Mulle meeldis vaatenurk, et mitte mehed ei sõdi naistega ja naised meestega, vaid sageli käib tegevus hoopis kaudsemate töö või eraeluliste eesmärkide saavutamiseks ka naiste endi vahel ning  isegi vihasemalt kui meeste vastu. Vähemalt seal ei hädaldatud, et naiste olukorras on süüdi meeste korraldatud maailmakord, vaid öeldi omajagu süüd olevat ka naiste omavahelisel õelutsemisel. Minul on tuua vähemalt 4 näidet (ühe meesprofessori jutustus ja kolme naise kirjeldused), et naistest koosnev töökollektiiv on märksa juhitamatum ja töötamiseks ebameeldivam, sest vahepeal kulub auru ka ussitamisele. Meestega olevat asjad selgemad, vähem kaudseid vihjamisi või "märke."