Ainus tuttav inimene, kes mulle terves suures Viru keskuses rõõmsalt tere hüüdis, oli praostihärra. Aga tema läks ka kinno. Nii et võisin rahumeeli oma hullude kingadega ringi paarutada kartmata, et mõni tuttav inime neid kriitiliselt piiluks.