Uudisleht, 15. juuni 1937    "Ruhno" laseb laisalt Rohuküla sadamakai ääres ankrut. Nagu  Noalaevast voolab sillale igast rahvusest nägusid. Kõik see rahvas hingab korraks sügavasti Eesti ozooni, et siis trügida võidu voorimeeste man. Eriti rootslased on maiad troskadele. Auto on ju nii tavaline ja on neid kodugi üleliia. Sõidavadki siis "fuhrmannil" nagu paabulinnud uhke zhestiga linnaväravaist sisse. Ja juba käib eesti keele hädavajalikumate sõnade õppimine. "Armastan", kui see kõige hädavajalikum sõna on momendilt sulaselge. Ent sellele lisandub voorimehe arve tasumisel turistijuhi poolt  lausutud "õiendame arve korralikult ära." Ja hiljem linnas kuuled rannahotelli ümbruses tihti sünteesi kahest esimeseks õpitud fraasist: "Ma armastan sind korralikult ära !" Naeru lõgistades korratakse seda lõpmatuseni. /…/ Poska promenaadil promeneerib noorsugu, kuna vanemad (siin küll keegi vana polegi, sest muda teeb kõik nooreks) naudivad suveorkestri võrgutavat mängu 2 dirigendi juhatusel. Seda 2 dirigenti ei tule võtta nii, et kaks meest korraga poodiumil vägevasti vehivad. Ei, ikka kordamööda, Klausen  majesteetliku rahuga, Raaso sädeleva temperamendiga. Abielupuhkusel prouad ja härrad vaatavad süütute nägudega vastassoost sümpaatiate järele, süda omal tulvil suve ja iha seikluste järele. Kuid alles õhtul rannahotellis sobivad tantsupõrandal esimesed suvetutvused, mis arenevad hiljem kuursaali jazzihelides ja lõpevad valgete öödega. Ent suvearmastus on õletuli, mis pea vajab uut toitu. Aafrikaranna plaazhil aeleb päikesekummardajate seltskond. Siin ei hinnata päikesevarjuga inimesi. Jumalik on see, kes kõige  rohkem sarnaneb nahavärvilt Tartu neegrile. Kuigi räägivad kurjad keeled, et tänavu pruun nägu polevat moes. Kuldujuja Roolaid on nende päikesekummardajate ülempreester. Kes küllalt on pruunistunud, see aetakse vette. Roolaid võtab midagi õngevitsa taolist, seob patsiendi nööri otsa ja istub nagu kalur silla äärele. Suur kala aga puristab ja näeb kurja vaeva, et veepeal püsida. Kuid mõnigi olevat lõpuks jäänudki veepeale. Ja kes siin küllalt ei saa, see rändab paadiga paradiisi - Paraleppa. /…/ Kuulsin täna,  kuidas keegi sigariga rootslane põrutas voorimehele: "Hotel Laidoner". Voorimees sügas kukalt ja vaatas abiotsivalt minule. Et pealtnäha päris terve mees, aga nimetab sanatooriumi hotelliks. Kuid neile näib see moodne asutis meeldivat ja nii on sanatooriumi asunudki osa rootslasi, kuna suurem hulk pesitseb pansionides ja rannahotellis. Kuid iga sissesõitnu tahab ikka esmalt "hotell Laidoneri" asuda, sest Stokholmis olevat palju räägitud sellisest nooblist kohast. Koht on küll noobel, aga sellepärast ka  hästi koormatud juba. /…/