Elus on palju asju, mida tuleb taluda (ära kannatada), kuid ajal, mil me räägime haridusreformist või misiganes ideedest seoses koolihariduse kvaliteedi parandamisega, ei ole õige vaadata mööda tegelikust probleemist ning lahendada ebameeldivusi käskude või keeldudega. Minu hüpoteesi kohaselt on ka keskmiselt laisk õpilane (ehk "tüüpiline" õpilane) vägagi motiveeritud koolis  käimisest, kui ta näeb, et tundidest on kasu. Vastasel juhul läheb ta aga kergema vastupanu teed ning "vajadusel" või võimalusel valib teise tee. Kool ei saa teise tee valikut otseselt keelustada (selle jaoks on teised institutsioonid), kuid mida kool võib ja saab teha, on koolipäeva sisustamine asjalike ning kasu toovate tundidega.