Tass rohelist teed, kuhu lisatud mõne inimese jaoks okserefleksi esilekutsuvalt palju mett. Jah, mulle meeldib robustselt mesimagus tee, kuid peaaegu  kunagi ei joo ma teed suhkruga, sest valget suhkrut ma lihtsalt ei salli. Pigem joon puhast teed (kui see just mingi pakimaitseline pakitee pole).  Teega mee kõrvale panin käima Jan Uuspõllu "Ürgmehe"(see dvd oli minu riiulil juba lubamatult kaua seisnud) .  Si-si-si-si-sitapead! On olemas kaks sugu - naised ja sitapead. Kas on nii? See on kogu loo põhiküsimuseks. Või pigem väiteks, mille ebaõigsuse tõestamisele pooleteise tunni jooksul keskendutakse. Loomulikult ei ole kõik mehed sitapead. J. Uuspõld  teeb selle vaatajatele puust ja punaselt selgeks. Ja ega naistelgi midagi viga pole. Me võime tõesti vahel käituda justkui kuuluksime eri kultuuridesse (küttidest ja korilastest välja kasvanud erinevustega klannidesse), kuid tegelikkuses oleme me ühe kultuuri kaks üksteisele olemuslikult vajalikku poolust, me täiendame üksteist. Me oleme erinevad and that's ok! Väga mõnus etendus igatahes, mille kohta minu mees ütles, et sa pead seda vaatama, täpselt nii ongi! Ja ta annab harva millelegi aukartustäratavalt entusiastliku hinnangu.