200 g jahu  50 g suhkrut  näpuotsatäis soola  100 g võid  1 munakollane  1 spl meelepärast jogurtit    u 600-700 g tükeldatud-puhastatud rabarberit  100 g (40 + 60) suhkrut  1 muna  200 ml vahukoort  vaniljesuhkrut    3 munavalget  1 tl  sidrunimahla  150 g suhkrut    Esmalt valmista muretainas. Selleks sega omavahel jahu, suhkur (50 g) ja sool ning suru kahvli juurde külmad võitükid, kuni saad enam-vähem ühtlase puru. Sega juurde munakollane ja jogurt ning sõtku tainast paar korda, et oleks ühtlane. Keera tainas toidukile sisse ning lase tal 30 minutit külmkapis seista.  Puista rabarbritükkidele 40 g suhkrut ning lase neilgi 10-20 min seista, et natukene vett välja tuleks.  Võta tainas külmkapist välja ning rulli kergelt  jahusel laual õhukeseks ringiks. Vooderda sellega koogivormi põhi ja küljed. Kurna rabarberid (tekkinud magusa mahlaga saab väikese klaasitäie morssi) ning puista taignale. Küpsetada neid 180-kraadises ahjus ca 15 minutit, kuni taigna servad kergelt kuldsed (kui nad seda aga juba esimesel minutil ähvardavad teha, kata servad õrnalt fooliumiga).  Klopi muna kergelt 60 g suhkruga lahti ning vispelda hulka vahukoor ja vanilli. Vala segu rabarberitele ning küpseta veel ca 20 minutit, kuni pealt enam-vähem  hüübinud.  Vahusta munavalged sidrunimahla ja 150 g suhkruga jäigaks vahuks (nõnda, et kaussi peapeale keerates ei kavatsegi vaht alla kukkuda). Määri vaht koogile ning küpseta taas, seekord vaid mõned minutid, kuni besee on pealt kergelt kuldne.  Lase koogil   jahtuda enne lahti lõikamist.        ***    Kuidas ma armastan kevadet! Minu igapäevane koolitee hõlmab pooletunnist tempokat (sest ma olen   hilinemas) jalutuskäiku läbi ühe Tartu ilusaima linnaosa. Kui mõnel märjemal ja jahedamal aastaajal ei jõua ma end piisavalt kiruda, et elame I'ga oma õppehoonest nii kaugel, siis kevadel muutub see pigem igahommikuseks boonuseks. Iga päev saan ärgata koos loodusega, näha  muutust, tervitada uusi äsja tärganud taimi. Iga päev on mul mõni kiht riideid vähem ning õues mõni kiht rohelust juures. Kevad on nagu mõni ilus klassikaline teos, mis algab vaikse viiulipartiiga ja kulmineerub uhke orkestriseadega, kus on välja toodud igast pillist kõige kaunimad noodid (peas ümiseb miski Grieg'i "Hommiku"-laadset). Ja ma pakuks, et umbes eelmine nädal oligi see uhke finaal - kõik õitses, linnud laulsid ja maailm lõhnas hästi. Selle auks saigi valmistatud see uhke ja igati vääriline kook.        See on vist esimene kord, kui ma teen postituse koogist, mis mul endal untsu läks (ja veel fotosüüdistusega!). Õnneks ma siiski tean, kus mu käsi vääratas ning isegi vaatamata sellele (khm, nendele) apsaka(te)le oli kook tõsiselt maitsev. No lausa suus-sulav. Ma ütleks, et  kodumaine versioon   'st (e. sidruni-beseekook, mille olen ammu oma lemmikuks kuulutanud), kus on koonerdamata ning kõige uhkemal ja maitsvamal moel kasutatud meie kevadist imetaime rabarberit. Ei tasu ka lasta end eksitada veidike pikemast retseptist, sest kui välja arvata pidev vajadus hoida koogil ahjus silm peal, ei olnud selle valmistamises mitte midagi keerulist  või aeganõudvat.    Olen ka varem siia postitanud ühe  beseekattega rabarberikoogi. Võrdluseks ütleks ma, et kui vanem versioon oli pigem selline igapäevane, sobilik ka hommikusöögiks, siis käesolev kook on ehk veidikene uhkem - igati paslik serveerida ka mõnel sünnipäeval või muul pidulikul söömingul. See muidugi ei tähenda, et ei võiks end sellega premeerida kas nädalavahetuse või niisama ilusa ilma puhul. :)        What a wonderful world! .