Siin pikajutukülaline. Tänu käsnainternetile:) oledki kogunud omale publikumi-toetame Sind sel raskel ettevõtmisel. Suitsuga on samuti: 1 samm edasi,2 tagasi. Uvitav kuda täna on,juba Detsikuu ju? Ku raske,sis algava aastaga saaksid otsast alata?! Aga tiad,se dringuke on vist hetkelpimestav libe segajas. Peaxid vististi sellestki portsjone kärpima... SRY,pole plaaniski juhtima akata,oopis ergutada ja toetada on mõte. Ma  juba täisealiste laste ema,naljatleme vahel mu vanade harjumuste kallal. Üks poeg tegi väidetavalt 6-...juba suitsu. Punkt 18 vanuselt jättis maha. Ilma pika tseremooniata. Ausaltöeldes sõdisin,ku vahele jäi,pidi salaja tobitama. Kuid nõuda saab vaid see,kes eeskujuks,sobisin vägagi. Polnud mida mulle ette heita,vaid vihaga minevikku meenutada. Ku oled naine,sis oled ju eeskuju ise. Su asi on pingutusi väärt. Koolis töötades (mitte pedakas) toetasime õpilastega alatasa üritajaid-tasus ära! Sa kaa,kõik mis  teed,teed aint endale. Elad vaid 1 kord,pole mõtet end ise ävitada. Sõbrad? Elu on juba niuke,et vähesed mõtlevad end teise nahka. Laeva on uputada kergem ku päästa. Miuksed on Sinu sõbrad? Uputajad vä tasakaalus moraalis? Kes Sa ise tahaks olla? Ma siin jututan,ise samas tunnistan-eluveski on karm. Hävitavalt karm. Mis alles jääb? Elu. Pere. Ustav sõber. Ja kodu,võlgadeta,lihtne kartulitoit leivaga. Raha? paneb rattad käima küll,aga valel moel tapab. Nii tervist kui mõistust. OO JEE JEE kukkusi eietama  jälle... Ole sis ikka visa edasi kaa!