Jonassen (2000) analüüsis põhjalikult sadu erinevaid teadustöödes uuritud probleeme ning leidis, et neid saab iseloomustada 11 tüübi kaudu. Seejuures kirjeldas ta loodud süsteemi probleemide struktureerituse astme abil, alustades kõige  lihtsamatest hästi struktureeritud ja lõpetades kõige komplekssemate vähe struktureeritud probleemidega. Seeläbi saab loodud süsteemi seostada varasematega ning rakendada üldiseid probleemide lahendamise strateegiaid, kuigi täpsema klassifikatsiooni kontekstis täpsustuvad ka lahendusstrateegiad ja probleemi elemendid. Suurem täpsusaste võimaldab tulemuslikumalt õpetada ja ka hinnata probleemilahendamise oskusi.