Postituste vähesus ja lühidus on märk sellest, et laps, kes oli enne väga eduliselt 3-tunnisel rutiinil - magamine, söömine, tegelemine, magamine, söömine, tegelemine, magamine, söömine, tegelemine - on äkki otsustanud, et päeval magamine on nõrkadele ja tahabki  pikalt-pikalt ringi trööbata, enne kui uinakule läheb. Et siis täpselt nagu targad pead räägivad: kohe, kui on tunne, et lapsega tegelemine on käpas, muutub kõik ja tuleb otsast alustada.    Müstiline on see, et ta, tundub, jaksabki mitmete tundide kaupa üleval olla. Minu loogika ütleb, et 6-nädalane (eriti veel väike 6-nädalane) ei peaks nagu, aga temal on nähtavasti teine loogika. Tahabki koos emaga ringi käia, aknast välja vaadata - või üldse misiganes valgusallikate suunas vaadata - süles mängida ja   et ta kuhugi nii jäetakse, et pole millegagi tegeleda. Eile panin hälli kohale värvilised pallid niidi otsas rippuma, vaatame, äkki ta avastab need mingi hetk ja tahab neid vaadata. Pöidlad pihku.    Aa, ja muide: kui vaktsiine tegev medõde küsib enne süstimist, kas ema soovib lapse kõrval olla või ruumist lahkuda, on see emale raudpoltkindel märk sellest, et vaktsiinide tegemine on kole.    No ja oligi kole. Õnneks vaktsiinivalu läheb  kiiresti üle, samas kui palavik järgmisel ööl ei lähe kiiresti üle. Aga pole hullu - vaktsiinipalavik oli ainult ühe päeva =)