Jummala juula.  Kui aga võtta asja nii, et selle kallisasja, ikka Pronksi-Kristjani, omanik on rahvas e maksumaksja, st meie, siis tahaks asjast ikka reaalsemat rõõmu tunda kui võimalust oma töötuelude ohtrat vaba aega ning tohutuid rahalisi ressursse veeta kaugelt maakohtadest päälinna kokku sõites ning veetes hardaid palveminuteid  "meie" poliitkunsti kauni esindaja ees...