Oh jah, see kommentaarium kustutas just minu sõnavõtu peamõtte...    Oh häda, palun programmeerige see ümber. Eesti rahvusluse ja arengu teemadel EI OLE VÕIMALIK ennast lühidalt väljendada.    Aga egas see mind heiduta!    Tahtsin veel kommenteerida Margit-Marianni:  ///  Me leidsime võimaluse olematute rahade juures küsitluse läbiviimiseks. Inimesed said seda täita, välja printida, saata, levitada. Me saime isegi artikli ajalehes "Oma maa" ehk jõudma teabega  inimesteni.  ///    See on ju puhtakujuliselt ÜHEKORDNE aktsioon. Selle mõju on sama, kui narriteatril, komöödial, show'l, või lühidalt eesti keeli öelduna - see on JANT.    Reaalseid tegelikke tulemusi ühekordse aktsiooniga ei saavuta. Vaja on rahulikku kindlat jätkuvõimelist retoorikat. Üks ühekordne plakatlik aktsioon on naeruväärne (ja lisaks nashilik) võrreldes sellega, kui sa lähed (süldistunud ja seniilseks ajupestud) rahvamassi, ja räägid südamest südamesse.    Mõtted on siin kommentaariumis õiged. Kuid teod on nagu kana-aju nõgesepõõsas.    Jüri Toomepuu on samas vahva mees. Au!