Kas siis inimolendite ratsionaalses maailmas pole enam olemaski Armastust, seda salapärast, kõikehaaravat ja võitmatut tunnet, mida isegi Olympose jumalad pidid tunnistama? Küllap ta ikka olemas oli ja on, tema mõjuvõim inimeste ja jumalate üle ei olnud minevikus suurem, kui see on tänapäeval. Millegipärast kiputakse meestekeskses maailmas eitama suure Armastuse Jumalanna kõikjale ulatuvat võimu. Ja kui  Jumalanna oma võimutäiust näitabki, siis pigem püütakse see fakt unustada või maha vaikida. Mehed on aegade vältel pidanud armastuse kogemist mittemehelikuks nõrkuse väljenduseks. Kuid eitades naiseliku olemuse müstilist jõudu, on mehed ometi selle võrkudesse langenud nagu küpsed õunad puult...