Puhkuse ajal ma ei võtnudki vist enam kordagi läpakat lahti. Tuju püsis hea halvast ilmast hoolimata. Mul oli  ka õigus - tööle naastes asi läks hullemaks ja on ilmnenud ka seniseid füüsika- ja maailmaruumireegleid rikkuv tõsiasi, et kui asjad juba on nii hullud kui üldse hulluks minna saab, siis tegelikult saab minna ikka veel hullemaks. Ja suure tõenäosusega lähebki. Kõige halvemal hetkel. Olen lasknud endale tööjuures liiga teha. Olen samas Tiigrikutsult ja sõpradelt saanud ses osas moraalset tuge ja jõudu ning pole siiani veel läbi põlenud ning võitlen edasi. Iga päev õpin midagi uut… Ma ei taha vastupidiselt  populaarsele soovitusele võtta akadeemilist puhkust, vaid püüan endiselt saada hakkama üheaegselt väga vastutusrikka töökoha, suure töökoormuse ja magistrantuuri 19 AP-ga.