Vaimuilmas ei ole aja dimensiooni. Kahe taassünni vaheline periood on ajatu. Vaatasin kord oma ühe elu lõppu ja suremist. Samastusin endaga selles möödunud elus. Täiusliku vabaduse tunne, mida ma käesolevas elus olen kliiniliste surmade ajal tundnud, aga teadmatusest lõpuni lahtimõtestamata jätnud, oli väga tuttav. Mõistsin, miks inimese hing igatseb vabadust kui ideaali. Niisiis, ma surin, vabanesin, hõljusin kirgaste värvide ja värskete lõhnade maailmas ning järsku oleks nagu raskelt maha sadanud. Justkui poleks üht sügavat ja vaba hingetõmmet veel lõpetanud, kui juba olin maapeal tagasi. Minu kahe elu vahe oli kõigest 200 aastat! Oli natuke halb, aga natuke hea ka.