Verstapostid panevad ikka seisatama ning vaatama ette ja taha. Mis siis et nii  "verstapost" kui "ees ja taga" vaid kokkuleppelised mõisted. Mis tulemas, mis möödas. Lugesin just "Maalehest" Igor Mangi järgmise aasta horoskoopi ja olin meeldivalt üllatunud et sisuliselt ühiskonnakriitilised kirjutised meediasse siiski jõuavad. Sellest mis järgmisel aastal tõenäoliselt juhtuma hakkab, tegin ka omad praktilised järeldused.  Samuti tegin järeldusi asjadest mis ajalisest seisukohast vaadates juba möödas.  Seistes posti juures numbritega 2009; 2010 ja vaadates tahapoole, mida ma  seal näen. On olnud äraviskamiste aasta. Prügimäele on länud vanu traadijuppe ja plekitükke. Prügimäele on länud arusaamu mis tekitamas vaid hirmu, kuid kasutud mõistmiseks või tundmiseks. Nõndamoodi enda sisemusse hulga avarust juurde saanud, on olnud võimalust vaadata asju suurema pilguga. Ikka on parem ülevaade kui seisad lagedal maal, kui kesk kogutud asjade kuhilaid.Sel aastal olen lõpetanud asju mis pikalt poolikult seisnud. Olen krohvinud seinu ja aastaid lageda taeva all seisnud küttepuudele katuse  ehitanud. Olen omal nahal ja selle sees tundnud et minu maailmas mind häirivate asjade parandamine käib minu enda sees.    Blogi maailm on hakanud meediat asendama. Kui mul esmapilgull tunduski et blogides on ülekaalus meelega inimeste mõtete köitmiseks genereeritud infomüra ja mulliajamine. Või siis õppimisvõimetu inimese jõuetu viha maailma ebaõigluse vastu. Kuid seegi vaid mu enda oskamatus vaadata õigesse kohta ja õiget asja. Kui natuke pingutada, võib selles maailmas näha inimeste tõeliste  elude, võibolla esmapilgul ehk banaalsevõitugi, ülevust. Mis kõrgemadki kui kunstlikult kuhjatud kummardusobjektid. Seepärast suurim tänu kõigile kes lasknud näha enda sisemust. Kes pole seda valehäbist peitnud, ega hoolimatusest tähelepanuta jätnud. Aitäh!