Kuid pöördudes tagasi eksamite mugavuse juurde. Ma küsin endalt, miks me oleme nii mugavad ja lükkame oma elukutse valikut võimalusse hakata klikkima Sisseastumise Infosüsteemis ehk SAIS-is (e-teenus, mille abil sisseastuja saab esitada sisseastumisavalduse elektrooniliselt ja turvaliselt Interneti teel), et esitada oma riigieksami tulemused  kõikvõimalikele erialadele kõikidesse ülikoolidesse? Kas mitte sellepärast, et inimese loomuses on lükata otsuseid ja valikuid edasi nii kaua kui vähegi saab. Mis juhtuks, kui me peaksime juba gümnaasiumi alguses valima, millist ainet ja mis mahus tahame õppida. Kunstihuvilised õpilased saaksid sel juhul õppida kunstiajalugu A-tasemel ehk süvendatult ja bioloogiat C-tasemel ehk põhiteadmisi. Sellise süsteemi puhul oleksime me sunnitud tegema oma valikud juba gümnaasiumi alguses. Esimene mõte antud süsteemi  kehtestamise puhul on: äkki ma mõtlen vahepeal ümber, tahan õppida muud. Siiski usun, et gümnaasiumiastme puhul on ümbermõtlemisest tulenevat ainete õppimist kergem organiseerida kui ülikoolis geenitehnoloogiast õigusteaduskonda üleminekul.