Teate, et õues on praegu tohutult ilus. Ma tulin sealt just ja lihtsalt nautisin, täiustades oma  naeratusega seda maailma veelgi. Aina rohkem tahan sõita selle ameerika mägedel, nautida iga kurvi sellel rajal, tunda iga konarust ja siledust, mida elu pakub. Ja eelkõige ...    Reede oli vinge! Ja veel kuidas. Ei mingit visti. Toimus Diletantide Avangard. Ojaa! Polymeris oli kohal meeletult inimesi, keda ma tunnen; neid üles loetleda on raalitindi raisk. Mulle meeldis, aga palju sellest tundest tuli tänu mu sõpradele, eriti tänu ühele neist, kes mitte ei tahtnud hommikul üles tõusta õigel  ajal, kuigi temal oli aja peale minek, mitte minul :)    Romanile kummardus, sai nii meile kahele kui ka Annele, Kaile ja ta sõbrannale flaierid, millega sai odavamalt sisse. Alkoholi kontrollides vaatas turva mu kotti, aga kui ta nägi, mis seal oli, siis lausus ta: "Raamatud. Eino siin ei ole siis küll midagi." Loo moraal: Raamatud kotis, viina ei ole.    Indigolapsed olid super, kahjuks ei näinud Jaan Felslandi esinemas. Chalice ruulis, Orelipoiss oli küll lahe, aga mina unine.  Suitsuruumis oli kahjuks/õnneks parim muusika. Köhh-köhh.    Hommikul rebisin [nk]-st postri endale koju. Muhahaa!    Tegelt on tohutult palju funi toimunud, aga aega ei ole olnud, et teile rääkida ja mõnes mõttes on see ka ju hea. Te kadestaksite liialt.    Lõppu natuke kirssi vahukoore peal.    ***  (by William Butler Yeats)                        Ilusat kõike. Olen estetist.