Jazkamer üllatas mind tõsiselt. Nojah, et kui asjasse süvenesin siis lugesin siit-sealt, et nad on andnud välja parima underground albumi (Mojo andemtel) ning viinud elektroonilise roki ja ekstreemse metal'i sümbioosi uuele tasemele, kuid jäid live's siiski kuidagi ühekülgseks. Mitte et nii maruline detsibellindus oleks raske taluda olnud. Lihtsalt arusaamine, et see aeg mil kitarri tümitamine vastu kõlarit parema heli, žesti või muu jaoks jäi möödanikku tuleb siinkirjutaja jaoks taas ümber lükata. Aga kindlasti ei mõtle kõik nii. Ja nii peabki.