Halenaljakas on see, et enamus suuri teadvuseteooriaid sellise fenomeni teket ennustada ja selgitada ei suuda. Rõõmustav on see, et üks vähestest teooriatest, mis selle fenomeniga hakkama saab, on "kodukootud" (kuid rahvusvaheliselt tunnustatud) teadvuseteooria professor Talis Bachmanni poolt. Tema selgitus (lihtsustatult): millegi teadvustamiseks on tarvis, et omavahel saaks seotud objektile vastav spetsiifiline aktiivsus ajukoores ja "koore alt" tulev mittespetsiifiline aktiivsus, kusjuures see sidumisprotsess võtab omajagu aega. Fenomeni selgitus oleks järgnev: 1) ringike on teadvuses = tema spetsiifiline kujutis ajukoores on seotud mittespetsiifilise aktiivsusega, 2) mingil põhjusel ringike kaob teadvusest, 3) uue punktikese vilksatamine tekitab uue mittespetsiifilise aktiivsuspuhangu, mistõttu 4) ringike jõuab kiiresti teadvusesse, kuna tema kujutis ajukoores oli juba seotud mittespetsiifilise aktiivsusega, kuid 5) punktikese enda teadvustamine võtab hetke aega, kuna tema kujutis ajukoores alles tuleb siduda mittespetsiifilise aktiivsusega. Seega - ringike "röövib" punktikese poolt tekitatud mittespetsiifilise aktiivsuse ja teadvustub selle toel esimesena. Voila!