Mitmed Eesti autorid (Põldsaar 2002; Raitviir 2002) on oletanud, et probleem naiste väheses esindatuses peitub just nimekirjades, mille esinumbrid on sagemini mehed. Lisaks väidab Sheri Kunovich (2003), et postkommunistlikes riikides võib kandidaadi järjekord nimekirjas olla tähtsam kui arenenud demokraatiates. Esiteks on valijate kogemus demokraatlike valimistega vähene ning seetõttu on suurem tõenäosus, et valitakse nimekirjas eespool asuvat kandidaati. Teiseks oli erakondade arv esimestel demokraatlikel valimistel erakordselt suur, mis vähendas ühest erakonnast valituks osutunud inimeste osakaalu ja tõstis esinumbriks olemise tähtsust.