Mina nägin järjekordsed eestlased Sydneys ära. Olin ühel  õhtul Boomerangis tööl ja kolm noort eesti kutti seisid hosteli ukse taga ja arutasid kõva häälega, et kas siia hostelisse saaks äkki oma pagasi hoiule jätta. Mõne aja pärast hostelisse sisenedes hakkasid nad pikalt inglise keeles rääkima, et kas nad saaksid meie vastuvõtu kappi oma kotid paariks tunniks jätta. Ma ütlesin eesti keeles tere ja lisasin, et nad võivad eesti keeles ka rääkida. Tüübid kiilusid selle peale väga kinni. Ütlesid mulle vist vähemalt viis korda tere, veendumaks, et siin leti taga on  tõepoolest eestlane :) Poisid on Austraalias 3 kuud erinevates farmides töötanud ja mõtlesid, et tulevad vahepeal linna tööle, aga siin on töö leidmine osutunud nii raskeks, et tahavad kiiremas korras põllule tagasi. Elu on maakohtades oluliselt odavam ja vajadusel saab teha palju ületunde, mis tähendab, et paari nädalaga on võimalik kõrvale panna suur hulk raha. Nad ei jäänud meie hostelisse pidama, sest meil on vist ühed kõrgemad ühikatoa hinnad siin kandis, aga rääkisime päris pikalt siinsest elu-olust ja  vahetasime kogemusi. Peale seda lappasin lihtsalt huvi pärast hosteli check-in exceli tabelit ja leidsin, et 2008. aastal ööbis Boomerangis 4 eestlast (kaks oktoobris ja 2 novembris). Nii, et meie Markoga ei ole esimesed siin. Ja ma ei tea, kas ma olen sellest varem kirjutanud, aga hosteli omanik Dominic (Uus-Meremaalt) on Eestis käinud, mis tähendab, et ta tõepoolest teab, kus Eesti asub, mitte ei tee nägu nagu teaks (tavaliselt inimesed ütlevad aa, eesti, jaa-jaa, kuigi silmist on näha, et neil pole õrna  aimugi, kus Eesti asub). Ja vahetuse vanema Ricky tüdruksõber on soomlanna, kes on juba teist aastat siin sama viisaga, mis meilgi. Üldiselt on üsna haruldane kohata inimesi kes teavad meie riigi asukohta või on midagi kunagi selle kohta kuulnud.