Kohustuslikest üritustest rääkides tuleb muidugi mainida rongkäike, mis korraldati 1. mai ja 7. novembri tähistamiseks. Kuna Nõukogude Liidus on kõik vabatahtlikud ettevõtmised alati rangelt kohustuslikud, siis käis see ka nende ürituste kohta. Kuidagi õnnestus mul neist alati ära viilida, ehkki peale seda oli alati suur ülekuulamine klassijuhataja poolt. See viidi läbi tavaliselt küllaltki näitlikult alandaval viisil klassikollektiivi ees seistes ja oma antikommunistlikust tegevusest aru andes. Kuid kuna neid kõrvalehiilijaid oli tavaliselt piisavalt palju, siis ei puudutanud see "kohtumõistmine" mind üksi. Esimest korda võtsin osa rongkäigust alles keskkoolis ja sealgi vaid ühel korral.