Juba lapsepõlves oli Kaide Rätsep olnud nõrga tervisega. Alates Peeteli koguduse teenimisest oli ta vahelduva eduga võidelnud raske haigusega, mis ta viimaks 1983. aastal kirikutöölt lahkuma sundis. Ta oli mees, kes oli puutunud palju kokku kannatustega ja kindlasti jättis see asjaolu oma jälje ka tema maailmatunnetusse. Kuna kirikutöö oli olnud Kaide Rätsepa jaoks väga oluline, siis oli tal raske sellest loobuda. Kuid teoloogilist uurimistööd jätkas ta ka kodus voodihaigena ning seda isegi siis, kui ta enam ise kirjutada ei suutnud  ta dikteeris oma artikleid abikaasale, kes need kirja pani. Kaide Rätsep lahkus siit maailmast 22. aprillil 1994 ning maeti 29. aprillil Rahumäe kalmistule. Erinevalt tema õpetajast Uku Masingust ei tekkinud talle oma jüngerkonda, kuid tema kirjutised on ilmunud EELK Usuteaduse Instituudi Toimetistes kahes kogumikus:  Studia Ecclesiastica Orientalia  (1986) ning Töid eksegeetika ja kirikuloo alalt (1990). Ka mitmetes EELK aastaraamatutes ning käsikirjalisteks jäänud UI õppejõudude juubeliteks ja surma-aastapäevadeks koostatud kogumikes on ilmunud tema kirjutisi. Kahtlemata vääriksid aga Rätsepa kirjutised avaldamist eraldi raamatuna.