Ma lugesin enamuse neist raamatutest rongis või bussis. Teel olles. Ma lugesin enamuse neist kiiresti, hea hooga, 90-120 km tunnis. Hommikul 8 paiku ja õhtul 8 paiku. Minnes Tartusse või tulles sealt.  Transporteerumisel on oma võlud. Kui ma tean, et ma järgmised 2 tundi olen suletud keskkonnas, siis peab mul olema ju ometi kultuurne meelelahutus käepärast. Kaua sa ikka rongis kohvi ja saiakest sööd ja sinna kõrvale ajalehest järjekordse blondi ja tema ärimehest kaasa õndsast teineteiseleidmisest loed. Ilus lugu küll, aga kui järgmisel leheküljel on lugu mõnest õnnetust kadunud koerast, tema peremehest, nende veel õnnetumast, aga peast hullust naabrinaisest ja selle kanadest, kes kuidagi muneda ei taha, siis … kaob  see õnnis tunne kuidagi ära.