Võimalusi ja kogemust, mida sellised  keeleõppemeetodid pakuvad, iseloomustab 2008. aasta lõpus ilmunud noortelehes Aken hästi Tallinna Ülikooli filoloogiatudeng Daria Terebilova: "Esmakordselt sõitsin keelelaagrisse kümme aastat tagasi. See oli mu esimene tutvus eesti kultuuriga: mind toideti eesti rahvussöökidega, minuga räägiti ainult eesti keeles - oli maitsev ja sain kõigest aru. Tore oli vaadata teistsugust elukorraldust ühes sootuks väikses linnas. Selline rahulik ja mõõdetud tempoga elu oli minu jaoks, kes ma olen Narvas üles kasvanud, väga  tavatu. Enne seda ei teadnud ma eestlastest peaaegu midagi, aga nüüd tuli lähedalt suhelda. Perekond oli aga sõbralik ja esmane hirm teisest rahvuses inimeste ees läks üle." Terebilova sõnul pole ta sel moel keeleõppimist kordagi kahetsenud ja oma "uue pere" juurest oli tal isegi raske lahkuda.