Newyorklased näivad olevat  uhked oma linna üle. Vähemalt nii tundus meile hulga giidide näitel. Meile kinnitati paljude ehitiste ja muude asjade kohta, et see või too on maailma suurim, kõrgeim, pikim või valitud maailma parimaks, ilusaimaks, oluliseimaks jne. Arvatavasti nad palju ei liialdanudki. (Kui välja arvata üks giid, kes suutis ühe ekskursiooni jooksul leida kaks erinevat pitsarestorani, mis pidavat pakkuma maailma parimat pitsat.) Ja ega selles oma paiga kiitmises ei ole midagi oluliselt erinevat Euroopast. Ehk väike  erinevus on selles, et Euroopas ollakse uhked oma kaugema mineviku üle ja New Yorgis pigem lähimineviku või oleviku üle.