Ühiskondliku väitluse käigus muutusid eristused aredamaks. Ühest küljest koondus  tähelepanu visuaalsele (ehk "kehalisele") ning teisest küljest joonistus välja aruline "mina" kui ühiskondlik subjekt, lausungi subjekt, väitluse vastutav ja võrdõiguslik osapool. See mina pürgis oma tahte varal oma vaimsete eesmärkide poole nõnda nagu ta lihaste varal pürgis kehaliste eesmärkide saavutamisele.