Esimeses klassis oli hea õpetaja see, kes naeratas ja vastama kutsus. Meid oli klassis 45 ja oma järge oodates kirglik huvi jahtus. Varsti oli hea õpetaja  hoopis see, kes vastamakutsumisega ei ehmatanud. Või see, kes raskeid küsimusi ei esitanud. Siis tuli aeg, kus väärtustasin õpetajat, kes ei jooksnud kohe emale või direktorile kituma. Mõnda aega tundusid kõik õpetajad nõmedad. Seejärel tuli aeg, kus tundsin hea õpetaja ära selle järgi, et ta nägi ja kiitis mind ning tunnustas minu pingutusi. Siis hakkasin kõrgelt hindama õpetaja oskust oma aine huvitavaks ja lihtsasti mõistetavaks muuta.