Olen täiesti veendunud, et ligimese aitamise moraalne imperatiiv on olnud ka meditsiinilise teadmise ning sellel põhinevate diagnoosimise ja ravimise tehnikate arendamise algne impulss. Just vajadus aidata  hädasolijat pani vanade aegade meedikuid talletama oma kogemusi ja nende üle järele mõtlema, misjärel sai võimalikuks hakata nii väliste tunnuste kui ka organismi sisemiste protsesside mõistmise alusel eristama hädaseisundeid ning leidma neile järjest paremini juhitavaid ravimeetodeid.