Kas seda on liiga palju öeldud, et kui psühhoteraapia oleks liikumine, mis saaks alguse tänasel päeval, seades oma näost näkku viisid vastu kõikjalolevale ja lõppude lõpuks ebaisikulisele Ekraanimaailmale, siis võiks psühhoteraapia projekti vaadelda kui heroilist?