Teisipäeval oli mul hommikul kell 10 kohting Vikiga, kes ei tundnud mind mu "uue" soenguga ära. Õhtul sai Jutuvestja lugudest osa ka muu rahvas, keda miskipärast ei olnudki karjakaupa. Aga oma viga, ei nad vist tea, millest ilma jäid. Pärast ametlikku programmi  sõbrunesid ungari ja eesti jutuinimesed veel õhtusöögilauas. Oh neid lugusid, mida seal kuulda sai! Berecz András kuulutas Pireti oma väikeseks õeks ja ma sain Szabó Annale rääkida, kui väga mulle meeldis tema eeslilugu eesti nädala jutu- ja lauluõhtul. Väärt rahvas see juturahvas!