Hommikul kell 5 läks uni ära. Imelik tundus nii vara üles tõusta, tööle ju polnud vaja minna.  Mõtted ründavad, need pole eriti rõõmsad mõtted. Sain teada, et ühel mu heal tuttaval avastati  rinnavähk. Ta helistas mulle, aga mida sa lohutuseks ütled. Et pole viga, lõikavad rinna ära, elad edasi? Lühikese aja jooksul on see 3. juhtum minu tutvusringkonnast.     Vana aasta on juba täitsa otsas.  Mida öelda lahkuva kohta?  Oli selline tavaline aasta. Kui peaks graafiliselt kujutama, siis oleks nagu üks peaaegu normaalne EKG. Mõned vahelöögid ja rütmihäired, aga midagi tõsisemat mitte.  Haige ma  ei olnud, pikal reisil ei käinud.  Suvel alustasin kodus remonti akende vahetusest ja vannitoa renoveerimisest. See osutus aga mahukamaks, kulukamaks ja ka aeganõudvamaks, kui esialgu plaanisin. Nüüd enam pooleli jätta ei saa. Millal päris valmis saab, ei tea.    Blogielu?  Lugesin teiste kokkuvõtteid. Mul pole muud märkida, kui et tegin 190 postitust.  Hakkasin ise pilte tegema ja neid blogisse üles panema. Isegi fotojahis osalesin tükati.  Teemad ja käsitlused on palju muutunud. Uued näod on esile kerkinud.  Blogimine ei tekita enam nii palju elevust kui alguses. Mängulisus on kadunud, asemele on tulnud sotsiaalselt tundlik, ühiskonnakriitiline hoiak. Ikka aetakse mõnedes blogides oma eraasju, klaaritakse arveid ja irisetakse niisama. Aga on see minu asi? Ei ole.  Kui ei oleks neid kümmekonda blogijat, keda mina loen ja kes mind  loevad(vist), tuleksin ära.  Läheksin teise liivakasti. Ma ei tea veel, kas ma teen  oma blogikalendri.    Märtsis saab minu blogi 3aastaseks. Käib juba ilusti potil ja pühib ise ninaaluse puhtaks.  No vaatame, võib-olla tulevad uued hobid ja tegelused...):D     .