Silmapiiril heitsid parasjagu kolm päikest üksteise võidu oma kiiri  üle lageda välja. Selline harukordne kirgas valgus, kus violetne muutus mürkroheliseks, et seejärel anda teed musta varjundiga hõbevalgele, mis tekitas aastasadu kestvat tuisku, mattes kõik raske lume pressingu alla.  Sellepärast pidin nüüd kalju küljest lahti haakima ja kiiruga üle vaatama, kas see on see miski, mida arvasin olevat.  Ja-jaa, oligi Jasuuner. Hõljusin paar miili vasakule ja pinda kobades leidsin süvendi, kuhu pistsin oma pea.  Jah, asi funksib - tõdesin, kui tundsin, kuidas  kalju oiates väreles. Oligi tagumine aeg avausest sisse pugeda. Avaus sulgus mu järel. Nüüd tuli teadmine, et mu üksindusel on lõpp.