Hei, hei! Pole ammu kirjutanud. Ikka hakkan seda tegema siis kui tegemist vajavad hoopis tähtsamad asjad, näiteks koristamine. Kõik on hästi, kui mitte öelda väga hästi. Generalissimo võiks öelda, et ilgelt tore on kogu aeg ja kuna reaalset põhjust pole, siis ma lihtsalt kahtlustan, et ma olen oma ajukeemia  millegagi kapitaalselt tuksi keeranud, sest üks inimene ei saa olla oma eluga rahul. Alati on millegi poole püüelda! Ma pole ju ometi saavutanud midagi, mis peaks ühel viisakal 29 aastasel tütarlapsel olemas olema - abielu, lapsed, doktorikraad, oma firma ja 30 aastat kodulaenuvõlga. Hirm ja õud! Sel ajal kui teised maadlevad oma eluliselt tähtsate isiklike kriisidega, siis ma pean ausalt tunnistama, et ainus, mis minu kulmu kortsu tõmbab on see, et ma pean oma korterit ise koristama. Vähe sellest, et ma olen  kergelt cockoo on inimesed ka vastu kevadet ära pööranud. Eile poes üks vanem härrasmees tantsis ja noor kutt kasutas edasi liikumiseks hüplemist. Ma ei tea võib olla on asi minus.