19. veebruaril tuli Martine Boygeni jäetud soku juurde ja see maitses hea. Järgmist korda sõi pere 25. veebruaril ning jäi lebakule 200 m kaugusel metskitsest ja 50 m eemal metsamajast. Vahepeal jälitas Martine haavatud metskitse, kuid muutus äkki umbusklikuks, siis käis ta metskitsetalle järel ning katkestas jälitamise, kuigi oli 6 päeva söömata. Martine nuusutas küll 3 nädala taguseid vana kitse jälgi, kuid jahiõnne oli tal alles 29. veebruaril, seejärel 7. märtsil. Enne kui 12. märtsil metskits kätte saadi, tuli perel ületada otsejoones 14 km ja peale metskitse söömist veel 11 km, kuni 17. märtsil järgmine loom saagiks langes.