ALEKSANDER KESKÜLA (1882-1963) WORLD VISION    Although Aleksander Eduard Kesküla left Estonia for good in 1907, his thought was and remained part of the Estonian thought of the beginning of the last century.  The fact that his tutor was Aleksander Põrk, a man whose way of thinking was characteristic of the times of national awakening and who according to  todays standards could be classified as a national fundamentalist, was certainly an important factor among those that influenced his views.    Central in Keskülas thought was the region of Baltic Sea.  In this region three cultural spaces met - East, Central and North Europe.  According to Keskülas approach, Estonia had originally belonged to the Nordic region, but as a result of the German conquest in the 13th century it was included in the alien Central European cultural space.  It  then re-established its Nordic belonging in the 16-17th centuries and in the 18th century fell under the yoke of the even more alien Eastern European (Russian) civilisation.  Kesküla thought that Estonia should separate from Russia and restore its place among the Nordic countries that were becoming increasingly unified.  In this respect he differed from the other Estonian politicians during the First World War.    Kaido Jaanson. Eestlased Rootsi salapolitsei valvsa silma all Esimese  maailmasõja ajal. - Tuna, 2003, 1, 19-31.    Et Esimese maailmasõja aegne Stockholm oli üks igavene luuramise pesa, on ammu, täpsemalt selle sõja enda algusest peale teada.  Keskriikide agendid tegutsesid ja intrigeerisid Entente´i omade vastu ning kõikide maade agendid püüdsid kavaldada üle üksteist ja Rootsi võime, meenutas hiljem Ameerika Ühendriikide tollane saadik Stockholmis, Ira N. Morris.    Näib, nagu oleksid rootslased seda ette teadnud ja selleks varakult valmistunud.  1913. aasta sügisel andis Stockholmi politsei sõjaväevõimude käsutusse kaks detektiivi.  Tuginedes neile moodustati augustis 1914 kindralstaabi alluvuses eriline politseibüroo ülesandega jälgida välismaalasi - Polisbyrån för övervakande av utlänningar.  Selleks läks kindralstaabi teenistusse veel neli politseinikku, nendest üks oli ka detektiivkomissar.  Need kuus politseitöötajat moodustasid asutuse, mis tegeles nii kahtlustatavate inimeste jälgimise kui ka reetmise ja riigi kaitse  seisukohalt tähtsate saladuste kaitse valdkonda kuuluvate küsimuste eeluurimisega.  Nagu näeme, polnud see jõud suur.  1917. aastal, mille kohta on kirjutatud, et toona oli asutus suurim, koosnes büroo ühest kriminaalkomissarist, ühest kriminaalülemkonstaablist ja kaheksast detektiivist.    Missugused olid selle poliitilise politseibüroo ülesanded, on mõneti ebaselge.  Büroo tegutses üksnes siseministri suuliste korralduste alusel, kusjuures ei kohkutud tagasi kahtlusaluste isikute kirjade  avamise ja telegrammide lugemise ees.    Oma abi ei keelanud ka n.-ö. üldsus.  Kui veebruaris 1915 oli Stockholmi hotellis "Regina" (kus aprillis 1917 peatus oma läbisõidul Rootsist Lenin ja kus aastail 1917 - 1918 paiknes Aleksander Kesküla Eesti Büroo) keegi vene alam kohtus Rootsi mereväemundris mehe, ajateenija Knut Ernst Peterssoniga, siis jutustasid portjee, telefonist, jooksu- ja liftipoiss ning koristajad kohusetundlikult kõik, mis teadsid.  Või teadis saksa keelt osanud  rootslannast teenija Sofia Wilhelmina Lundkvist rääkida hiljem, 1917. aastal Fürstenbergide alias Ganetskite juures toimunud kahest suuremast poliitilisest koosolekust, ühest neist sellel põhjusel, et ajakirjanduses ilmusid teated, et Fürstenberg on võtnud vastu raha Saksa valitsuselt.  Et fotoasjandus oli juba arenemas, tuli tegelda ka pildistamise jälgimisega.  1916. aastal äratas tähelepanu, et üks Hornsgatanil elav taani kaupmees koos oma naise, Venemaa alama, Tallinnas sündinud Leontine Johanna  Rebasega hulkus suvistepühadest kuni septembrini sageli kodust kaugel Vaxholmi kindluse ümbruskonnas, tehes tihti fotosid.  Ent pärast seda, kui mõlemad olid üle kuulatud, leiti, et siiski pole alust kahtlusteks, et need pildistamised oleksid olud võõrriigi huvides.    1918. aasta veebruaris vastuvõetud otsuse kohaselt eraldati büroo alates sama aasta 1. märtsist kindralstaabi alluvusest.  Büroo ülesandeks jäi endiselt välismaalaste järele vaatamine ja registreerimine.  Sellisena lakkas  büroo olemast 1937. aastal.  Seega tegi büroo oma arengus läbi mitu etappi ja muundumist, ning kui tõele au anda, siis selle nimetuse, mille all tema fond nüüd Riigiarhiivis eksisteerib, omandas ta alles 1923. aastal.    Mind huvitas büroo tegevus üksnes selle algetapil, kuni aastani 1918.  Rohkem kui 90% selle fondi materjalidest olevat välja praagitud, enamasti põhjendusel, et sama informatsioon on olemas ka mujal.  Kuid öeldu käib büroo tegevuse kohta kogu perioodi vältel, seega  aastail 1914 - 1937.  Ent kindlasti on materjale läinud kaduma meidki huvitavast ajalõigust.  Nii näiteks puudub juba esimesest säilikust, mis haarab ajavahemikku augustist 1914 järgmise aasta alguseni ja mis jooksva numeratsiooni kohaselt peaks sisaldama 60 toimikut, mitu numbrit.    Materjali võib jagada laias laastus kaheks: toimikud ja nn. öömajakaardid (härbärgerarkort).  Alates sõja algusest, 1914. aasta augustist püüdsid Rootsi võimud pidada arvestust riigis viibivate  välismaalaste ja nende liikumise üle.  1916. aasta algul kehtestati ses suhtes ühtlustatud, nn. öömajakaartide süsteem.  Kõigi välismaalaste kohta pidid hotellides ja võõrastemajades täidetama kaardid, millele märgiti inimese nimi, sünniaeg, rahvus, sünnikoht, elukutse, kodukoht, saabumisaeg, koht, kust ta saabus, ning hotell, kus ta hetkel oli.  Säilinud on kaardid aastaist 1916 - 1920.  Need annavad informatsiooni sellest, kuidas ja kus meid huvitavad inimesed on liikunud.  Ent nagu  allpool näeme, ei ole büroo silm selles suhtes ulatunud sugugi kõikjale.  (Rootsi Kuningriigist sai Esimese Maailmasõja ajal mugav platsdarm rahvusvahelisele finantsvõimule oma hämarate ja kaugeleulatuvate plaanide ettevalmistamiseks ja elluviimiseks. Rootsi deklareeritud neutraalsus kasvas oma ajaloo algusest peale tihedas sümbioosis rahvusvahelise (Loe: finantsvõimeka rahvuse) panganduskapitaliga. Ja on jäänud selliseks siiani, haaranuna praktiliselt kogu regiooni. Egas muidu kuulu Wallenbergide finants-  ja majanduskonsortsiumile otsapidi ka kõik meie pangad. - zed)  (Jätkub)    Muudetud: 1-10-07 kell 14:56:18 zed