06.07 Wenna sünnipäev.  Hommik algas paraja jobutamisega, mis oli tingitud tõenäoliselt keskkonnavahetusest. Liivo torises meie kallal, kuna eelistasime klotside vaatamisele sohval lösutamist. On need klotsid seal tuhat aastat olnud, on teise tuhat veel, ära muretse Sõber!  Pärastlõunal vedasime end siiski õue ja käisime pangaautomaati lüpsmas. Siin saad valida, kas võtad dollareid või afgaane, Eesti kaardid täitsa toimivad. Taniili kaart meeldis automaadile suisa  nii palju, et ta sõi selle ära. Kuna reede on aga puhkepäev, siis kedagi pangast kätte ei õnnestunud saada ja tuleb mingi muu päev tagasi tulla.  Väikesed tänavapoisid kleepisid end külge ja teatasid, et nad on meie ihukaitsjad. Inglise keel on neil ootamatult hästi suus ja järjekindlus imekspandav. Ei'd nad vastusena ei aktsepteeri ja võivad sul kilomeetreid sabas käia ja oma nätsu pakkuda või dollarit nuruda. Liivo põikas ühe bande eest raamatupoodi peitu, kuid nagamannid panid ukse väljastpoolt riivi.  Oligi meie kaameramees koos poepidajaga pantvangis. Lõpuks tegi üks politseinik ukse lahti.  Õhtul oli A juurde kokku kutsutud väike seltskond Eesti kaitseväelasi ja meie eelmise kaaslased. Koondnimetus W34. Kohale laekus kümmekond hambuni relvastatud ja soomusvestidega mehemürakat. Kindluse müüride vahel tulid aga kestadest välja tavalised lõbusad sellid, kellega sai südaööni mõnusalt maast ja ilmast rääkida. Grupipilt sini-must-valge taustal jääb kohtumist meenutama. Üle tüki aja Eesti lippu näha  oli täitsa südantsoojendav tunne. Tegelt, rahvas, on meil kõvasti vedanud, et meil on selline riik olemas. Rännates saad sellest paremini aru.