Eesti vapp on üks vanimaid ja ilusamaid vappe Euroopas. Kuldne kilp kolme sammuva lõviga pärineb Taani kuninga vapist, mille kasutamise õiguse annetasid siinsel maal peremeesteks saanud Taani kuningad Tallinna linnale ja Harju-Viru rüütelkonnale. Rüütelkonna vapp kui kogu piirkonda hõlmanud korporatsiooni sümbol sai hiljem Eestimaa hertsogiriigi, seejärel ka Eestimaa kubermangu vapi staatuse.  Heraldikas on lõvi, kui võimu ja vapruse, jõu ja üllameelsuse sümbol. Need omadused sobisid ka noore Eesti Vabariigi iseloomustamiseks. Eesti kubermangu õigusjärglasena võeti üle ka selle vapp, millelt eemaldati tsaarikroon ning tehti mõningad stiilimuudatused. Otsus võtta Eesti Vabariigi riigivapiks Eestimaa ajalooline vapp ei sündinud kergelt. Selle vastu astusid ägedalt välja paljud tuntud idee eest võitlejad, kes nõudsid enam rahvuslikke sümboleid. Tehti palju uue, "eestilikuma" vapi kavandeid, millest  kõige suuremat toetust pälvis kunstniku Vabbe poolt esitatud punane kümneharuline täht sinisel kilbil. See kahest viisnurgast kokkupandud kujund pidi sümboliseerima koidutähte ning olema vastuvõetav kõigile - traditsionalistidest kommunistideni. Põhjalikumalt võib sellest kuus aastat kestnud "sõjast" lugeda Artur Taska raamatust "Eesti vapp" (Kupar, Tallinn 1993). Pseudorahvuslik kampaania "vananenud" heraldiliste reeglite vastu lõpuks rahunes ja 19. juunil 1925 kinnitas II Riigikogu kolme lõviga vapi Eesti  Vabariigi riigivapiks.