Statistiliste võrdlusandmete avaldamine ajendab inimesi paratamatult enda eluolu nendega kõrvutama, ajendades paljusid tegevustele, mis võiksid neid viia  unelmate maale - "keskmiste" hulka. Sellist toimet avaldavad ka tegelikkuses mitteeksisteerivad abstraktsed näitajad, mille hulka võib arvata igasugused aritmeetilised keskmised, kus mõõdik leitakse matemaatilise tulemiga, milles kõikide liidetavate summa jagatakse selle hulgaga.Kuna avalikkusele suunatud informatsioon on paljudele tegutsemise ajendiks, siis on oluline arvestada selle arvulise näitaja vastavust tegelikkusele, mis välistaks inimeste poolt ebareaalsete eesmärkide püstitamise.Inimese loomuses  on ju tahtmine olla oma kaaslastest millegi poolest parem ja edukam, olgu selleks mõõdikuks siis tervis, töötasu, mingi materiaalne väärtus (korter, auto jmt) või kas või anne. Ebaõige informatsioon, mida saab tõlgendada mitmeti, võib põhjustada inimestes asjatuid pingeid, halvendades seejuures liigse stressi mõjul oluliselt nende elukvaliteeti.Selleks, et midagi varjata või vett sogada, on mõttekas rääkida igasugustest aritmeetilistest keskmistest. Selline keskmine võimaldab endasse peita mõlema poole  äärmusi - neid, mis võivad tekitada liigset uudishimu või kellegi pahameelt. Statistiline keskmine kui näitaja peaks andma elanikkonnale vajaliku sõnumi sellest, mis ühiskonnas toimub. Kas see ka tegelikult nii on?Keskmine palk jääb enamikule püüdmatuksVõtame näiteks statistikaameti iga kuu avaldatava keskmise töötasu, mille igakuine avaldamine on tekitanud mulle palju lisatööd - pean aina kinnitama oma töökaaslastele ja lähedastele, et vaatamata nende allapoole keskmist jäävale töötasule, on nad väga tublid  töötajad ja toredad inimesed. Tundub, et minu siirastest kinnitustest hoolimata on paljudel neist seda raske uskuda ning leppida oma statistiliselt madalama positsiooniga ühiskonnas.Nimetatud näitaja olulisust võimendab selle kasutamine ühiskonna edukuse (heaolu) näitajana, mille on kujundanud erisoodustustes mõnulevad poliitikud. Elanike edukuse pidev võrdlemine keskmise statistilise töötasuga põhjustab paljudes inimestes tervistkahjustavat stressi ja valede otsuste tegemist. Seda, et keskmist või sellest  kõrgemat tulu teenib igast neljast inimesest ainult üks ning suuremal osal jääbki keskmine püüdmatuks, tajuvad vähesed. Liidetavate suurenemisel kerkib ju paratamatult ka nende keskmine - mida enam tõuseb inimeste tulu, seda kaugemale nihkub senine keskmine. Seega, vaatamata töötasude pidevale tõstmisele, jääb ka tulevikus suurem osa inimesi teenima alla selliselt arvutatavat töötasu.Miks ei räägita keskmisest jalanumbrist?Ka keskmise eluea pikkuse aritmeetiline kajastamine tundub ebaõigena, sest see võib  omakorda avaldada mõju inimeste elukvaliteedi langusele. Tulevikupildil on oma osa elukvaliteedi mõjutamisel. Kurbusega võin kinnitada, et statistilise madala eluea tõttu ei usu suur osa eesti meestest, et neil on lootust kunagi pensionipõlve nautida. Kui statistika andmetel on tõenäosus pensionini elada väike, siis milleks on tarvis koguda sääste pensionifondidesse ja järgida üldse tervislikke eluviise? Selliseid vastuseid olen kuulnud paljudelt üle keskea meestelt, kelle tähelepanu olen juhtinud säästude  olulisusele või siis nende üha kasvavale alkoholilembusele. Vaatamata minu ponnistustele suurendada nende väljavaateid pikemale elueale, usutakse pigem ikka "keskmist" ning ollakse veendunud, et väljavaated pensionipõlve nautimiseks on nullilähedased. Raske on eristada põhjust ja tagajärge, kuid perspektiivitu vanaduspõli on kindlasti paljudele üheks ajendiks, mis sunnib neid nautima oma alkoholiga immutatud eluküünla sära.Millegipärast ei räägita keskmisest jalanumbrist, keskmisest kehakaalust või siis  mingist muust analoogsest näitajast, sest viimased ei anna ühiskonnaliikmetele olulist informatsiooni. Miks me siis rõhutame vahetpidamata teatud aritmeetilisi keskmisi arve (palganumbreid või siis eluea pikkust), mis on samasugused abstraktsed, mittemidagiütlevad arvud?Keskmise moodustab määravam osaKeskmine on ikka selline näitaja, mille moodustab määravam osa. Keskmise töötasu kontekstis oleks suurim inimrühm see, kes teenib mingis vahemikus saadavat töötasu. Primaarne on inimeste arv, mitte rahamass. Eluea  puhul oleks tegemist elueaga, milleni õnnestub suuremal osal inimestel elada. Inimeste elukvaliteedi hindamisel ei tohiks kasutada mingeid aritmeetilisi keskmisi, vaid ikka tegelikke keskmisi (mediaane), mis annaksid elanikkonnale olulist informatsiooni ja suuniseid. Keskmine peab olema ikka keskmine, mitte mingi arvude jada jagatis, millega ei ole tegelikult midagi peale hakata. Aritmeetiline keskmine sõidukiirus 60 km/h võib osutuda juhile palju ohtlikumaks kui 100 km/h harrastavale sohvrile, juhul kui ta  kas või korrakski vajutab ohtlikul teelõigul gaasipedaali põhja.Nii nagu kaunimatest osadest kokku monteeritud näolapist saadakse maitsetu ja mittemidagiütlev inimene, nii on ka igasugused keskmised eluvõõrad näitajad, mida kusagil tegelikkuses enamasti ei eksisteeri.