Kuna pilte üritusest on juba üksjagu üles pandud ja ka ametlik Pokernewsi poolne kokkuvõte on ilmunud, vaatan ma sellele laupäevale tagasi enda mätta otsast, ehk mis (või kes) jäi meelde, mis meeldis, mis silma jäi jne.  Sportliku osa mängud olid parajalt hästi valitud, et need sobiks sellisele seltskonnale, kes enamikus igapäevaselt sporti ei tee, aga liigutamisest sellegipoolest ära ei ütle, mis siis, et mõned õlled juba sees ja järgmised  õlled ootamas.  Toitlustus oli igati tasemel - koguseliselt piisav ja ka mitmekülgne - supist koogini - et kõik endale midagi suupärast leiaks.  Õhtu nael, pokkeriturniir, tekitas kahetisi tundeid. Positiivse poole pealt ei olnud kindlaid diilereid ning kõik olid mänguga igapidi seotud ja negatiivse poole pealt ei onud diilereid, mis tegi kulgemise kohati aeglaseks, kuna erinesid nii mängijate segamisoskus ja -kiirus kui ka kainusaste. Positiivse poole pealt võiks märkida turbostruktuuri, mis tagas  selle, et turniir ikka hommikuks läbi oli ja negatiivse poole pealt võiks välja tuua turbostruktuuri, mis tähendas seda, et kui häid kaarte ikka üsna kohe ei saanud, siis läks asi väga õnne peale, kuna üks diileriring tähendas vähemalt üht blind levelit. Positiivne oli see, et mängijad olid joonud, mis tegi nad lõbusaks ja mõned koguni vaimukaks, negatiivne aga see, et mängijad olid joonud, mis tähendas tempo drastilist kukkumist ja mõni arvas, et ta on vaimukas  . Peale positiivse ja negatiivse jäi meelde ka mitmeid mängijatüüpe (mõnede nimed on meeles, mõnede omad mitte). Jättes välja kõige levinuma tüübi (purjus), oli mitmeid sellised, mis lihtsalt jäid silma ja meelde nagu näiteks emotsionaalne (värvikaima esindaja nimi pole meeles, aga habemestiil oli tal ainulaadne) - hea/halb showdown tähendas tavaliselt ikka sarvilisi ja karvaseid sõnu ja lauast õue ja tagasi jooksmist; lõbus, meeleolukas (parim esindaja Tisko, kes püsis neist vist kõige kauem mängus aga  ka kõik teised, kes temaga koos jõid/mängisid/saunas käisid) - nede jaoks oli mäng taust saunas käimisele ja joomisele. Aegajalt sattusid nad ka pokkerilaua juurde, ja mängisid mõne käe kaasa, tavalukord oli aga see, et nad olid sitout ja viskasid leili/viina. Mõned mängijad jätsid lauas tõeliselt võimsa, isegi ähvardava mulje (parim esindaja Mupsik, aga ka Klamber, ehkki vähem) - kui selline mängija on lauas, peab temaga paratamatult arvestama, tema pilk tundub läbi kaartide nägevat ja tema vastu proovitakse ilmselt bluffida vähem kui teiste vastu; suure tõenäosusega antakse temale ka rohkem creditit kui näiteks mulle, kuna ta lihtsalt kohe tundub (Mupsik ja Klamber ka olid) hea mängija. Ülejäänud mängijad ei olnud nii värvikad või siis äkki oleks olnud, kui poleks kuulunud tüüpi "purjus".  See selleks, ise kukkusin turniirilt välja keskmike hulgas (käsi "mängis ennast ise" - minul umbes 10 BB järgi, AK minul vs AA vastasel) ja minu väljalööjaks oli ei keegi muu kui hilisem võitja.  Railisin turniiri lõpuni ja tõepoolest - Mupsikut OLI finaallauas hea vaadata, kuna tema olek andis kõigile mõista, et ta ikka tõepoolest ON LAUAS JA MÄNGIB POKKERIT ning kõikide teiste rahakott on peagi tema oma. Tegelikult see küll nii ei läinud, aga ega palju puudu ka ei olnud; igatahes oli tema meie (ruutude) võistkonnast viimane ellujääja ja seega meie aukapten.