Ah, mis seal ikka, kui ei nuuma, siis võtab ise. Tänane sinitaevast tulenev rõõm kahvatub propagandalehest Pealinn tulenenud pahameelest. Nemad seal proovivad selgeks teha, et igasugused kohalikud maksud on täiesti levinud mujal maailmas. Olgu. Paadimaks mind väga ei koti, aga müügimaks ja eriti maamaks küll, mul oleks mujalegi seda raha oma kolme lapse ja koduloomade kõrvalt panna. Annaks kasvõi sinna, kust kallis linnavalitsus ja armas linnapea seda jällegi oma põhjatusse kaukasse proovivad tõmmata - koolide tugiteenustele nagu pikapäevarühm, eelkool (mis näiteks meie kenas koolis oli siiani lastele tasuta), logopeedid, huviringid. Ääretult kahju on, sest need tugisüsteemid on tõesti hästi välja arendatud ja töötavad ja neist on kasu. Nüüd aga tahab linn kõik vastavad spetsialistid koondada ja selle toimiva süsteemi labaselt lõhkuda. Alternatiiv on koolilõuna tasuliseks teha neile, kes maksta suudavad. Kahju, et löögi alla satuvad ikka need kõige nõrgemad. Kahju, et meie linnas ei ole prioriteediks lapsed ja nende heaolu. Ja kõige kurvem on see, et linna propagandaeelarve on tunduvalt suurem, kui see konkreetne puuduolev 25 miljonit krooni…