Lõpuks kui nägid, siis oli elevust ikka terve jõulu eest. Nii kiiresti pole Ketlin küll kunagi  veel riidesse pannud ja kingituse ta ka sealt vööni lume seest ära tõi. Jagamisega oli küll natuke keeruline, sest Kärt arvab, et kõik asjad, siin majas on tema omad. Liisuga leppisime kokku, et vanker on küll tema oma, aga las see titt mängib temaga kui tahab. Tänaseni on vankri jagamine suhteliselt edukas olnud. Selleks, et Ketlin ei tunneks millestki ilmajäänuna, sai tema joonistamise õppimise raamatu. Ütleme nii, et peale nukuvankrit ja telefoni oligi raamatupood pea ainuke pood, kust kingitused meie  jõuluvana kotti jõudsid. Mõned tehingud internetipangas veel lisaks :)