Umbes pooleaastase intervalliga tabab mind käsitööhullus. Kestab mõned kuud ja siis läheb üle. Nüüd tuli jälle peale. Eile hakkasin heegeldama ühte nunnut magamiskotti väikesele inimesele ja tegin tagumise tüki peaaegu valmis. See, et kapis on pooleli motiividest voodikate, mind eriti ei morjendanud - pole üldse isu seda vana  projekti jätkata. Võib-olla harutan hoopis üles. Sest millegipärast üllatab mind alati see, kui kallis on lõng - isetehtud asjad ei tule tegelikult sugugi odavamad kui poe omad, isegi kui oma aega hinna sisse ei arvesta. Aga Kosmose vastas olevas väikeses lõngakaupluses on tõeliselt tore ja nunnu müüja, talle polnud kahju oma raha jätta. Ja eks isetegemise rõõm on ju ka hea asi.