Käisin vahetult enne Sinu visiiti Indias( 1.- 20. märts). Enne reisi neelasin suurtes kogustes infot blogidest, raamatutest, kust iganes. Olin  valmis üllatusteks, šokiks, kõhuhädaks jne. Šokk jäi tulemata, üllatus ka, sest kõik tundus täpselt selline nagu peabki olema, ainuke mille kergel kujul sain, oli päevane kõhuhäda 3. reisipäeval, aga see polnud kindlasti tingitud toidust. Üks mu tuttav bioloog väidab, et see polegi toidu teema, lihtsalt organism pole harjunud kohalike bakteritega, mis pole sugugi kõik pahad. Ja see tuttav, kes on pool maailma läbi käinud, saab ühe voodipäeva iga reisi 2.-3. päeval. Kui just see reis pole riiki, kus on  absoluutselt kõik tapetud, ka söök ja jook. Aga mitte sellest ei tahtnud ma tegelikult rääkida. Vaid sellest, et kuigi ma ütlesin, et mind miski ei üllatanud, siis imestama pani ikka- niikauaks kui ma polnud suutnud välja mõelda, miks asjad nii toimivad. Aga nad toimivad ja kõik tundub loogiline, aktsepteeritav- seda muidugi India mõistes. Paljud inimesed ei suuda mõista, et igal maal elatakse erinevalt ja Lääs on niigi liiga palju enda nina igale poole toppinud. Suur hummaansus ei pruugi seda tegelikkuses olla ja  võib pigem pikapeale veel suurema hävinguni viia.  Minu jaoks jäi see reis lühikeseks, liialt tempokalt läbisime kahekesi ligi 3000 km Kesk -Indiat. Nüüd on ainult üks suur soov- tagasi!!! Tagasi, pikemaks ajaks, pigem päris üksi ja võimalikult väikestesse kohtadesse.