Esitatud palvekirjas kurdeti kõikjal areneva talumaa mõisastamise ja kõrgete rendihindade üle. Talupojad, kes oskavad ainult põllutööd, aetavat nende senistest elukohtadest sohu ja metsa, kus raske ja koguni võimatu elada. Rendihinnad olevat sõna otsemas mõttes üle jõu käivad. Ja sellised  just ülekubermangulises ulatuses, mis tegevat kergemate tingimuste leidmise koguni võimatuks. Talupoegadeni ulatunud teateid, et keiser olevat neile lubanud asuda Samarasse. Kohalikud kohtunikud aga eitavat seda õigust ja takistavat selle kasustamist. Seepärast paluvad talupojad suurvürsti hoolitseda, et nad saaksid loa asuda takistamatult Samarasse ja et neid sel puhul riigi poolt aineliselt toetataks.