Olen põline Mustamäe poiss, siin koolis käinud ja kasvanud. Enamik hoove ja nurgataguseid on mulle tuttavad, paljude puudegi otsas olen roninud. Pean Mustamäed enda lapsepõlve kodukandiks ja soovin, et tulevikus asuks siin vääriselupaik, kus inimesed tahaksid elada ja töötada ning noored pered lapsi kasvatada.    Olulise osa Mustamäe elamufondist moodustavad nõukogudeaegsest perioodist pärinevad korterelamud. Enamasti tüüpsed  korrusmajad on amortiseerumas või amortiseerunud, samuti nii moraalselt kui ka välisilmelt vananenud. Haljasalad on sageli muutunud poristeks autoparklateks ja jalakäijatel kvartalisisestel teedel tihtipeale lausa ohtlik liikuda.    Kui Mustamäele ei rajata uusi elamispindu ega renoveerita vanu, langeb päev-päevalt tänaste mustamäelaste kinnisvara väärtus ning üha vähem on noori, kes sooviksid endi tuleviku Mustamäega siduda. Soovin seista Riigikogu liikmena selle eest, et Mustamäe muutuks  inimsõbralikuks parklinnaks, kus on meeldiv elada ka 40 aasta pärast. Selleks tuleb luua toimiv süsteem, et riigieelarve ja Euroopa Liidu vahendite kaasabil uuendada amortiseerunud elamufond.    Kui esimene paneel seinast langeb, ei ole meie kinnisvaral enam suuremat väärtust. Niisiis peame juba täna mõtlema ka sellele, kuidas lisaks elamute renoveerimisele rajada riigi, linna ja ettevõtjate koostöös Mustamäele uusi elamispindu, mis järk-järgult asendaksid vanu. Elamispindu, mis sobiksid välisilmelt  Mustamäe elukeskkonda, oleksid energiasäästlikud ja mille autoparklad oleksid rajatud majade keldrikorrustele. Elamispindu, mis jätaksid piisavalt ruumi rohealadele ja mänguväljakutele. Just sellisel Mustamäel tahangi ka 40 aasta pärast elada.