Suured head lapsed on õigupärast meie raskejõustiklased, kui neid vaadelda Jäneda olümpialaagris askeldamas igapäevaste toimingute kallal või rassimas maadlusmatil. Mida kehakam kogu, seda heasüdamlikum naer peegeldub näolihastes, kuni see heasüdamlikkus paisub Arnold Luhaääres ülima tipuni. Ametikraadilt on ta teiste hulgas laagrivanem, kuid tüliasjadki veab joonde väikese muhelusega: "Ma õige tahaks näha, kes mulle vastu vaidleb," - ning  pingutab lihaseid. Kuni maadleja Palusalu, pisut aeglane oma mõtlemisviisis, virgub ja ühmab: "No võiks õige kah!" Kuid see on öeldud muidugi nii muuseas. Tõelikud tülid on laagrielust kaugel ja läbi saadakse haruldases üksmeeles. Haripunktini paisub see õhtu saabudes, millal Neo toob trepiesisele oma lõõtsmooniku ja algab videvikutund.