Vene enda sõnul on see «romantilise  põgenemise koht, vaimne sammas, eetiline etalon, muutumatu koefitsient, millele vastanduvad kõik maailma viperused, ilmalikud püüdlused, patusus, madalus, kõik ebapuhas. Samas on see vahest ka ideaal, mida inimene püüdleb ja võib-olla kunagi ei saavuta».