Enne, kui poliitikud saavad tegevust planeerida ja raha anda, peavad nad teadma, kas seda on üldse mõtet teha. See tähendab, kas ressursi paigutused võiksid põhimõtteliselt anda  rahvastiku tervise paranemises mingi tulemuse. Välditava suremuse metoodika räägib sellest, kui palju mingite teatud tegevustega oleks võimalik rahvastiku tervist parandada või kui palju enneaegseid surmasid oleks võimalik ära hoida.