Isiklikemate otsingutega  tegeleb "Samuel Beckett'ile". Laval kõlavad Rästase esituses katked Becketti "Krappi viimasest lindist", aga põhirõhk on hoopis muusikal kui inimese kujundajal. Performance püüab peegeldada kaht lavalviibivat loojat, neid kujundanud keskkonda, aga avarduda ka nende põlvkonna analüüsijaks. See on vaid üks võimalus mitmekihilise performance'i mõistmiseks, lavastuse mängureegleisse kuulub ambivalentsus. Kui "Oraatorid" põimisid kokku tegevuse ja sõnad, "Kaleidoskoop" ristas vastandlikud tekstid ja videod, siis  lavastuses "Samuel Beckett'ile" pannakse kokku muusika ja sõna.