Sellega on islam esimene arengufaas läbi. Õigluse ja allaheitlikkuse sõdurid aga pööravad peatselt oma pilgud raamatuusksete - ahl al-kitâbi vastu ning kõigest paarikümne aastaga vallutavad suurema osa Bütsantsi aladest, Pärsia aga purustavad sootumaks. Arvatavasti tähtsaim tegur, miks seda suudeti, oli käesolevas töös vaadeldud õpetuse jihād fī sābi llāh - "pingutus Allahi teel" omaksvõtmine. Vaadeldav suura 9 on jäänud tänapäevani muslimite peamiseks õhutusallikaks uskmatute vastu. 20. sajandil pead tõstnud islamifundamentalismi arvukates töödes on enamasti üksmeelne seisukoht Lääne suhtes, et seal ei ela mitte raamaturahvas - ahl al-kitâb, vaid usust taganenud rahvas või paganad, sest rääkida kristlikust Läänest materialismi ja tarbijaühiskonna pealetungi tulemusena on absurd fundamentalismi peateoreetikute Sayyid Qutbi [12], Abu Ala Mawdudi ning uue ja veel vihasema põlvkonna eestvõitleja Bin Ladini jt arvates. Juba islami fundamentalismi isa Hasan al-Banna rääkis uskumise ajastu lõpust Läänes ning samasuguste arengute ohust dār al-islāmis (Banna, Five Tracts, 22); Qutb 1960. aastatel ja Mawdudi dekaad hiljem kuulutasid, et Lääne inimesed pole mitte kristlased, vaid tegu on tõeliste paganate ja silmakirjatsejatega, kellele nende usk - kristlus on vaid tühipaljas nimi teiste nimede kõrval (Qutb, Fī zilāl al -qur'ān, 4pt).