Sillari arvates on tegu unikaalse ajaloolise materjaliga, mille üleandmisel oli oluliseks motiiviks soov näidata, et ajalugu ei saa olla ainult mustvalgetes toonides, seal on palju rohkem varjundeid. «Toimikutes on tõesti juttu mõne nn esimese vabariigi tuntud persooni kontaktidest NSV Liidu luureohvitseridega. Kuid ka poliitikategelaste motivatsioon ei ole must-valge, nemadki otsivad kompromisse, võimalust ise rohkem informatsiooni saada, oma  mõttekäike erinevaid kanaleid pidi edastada. Kui Jaan Tõnisson kohtus 1930ndate aastate lõpus teatud kodanikuga, oli tema motivatsiooniks vähendada Saksa mõjuvõimu laienemist Baltimaades ja samas saada rohkem aimu venelaste tegelikest kavatsustest. Kohtumine luuretöötajaga ei ole ju nii, et ainult üks pool annab infot ja teine pool võtab vastu. Tark andja saab ka ise midagi endale kasulikku,» nentis Sillar. «Selle ajaloo oleks võinud ju KGB ahjus maha kustutada, aga mida ma oleks nii võitnud? Või kaotanud?»