Olin juba magusal unenägude maal, kui järsku kõlas "Äratus!!!". See lõikas ikka väga räigelt kõrvu ja tõi kiirelt jalule. Karjuti veel, et kolm minutit aega olla vormis ja kompanii ees rivis. Jõudsin alla rivistusele joostes kella  vaadata. Oh rõõmu, uus päev polnud veel jõudnud alata, kell oli 23.40. Õhk oli mõnusalt jahe ja värskendav. Taevas oli sumedalt tume ja oranžid tänavalaternad helkisid vägagi kaunilt. Sellise tänava ääres ja sellisel õhtul oleksin tahtnud oma kallimaga jalutada, mitte 160 kaasvõitlejaga rivis seista.