Peale kahte ärevat ööd tegin uudistevaba päeva. Tööteraapia väsinud ja pingul  närvidele. Kodu, aiandus, ema, Notsu, päike. Palju sai tehtud - umbrohtu kitkutud, autod ja piirdeaed pestud, esimesed suvelilledki kastidesse istutatud.    Nii vaikset päeva kui täna, ei ole Nõmme järsaku ääres elatud aastate jooksul olnud. Väga üksikud tervisesportlased ja jalutajad möödusid mu majast tavapäraste ratturite ja jooksjate hordide asemel. Vaikus enne tormi?    Vist jah, sest õhtul tungisid Nemad jälle mu roosasse kodukarpi. Pimeduse saabudes muutub mu kodumaja ees olev  maastikukaitseala nõiametsaks. Seesama riigivõimu esindav helikopter, mis eile öösel tiirutas ja ei lasknud mul uinuda, on taas kohal. Ja nagu eilegi, tirin ka täna magamistuppa kirve. Juhuks kui metsloomad peaksid minu kodumajani jõudma. Ometi olen täna veidi rahulikum, ehk harjun?    Viisin linnakaitsjast sõbrannale Tallinki hotelli pestud pesu ja mõned õlled. Närvid on läbi, ütles ta, olles löögirühmas märulipolitsei selja taga. Hetkel, mil mõnusasti mu autos istusime, helises tal telefon ja läinud  ta oligi. Häire!    Aga ikkagi ei saa ma aru, et ei Tallinkis ega Dzinglis ei ole organiseeritud neile tublidele politseinikele elementaarseid puhketingimusi peale ekstreemseid öid. Naabrinaine, hotelli adminn ütles, et tal hakkas neist kahju ja lubas nad vähemalt sauna lõõgastuma.    Arutasime emaga täna peale tööteraapiat nende noorloomade mõttemaailma, kes tänavatel suurt kodumaad appi hüüavad.  No milles küsimus - Venemaa kutsub ammu omasid koju ja paljud märatsejatest ongi  selle riigi kodanikud. Ehk peaks need eksinud paigutama kinnipidamisel mitte sadama terminaali, vaid hoopis Balti jaama. Ja panna neiks ärevateks päevadeks liikvele Moskva-lisarong, et kojukippujad näiteks kaks korda päevas minna saaksid. Käesolev riik ja varakapitalism neile ju ei istu... Ja kohalikud võimud saavad "seal" nüüdseks Bossi ja Armani riietes saabuvaid "kangelasi" punaste nelkidega vastu võtta. Praazdnik.