Tean omast käest, et kui sa pole loomu poolest seltskondlik, on pärast suhtlemist ja mööda võõraid elusid-mõtteid kondamist tulvil päeva väga raske end sundida veel kellegagi suhtlema. Kui suurem osa nädal otsa rüganud palgatöölistest läheb nädalavahetusel sõpradega välja lõbutsema, ihkad sina  vaid teki üle pea tõmmata ja rahu saada. Lülitad mobiili välja, et keegi ei helistaks. Tõstad fonoluku telefonil toru hargilt, et keegi ukse taha ei ilmuks. Minu mobiil püsib ka argipäeviti hääletul režiimil, kui just eriolukord pole, sest ma ei talu telefonihelinat. Võimalusel eelistan alati kirjalikku suhtlust. Sest see toimub vaikides ja valides, millal täpselt teise endale ligi lased.