Kummaline Vana…  Jah, Vana oli karm.  Vana teadis, et pojast ei saa farmerit, tegi siiski poisi elu kibedaks.  Igal hommikul andis Vana Tsimile nüri, päevinäinud kõpla ja saatis poisi põllule.  Poisil muidugi sai lõpuks sellest nüridusest villand ja ühel ööl ta läinud oligi.  Aastaid polnud Vana pojast midagi kuulnud, kui ühel hommikul peatus farmi väravas villis.  Sellest astus välja sihvakas sõjaväe  mundris noor mees.  Vana oli tükk aega tunnistanud mehe nägu, tundes lõpuks ära oma kadunud naise silmad.  Poeg oli tagasi tulnud.