Teine on lugu sensualiteediga. Seda võib Luigal näostki välja lugeda. Ühenduses elava fantaasiaga viib see kergesti inimese reaalsest maailmast ettekujutatavasse maailma, seega soodustab üksikluse kalduvusi. Ja kuna suur tundlikkus sotsiaalse elu konarlustele ja sundustele tugevalt reageerib, siis jääb  kõige lihtsamaks pääseteeks - "tagasi looduse juure", rändamislust, ehk nagu Rousseau seda enda juures nimetab: "manie ambulante", "félicité ambulante", "délire champêtre". Rousseau ütleb, et sihitu jalutamine teda ikka lõbustanud. Vahelduvad stseenid pannud tema mõtted käima ja annud neile tiivad, et kõigist kitsendustest üle saada.