekorda panema ja mu kallid failid välja lugema. Muidugi võttis esialgne skänn aega  traditsioonilise 7 tundi, seejärel, kui ma õhinal kõige tähtsamaid faile kopima olin asunud, otsustas programm kokku joosta, nii et uuesti käivitamise järel sain ma taas sooritada 7-tunnise skänni. Nüüdseks, lõpuks ometi issand jumal, on siiski kõik mu failid välja loetud ja kopitud teisele kõvakettale. See kopimine võttis muidugi vähemalt samapalju aega (pressige 450 GB usb 2.0 pordist läbi, arvake mitu võileiba selle aja jooksul jõuab köögis teha?)    Peale seda võiks öelda, et peale nädalapikkust tegevust  oleme suutnud taastada esialgse olukorra. :) Mõnikord peab ikka hullult vaeva nägema, et mitte midagi EI muutuks. Edaspidi ühendan ühe USB seadme formattimise ajaks kõik muud USB seadmed lahti.