Hämmastava sünkroonsusena leidis LSD avastamine 1943. aasta aprillis aset vaid loetud kuud pärast seda, kui käivitati esimene kontrollitav ahelreaktsioon, mis viis otseselt aatomipommi väljatöötamiseni. Kas see kõige põhjalikumalt meelt-muutev aine oli määratud olema teatavaks psühholoogiliseks vastandiks surmatoovatele tuumarelvadele? Kui Šveitsi keemik Albert Hofmann avastas LSD teadvust avardavad omadused,  siis võrdles ta seda kogemust oma müstliste kogemustega Looduses, siis kui ta laps oli. Tema avastus tähistab meditsiinilise keemia lähenemist muistsele vaimse arengu traditsioonile, millega see oli ühenduse kaotanud, kui teadus ja religioon 16. sajandil lahknesid. Esimesed uuringud LSD võimalike rakenduste vallas viis läbi sõjavägi ja CIA, mida võis ka oodata teadusliku avastuse puhul, mis oli tehtud sõja ajal ja millega hakati tegelema sõjale vahetult järgnenud külma sõja konfrontatsioonilises õhkkonnas.  Esimesteks paljulubavateks rakendusteks tsiviilvallas olid psühhoosi mõistmine - psühhotomimeetiline mudel, ning aine kasutamine täienduseks psühhoanalüütilisele teraapiale, kuna see lõdvestab neurootilisi kaitseid ja toob kaasa taipamise - psühholüütiline mudel.