A. Belõi huumor oleks peatükk omaette. See pole nali nalja pärast, ei ka Gogoli naer läbi pisarate, kaugeltki mitte mõru irvitus, vaid üsna omapärane liik "romantil'ist irooniat". Laskud koos auto­riga keerukaisse sügavustesse, juba viivad sind lennukad laused peadpööritavaisse kõrgustesse, kui äkki näidatakse: polegi kõrgust ega sügavust, on vaid pikkus ja laius. Neljanda dimensiooni  asemel osu­tud teises. Müstika paljastub müstifikatsiooniks, veri marjaleemeks. Belõi huumor tähendab eeskätt hüppeid ühest perspektiivist teise.