Nagu tagumikuga liimipaberile istunud kärbsed siplevad ennesõja­aegse generatsiooni inimesed suhtelisuses ja teesklevas reeglite usus. Asutamisajastu karjäärisoodustavas konjunktuuris enamik neist sooritas vaimse enesetapmise juba enne kolmekümnendat eluaastat. Ons ime, et pärast nii täielikku ideaalide väljamüüki noored kasvavad ideaalideta automaatideks?