Täna lõunast keeras jälle korralikud mustad pilved ja koos sellega marulise äikese üles.    Hommikul oli aed veel üsna lage ja lame, aga iga paugatusega võpatasid kõik lilled end vähemalt 10cm ülepoole ja praegu näivad igasugu puhmikud juba välja kui südasuvel. Hostad ehmatasid samuti oma ninad  maapinnale.    Orus õitsevad toomingad, aias "pruut" ja muidugi jätkavad tulbid. Puhkenud on juba ka vanad ja möödunud aastal juurde saadud kolmiklilled (Trillium). Küll nad on ikka ilusad. Kohe-kohe hakkavad ka kirsid õitsema:). Võililled hakkavad samuti võimust võtma ja hädasti-kiiresti on ka niita vaja. Sooja vilus peale äikest 26C, mis enne ja päikese käes oli, ei teagi, aga hingata polnud küll enam midagi.    Hirmus kiire on. Paar päeva tagasi täitus kasvuhoone kõigega, mis  sinna oli ette nähtud. Tomat, paprika, kurk, 1 basiilik. Igasugu muu köögistaff samuti külvatud ja istutatud.    Täna said terrassikastid, vaasid ja muud potid suvikuid täis. Hoopis teine elamine:) Kahe vihmahoo vahel oli seal täna jube hea veidi "Hogarthit" toonikuga proovida, mis sest, et mõnulemiseks istusin toolile lausa veelompi:D    Viinamarjapeenar on ka valmis ja taimed istutatud. Ahhjahh, nelja tükki oleks veel vaja:DDDD.  Aga küll ma olen neile tänulik. Lõpuks saab üks  koht päriselt-päriselt korda. Eelmisel aastal sai ta enamvähem välimuse, mu alalhoidlik mees eelmisel aastal lihtsalt ladustas oma "ilmaski ei tea, mida vaja läheb" või "hea midagi sisse panna" kila-kola korralikult. Nüüd vedas kogu platsi puhtaks ja nädalavahetuse valla korraldatud rämpsu ja ohtlike jäätmete ringil läheb kõik sinna, kus ta ammugi oleks pidanud olema - prügimäele.  Ja kui õpikukohaselt see peenar tehti- sügavus 50cm, põhjas igasugu hea kraam, laius samuti mõõdus nagu peab ja taimevahed  said mõõdulindiga paika ... pane või näitusele:) On ikka küll nii, et igal peab see päris oma jupike maad või need päris oma taimed olema:), mis sest, et "meie" nimel rügatakse muidugi ka hullusti.    Ja me muudkui istutame ja istutame ja lõppu miskipärast ei paista. Eilegi lisandus istutamist vajavat materjali nii, et paneb õhkama. Noh, kõigepealt suurest rõõmust, aga teistpidi ....vahepeal tahaks nagu puhata ja mängida ju kah:)    Kägu kukub nagu segane, üks nooruke ei suudagi muud  öelda kui kukk..ja kukk...ja kukk:) Aga harakad on vagusi jäänud, isa lendab ainult usinasti pesa poole oma prouat tähtsa töö juures söötma. Ja siis nad kuidagi kudistavad seal mitteharakalikult vaikselt.  Muud linnud laulavad veel nii, et hing peaaegu kinni. Aga siia on tekkinud üks selline, kes karjub kõrgelt, kärisevalt monotoonselt krüiit...krüiit...krüiit, täpselt nagu keegi kägistaks teda. Ei tunne ma säärast nimepidi:(    Pilte praegu aega teha pole. Vaatame, mis toob homne päev.  Nüüd varsti saab ka selgeks, millised on tegelikud talvekahjud.    Aga praegu tuleb ta tagasi. Äike, noh!