Enam ei mõelda neist kui hingede või vaimude eluasemest või maagilise olluse hoiukohtadest nagu eelajaloolistel aegadel, vaid neid peetakse  mälestusmärkideks, mis peavad tulevastele põlvkondadele meenutama inimkonna suuri teerajajaid ja innustama nende eeskujule järgnema, julgustades püüdeid vabanemisele ja tehes nende südamed "tasaseiks ning õnnelikeks."