Usun, et oma sisimas sügavuses on igale inimesele, ükspuha, missugune ta ka väliselt igapäeva tegemistes on, ürgne vajadus suurte, puhaste ja siiraste tunnete järgi. Iseasi, kui paljud neid  oma tegelikus elus ka leiavad… Neid lihtsalt suuri tundeid veel leiab, aga siiraid ja puhtaid, see on ikka väga harv juhus. Pean end õnnelikuks selles mõttes, et olen selliste tunnetega inimesi oma elus kohanud, olen ise neid tundeid kogenud, ka vastastikuseid ning tunnetanud nende kvalitatiivset erinevust igapäevastest tundekestest-emotsioonidest. Ja tean ka nii iseenda pealt kui oma tuttavate pealt, kui kerge on end petta nende tunnete tõelisuse suhtes… sest tõelised tunded nõuavad enesesalgamist, ainult  teisele elamist ja selleks on imeväike osa inimesest võimelised…Ok, paariks tunniks-päevaks-kuuks ehk jah, aga pikemat aega oma elu südamest teis(t)ele inimes(te)ele pühendada, selleks on vaja väga sügavale enda sisse vaadata ning unustada iseenda soovid-tahtmised ja egoism. Kergem on ilma selleta…kas ka parem, ei julge nõustuda. Tean ka inimesi, kes nö teistele elamise nimel tegelikult ikkagi ainult iseenda soove ja tahtmisi järgivad, sest nad ei suuda piisavalt sügavale tunnetesse ja teise inimese  soovidesse minna…see võib minna isegi teisest inimesest loobumiseni, aga see niivõrd isetu tegu on loomult egoistlikele tüüpidele vastuvõetamatu.