Oma kirglikus protestis igasuguse Jumala fikseerimise vastu saavutab  Tillichi teoloogia peaaegu prohvetliku paatose. See tipneb lauses, et ei ole olemas tingimatut usutõde - peale ühe, mida ei oma ükski inimene. Kristluse sümbol selle kohta on Kristuse rist: «Jumala Poega» ei tapeta ebavagade poolt mitte seepärast, et nad olid tõe vastu, vaid vagade poolt, kes arvasid, et nad omavad jumalikku tõde. Sellega tähistab rist kohut kõigi inimlike pretensioonide üle tõele ja autoriteedile.