Scharnhorst optimeeris armee struktuuri selliselt, et ülemate ja alluvate suhe vastaks vajadusele. Albert A. Nofi ütleb raamatus "Waterloo kampaania" ("The Waterloo Campaign"), et pärast reforme oli Preisi armee sõdurite ja kindralite arvuline vahekord isegi rohkem tasakaalus kui Briti või Prantsuse armees.