Täna tahan jälle tsiteerida kohalikku ajakirjandust. Ei, seekord pole Belgias midagi hullu juhtunud, lihtsalt üks hästi kirjutatud koht jäi ette:    (Philip Ebels, Flanders Today)    Kirjandusest kirjutades - sain sünnipäevaks 2 raamatut, aitäh! Ühe lugesin kohe hooga läbi ka, Minu ... sarja Prüsseli. Nomaeitea... Viimasest Ekspressist lugesin selle kohta, et tegemist on sarja parima raamatuga üldse. Ja mina olin veel kavatsenud prooviks vähemalt Minu Eestit lugeda, et ehk on mõni hea raamat ka muude seas. Aga teisalt: kui hea  kirjanduse tunnus on see, et ta tekitab emotsioone ning tüütus ja ärritus on ju ka emotsioonid, siis see raamat on ikka hea kirjandus? Mine võta kinni. Aga jah, inimesed on ikka väga erinevad. Kes otsib Prüsseli musta Aafrika kvartalist Matongest pilve piirile viivat rohtu, kes värvilist tänavapilti ja eksootilist toitu. Igale oma, eks.  Veel lugemata raamat on Jonathan Safran Foeri Eating animals (mul küll variant Äta djur). Räägivad, et pärast selle lugemist jätavad paljud lihasöömise maha. Paistab,  paistab.