täna hommikul kell pool üheksa ja vaatasin halli taevasse. Õhus oli sügise aimdust. Avastasin, et olin äsjase kuumalainega ära unustanud, et mu kodumaa taevas ongi umbes 90 % aastast selline. Sain aru, et mu otsus veel vähemalt korra katusel ööbida, sest seda suve ei jätku igaveseks, oli igal juhul õige. Oli piisavalt jahe, nii et vatitekk oli igal juhul ära kulunud.  Eile õhtul oli sealsamas katusel grillpidu. Majaelanike, just saabunud ameeriklaste (ja juba  aastaid tagasi Eestisse saabunud ameeriklase S-i), Haapsalu festivalilt saabunud magistrandide ja sakslase J ning kahe Sänna Kultuurimõisa vabatahtlikuga. Kui selle peo kohta peaks tingimata midagi spetsiifilist üles märkima, siis võiks see olla kohaliku ameeriklase E hämmastus ameeriklase T sügava purjusoleku kohta. T ei teinud iseenesest midagi märkimisväärset -- tuikus ringi, rääkis sama asja väga mitu korda(    ,  ") ja urineeris hipide kiviktaimlasse. Aiaarhitektidele, tundub, see pidutsemine seal väga ei meeldi. Oma sünnipäeval tegin oma kontsakingadega katusepinda augud ning eile pidasin mitut kirglikku vaidlust teemal, kas mu seekordsed kingad, kuigi kõrged, on tehniliselt kontsakingad või mitte. (Mina: "Ei ole! Need on platvormid!").  Muidu ajan enne Soome-reisi pisikesi ja igavaid, aga  vajalikke asju korda ning lükkan oma skulptuurinühkimist aina edasi. Ja käisin täna Meritonis esimest korda Body Balance`is.