Nagu ikka, oled sa väga sisukas ja põhjalik.  Oma ameti tõttu olen kokku puutunud kõikide nende peretüüpidega.  Ühe paljulapselise pere viimast last õpetan praegu.Tegelikult polegi nii väga suur pere. Lugesin just näppudel kokku - 5 sain. Vanemad lapsed on juba iseseisvunud  ja tulevad vist toime. Siin peaks ütlema - vaatamata kõigele. Ema ei ole joodik, aga tööd ta küll teha ei taha. Algul, kui oli lapsi rohkem kodus, siis veel võis aru saada, kuigi ...pesu ta ei pesnud, kodu ei koristanud. Lapsed haisesid mustusest. Minu eelmises klassis oli üks tema poisslaps, kes haises nii koledal kombel kuse järele, et lapsed hoidsid nina kinni ja tegid ka südatalvel aknad pärani lahti. Mina ei saanud ju nina kinni hoida. Rääkisin emaga, ema ütles, et poisil on jah see viga, et teeb öösel  alla. Laps langes 11. klassist välja, sest ei tahtnud enam koolis käia. Viimane tüdruk( minu klassis praegu) on kena laps, aga keegi temaga ei sõbrusta, sest ta...haiseb. Emale võid otse või vihjamisi öelda, mingit kasu pole. On lihtsalt must ja laisk ema.  Minuga ühes majas elab 2 paljulapselist peret. Nüüdseks on kõik lapsed koolist läbi ja õpivad-töötavad. Ühes peres oli 8 ja teises 7 last.  Emad-isad on tublid, kodus kord. Nii et saab küll, kui tahad!  Ega ma pole ka õige inimene kellegi  laste arvu üle otsustama, aga tihtipeale kipub küll nii olema: palju lapsi = vähe mõistust, vastutust.  Muidugi ei tohiks riik jätta lapsi hätta, aga vanemate kasvatamisega on küll hiljaks jäädud.  Mina ise kasvasin 5lapselises peres, ema oli kodune, kuni kõige noorem laps läks kooli. Vanaema ka aitas, aga puudust nägime küll. 4 last said kõrghariduse, väärtusi kasvatati kodus.  Hauapõhja olen tänulik oma vanematele.