1879-ndal aastal soovitas saksa naisteajakiri «Die ModeweIt» harrastuste rubriigis oma lugejatele valmistada juurdelisatud lõike järgi pehmest vildist mänguasi - elevandipoeg. Väikeses Švaabi linnakeses Giengenis elas neiu Margarete Steiff. Pärast poliomüeliidi põdemist oli ta  ratastooli jäänud. Margarete oli tugeva iseloomuga, terase mõistuse ja lahtiste kätega. Ta armastas õppida ja oskas paljutki. Ta mängis mitmel muusikainstrumendil ja oskas hästi õmmelda. Eriti armastas ta mänguasju ja talle meeldis ajakirja poolt pakutud idee. Margarete õmbles valmis mitu mänguelevanti ja kinkis need jõuluks oma väikestele vennalastele, kelle vaimustus oli piiritu. Mänguasjad meeldisid mitte ainult lastele vaid ka täiskasvanutele ja see innustas Margaretet erinevaid riidest mänguasju välja mõtlema  ja valmistama. Tema mänguasjade populaarsus kasvas kiiresti ja need levisid tema tuttavate seas. Margaretel oli mänguasjade valmistamiseks vaieldamatult annet ja kui ta 1880. aastal oli lõpetanud gümnaasiumi, siis aitasid vanemad tal avada väikese töökoja, kus ta koos oma õdedega alustas erinevate vildist ja plüüžist toodete valmistamist ja müümist. Ajapikku töökoda kasvas ja arenes pehmeid mänguasju tootvaks vabrikuks «Steiff», tööd alustasid ka tema vanema venna lapsed. Vabrik tootis erinevaid  mänguloomi, sealhulgas ka mängukarusid. Esimene neist, neljal käpal seisev mängukaru patenteeriti Saksamaal 1901. aastal, aga see ei olnud veel maailmas kõige suuremat kuulsust saavutav mängukaru Teddy.