Kui rongis üks inimene just parasjagu Eesti Naist luges ja siis mind pikalt vaatama jäi, siis olin ma üsna kindel: see oli üks ühepoolse äratundmise juhtum. Mina ei saa kunagi teada, kes oli tema ja kuhu ta läks ja mida ta mõtles. Aga tema teab vähemalt meie pere eelmise aasta valentinipäeva (arvamuslugu selles ajakirjas mu pildiga), kui mitte ka palju rohkemat mu elust .