Ent on miski, milles ma tajun asju teisiti, kui need, kes aktiivsust ja virkust voorusteks peavad. Nimelt on minu arvates eesmärk alati  emotsionaalne heaolu. Kõik muu, kaasa arvatud pingutus, aga ka materiaalne heaolu, on lihtsalt tee emotsionaalse heaoluni. Me lihtsalt ei saa end hästi tunda kui hirm maksmata arvete eest kogu aeg meie uksele koputab. Ent palju keerulisemaks läheb asi näiteks olukorras, kus ma pean millegi nimel aastaid pingutama ja ennast piirama. Sellisel juhul on meil ju otsekui kaks matemaatilist väärtust: esiteks X, mis väljendab pingutust ning Y, mis väljendab tulemust. Milles ma olen ilmselt mugavate ja laiskade poolel, on just  hinnang sellele Y väärtusele. Minu meelest pole Y tihti nii suur, et pingutamist ja distsipliini peaks kõigile sobivaks ja üldkehtivaks pidama. On täiesti võimalik, et inimene otsustabki, et X (ehk siis vaev ja pingutus) on liiga suur ja Y väärtus ei kaalu üles sinna investeeritud energiat. Ja selline valik pole mitte sugugi vähemeetiline või alaväärsem kui nende valik, kes pingutada otsustavad.