Kui Kuu ja Maa orbiidid oleksid täpselt ühes tasapinnas, sattuksid Päike, Maa ja Kuu ühele joonele kaks korda kuus - noorkuu ja täiskuu ajal. Tegelikult on need tasandid väikese (6 kraadi ja 8 minutit) nurga all. Nurk on küll väike, aga kui seda võrrelda näiteks Kuu läbimõõduga (pool kraadi), näeme, et enamikel juhtudel jääb täiskuu Maa varjust (või Maa Kuu varjust) eemale. Varjutus on võimalik vaid siis, kui Kuu asub küllalt lähedal ekliptikale -  joonele, mis kujutab Päikese liikumist tähistaevas. Kuu tee taevas kulgeb samuti ekliptika lähedal (maksimaalne eemaldumine võrdub tasandite vahelise nurgaga) ja lõikab seda kahes punktis, mida nimetatakse Kuu orbiidi sõlmedeks. Varjutuse tingimus - kolme keha sattumine ühele joonele - nõuab, et täiskuu või noorkuu ajal asuks Päike ühes neist sõlmedest või vähemalt selle lähedal.    Siin peitubki võti varjutuste ennustamiseks. Sõlmede asukoht taevas on teada, samuti Päikese liikumine. Päikese  lähenemine sõlmele avab "ohtliku perioodi", mille vältel võib varjutus toimuda. Päikesevarjutus on võimalik 33 päeva vältel (Kuu vari langeb Maale, kui Kuu ise on ekliptikast vähemalt poolteise kraadi kaugusel). Kuuvarjutuse jaoks on tingimus karmim: vaid üks kraad ekliptikast ning 23 võimalikku päeva. Teades aega, mil Päike viibib sõlme lähedal, tuleb rehkendada, kas selle aja sisse langeb mõni täis- või noorku. Kui jah, toimub varjutus.    Umbes sel moel ennustasid varjutuis vana-aja astronoomid.  Idamaades usuti, et taevas elavad kaks draakonit, kes nende lähedale sattunud Kuu või Päikese alla neelavad. Teati sedagi, et draakonid ei seisa tähdede suhtes paigal, vaid rändavad piki ekliptikat. Tänapäeval teame, et Kuu orbiidi asend muutub Päikese külgetõmbe mõjul - nihkub nii perigee kui sõlmede joon, tehes täisringi vastavalt 8,85 ja 18,61 aasta jooksul. Tõususõlme (punkt, kus Kuu tee ületab ekliptika, liikudes lõunast põhja) kahe järjestikuse läbimise vaheline aeg annab nn. drakoonilise kuu (27,21  päeva, lühem, kui Kuu tiirlemisperiood) ja drakoonilise aasta (346,62 päeva). Veenduge: need arvud ei jagu omavahel ja seetõttu pole mõtet oodata varjutuse kordumist samadel kuupäevadel. Ka ei jagu toodud arvudega Kuu faaside vaheline periood - nn. Sünoodiline kuu (ajavaheik noorkuust noorkuuni, 29,531 päeva).    Varjutusi oleks raske ennustada, kui poleks huvitavat kokkusattumist. Nimelt:  242 drakoonilist kuud on 6585,36 päeva (242 x 27,212220)  19 drakoonilist aastat on 6585,78 päeva (19 x  346,620031)  223 sünoodilist kuud on 6585,32 päeva (223 x 29,530588)  See periood avastati Vana_Egiptuses ja kannab saarose nime. Egiptuse keeles tähendab saaros kordumist ja tõepoolest - vähemalt kuuvarjutused korduvad selle 18-aastase (täpsemalt 18 aastat 11 päeva ja 8 tundi) perioodi järel. Päikesevarjutusega on lood kehvemad - ülearune kaheksa tundi nihutab varjutuse teisele poole Maakera. Nii on päikesevarjutuste periood antud piirkonnas kolm saarost ehk 54 aastat ja 1 kuu.  Niipalju  siis astronoomilist seletust varjutustele.    Ühest töövihikust sai kunagi võetud allpool olev materjal, mida nüüd olen natuke täiendanud ning loodan, et see annab mõningase ülevaate varjutuste astroloogilise kandi pealt.  Praktilises ja proffesionaalses astroloogide töös kohtab tihti horoskoope, kus inimene on sündinud kuu- või päikesevarjutuse ajal. Teatavasti on sellistele inimestele prognoosimisel varjutused tähtis faktor, sest need toimivad neil väga tugevasti. Kuid praktika näitab, et nö.  tavainimestele varjutused võivad samuti saada olulisteks teenäitajateks.