Suur tänu! Lugupeetud härra Parts! Me siirdume paratamatult elufilosoofiasse. Mina hakkan tasapisi otsi käest ära kaotama. Ma tahaksin jõuda tagasi  reaalsuse pinnale, kuigi ma olen teiega nõus, et probleemid, mis Eesti riigi ees seisavad, ennekõike just tulemusjuhtimise sfääris, ei ole sugugi lihtsalt formuleeritavad. Aga mind hakkas häirima teie viimane väide, et juhtimismehhanism ei võimalda langetada otsuseid soovitud eesmärgist ja tulemusest lähtudes. Ma tooksin ühe lihtsustatud näite. Varem te ütlesite, et keegi ei pea kellelegi aru andma või kui annab aru, siis on see paraku suhteliselt formaalne ja aruandlus on puudulik. Kui me tuleme tagasi  juhtimismehhanismi juurde, siis vaadake: igal kolmapäeval seisavad valitsuse liikmed parlamendi ees, rääkimata sellest, et esmaspäeviti vastavad valitsuse liikmed parlamendi liikmete küsimustele, mis on varem kirjalikult esitatud. Aga kolmapäeval toimub aruandlus. Niisugune juhtimismehhanism ei võimalda langetada otsuseid eesmärgist lähtudes, sest mis on pistmist juhtimismehhanismiga sellel, kui minister nätsutab närimiskummi ja vastab teadlikult parlamendiliikmetele ülbelt? Kas on tegemist juhtimismehhanismi  puudulikkusega, puuduliku koduse kasvatuse, teadmatuse või poliitilise kõikelubatavusega või on veel midagi? Ma sooviksin seda teie käest teada. Kui on tegemist juhtimismehhanismiga, ...