Kui eelmised kakskümmend aastat elas Eesti kasvavas lootuses, et tunneli lõpus ei ole mitte ainult  külluslik tarbimisühiskond, vaid ka küllus kõigile väetitele, siis võib-olla peame sellest unistusest nüüd loobuma. Sest me oleme sattunud elama vales demograafilises ajas ja võib-olla on pensionäride, lastega emade ja haigete kuldaeg just praegu, kust edasi läheb olukord aina raskemaks. Lõppude lõpuks on heaoluriik kui sotsiaalne leiutis ju ka alles suhteliselt hiljutine avastus. Nüüd kuluks meile ära meelde tuletada, kuidas toimis ühiskond enne seda, kui inimesed hakkasid uskuma, et pärast elupikka rassimist,  võisid sa väljateenitud pensioni abiga kusagil hallipäiselt kaunis kohas tasakesi golfi mängida. Ka tol muistsel ajal võis vanadus ilus olla, ehkki seda organiseeriti teist moodi.