Tänasest meediastki võib lugeda (vt nt siit), kuidas Saksamaa president kutsub inimesi üles leppima tõsiasjaga, et islam on saanud osaks riigi identiteedist. Mida muud ta saakski öelda, teades et Saksamaa muutumine islamistlikuks riigiks on üksnes ajaküsimus. Märkimisväärne on aga asjaolu, et keegi ei võta meie kultuuri vägivallaga üle, vaid me ise anname selle ära, soovimata saada lapsi, ent ihaledes seejuures siiski harjumuspäraseks saanud "heaoluriiklikku" elustiili (immigratsioonivoog on tingitud vajadusest tööliste järele olukorras, kus rahvastik ei taastooda ennast). Meil olgu mugav - pärast meid tulgu või veeuputus (või šariaat). Kultuuris, kus lapsi ei ole, on selline juhtmõte väga kerge tekkima.