lühiülevaade sellest kuidas saab lihtsa  asja korralikuks kammajaaks keerata.    panime majale uue luku. naabrimees, hea mees, oli kohal kui meister müllas ja andis mulle pärast kaks võtit. läksin, tegin tütardele ka võtmed, aga need ei keeranud. läksin teisel päeval tagasi. meister seletas, et võti, mille põhjal ta võtmed tegi, on juba koopia ja sellest ei saagi õiget võtit teha. siis ma ei hakanud vaidlema vaid lasin tal natuke võtme tagakülge treida - see tundus talle laheda mõttena. kas ta arvas, et seda on kõige lihtsam teha või uskus  siiralt, et sellest on abi - ei oska takkajärgi öelda.  võtmed ei keeranud ikka. noh, keerasid, aga suure logistamisega. küsisin naabrimehe käest, et mis värk on, miks ta andis mulle koopiavõtmed ainult, ma tahan ka originaali, ärgu tehku nalja. naabrimees vastu, et ta andiski originaali. võrdlesin võtmeid - leidsin, et originaal võib olla küll originaal, igatahes on sakiline serv lihvitud väga palju puhtamalt kui meistri poolt toodetud versioonidel. leidsin ka, et sakid ei klapi teps mitte.  mõtlesin, et pekki, eks ole ennegi ise muukviili abil võtmeid toodetud. asusin tööle ja natukese aja pärast keerasid võtmed palju paremini. siiski mitte laitmatult. püüdsin veel veidi ja üks võtmetest lakkas keeramast. teine jäi selliseks logistatavaks... siis sai viitsimine otsa.    kokkuvõte:  - kaht isemodifitseeritud võtit meistrile kurku või sellesse teise auku toppida enam ei saa, kuna noil on minu amatöörlikud viilijäljed peal. noh, eks ma olekski seda teinud, kui oleks viitsinud, pigem  põhimõtte kui raha pärast, aga siiski, enam ei saa.  - mul on üks halvastikeerav võti, mida ma luku pika ea huvides kasutusse ei lase.  - otsin teise meistri, kes teeks mulle korralikud võtmed. luban endale, et ei pista neid sõbralikult taskusse vaid võrdlen originaaliga enne poekesest lahkumist.  - kulutatud aeg (koos selle ülevaate kirjutamisega): vähemalt 123 minutit.