Otsustamisprobleemide lahendamine võib olla iseenesest lihtsam kui näiteks keerukate reeglirakendamise probleemide lahendamine. Samas ei ole nende puhul enam ühte teistest selgelt sobivamat lahendit. Ligilähedastest lahenditest on igaühel oma head küljed ja puudused (Jonassen, 2000). See tähendab, et õpilane peab tegema valiku, arvestades, et ideaalset lahendit pole olemas. Sõltuvalt isiklikest või grupi hinnangutest on sobiv üks või teine lahend. Pole olemas iga probleemilahendaja vaatepunktist korrektset ratsionaalset lahendit (Mullen & Roth, 1991). Koolitundides lahendatakse selliseid probleeme kõige sagedamini siis, kui tuleb arvestada inimeste hoiakute mitmekesisusega. Näiteks sobib siin probleem, mille puhul tuleb leida sobivaim küttematerjal linna katlamaja kütmiseks. Seejuures tuleb ühelt poolt arvestada erinevate materjalide hinda, nende veohinda, kütteväärtust ja kasutamisel tekkiva keskkonnakahju suurust. Sõltuvalt probleemi lahendajate hoiakutest võib keskkonnakahjude suurusel ja kütte kasutamise hinnal olla erinev tähtsus otsuse langetamisel. Probleemi lahendamise tulemuslikkuse hindamisel ei ole tähtis see, millise otsuse konkreetne õpilane teeb, vaid see, et oleks läbi kaalutud erinevad otsustamise aluseks vajalikud aspektid. Selliste probleemide lahendamine on keeruline, kuid tegemist on vägagi igapäevaeluliste probleemidega ja seetõttu tuleb koolis ka senisest enam nende lahendamisele tähelepanu pöörata. Vaid nii saame oodata, et igapäevaelulisi valikuid tehakse läbikaalutult.