Seda kõike eelöeldut on kergesti näha usutunnistusest, kus kolmandas osas me ütleme: "Ma usun Pühasse Vaimusse, püha katoolset Kirikut,  pühade osadust…". Meile on teada varastest ristimisliturgiatest, kus katekumeenidele esitati ristimise eel küsimus vormelina: "Kas sa usud Pühasse Vaimusse pühas Kirikus?" Võrreldes Rooma missakaanonit Hippolytuse armulaualiturgiaga näeme me seda sidet Püha Vaimu ja Kiriku vahel. Kui Rooma kaanonis öeldakse: "Tema läbi, koos Temaga ja Temas kuulugu kõik au ja hiilgus Sulle Jumal, Kõigeväeline Isa Püha Vaimu ühtsuses", siis Hippolytuse armulauakaanonis on sõnad: "Tema läbi olgu auhiilgus ja au Isale ja Pojale ja  Pühale Vaimule Sinu pühas Kirikus - nüüd, ikka ja igavesti". Panite tähele - kus Rooma missakaanon ütleb "Püha Vaimu ühtsuses" on Hippolytusel "Sinu pühas Kirikus". Kirik on seega kohaks, kus Püha Vaimu Isiku eriline isikulisus esile tuleb!