Jätsin K veel tänagi koju, kuna ta veel ikka köhib. Tavapärane vaheaeg - mõtled, et saad rahus kodus üksi mõnuleda, aga ei midagi.  Muidugi ma armastan oma lapsi, aga toast tuppa käiv jorisev mudilane ei ole just toredaim meelelahutusprojekt. Vähemalt mitte sel päeval kui koju sai tuldud hommikul kell 5.  Õmblusmasinat ei ole siiani välja  võtnud ja tubade mittekoristamise heaks põhjuseks on pesumasina tagasisaabumise ootus. Et siis kõik korraga oma kohale paika panna.  Sõbranna pluusiga läks nii, et kui tagaselg oli juba kohe-kohe valmis, tekkis mul kahtlus laiuse üle. Kuna lõng on jämedam kui mustris ettenähtud, siis tundus mulle, et hoolimata kõvast silmade arvu vähendamisest on see siiski liiga lai.  Nüüd on tuju läinud ja ma ei teagi, mida teha. Ülesharutada muidugi, aga kas alustada uuesti või loobuda üldse.  Panin  esikust leitud tulbisibulad mulda. Parem hilja kui liiga hilja, eksole.  Aknalaual on aga juba seemnekarp.