Tõeliselt sügav ökoloogia ei tohiks klammerduda ühegi reaalususe versiooni külge, vaid minema kaasa kõigega, mis sünnib.  Võimalik, et meil tuleb öelda nii mõnedki kurvad hüvastijätusõnad paljule, millega viimaste aastamiljonite jooksul harjunud oleme - loodusmaastikele, hilise uusaegkonna floorale ja faunale, õitsvate taimede ja imetajate ajastule. See on tõesti nukker, kuid too taltsutamatu ja metsik protsess, mis on nad sünnitanud, omab palju enamat varuks tulemas, nagu on ka palju enam juba lahkunud ammu enne meie aega. Tõeline süvaökoloog peaks seda mõistma ning sellele oma usu rajama.