Laupäeval, 10. oktoobril 1936.a õhtul kell seitse peeti Tartu raekojas  linnavolikogu saalis Eesti Kirjastus­Ühisuse Postimees peakoosolek. Peakoosolekul oli palju rahvast, nii uusi kui ka vanu osanikke. Teada oli, et kirjastusühisus vabastatakse sekvestri alt ja sellele järgnevad uue juhatuse ning nõukogu valimised. Sekvestrivalitsusest ja kirjastusühisuse tegevusest sekvestri all andis ülevaate sekvestrivalitsuse esimees kindral Aleksander Tõnisson. Tema sõnade kohaselt oli kirjastusühisuse äritegevus aastatel 1935-1936 olnud edukas. Suurenenud olid trükikoja, tsinkograafia, köitekoja,  päevalehe tulud ja vähenenud igapäevased kulud. Optimistliku sõnavõtu lõpetuseks kinnitas A.Tõnisson, et kirjastusühisus on saneerimisega tervendatud ja võib elujõulise ettevõttena uute omanike kätte minna (Postimees 1936, nr 276). Kirjastusühisus tervendati väga lihtsalt: senine osakapital kustutati 100%­liselt. Et saneerimist ainult osaühisuse senise kapitali kustutamise ja uue kapitali sissetoomise abil korraldada ei saanud, nõustusid senised kreeditorid - pangad, ärid ja mõned isikud - kustutama teatud  osa oma nõudmistest. Uus osakapital, 200.000 krooni, pandi kokku nii: 101.000 krooni ehk 51% aktsiatest riiklikult Pikalaenu Pangalt ja 99.000 krooni jaotus kolmeks võrdseks osaks. senistele osanikele (põhiliselt Eesti Üliõpilaste Seltsi ringkonnast), põllumajanduslikele ja ühistegevuslikele organisatsioonidele ja korporatsioonidele ("Vironia", "Estica", "Sakala"). Pikalaenu Panga kätte läksid ka mõne suurema kreeditori laenud ja eraaktsionäride osa ei jäänud enam määravaks (Uus Eesti 1936, nr 277).  Kirjastusühisuse majanduslik tervendamine läks valitsuse poolt soovitud suunas. Seda tunnistab majandusminister Karl Selteri telegramm, mis koosolekul ette loeti ja kus oli kirjas: "Valitsus on osutanud "Postimehele" suure vastutuleku eeldusel, et "Postimees" koondab enda ümber Tartu kogu seltskonna üksmeelseks tööks rahva kasuks. Valitsus on teinud ja teeb võimaliku selle töö kindlustamiseks" (Postimees 1936, nr 276). "Tartu kogu seltskonna" all peeti silmas, nagu õigesti märkis ajaleht "Vaba Maa", et ühte  ettevõttesse on koondatud seltside ja korporatsioonide esindajad, keda pole vaatamata paljudele katsetele varem õnnestunud koostööle panna (Vaba Maa 1936, nr 236). Kommenteerides kirjastusühisuse nõukogu ja juhatuse valimisi, osutas "Vaba Maa" samas ka tõsiasjale, et mitmed nõukogu liikmed olid varem tegevad vapside väljaande "Vaba Sõna" järglase "Uus Sõna" juures. Nõukogu liikmeteks valiti nimelt A.Piip, R.Bernahoff, E.Ein, S.Ottas, J.Konze, K.Ahman, A.Jõudu, E.Kant, V.Koitmets. Nõukogu esimeheks sai Tartu  linnapea A.Tõnisson. Kirjastusühisuse juhatuse liikmeteks hääletati üksmeelselt majandusministeeriumi rahandusosakonna direktori A.Kelleri ettepanekul enamuskapitali poolt Pikalaenu Panga direktor B.Rostfeldt ja sama panga inspektor A.Olbrei ning majandusministeeriumi laenude büroo juhataja R.Muremaa. Vähemuskapitali esindajateks said vannutatud advokaadid H.Sumberg ja V.Siil ning Tartu maavalitsuse esimees O.Pärlin.