Laskepesa hävitamise õppusel olin mina selle viimase neliku ülema. Kaks meist olid sügavalt slaavi päritolu ja nende eesti keele oskus oli pehmelt öeldes konarlik. Püüdsin mehi juhtida nii hästi kui oskasin, kuid raiskasin kontrollimisele (kas kõik on kohtadel, kas kõik on joonel, kas kõik on sööstnud jne) liiga palju aega ja seetõttu meie rünnak venis. Pärast laskepesast üle joostes tekkis selline olukord, kus kaks võitlejat jooksid  ühelt poolt ja kaks teiselt poolt laskepesa enam-vähem teineteise pihta tuld andsid. Mina isiklikult ei osanud arvestada on relvaga ja reaalses olukorras oleksin kui mitte tapnud, siis kindlasti raskelt oma võitluskaaslast haavanud. Tegin sellest omad järeldused ja hiljem selliseid olukordi enam ei olnud.