Selle nädala neljapäevast alates olen taas koolituse lainetel.  Rääkisime ühises ringis, mis kellelgi vahepeal toimunud oli. Kuulates teisi sain ma    ühtäkki aru, et minu sügav sisemine protsess, need ameerika mäed, mis ma vahepeal läbi tegin, ei olnudki vaid minu lahkumineku  ja eksiga üksühele seotud!   Praktiliselt kõik, ca 95% meist, käis selle 7 nädala jooksul, mis kahe koolikorra vahele jäi, läbi sügavaid, raskeid ja mõistagi ebamugavaid sisemisi protsesse. Minu puhul oli see olukord eksiga ilmselt lihtsalt sobiv väline käivitaja. See ei olnudki põhjus, nagu mina arvasin, vaid käivitaja, kiirendi! Põhjus oli hoopis selles, et mina olin valmis ja küps oma sisemiste teemadega - oma hirmude, alateadlike mustrite, piirangute ja muu taolisega silmitsi seisma!  See teadmine oli nii vabastav! :)    Sest tõesti, ma ei analüüsinud ja peegeldanud ju endas selle aja jooksul ainult suhet   temaga.  Vaid ka oma abielu laste isaga.   Oma ELU üldse. Suhet emaga, lastega, sõpradega. Iseendaga. Nägin rohkem kui varem. Nägin, mida uutes olukordades teistmoodi teha. Ja ometi õppisin ennast aktsepteerima sellisena nagu olen. Ja seeläbi ka teisi võtma sellisena nagu nad on.  Iseennast väärtustuslikuks pidama. Ja seeläbi ka teisi. :) Nägema erinevate olukordade erinevaid tahke. Usaldama elu ja selle kulgu.