Pakistani hennaistandustes külvatakse seemned maha ning hiljem istutatakse noored taimed ümber suurtele põldudele, korrapärastesse ridadesse. Hennapõldusel ei kasvatata mitte midagi muud - vahel öeldakse isegi, et hennapuu on elupõline kaaslane. Hennat kasvatavad nii väike- kui suurtalunikud ning kvalitatiivset vahet sel puhul ei ole.  Kvaliteedivahe tuleneb õige korjeaja tabamisest, kuivatamisest, jahvatamisest ning sõelumisest. Suurtootjatega ühinenud kasvatajate saagil on lihtsalt rangem järelvalve.  Kuigi henna on väga vähenõudlik taim, võib väga lahjas pinnases kasvav taim vajada väetamist ning väga põuastel perioodidel lisakastmist. Väetis on orgaaniline - peamiselt sõnnik - ning hennaistandused ümbritsetakse muldvallidega ning kujundatakse kergelt kausikujuliseks, et püüda taimedele võimalikult palju vihma. Peale iga  lisakastmist või vihma hakkab taim sõna otseses mõttes meeletu kiirusega kasvama, mis teeb ka võimalikuks ühelt taimelt aastas kaks saaki korjata. Vihkudesse korjatud lehed kuivatatakse põllul, kvaliteetse henna tootjad teostavad siin ka korralikku järelvalvet, et vihud ei saaks liivaseks ja rämpsuseks ning riknenud lehed eemaldataks koheselt - Jamila puhul on see kontroll väga tugev. Seejärel lehed pakitakse ning kuni jahvatamiseni hoitakse neid hoolikalt kuivas ja jahedas.