See on mu lapsepõlvemaa, minu esivanemate ja minu maa. Kodune maa. Muld on jalajälgi täis, iga puu on tuttav. Kui veel sünnimajas elasin, kadus trepilt loojangut vaadates päike alati samade kuuselatvade taha. Lõhnad, hääled ja värvid on veel praegugi  meeles. Majad on üksteisest eemal ja üle väljade kostab vaid külakoerte haugatusi, kui keegi mööda liigub.