Õieti pole see söökla, vaid lõunarestoran. Sööklaks ei julgeta enam ühtegi söögikohta nimetada, söökla on end täielikult diskrediteerinud.  Kuni on elus veel viimane vanur, kes nõukaaegset rasva- ja kloorilõhnalist sööklat mäletab, jäävad kandikulõunakohad restorani nimetust kandma. Ka siis, kui need kulbiga  vaid kartulit-sousti jagavad.  Tammsaare ärimaja restoran on oma roostevabade lettide hiilguse ja lae all väänlevate tehniliste süsteemidega pigem toidukombinaat. Nagu kombinaadis ikka, on siin liinid, toiduliinid. Paremal asuvad päevapakkumised, vasakul see, mis peaks vist püsivalt menüüs olema.  Kui olen õigesti aru saanud, vahetuvad parema liini road iga päev, vasaku omad aga mitte - seal ootavad sööjat igikestvad praetud pelmeenid, täidisega pannkoogid, juustuga kaetud liha ja paneeringusse  mähkunud kala. Päevapakkumiste letil vahetuvad road iga päev ja ukse kõrvalt lauakeselt saab nädalamenüü kas või kontorisse kaasa võtta.