Tähendaks öökulle Ateena kanda, kui kirjandusliselt vähegi haritud publikumile selgeks teha, et erootilised tundmused ühed kõige vägevamatest tundmustest - terves looduses ja inimestes on ja et need tundmused kõigi aegade suurtele kunstnikkudele ja kirjanikkudele kõige tänulikumaid ja suursugusemaid aineid on annud. Kuid kirjanduslistes suurteostes on erootika suurelt osalt targu varjatud põhiheliks, mille  ümber ennast täisväärtusline elu oma mitmekülgsusega ühiseks kunstimõjuks koondab. Palja ja alasti suguelu iseoma ette käsitlemine läheb kesk­pärase kirjaniku käes igavaks ja imaraks loomusunni kirjelduseks.