Esimesed sajad meetrid läksid sõna otseses mõttes üle kivide ja kändude. Eelmisest talvest oli ½ aastat möödas, keha polnud harjunud neid sõiduliigutusi enam tegema. Kukkusin mitmeid kordi, eks ka kurnatus andis tunda. Ja  pealegi oli seina ülemise osa kalle nii 45º, allpool nii umbes 35- 30º. Kuid peagi sain jalad ja keha lahti sõidetud ja alumised 2/3 teest läbisin juba suhteliselt kiiresti ja mõnuga. Varsti seletas silm juba all pragude vahel looklevat rada, kui ootamatult ilmus ei tea kust, nagu öine košmaar, piisavalt lai pragu, lõpetamaks seda sõitu siin ja kohe.