natuke vaatan filme. põhiliselt kuulan arcade'i uut albumit. lugenud ei ole viimasel ajal üldse. ungarikeelne "meister ja margarita" ootab lõpetamist, aga ju siis on jälle see ajajärk, kus lihtsalt ei loe. punkt.  sügisel kakaotassi vana tallinnat tilgutades ehk naaseb. (mulle toodi ju hiigelsuur pudel. aitäh, toomas ja madli!) siis on hea võtta raamat, istuda veidi madalamalt käiva päikse paistel mõne kohviku terrassil, pleed ümber, limpsida veini või muud suupärast ja lugeda häid asju. või haarata sõber käevangu ning põigata ühte mitmest pesti kunstikinost ja vaadata vanu klassikuid või uusi pärle ja nende üle pärast õllekruusi taga aru pidada. või sõita loojangu aegu trammiga üle jõe. lihtsalt niisama. sest see on  ilus. naeratada on viimasel ajal nii lihtne.