18. sajandil alguse saanud huvi kasv muististe ja vanade esemete kogumise vastu viis teadusseltside rajamisele ja muuseumikogude tekkele nende juures (Jaanits & Laul & Lõugas & Tõnisson 1982: 9). 1904. aastal asutati Paides Järvamaa Muinasasjade Alalhoidmise Selts, mis asus koguma esemeid ja organiseerima kaevamisi (Lõugas & Selirand 1989: 249). Nii toimusid 1905. ja 1907. aastal Paide Muinasasjade Alalhoidmise Seltsi algatusel kaevamised Nurmsi Kirikumäel. Kuna kaevati võrdlemisi  väikses mahus ning korralikku ülevaadet kalme ehitusest ja leiumaterjalist seetõttu ei saadud, uuris kalmet 1921. aastal toonane Tartu Ülikooli arheoloogiaprofessor A. M. Tallgren. 1922. aastal jätkas kaevamisi Harri Moora, kes pärast ühe kindla tarandimüüri3 leidmist A. M. Tallgreni Helsingist kohale kutsus. Töid jätkati peaaegu kogu kalme alal ja 1923. aastal kaevas H. Moora läbi ka seni uurimata piirkonnad (Vassar 1943).