Tartusse saabusin eile õhtul. Üks tiigrikutsikas tundus selle üle rõõmus olevat. Mina olin eelkõige väsinud. Rõõmus ka. Tartu on alati tore. Oli uus House (mis teema!), oli asju.  Hommikul sain oma  tavalist kübermarsruuti pidi kolades paraja reaalsuselaksu. Äratas üles küll. Mõni asi isegi nii, et ei suutnud jätta õhtuni ootama ja printisin välja, et teel koolitusele / lõunapausil läbi lugeda. Lõunapausil sain - kui see on võimalik - veel suurema reaalsuselaksu. Jaa, ma tean, asjadel on mitu külge. Kõik,mida sa näed, ei ole tõsi; kõik mida sa kuuled, ei pruugi tähendada seda, mida sa kuuldust aru saad ja välja loed. Vähemalt on lugedes enamasti võimalik asjad mitu korda üle lugeda ja mitut moodi  tõlgendada.  Kogu see päev võttis nii läbi,et ei jaksa isegi uut ilmakodanikku tervitama minna. Uhh, see pisikese beebi lõhn ajaks mind vist hetkel lihtsalt nutma. Pealegi on mul kell 20 juba Torbikute proov ja natukene tahaks puhata ja mängida ka vahepeal.  Tauno lubas virgalt tööd teha, asjad valmis saada ja mulle pärast proovi ka (erootilisi?) mänge korraldada. Ootame, vaatame, homme jälle Tallinna.  Mul oleks vaja teisipäevaõhtuks tuge / kaaslast / mentaalset armukest. Naissoost, paluks!  Anyone?