Nostalgianurgake kõneleb sellest, et paremaid virsikuid, kui aastat 6 tagasi Zagrebi turult ostetud,  pole ma ei varem ega hiljem enam saanud. Küllap olid seal ka muud tegurid mängus, eks see oligi selline vasikavaimustuse periood - kõrvuni armununa -, aga mälestus plaatanite all paberkotist üliküpsete virsikute (ja viigimarjade - kui juba jutuks tuli) õngitsemisest, endal mahl lõuga mööda alla tilkumas, püsib ikka ere. Igal juhul on päris kindel, et Eestist selliseid virsikuid osta ei õnnestu. Ehkki sügiseti võib mõnikord kohata vilju, mis isegi näevad välja ja maitsevad virsiku moodi.