Uudisleht, 12. detsember 1933    Haapsalu on omapäraseks "vabaõhu-muuseumiks" inimeste poolest. Siin on tüüpe, milliseid raske leida mujal. Kus te, näiteks, leiate veel pastori, kes kord juba olnud surnud, mahalastud, kuid siis jälle ellu ärganud? -  Haapsalus on selline jumalasulane. Vene revolutsiooni ajal, kui vene madrused taganesid Rohukülast pealetungijate sakslaste eest, võtsid nad Haapsalus kinni tolleaegse linnapea ja sakslasest kirikuõpetaja (von) Zur-Mühleni. Areteeritud viidi turuplatsile ja lasti seal maha. Madrused jätsid mahalastute laibad sinnapaika, ise sõites edasi. Pastor "von" Zur-Mühleni naine läks mehe laipa ära tooma, kuid leidis mehes veel elumärke. Ta toimetati haiglasse, oli hulk aega Tartuski ravimisel ja lõpuks tervenes. Eesti  iseseisvuse esimestel aastatel, vabadussõja ajal, oli olukord veel segane, ei teatud veel kindlasti, kuidas sündmuste käik pöörab. Pastor (von) Zur-Mühlen hakkas voorimeheks, et end näidata võimalikult demokraatlikuna. Tal oli hobune, sellega pastor vedas sõnnikut endal ja teistel ja võttis enda peale teiste isikute kraami vedamist. Hiljem, kui olukord muutus kindlaks, ei olnud aadlisoost pastor enam nii suur demokraat. Haapsalulased võisid tänavail tihti näha omapärast pilti mõne surnu matmisel. Nagu kord  ja kohus, läheb matuserongi ees pastor (von) Zur-Mühlen. Kuid hobune tema jaoks ei käi mitte matuserongi taga, nagu tavaliselt moes, vaid matuserongi ees, otse pastori enda järel. Kui hobusel tuleb tarvidus jääda seisma, et ajada enda loomulikke asju, siis matuselised peavad ootama, kuni loom võib jälle edasi sammuda…Pastor (von) Zur-Mühlen on hingekarjaseks eestlastele ja sakslastele. Kui ta jumalateenistuse lõpul teatab eesti koguduse järgmise pühapäeva kava, siis ta ütleb, vähemalt ütles kuni viimase  ajani: "Armas kogudus! Järgmisel pühapäeval on eestikeelne jumalateenistus kirikus hommikul kell 9 ja meie jumalateenistus kell 12."