2002. aasta novembris palus nõukogu komisjonil ning ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal Javier Solanal välja töötada ettepanekud. Järgmisel kuul esitas Euroopa Ülemkogu selge seisukoha, et algatusse tuleks kaasata ka lõunapoolsed Vahemere piirkonna riigid.  Kandidaat- ja võimalikud kandidaatriigid (viimatimainitud mõiste viitab Lääne-Balkani riikidele) jäid välja ning ELiga ühinemise väljavaate puudumine kerkis seega peamise valikukriteeriumina selgemalt esile.