Kõik tärkab ja ilutseb...  või noh, mõni lilleke üritab ja ülejäänud ägavad lumevallide varjus.  Kogu see päike siseruumidest vaadatuna tekitab ikka meeletu maseka. Selle juures end õue vedada on ka liigne piin. Aga kui juba kord oled õues, siis päikese käest ära tulla on ilge piin. :)  Ühesõnaga, käisin eile õues. Nägin päikest. Hea kevadine oli olla ja sõin mõned sõõrikud, mis isegi võivad kandideerida sõõriku tiitlile. Enamasti tänapäeval sõõriku-nime-väärilist sõõrikut on harva kohata. Ning seejärel läksin oma 6  tunnisele katsumusele.  Ma tean, et kunagi sai otsustatud, et mul on vist piisavalt auke ja tätosid, et saan oma elu lõpupävadeni nendega hakkama. Aga võta näpust.. või parem ära tee seda... Igatahes võtsin ma ette käigu Meeli juurde ja sain omale ikka megauhke kõrvitsalehtede ja -õite täto. Ikka megauhke. Eks varsti ka näitan pilti, kui raatsin. :) Tuli järjekordselt teada saada, et mulle on ikka tohutult raske tätosid teha - värv ei taha sisse jääda. Selle asja oleks pidanud valmis saama vähemalt poole  selle ajaga. Aag pole hullu. Vähemalt minul pole.