Retooriline küsimus iseendale:  kas kirjutada  a) sellest, kuidas kakskeelsed lapsed (ehk siis need, kelle emakeel ei ole rootsi keel) kasutavad narratiivi…ei, see kõlab nüüd küll suht veidralt :S Ühesõnaga siis, kui lapsed jutustavad/ümberjutustavad midagi, siis peaks see teoreetiliselt erinev olema ses osas, mis puutub lapsi, kes räägivad rootsi  keelt emakeelena ja kes mitte, kuna esiteks nende keelelised võimalused ja teiseks kultuuriline taust ja kogemused on erinevad. Kindlasti on erinevus ka nende laste vahel, kes on erineva etnilise taustaga jne….  b) sellest, kuidas kakskeelsed lapsed kõnes vahetavad koode või siis stiiliregistrit erinevate inimestega suheldes? Erinevad inimesed defineeruvad siis teisteks kakskeelseteks lasteks, rootsi lasteks ja täiskasvanuteks (võimalik ka, et erineva taustaga st rootslased ja mitterootslased)