Möödunud nädala lõpus kuulsin kuluaarivestlusest, et üha enam läänemaailma lollusi ronib Eestimaale ja teeb seda lausa vägisi. Seekord siis on üks kodumaine kirjastus kimpus Agatha Christie klassikalise krimka taasavaldamisega, sest kirjastusõiguste omanik sääl kaugel väljamaal ei olevat nõus selle eestikeelse pealkirjaga. "Kümme väikest neegrit" on tähtsatele onudele ja tädidele kuuldavasti liig, mis sest, et mõneteistkümne aasta eest on see raamat eesti keeles just sellise pealkirja all juba ilmunud ning eestikeelne sõna "neeger" ei oma grammigi sellest negatiivsusest, mida ingliskeelsele "nigger'ile" aastatega külge on suudetud pookida.    Kogu see trall selle õnnetu raamatu üle (mis on osaliselt tänu sellele ka arvatavasti Christie  tuntuim teos) on juba ammu rohkem kui koomiline. Kui vanaproua oma romaani 1939. aasta novembris pealkirja "Ten little niggers" all avaldas, ei osanud ta ilmselt uneski näha, mismoodi seda vägistama hakatakse. Õigupoolest, kui tegemist poleks niivõrd olulise ja kohe ilmumisest peale kirjanduslukku raudse koha sisse võtnud teosega, oleks arvatavasti mõne salaprotokolliga kuulutatud see tülikas kriminull lihtsalt kadunuks.       Pealkiri pärineb originaalis teatavasti ühest briti lastelaulukesest, mis räägib kümnest väikesest neegripoisist, kes erinevate  juhtumiste läbi surma saavad kuni lõpuks ei jäägi enam kedagi järele. Kui Agatha Christie raamat 1940. aastal ka teispool Atlandi ookeani ilmus, siis olid Meerikamaa targad ja tähtsad juba näinud läbi eurooplaste alatu rassismi ning krimka sai seal pealkirjaks hoopis "Ten little Indians". No ja kulus veel mõni aastaküme kui leiti, et surnud indiaanlane pole põrmugi viisakam väljend kui surnud neeger ning lepiti kokku, et see raamat hakkab nüüd hoopis kandma nime "And then there were none". Päris laest seda pealkirja tegelikult ei võetudki, sest just nende sõnadega see vana lastelaul lõpebki. Laulutekst ise aga (mida teoses ka tsiteeritakse ja mis on kogu intriigi alustalaks) oli vahepealsetel aastatel samuti korduvalt muutunud, alguses said väikestest neegripoistest muidugi indiaanlased aga peale viimaseid muudatusi muundusid nad koguni sõduriteks. Miks lauluke surnud sõdurpoistest vähem ...istlik on kui surnud neegripoistest, mina ei olegi aru saanud. Võimalik, et varsti hakatakse rääkima hoopis sulanud tinasõduritest.    Ma olen tegelikult sel teemal  kunagi juba natukene porisenud aga see kummaline nõue raamatu pealkirja koha pealt on seda veidram, et mitte-ingliskeelses maailmas on tavaliselt siiski säilitatud Agatha Christie algupärane pealkiri. Nii on see näiteks prantsuse keeles endiselt "Dix petits nègres", saksa keeles "Zehn kleine Negerlein", hispaania keeles "Diez negritos", portugali keeles "O caso dos dez negrinhos" ja hollandi keeles "Tien kleine negertjes". Heh, isegi kui me soomlaste tüüpilise saba jalge vahele tõmbamise ("Eikä yksikään pelastunut" - muide, huvitav on fakt, et algne tõlge kandis Soomes sama nime, siis vahepeal oli 36 aastat raamatu pealkirjaks "Kymmenen pientä neekeripoikaa" ning 2004. aastal muudeti tiitel tagasi) ära unustame, siis meie teisel vennasrahval, nimelt ungarlastel on selle raamatu pealkiri ikkagi "Tíz kicsi néger".    Kui kirjastusõiguste omanik oma pressingut jätkama peaks, siis oleks minu meelest praegu ehk mõistlikum selle raamatu kordustrükk välja andmata jätta, esiteks on ta juba varasemast saadaval ning teiseks on neid raamatuid, mida eesti keeles veel olemas pole, oi kui palju. Näiteks selliseidki, milledele autoriõigused enam ei kehti.