Eelmise loo jaoks (üsna mõttetult) taustainfot kogudes sain kõvasti targemaks, näiteks tean nüüd, et esimene avalik tualettruum ehitati 15. sajandil Londonisse ja sellesse mahtus korraga kuni 130 inimest.  Tolleaegseid kõhutaudipuhanguid arvesse võttes - oli seda nüüd palju, parajalt või napilt?    Hüva, aitab poliitikast.        Täna kohvipakki ostma hakates tabas mind ootamatu välgatus minevikust, näole ilmus sedamaid irvikkassilik ilme.  Siis, kui vaakumpakendis kohv oli alles uudisasi, elas meie naabruses üks ligi seitsmekümnene vanapoiss. Tore papi , kui ta teinekord möödunud elu rõõme meenutades oma maja trepil lõõtsa tõmbas, kostis viis meile läbi metsa, üle põllu  poolteise kilomeetri taha ära. Mõnikord terve öö, koiduni.    Ahjaa, kohvist... kohv oli teemaks...    Esimest korda kivikõva kohvipakki külakostiks saades ei osanud taat seda kuidagi avada, kõva ja kandiline, kusagilt mingit ärarebitavat riba ka ei paista...  Mees jääb meheks. Haamer kätte ja uhama...!  Pakk sai igatahes lahti ning kohv oli hea, nii ta kõneles.      Kes kohviprennerit mäletab?  Ma olen ühte isegi kasutanud!  Mmmmmmmmmmmmmm milline lõhn!