Paar aastat tagasi palusin ühe tuttava tuttaval, kes Pakistani abiellus, tuua mulle sealt hennat. Ma lootsin saada Jamilat… aga sain valmiskoonuse, mis oli otsast suletud nööpnõelaga, kleepus ja lekkis ning koonusest väljapigistatud pasta esimesed kümmekond sentimeetrit pastat oli tumeroheline, kergelt mustjas ja jättis nahale ka sellise jälje. Jumal ise teab, mis seal sees oli… Inimene tõi mulle heas usus parimat hennat, mida tema tutvuskond sealmail kasutas - keegi  ei segavat hennat ise ning selle sama tootja koonusega tehti talle tema pulmahenna ning kogu suguvõsa naisperele samuti. Pulber ja sellega lödistamine - seda tehakse ainult eeslite kokkumätsimiseks või juuste värvimiseks. Tuutus olnud pasta haises tärpnetiini järele, jättis nahale keskmise tumepruuni jälje, mis hakkas koledalt ja laiguliselt maha kuluma juba kolmandal päeval. Kui sõber, kes endale lillekesi tahtis, pasta peale sügelema hakkas, leidis hennatuutu end prügikastist. Ja mul ei olnud toona veel  ei Jamilat ega ka kvaliteetsemat hennat. Ainult TBS henna, mida tuli kohutaval kombel läbi sõeluda…  Ka hiljem on mulle Indiast toodud valmiskoonuseid, igasuguseid. Ja alati sõnadega, et see oli parim, mida kohalikud soovitasid, sest nemad ise kasutavat ainult seda… Ma olen neid külmkapis hoidnud ja vahel loengute juurde näidanud, nahale ei söanda ma seda ka endale panna, teistest rääkimata.