Mnjah, kui ma nüüd veidi mõtlen, tundub mulle, et mu tuttavate (vähemalt noorepoolsemate) hulgas pole eriti neid, kel oleks mure ülekaaluga. Aga on vähemalt üks tõsine (eks)buliimik ja vist omajagu neid, kel on mõningast kallet anoreksia või buliimia poole. Nii  et ma ei tea, mis nüüd suurem probleem on? Ehk on isand Pullerits lihtsalt ajast maha jäänud? Ja isegi kui ülekaalulisus on ka suur probleem, oleks küll omajagu jabur ja küüniline seda viga parandada nii, et vastupidiseid söömishäireid propageeritakse.