laupäevaõhtune pöffi vitamiinilaks sõpruses -  "tamara drewe" - oli väga inspireeriv ja fun.  mulle meeldisid kõik need kirjanikud ning lõbusad kirjutamise ja autobiograafiliste nüanssidega seotud momendid, lisaks muidugi need vanad head soovitused, et mõtle, kellele sa kirjutad, ja kirjuta samamoodi, nagu räägid. ja lisaks muidugi nimitegelane, ilus naine, kelle pärast läks väikeses külas hulk mehi arust ära (naljakas, ka facebooki-filmis ehk siis "sotsiaalvõrgustikus" oli mu jaoks see iva, et väga paljusid asju siin ilmas tehakse tegelikult armastuse pärast... one  way or another).  see film pani mind mõtlema ka sel teemal, kuidas tõesti kõik on millekski hea :) ja sellele, et ehkki sageli tead sa algusest peale vastust, on siiski vaja mõnikord kõik variandid järele proovida, et selles algusest peale õiges vastuses lõpuks kindel olla - noh, see näide sealt filmist, et tütarlapse ümber tiirles kolm meest ja ehkki algusest peale oli näha, milline on meant to be, pidid kõik oma võimaluse saama, enne kui asi täiesti selgeks sai :)  ja kui see välja arvata, et  pühapäeval pidi seoses ajakirja tänase trükitähtajaga tööd tegema, oli tõeline dream weekend - reede õhtul käisid kursakaaslased mul külas ja naersime kõhulihased valusaks, laupäeva mahtus hiline hommikusöök nopis, jalutuskäik pirita rannas, hõrk õhtusöök ja hea vein elava tulega kamina ees in vino veritases ning juba mainitud filmielamus. pluss vanalinn nägi tulede ja laia langeva lume säras lihtsalt muinasjutuline välja ning raekoja platsil oli jõuluturg ja valge põhjapõder!