Samuti ei valmistanud neile raskusi hindade eristamine: kui üks kaupmees pakkus etooni eest üht marja ja teine kaht marja,  siis tegid ahvid eksimatult kaupa sellega, kellelt sai sama raha eest rohkem. Ahvid õppisid ka eelistama müügimehi, kelle pakutav toit oli neile rohkem mokkamööda. Ahvide puhul ei olnud märkigi säästlikkusest. Kõik mündid läksid kiiresti käibele.