Retseptikatsetuste sarja jätkasin vaarikakastmega valge šokolaadi koogi teemal. Vaarikakastme koristasin küll pealkirjast ära, sest mul läks käiku metsmaasikatoormoos (vaat seda nimetan mina delikatessiks), väiksemat sorti, aga olulises kõrvalosas metsmaasikaliköör - pildil küll kastet nii või naa ei ole, pole midagi parata, ei sobinud kontseptsiooniga (kui te nüüd uhkustada lubate, siis ma olen selle suurema fotoga äärmiselt rahul   ). Aga võite mind täitsa vabalt uskuda - ma tean, millest räägin - et see kaste oleks suurepäraselt kõlvanud ka i l m a koogita   . Muidugi ei ole mitte mingisugust alust arvata, et vaarikad ja vaarikaliköör kuidagi kehvemini esinenuks. Ja kindlasti võib siin vabalt kasutada ka muid parajasti käepärast olevaid  marju või miks mitte ka rabarberit - kaneeli ja suhkruga pehmeks hautatuna või ahjus röstituna.  Mõned inimesed tõstavad valge šokolaadi peale kisa ja ega ma tõtt öelda ise temaga ka sõber ei ole, aga kooki ei ole küll tarvis selle pärast söömata jätta, sest kogu muu seltskond suudab selle ainult nime poolest šokolaadi lääge magususe kenasti neutraliseerida ja tulemus on üpris mõnusalt kreemjas ning parajalt vanillimaitseline. Retsepti kohendasin sel määral, et algse 200 g kohupiima asendasin poole  suurema kogusega. Munavalgete kasutamine ilmtingimata hädavajalik ei ole. Valge šokolaadi sulatamisel tuleb hoolikas olla - nagu ikka, et tilkagi vett sisse ei satuks.