Selline õpetamisviis tegelikult ei arvesta  inimloomusest tulenevate jõududega. Me peame arvestama siin millegi muuga. Meil peab näiteks selge olema, et me kaasaegsete, olevikus elavate inimestena veel tegelikult elame läbi seda ajalugu. Kui me suuname lapsed lihtsalt abstraktselt, ajaliselt tagasi kreeka aega, siis jääb see ikka ainult üheks abstraktseks tagasiminekuks varajasemasse ajaruumi isegi siis, kui tegemist on juba gümnaasiumiõpilastega. Ei ole arusaadav, miks praegu, olevikus on vaja mõista kreeka aega. Kui aga lähtuda sellest, et kaasajal on  säilinud veel palju vahetuid, elavaid jõudusid kreeka-ajast, siis taipavad nad kohe, milles on asi. Kõigepealt peame lastele andma sellest ajast ettekujutuse. Me võime seda teha erinevates valdkondades. Me võime alustada sellega juba varem, kuid ajalooõpetuses tuleb meil lähtuda sellest, mis meil on veel kaasajal varasematest ajaloolistest ajajärkudest.