Täna  tuli töökaaslastega jutuks selle aasta esimene xDream, mis sedakorda toimub Ardus ehk Paunküla veehoidla lähedal. Sellega seoses tuli peale kerge nostalgia, sest just 5 aastat tagasi osalesin seal oma esimesel xDreamil koos Märdi ja Lauriga. Tookord me võistlust küll ei lõpetanud, aga naerma ajavaid mälestusi sain sealt kuhjaga.    Miks see xDream mulle siis nii meelde on jäänud? Eks ikka sellepärast, et tookord sain ma oma esimesed orienteerumis- ja multispordiristsed. Kui nüüd lõpuni päris aus  olla, siis tegelikult olime me kaardilugemises kõik sama rohelised, kui Paldiski maanteel asuv roheline plank. Lisaks sain ma ka teada, mis tunne on minna praktiliselt otse peolt spordivõistlusele - päeva lõpuks oled lihtsalt küpse ploom.    Võistlus algas kanuuga, kus me suutsime endale tekitada tund aega kaotust, sest Lauri otsustas keset veehoidlat asuval saarel ära eksida. Väidetavalt oli see   punktini, aga see ei olnud siiski päris lõpuni  läbimõeldud käik. Seejärel jooks metsas, kus ma ei osanud kaartigi õiget pidi kätte võtta, rääkimata siis mu entusiasmist pakatavatest tiimikaaslastest, kus Lauri ühel hetkel ütles oma kuldsed sõnad: "Ma püstitan hüpoteesi, et need sinised jooned kaardil on kuivenduskraavid". Pärast seda, kui me olime ekselnud ilma orientiirideta metsas mõnda aega, tuli metsas vastu üks tiim, kes korraldas meile esimese orienteerumise lühikursuse. Ühesõnaga kogu meie arenevast orienteerumisoskusest hoolimata võeti meid rajalt  lõpuks ikkagi maha, kuna kaotus võitjale oli liiga suur. Igatahes oli tegu päevaga, mida on siiani hea meenutada ja lisaks kõigele sai sellest alguse minu orienteerumispisik. :)