Jah, aga saatusele alistumine  eeldab võimet näha oma saatust pikemas perspektiivis. Kui palju on neid inimesi, kes võivad mingi olukorraga leppimisel käe südamele panna ning täies kindluses väita: "jah, ma tean, et see on minu saatus, ma tean, et nii peabki olema"? Selline leppimine toob sügava rahu. Ent sellise rahu suurim vaenlane on mõttemuster "aga äkki …", "aga mis siis kui …" jne. Ja kui see mõte tekib, kaotab inimene oma rahu ja halvemal juhul võib juba tehtud valikuid sügavalt kahetsema hakata … sest ta tegelikult ikka pole  täiesti kindel, et just see on tema saatus.