Lastega tegime ka ükspäev mõnusa äraolemise päeva. Hommikul ajasid üksteist mööda maja taga. Nii kummaline kui see ka ei tundu, siis nad ei kakle üldse  omavahel. Eks see vist ole ka sellest tingitud, et nad kõik kolmekesi tüdrukud on, aga ma eriti ei kujutaks ette, et nad üksteisega kättpidi kokku läheks. Kui siin mingi väike nägelus tuleb, siis rohkem sellel pinnal, et sina ütlesid nii, aga nii pole õige. Kärdukale antakse aga kõik, mida tema hing ihaldab, sest suuremad ei pea kunagi vajalikuks just selle asjaga ja just praegu mängida. Puhas minu õnn :)