Kui ma moest ja majandusest ei  motle, siis tihtipeale soon. Mida masendunum, seda magusamat. Ma olen ikka oelnud et minu saared naitavad ilmekalt poe kaiku - kui kohnad siis kiire, ja kui kobedamad siis toenaoliselt mitte. Kupsetada ja kokata mulle meeldib ja kui mu tuttavad leiavad ennast diivanil ohtul vaartkirjandusega siis mina olen mattunud kas moe/sisekujunduse/arhitektuuri voi retseptiraamatute alla. Viimaste kuhilast tuleb G-le nimekiri igasugusest maitseainetest ja muudest ainetest. Siis helistab arritunud G toidupoest et tema  ei leia glukoosi ules ja seda ei muudagi ja miks ma panen nimekirja selliseid asju mida ei ole voimalik leida.    Ahem, tagasi tutvustamise juurde. Arvasin et olen taiesti viisakal tasemel kokk, ent uks mu kokkamis blogidest mida loen, paneb mind nuud kull taiesti nurka. Vaatan aukartlikult blogi ja retsepte ja pilte ja serveerimist. USAs, Floridas, elav hispaanlanna Aran on meister pagar ja mul on no nii kahju et ta ei ela lahemal kus me voiksime koheselt parimateks sopradeks saada et voiksin  tema juures tihti ohtusoogil kaija, kutsutult ja kutsumata. Blogi nimi on Cannelle et Vanille ja seda voib leida siit.    Paar pilti repertuaarist.    Roasted Fig Mousse       "Snickers Bar" - snickersiga on sama palju tegemist kui ketsil Nike'iga. Uritasin ise teha ja kuna ei olnud termomeetrit vedeliku jaoks, Nougat tuli liiga vedel.       Chocolate Cake