Kõige tugevama lavastuse esitas T-Teater, kes mängivad oma täiesti kui päristeatri etendust Tallinna Loomelinnakus  ka piletiraha eest. Gogoli "Sinel" oli minu jaoks võõras materjal, ei osanud ausalt öeldes midagi nii head oodata. Muidugi vene kirjaniku novelli lavale seadmise kiidusõnad lähevad lavastaja Margo Tederile, kelle töö lavastajana on olnud suur ja tõhus, loodaks, et andekas näitleja prooviks veel lavastamist ka oma koduteatris. Muidugi näitetrupi ühtsus, tugevus, tegemise ind ja täiuslikkusele rõhumine on omaette väärtus. Saali jalutasin esmalt eelarvamustega, kuid need muidugi kadusid aina hoogu juurde  saavate stseenide ja veatute rollitöödega. Kõige enam hämmastasid mind dekoratsioonivahetuse pilt, kus mehed päris tõeliselt lendasid tugeva tuule käes; sekretäri-ametniku nalja pakkuvad kirestseenid ning peategelase Akaki sineli röövimise stseen. Ainult jäi minu jaoks kummaliseks tantsiva tibi ehk jutustaja roll ja lõpus peategelase matmise stseen, kus kruusliiva viskamine oleks võinud olemata olla, seda enam, et mängitakse võõral laval.