18. juunil 1935. aastal sõlmitud Inglise-Saksa mereväekokkulepe, mis tühistas senised Saksa laevastikku piiranud piirangud ning millega Inglismaa andis oma nõusoleku, et Saksamaa võib ehitada endale pealveelaevastikku, mille tonaaž oleks 35% Inglismaa pealveelaevastiku kogutonnaažist, ning allveelaevastiku, mille tonaaž oleks 45% Inglismaa allveelaevastiku kogutonnaažist. Lepingu alusel ehitati ka kaks Saksamaa laevastiku lahingulaeva "Bismarck" ja "Tirpitz". Aastail 1935-1937 alustati ka viie ristleja ehitamist, mis vettelaskmise järjekorras said nimeks "Admiral Hipper", "Blücher", "Prinz Eugen", "Seydlitz" ja "Lützow". 1939. aastaks II maailmasõja alguseks sai valmis ainult üks raskeristleja "Admiral Hipper", raskeristleja "Blücher" sai lahingukorda 20. septembril 1939 ja "Prinz Eugen" alles 1. augustil 1940. "Lützow" müüdi 1940. aastal Nõukogude Liidule, kus kandis algselt nime "Petropavlovski", aastail 1944-1953 aga nime "Tallin". "Seydlitz"i ehitus jäigi aga lõpetamata.