Kui üldiselt Tšumikov oli kõige aktiivsem ja värvikam opositsi­ooni esindaja, siis seevastu eestlastest vastasrinna liider Jakobson oli tugevate kompromissikalduvustega. Ses mõttes polnud ka juhus, et opositsionääridest just tema valiti linnaameti asetäitjaks liikmeks. Ja pärast oma eelkäija A. Elfenbeini surma oli ta 1881. a. ka tege­likult linnanõunikuks.