/-/Mõtlemisest polnud abi, samuti mitte tunnetest. Ta loobus katsetest iseendast aru saada ja ühines ööinimeste tohutu armeega, kes ei järgi ei südant ega mõistust, vaid sammuvad oma saatusele vastu, märksõnad huulil. See armee on tulvil meeldivaid ja vagasid inimesi. Kuid nad on alistunud ainsale vaenlasele, kellel on tähtsust - sisevaenlasele. Nad on patustanud kire ja tõe vastu ning nende võitlus vooruse eest on asjatu. Aastate möödudes hakatakse neid hukka mõistma. Nende meeldivusse ja vagadusse tekivad mõrad, nende tarkusest saab künism, nende omakasupüüdmatusest silmakirjalikkus; igal pool, kuhu nad lähevad, tunnetavad ja tekitavad nad ebamugavust. Nad on patustanud Erose ja Pallas Athena vastu, ja need liitlasjumalused ei maksa kätte mitte taevase sekkumise, vaid looduse tavapärase kulu kaudu./-/