Selline august-välja-ronimise-tunne oli mul laupäeval, peale selle aasta esimest  kahetunnist kõledate, hämarate Lõuna-Eesti põldude vahel loksumist oma Tartu-vanaema koridoris jäiseid vettinud bahillasid jalast ära sikutades. Sellised hetked väärivad küünlaid - olla ise-enda jaoks mõneks hetkeks kangelane ja imetleda oma pühendumust!