Nüüd jõuame aasta bestselleri juurde, milleks onGösta Gustaf-Janssoni Stora famnen (Suur süli). Autor on Eestiski tut­tav oma Postimehes ilmunud romaani Gubben kommer (Vanamees tu­leb) tõttu, millega ta läbi lõi. Ei saa eitada, et Gubben kommer lõpu­poolel lõtvus. Suures süles on meil seevastu tegemist aina tõusuga. Mis puutub põnevusse ja elavusse, siis võib rahulduda suurimgi nõud­likkus. On arusaadav, et sellise värske  jutustamishuumoriga kirjani­kul on menu anglosaksi mail. Muidugi tuleb ehk tunnustada, et kir­janik vahetevahel enam toodab head suurelaastulist kirvetööd kui hingesügavuste loodimist, kuid selliseist hiilgetüüpidest, mida kir­janik käsitleb, ei saa tõesti kinni hakata glasseekinnastega. Ma ei võta vaevaks lähemalt tutvustada sündmustikku, et mitte rikkuda juhusliku lugeja naudingut. Kuid kui Gubben kommer'i puhul kur­deti, et vanameest kaua polnud näha ja et viimaks ilmudes ta tuli veretuna ja abstraktsena,  siis tuleb tunnustada, et romaani kõiki haru­sid enda käes hoidev 80-aastane Κ. A. Koger on kõige elulisem ja konkreetsem karakteriuurimus, mida on võimalik leida rootsi kirjanduses, kus ometi nii mõnigi meie suurimaist nimedest on loonud hiil­gavaid raugakujusid. Tarvitseb vaid nimetada S i w e r t z 'it Selambides ja Hjalmar Bergmani Markurellides. Kuid selle tõmbenumbri kõigi varjundite nautimiseks oleks hea osata rootsi keelt, sest ükski keel maailmas ei saaks osutada nii varjundirohket kirumisterminite  kogu ja just nendega Koger peaaegu ainult tegelebki. Kuid leidub ohtralt ka teisi suurepäraseid kujusid. Romaan suubub lõppu karmilt arveid õiendades seltskonna parasiitide ja väikekodanlastega, rahatuusade ja konventsionalismi orjadega.