Tegelikult on selle viimase osa taga üks väike arutelu, kus seda raamatut kirjeldati sõnadega lääge ja imal.  Ma arvan, et see lugu on teismelise armastusest. Sellest mis pole veel küps ja valmis. Vaid sellest, mis alles hakkab kujunema.  Ma hindan seda, kuidas kirjanik on edasi andnud just seda otsivat ja kohanevat armumist, mis tundub kõigile meile  igavene. Just siis kui me oleme teismelised.  See on midagi, mida me ei tohiks kunagi unustada. Isegi siis mitte, kui me oleme jõudnud sinna kus sina oled.  Sa oled väga õnnelik inimene, kui saad kirjledada tunnet, millest paljud ei oska unistadagi.  Kuid kujutle, et on olemas maailmas inimesi, kes elavad oma elu ilma nende tunnete ja selle mõistmiseta. Ilma, et nad kunagi saaksid aru millest sa räägid...  Ka minul on veel sinnamaani mõned pikad ja paar lühikest sammu astuda.  Tegelikult  on olemas palju paremaid armastusromaane. Kuid sellel on oma naiivsuses ja lihtsuses kindlasti oma koht.    Maria