Viimane ongi sütikuks raamatu tüütutele osadele  selgitamaks oma motiive, laseb Codreanu fantaasial vabalt lennata korrutades mantratena korduvaid poliitilisi programme, ülesandepüstitusi, eneseõigustusi ja -ülistusi. Ikka ja jälle pöördub Codreanu tagasi küsimuse juurde, mis teeb juhist juhi (karismaatiline eneselegitimatsioon oleks lühivastuseks, mille andmisest autor kümnete lehekülgede pikkuste ümberütlemiste kasuks keeldub), mida taotlevad juudid (ikestada rumeenia rahvast Talmudi orjusesse ja rajada uus Palestiina justnimelt Rumeeniasse  miks, seda autor kahjuks ei ütle), miks politikaanid on pahad (nad on rahvusvahelise kapitali ja juutide orjad) ja nii edasi ja nii edasi...