Ma olen itaalia kööki natuke peljanud, sest traditsiooniliselt peaks see sisaldama palju saia ja makarone, mida ma üldiselt ei söö. Ja juustu. Aga söögikoht meeldis mulle kohe sisse astudes, ehkki ka seal oli tuntab toidutegemise vine õhus. Huvitav, kas väikestes kohtades see ongi nii? Meeldis akendega kaetud  sein, lauada ja toolid (erinevad variandid), teokarbi-riputised, küüslaugukobarad ja see, kuidas pudelid riiulis koduselt kuhjusid. Ja hea muusika, mahe jazz. Menüü oli ka paljutõotav, neil oli küll mingi lambaliha eripakkumine, aga ma otsustasin peale pikka kaalumist tellida juustu ja pestoga pasta. See oli väga maitsev, samas ka väga rammus ja tegi kõhu paksult täis. Rammusa suutäie tõttu pidin ka kukli ära sööma, muidu oleks ehk iiveldama ajanud. Ehkki ettekandja tõi mulle tellitud ploomimahla asemel  esmalt tomatimahla (mida ma üldse ei joo öäkk), pole teenindusele küll midagi ette heita.