Jõin eriti moekalt kummeliteed, sõin jogurtiga segatud kohupiima ja hammustasin šokolaadi kõrvale. Sel ajal mõtlesin, et söömist ei saa võtta kui meelelahutust, vaid kui kohustust. Sest sellest, kes elab söömise või sööb elamise nimel, on inimestest üpris hästi aru  saada. Pesin nõud. Ja esimest korda eksamiksvalmistumise eel avasin oma geograafia vihiku. Lugesin ning leidsin taaskord, kuivõrd põnev see loodusgeograafia ikkagist on. Lugesin tunni, poolteist, üritasin võimalikult hästi omale loetut selgitada, sellest aru saades. Panin vihiku kinni ja viskasin korraks voodisse pikali. Hetke mõtlesin ja asusin peagi kapi otsast leitud karbis sobrama, kust leidsin mõned tarvikud, mis sinna hoiustama olin ladustanud. Mõned tarbetud esemed, millele otstarvet ei ole leidnud.  Välja arvatud rattalamp, millele uued patareid sisse lõin. Vähemalt sellelgi kasutus olemas.  Nüüd istun, löön parasjagu mõtteid kokku. Ühtelugu muretsen oma suvise töö pärast, sest seni saadetud kuuele tööpalvele on vastatud ainult kahele ja eitavalt. Neli vastust on tulemata, ilmselt ootama ei tasu jääda. Olukord Eesti ja maailmas teeb tööleidmise väga keeruliseks.  Projekti ettevõtmised olen sunnitud edasi lükkama, sest nüüd on minul eksamiperiood algamas. Rahad on linnavalitsuses kinni.  Liikmed peale minu on liigselt hõivatud oma kooli või eraeluga. Midagi ära toimub nagunii, tegemata ei jää, küsimus on ainult et millal. Infovoldik on mul valmis kirjutatud, samuti on olemas esimene plakat (http://www.samaryytel.com/download/plakat2.pdf). Erisuguseid plakateid on tarvis veel vähemalt neli. Samas nõuab blogiraamat suurt pühendumist ja mahukaid täiendusi. Ka raha tuleb hankida, kui vaja siis kasvõi eneselt. Hetkel jääb asi ajutiselt seisma, sest ma tunnen ennast kui üksik hunt väljal. Kooli lõppedes aga kudrutan jutud jälle käima.  Reedel osalen linnasisesel autode orienteerumises. Meeskonnas lisaks Richard, Melvin, piloodis hr. Männigo. Meid edasiviiv jõud- Škoda. Võib ka junniks nimetada.  Laupäeval sepistan oma õnne ja ootan kohust. Kohtuotsus langeb enne kella 11-st. Peale mida osalen töötalgutel varjupaigas. Ning vastavalt eelnevale kohtuotsusele, järgides oma meeleolu, planeerin oma õhtu.  Pühapäeval on sünnipäev  Elvisel. Ilmselt on võimalus, et sellega seostubki minu laupäevane õhtu, kuid eks näis. Elvisele igatahes jõudu ja edu homseks!    Mõeldes tänase koolipäeva peale, siis kõik oli esialgu ootusetult üheluine. Ikka see tuim ja virelev passimine. Meie tänase päeva viimases tunnis oli ainult raske ennast tunnile pühenduda. Püüa sa seda, kui pead Kristole nii lähedal istuma :D Vähemalt sai selles viimaseski tunnis kõhutäitega naerda. Ning Juta oli me vastu helde :))  Liisa on oma pea ära värvinud.  Issand, pole mitte üldse vahet, on ta blond, must või punane. Ilus on ikka :D Peaks ka ehk huvi mõttes ennast pisut pintseldama. Prooviks täitsa helesinise. On üldse sellist varianti? Teeks päris ära ükskord. Jumalast kihvt mu arust :)) Aa... ja kuu aega peale värvimist tuleb siis see, kus me end Andrega kiilakateks ajame. Vot kus tõelised stiilimuutsed toimuksid :)    Kõigele sellele lisaks tunnen ma pahameelt oma pimesoole üle, mis endiselt minu sees tolkneb. Ta on mulle ju periooditi ennegi valu  teinud, aga nüüd lööb kohe eriti välja. Eile jooksma minnes tundsin kuis nüüd valutab ja täna jalutadeski tunda, et soolikas hakkab end juba täissöönuks saama. Just nagu Keit Triisal, kel peale jooksmist nõnda õudne kõhuvalu oli, et too keset ööd opilauale viidi.  Ma peaksin ilmselt mõni päev lihtsalt ise koti kokku pakkima, haiglasse minema ja voodisse selili viskama, öeldes "võtke ära!". Ilmselt saaksin mõnda aega seal mannaputru ja piimasuppi süüa, hea võimalus päev läbi õppida...mmm, kaunis puhkus  vaatega linnale :D  Kui asi tõesti endast märku kipub andma, siis ükspäev lähen kohale ka. Saab ükskord rahu majja.    Musi-pai! :)