Guigo koostatud Consuetudines peegeldavad Bruno spirituaalsusele taanduvat ainulaadset sümbioosi eraklusest ja ühisest kloostrielust ning ka äärmist rangust ja vaesust. Klooster koosneb kirikust ja sellega ühenduses olevast väikesest ristikäigust, mille ääres on ühisruumid (lihtne kapiitlisaal, refektoorium ühisteks söömaaegadeks pühapäevadel ja teatud pidupäevadel, raamatukogu). Selle nn "peahoone" juurde kuulub suur ristikäik. Selle ümber asuvad kongid, õigemini väikesed ühe- või kahekordsed majad, millede uksed avanevad suurde ristikäiku. Igal mungal on omaette majapidamine: elu- ja magamisruum, kabel, köök, töökoda koos puuvaruga, lisaks veel müüriga ümbritsetud aed, mida iga munk ise hooldab. Kogu majapidamine on ääretult lihtne. Ainsa ukse kõrval, mille kaudu pääseb ristikäiku, on seinas väike luuk, mille kaudu saab mungale ulatada sööki, vett vms. Kogu kloostrikompleks on ümbritsetud müüriga; väljaspool müüri asuvad kloostri maad, mida harivad ilmik-vennad (conversi), kes elavad ühises eluruumis. Kartuuslased elavad ranges klausuuris, oma kartuusist ei lahkuta reeglina kordagi elu jooksul.