Järgmiseks sammuks on piltide koordinaatide ja reaalse keskkonna võrdlemine. Ja tõepoolest, kolme haua kontuurid, üks neist paremini välja joonistunud kui teised, on tegelikult nähtavad ka palja silmaga. Kõige silmahakkavam haud on veidi ülejäänud maapinnast kõrgem ja seetõttu arvab Eastaugh, et selles olev laip ei ole täielikult lagunenud. Kahtlemata on selle põhjuseks  igikelts.  On veel üks haudade olemasolu kinnitav tegur: kõik kolm anomaaliat asetsevad üksteise suhtes paralleelselt ja on ida-lääne suunalised. Briti mereväemäärustiku kohaselt maeti briti meremehed sellisel moel. Lisaks haudadele leiab Eastaugh ka hauatähise, mis on täpselt selline, nagu seda vanades ülestähendustes on kirjeldatud.  Eastaughs missiooni teiseks ülesandeks on nende esemete registreerimine ja kaardistamine, mis Investigatori meeskond 158 aastat tagasi maha jättis. Külm ja kuiv õhk on  ajahamba eest kaitsnud lisaks muule ka jullade ja tünnide puitu, mis alale laiali pillutatuna ikka veel seal lebavad. Kuid peaaegu kogu metall on kadunud. Kuid see ei ole hävinud - pigem vastupidi. Laevalt päästetud asjade hoidla, mille meremehed omal ajal maale rajasid, oli kohalike inuittide jaoks lausa kullakaevandus. Pehme vask ja raudnaelad on Arktikas väärtuslik kaup.  "Hoidlal oli tohutu mõju mitme sugupõlve inuittide elule," jutustab Eastaugh ja näitab, et puit on sõna otseses mõttes naeltest ja  poltidest puhtaks uuristatud.  Eastaughsi jaoks on siiski olulised hauad, eriti aga võimalus, et ühele laipadest tehakse ehk kunagi lahang. Kõik viitab sellele, et laip on hästi säilinud. Kas lahang tehakse, ei ole praegu veel otsustatud. Kuna ühte Franklini ekspeditsiooni liiget on põhjalikult uuritud, aitaks selline võrdlev uurimine teadlastel meremeeste elu 19. sajandil kahtlemata paremini tundma õppida.