Finantskapitali võidulepääs süvendas juhtivais tööstusriikides  protektsionistlikke tendentse ja andis sellega raske hoobi vabakaubandusliikumisele. Seni olid Euroopa mandririikides suur­maaomanikud kui põllunduslikkude toiduainete eksportijad ja tööstussaaduste ostjad pooldanud vabakaubandust, mis võimaldas Inglise odavamate tööstussaaduste sissevedu. Seevastu olid töösturid nõud­nud kaitsetolle Inglise tööstuse võistluse vastu. Friedrich L i s t'i teooria järgi pidid maad, mis alles hakkasid välja jõudma põlluharimisajajärgust ja tööstuse alal astusid esimesi arglikke samme,  oma tootmisjõude kaitsema vastavate "kasvatustollidega"; nende varjul pidi kodumaine tööstus ilma halvava välismõjuta arenema sellise astmeni, mil kaitsetollid muutuvad ülearuseks ja riik võib oma töös­tuse kunstliku kaitse kõrvale heita. Et sisemaal töösturite vahel ka kaitsetollide süsteemi puhul säilis omavaheline võistlus, siis ei tähendanud selline protektsionism töösturite asetamist monopool­sesse seisundisse, vaid oli ainult vahendiks kodumaa tööstuse arenda­misel vajaliku kõrguseni.