Valery Chalidze leiab, et viiekümnendate aastate algusaastaisse jäänud konflikt sünnitas uue läänelaadse kurjategija tüübi, kes teeb võimudega koostööd ja on tihedas seoses ühiskonnaga (refereeritud Schulte-Bockholt 2006, 163-164 järgi). Nõukogude õiguskaitseinstitutsioonid kasutasid haruharva Vene  NFSV kriminaalkoodeksi paragrahvides 77 ja 77(1) toodud banditismi ja kinnipeetavate kuritegeliku grupeeringu loomise kuriteokoosseise. Nimetatud kriminaalkoodeksi sätete alusel alustatud kriminaalmenetlustest tuli viivitamatult kirjalikult keskust teavitada. NSV Liidu siseministeerium ja peaprokuratuur viisid sarnaste juhtumite puhul läbi ametkondliku juurdluse ja ametiisikud, kes leiti olevat süüdi bande või kinnipeetavate kuritegeliku grupeeringu tegevuses, said distsiplinaarkorras karistada. Seetõttu  alustasid õiguskaitseametnikud tavaliselt kriminaalmenetlust vähem ohtlike kuritegude, näiteks röövimise sätte alusel. Kurjategijate kuritegelike grupeeringute loomise ja sinna kuulumise eest, mille eesmärk oli rünne administratsiooni esindajate või kinnipeetavate suhtes, karistati kinnipidamisasutustes isolaatorisse või äärmisel juhul üksikkambrisse paigutamisega (Криминология 1997, 609).