Viimasel ajal olen kuidagi ahtraks jäänud ja eriti ei kirjutagi. Lapsed juba suuremad, ei pane enam selliseid kilde nagu aasta-kahesed. Endal on kah kahju, aga lihtsalt ei juhtu  tavaliselt midagi sellist, mis silma särama ja ühtlasi mõtte töötama paneks - või mis sellisesse ahastusse ajaks, et lausa naljakas. Konnasilmad ja kommunaalmaksed, mis neist ikka kirjutada. Samas mulle nii meeldivad mu sõprade blogid, kes mulle oma igapäevaelust kirjutavad.