1. Ülevaade  Ruhnu saar kuulub Saare maakonda ja moodustab iseseisva Ruhnu  valla. Saare pindala on umbes 11,5 km2, pikkus 5,5 ja laius 3,5 km. Lähim koht mandrile on 37 km kaugusel asuv Kolka neem Kuramaal Lätis. Kuressaarde on linnulennult 70, Pärnusse 96 ja Kihnu saareni 54 km.  Esmakordselt on Ruhnut kirjasõnas mainitud 1341.a. Kuramaa piiskopi vabaduskirjas, milles kinnitati, et saart asustavad rootslased võivad elada vabade talupoegadena rootsi õiguse järgi. Viimaste arheoloogiliste uuringute järgi on aga esimesed inimesed Ruhnus käinud juba aastal 5200 eKr ehk 7200 aastat  tagasi.  Kõige rohkem elas inimesi saarel 1842. aastal - 389. Põline rootsi kogukond, kus elati 17. sajandi kommete järgi, lahkus sõja ja nõukogude võimu eest Rootsi 4. augustil 1944. Kohale jäi vaid kaks peret. Uued asukad tulid peamiselt Kihnust ja Saaremaalt. Tänaseks on elanikkond enamuses uuesti vahetunud.  1. jaanuari 2002. aasta seisuga on Ruhnu saarel 26 majapidamist, kus elab kokku 58 inimest, kellest 18 on lapsed ja 4 üle 65-aasta vanused. 65 %  täiskasvanutest on hõivatud palgatööga, kes saavad sealt ka oma peamise sissetuleku. Saarel asuvad järgmised asutused: ilmajaam, lennujaam, diisel-elektrijaam, sadam, tuletorn, piirivalve kordon, side, muuseum, metskond, perearstikabinet, kool, lasteaed, raamatukogu koos internetipunktiga, töökoda, vallavalitsus.  Oma ettevõttes tegutsevad põhitöökohaga 6 inimest, neist 3 peavad kauplust, 3 tegelevad turistide majutamise- ning toitlustamisega. Oma abimajapidamises töötavad põhikohaga 4 inimest. Kokku on  põllumajandusega - mesindus, veise- ja lambakasvatus ning loomasöötade varumine - seotud kuus peret.  Ruhnus on ligi 70 eesti maakarja tõugu veist (neist 20 lehmad) ning 30 lammast. Kogu piim kasutatakse Ruhnus - sellest valmistatakse sõira, kohupiima, juustu, võid, hapukoort ning osaliselt söödetakse lõssina noorloomadele. Koduloomadest peetakse veel sigu (10), kanu (110) ning mesilasi (20 peret). Põllukultuuridest kasvatatakse kõige suuremal külvipinnal kaera ning otra (ca 20 ha), kuid ka nisu ja rukist ning  juur- ja köögivilja. Ruhnus ei ole kutselisi kalureid, kuid oma tarbeks käib merel kala püüdmas kümmekond meest ja naist.  Ruhnu saare 1154 hektarist on füüsiliste isikute eraomanduses (talude käes) 747 ha, sellest haritavat maad on 86 ha, rohumaad 227 ha ja metsa 291 ha. Kogu maast 60 % on tagastatud või tagastatakse endistele omanikele (rootslastele) ning 7% on Eesti kodanike valduses.  Ruhnu saar moodustab Liivi lahe keskosas asuva loode-kagu-suunalise aluspõhjalise seljandiku kõige kõrgema,  veepealse osa. Seljandik on liustikulise tekkega voorelaadne moodustis. Iseloomulik on selle kuju asümmeetrilisus oma pikitelje suhtes: tema läänenõlv on laugem kui idanõlv, mis on olnud oluline ka Ruhnu saare arengu ja nüüdisilme kujunemise seisukohalt. Saare idaosa luitestikku katab valdavalt mets, mida on ca 50 % saare pindalast. Saare lääneosa on madal, tasandikulise pinnamoega, kus kohati kasvab sanglepikuid, suuremalt jaolt on aga kasutuses põllumajandusliku maana.  Loomadest elavad Ruhnus metskits,  rebane, rändrott, koduhiir, juttselg-kärnkonn, nastik jt, meres viiger- ja hallhüljes. Sagedasemad kalaliigid on lest, siig, lõhe, räim, ahven, angerjas, koger, merihärg, nolgus, tint, kiviluts. Saarel pesitseb ka merikotkas.