Täna juttu pole, aga on pilte!        Vaid murdosa veini, mida joodi.      Anna.      [ 2 ütlemist ] ( 746 klikki ) | püsilink Jaga      Unustasin vist siia lisada, et panin juba mõni päev tagasi pilte ülesse. Ja täna käisin loomaaias, kus tegin selle video flamingode söötmisest.    Muud huvitavat: nägin täna kuidas metroojaama sisse jalutades keegi erariietes mees näitas märki ja võttis ühe araablase rajalt maha, küsis dokumente jms.     : organiseerisin nüüd iga postituse alla nupukese, millega saab seda asja lihtsalt Facebooki jagada, kui keegi tahab.    [ võta sõna ] ( 311 klikki ) | püsilink Jaga      Kolmapäev  Alguseks võiks teha ühe väikse vahemärkuse toidu kohta. Aire käest kuulsin, et sel ajal kui tema siin käis, siis oli toit väga hea ning tal on kahju, et ta seda paremini hinnata ei osanud. Seda meeles pidades ootasin tegelikult midagi eriti head, paraku ei saa ma öelda, et toit vastaks mu ootustele, mis muidugi ei tähenda, et see on halb. Eriti peaksin kiitma  koguseid, sest sellises hunnikutes liha pole ma väga pikalt söönud, ma mõtlen, et kaks korda päevas mitu päeva järjest. Samas on asjade korraldusel ka mõned miinused, nimelt on suurema mitmekesisuse eesmärgil menüüs oluliselt rohkem mereande kui mina eelistaksin, näiteks tänane risoto igast kalade ja kalmaaride ja asjadega oli lausa nõnda vastukarva, et leidsin viimaks hea põhjuse proovida tänavaputka pitsat, mida seni olin küll piidlenud, aga täis kõhu tõttu vältinud. Toidu kohta veel üks huvitav märkus:  esimesel hommikul oli omlett ja viinerid, teisel hommikul härjasilmne praemuna ja viinerid, täna oli muna puder ja viinerid; saab olema huvitav näha, kas nad suudavad järjepidevalt pühapäevani erinevaid munapõhiseid roogasid koos viineritega pakkuda.    Loengud eile olid hoopis teistsugused kui eelmistel päevadel. Alustuseks jõudis dr. Derr nüüd oma bioeetika juurde, mis tähendas, et tema loeng oli väga erinev teema poolest. Tema stiil küll paraku ei muutunud väga ning jätkuvalt oli kohati teda raske  jälgida. Teemaks oli eutanaasia ning olles oma teema väga täpselt välja joonistanud - piiranud eutanaasia vaid elavatele inimestele (siia juurde käis surnud inimese definitsioon), eristanud eutanaasia tavalisest enesetapust ning käsitledes vaid rangelt bioeetikat, st arste - pakkus ta välja üsna tagasihoidliku teesi, tagasihoidliku selles mõttes, et tulenevalt seatud piirangutest ei saanud see kuigi palju öelda, samas sellega, mida tees ütles, ma nõustusin. Nimelt argumenteeris Derr selle poolt, et olenemata  sellest kas eutanaasia on legaliseeritud või kuidagi reguleeritud arstid peaksid olema ja jääma inimesteks kelle eesmärgiks ei ole kunagi surm, teiste sõnadega kui eutanaasia oleks seaduslik (vaade mida Derr kui tubli katoliiklane ei toeta) siis selle ellu viimiseks peaks olema eraldi elukutse.    Poliitilises filosoofias rääkis Scruton meile Foucault'ist ja temaga seotult Marxist, mis tähendas, et kui mõned biograafilised pisiasjad ning vaimukad märkused kõrvale jätta, siis ei kuulnud ma midagi  uut ega huvitavat. Enamgi veel, kuna loengu alguses pöördus ta korra veel tagasi õigluse küsimuse juurde, siis ei jõudnud Roger rääkida miks ja kuidas Foucault seondub üldise teemaga, st liberalismi ja konservatismi vahelise debattiga. Seega oli loeng teistmoodi, sest ei olnud suurt põhjust midagi üles kirjutada. Eetika loeng oli hoopis teistmoodi, sest olles näinud Pakaluki eile õhtul enne sööma asumist palvet lugemas ning hiljem tunnistamas, et ta on tomist, tundus kõik, mis ta ütles hoopis uues valguses  (ma tean, et ei tohiks, aga ma ei saa sellele kuidagi kaasa aidata). Seda veelgi enam, et kõne all oli loomuseadus, mis tähendas, et jumalal oli päris suur roll tänases loengus. Teistsugune oli siis see, et üleüldine kogemus ei olnud enam nii meeldiv kui kahel eelmisel korral.    Metafüüsika loeng oli aga hoopis midagi sellist, kus ma reaalselt ei kirjutanudki ühtki asja ülesse, peale paari küsimuse, mida mul ei õnnestunudki aja nappuse tõttu küsida, sest tegelesime sisuliselt terve tunni jumala  omaduste üles loetlemisega. Siinkohal oleks vist passlik märkida, et kugi ma kuni praeguseni olen mõelnud jumalast kui mõistest ja sealjuures täiesti mõistlikust mõistest, mis teatud arutluste juures igati abiks on, siis nüüd tundub mulle, et see mõiste polegi nii mõistlik. Lähtudes Aristotelikust metafüüsikast, et oleval on nii substants kui aksidents, nii aktuaalsus kui potentsiaalsus, leidis Guarnizo koos publiku abiga, et entiteet, millel on ainult aktuaalsus peab olema entiteet, millel pole ulatuvust ja  mis on immateriale, aga samas olema kõiketeadev ja kõikvõimas jne. Kuidas miski, mis on ilma ulatavuseta ning immateriale, saab midagi teada või millekski suuteline olema jääb mulle arusaamatuks.    Päevased turisti tunnid kulutasin peaaegu pooles mööda linna ringi sõites, sest alustasin sellest, et külastasin Viini Ülikooli praegust füüsika hoonet, mis omal ajal oli Viini ringi kogunemiskohaks, kahjuks mingit eraldi tahvlit või nimelist loengusaali ei õnnestunud leida. Seejärel läksin ja otsisin  ülesse Wittgensteini maja, kuhu mul sisse ei õnnestunud saada, sest maja kuulub alates aastast 1975 Bulgaariale ning neil on seal miskine saatkond või asi ja ilma eelneva kokkuleppeta sisse ei saa. Viimaseks ürtuseks jäi lõbustuspark ja eelkõige suur vaateratas. Mis tähendab, et homse loomaaia ning tehnoloogia muuseumi külastusega saab peaaegu minu tahan-kindlasti-minna-ja-näha nimekiri otsa.    Õhtuses eriloengus tegime samuti midagi täiesti erinevat ning minu jaoks üsna-üsna igavat. Nimelt  rääkisime paar minutit rahvusvaheliste suhete teooriast ning seejärel öeldi välja järjest riigi nimesid ning nende riikide õpilastest pidi keegi kehastuma välisministriks ning andma aru oma riigi välispoliitika osas, eelkõige selles osas, milline peaks välispoliitika olema ja millised peaksid olema eesmärgid. Kuna minu jaoks on isegi Eesti välispoliitika üsna ebahuvitav ning samuti võõras, siis Armeenia, Makedoonia või Azerbataani oma pakkus mulle veelgi vähem huvi.    Õhtu veetsin rahulikult et  leida aega see postitus ning veel mõned asjad kirja panna.    [ 2 ütlemist ] ( 299 klikki ) | püsilink Jaga      Mis siis teisipäeval juhtus:    Esiteks loengutest. Eetikas räägiti voorustest, mis oli päris hea loeng, sest sellist selget ja head ülevaadet voorustest polnud ma seni saanud. Poliitilises filosoofias oli kõne all õiglus, selle mõiste kahetine tähendus - õiglus õiguses ja õiglus ühiskonnas - ning veidikene Rawls-Nozick debatt.    Teadusfilosoofias oli jutuks Lakatos ning metafüüsika oli veidikene Aristotelese põhjustest kuid suurem osa ajast läks eelmises loengus tutvustatu kinnitamisele.    Päeval võtsin taas ette kesklinna, kuid seekord veidi organiseeritumalt. Algatuseks St. Stephani toomkirik ja selle tornis olev vaateplatvorm, mis oli 67 meetri kõrgusel (343 astet kitsast keerdtreppi). Siis Mozarti maja ning siis Albertina kunstimuuseum, mille esimeses saalis on suur kogu 20. sajandi alguse tähtkunstnike,  nt. Monet, Renoir, Cézanne, Matisse, Picaso. Lisaks oli seal valik saksa kaasaegseid ning eriväljapanek "Body and Language", mis oli ühel ajal erootiline, naljakas ning huvitav. Viimaks viskasin pilgu Habsburgide eluruumidesse - väga lineraarne värk: kõik toad olid järjestikku mööda sirget joont ja uksed täpselt sama koha peal.    Õhtul oli eriloeng Christopher Dawsonist, kellel olid väga veidrad vaated ning härrasmees, kes neid esitas oli samavõrd veider ning ma polnud ainus, kes nii arvas.  Õhtusöögiks õnnestus mul õppejõudude lauda kutsud saada ja istusin seal pea kella üheni (s.o. pea 5 tundi). Jutuks tuli väga palju erinevaid teemasid alates sellest progressist metafüüsikas ja filosoofias üldse, ad hominem argumendist, eelnevatest loengu teemadest, katoliiklusest ja nii edasi. Ühtlasi tuli välja, et kaheksast inimesest, kes laua taga istusid polnud vaid kaks katoliku usku (või vähemalt mulle tundub, et Roger Scruton pole usklik) ja paljud neist on tõsised tomistid.    [ võta sõna ] ( 274 klikki ) | püsilink Jaga      Põhjus, miks eilsest veel mingit juttu pole, on selles, et peale linnas turistitamist jõudsin täpselt õhtuseks seminariks tagasi, millele koheselt järgnes õhtusöök ja sealt lauast tõusin koos viimaste lahkujatega alles veidi enne kella üht.    Vestlus oli päris äge ja omamoodi. Lisaks otsustas üks õppejõududest, et õpetab mind viskit jooma. Täpsemalt ja pikemalt ehk täna õhtul, koos siis tänaste seiklustega.    [ võta sõna ] ( 239 klikki ) | püsilink Jaga