Mäletan ühte jõulu ja aastavahetust lapsepõlvest. Kui 74 läks ära ja 75 tuli. Ma vist isegi natuke nutsin siis, sest mul oli nii kahju sellest imeilusast aastanumbrist. Selle aasta jõulukinki ma ei mäleta, ju see salvokas või mingi muu sarnane asi oli, aga ühte erilist jõulukingitust ma mäletan küll. See pidi olema mõni aasta varem, sest me elasime siis veel koplis, ühetoalises katusekorteris, kus oli kohutavalt vähe ruumi ja kohutavalt palju mööblit. Seda korterit mäletan ma  halvasti, küll aga on mul meeles selle maja poolmetsik, hooldamata, kuid põnev aed - tolmune sisehoov ning hiigelmetsikud põõsad, naadid ja teod nende vahel. Nagu agulis ikka, ei puudunud ka lääpas puukuurid. Kuna see oli nurgapealne maja, siis oli keldris ka toidupood. Hiljem on ema rääkinud, et kõrvalkorteris oli elanud vene perekond, kes pidas vene spanjeleid, kuid mina seda ise ei mäleta.  Tulles selle ühe erilise jõulu juurde tagasi, siis kuuse all oli äkki üks eksootiline ja täiesti teistsugune pakk.  Selle paki sees oli 30 värviga vildikate komplekt ja värviraamat. Ja nendel asjadel oli erutav ja seletamatu VÄLISMAA lõhn. Eks nad välismaalt olidki, umbes sellel ajal saingi ma teada, et mul on välismaal sugulane. See selleks, tollelt sugulaselt sai hiljem igasugu asju lunitud, aga need vildikad olid midagi täiesti ennekuulmatut sellel ajal. Kolmkümmend värvi, kas te kujutate ette :)