Hommikul äratab üles kõva kraapimine lumelabidaga vastu kõnniteed. Kell on 8.10. Proovin veel 10 minutit unne tagasi vajuda, aga ei, kohe mitte ei saa. Hõõrun käega silmi ja astun vasaku jalaga voodist välja (seda enamasti igal hommikul). Ja hea ongi, sest teades et kell on veel vara, jõuan enne 12 kindlasti ka  küünlad valmis. Nii oligi. Pärast 12 saabus Marju oma rõõmsa meele ja külakostiga. Jõime teed ja lobisesime elust-olust. Pärast seda siirdusime oma tänaste tegude juurde. Marju juba teadis, et on vaja teha kinkekarpe. Ja no need tulid imeilusad. Kahjuks ei ole mul neist pilti. Mina samal ajal ideedeta, nagu ma täna hommikupoole olin, ei osanud kusagilt alustada. Mõne aja pärast otsides erinevaid ideid ja materjale, leidsin, et võiks teha mõned armsad jõulukaardid.