Ühel hetkel olen ennast viinud viimase piirini, mil minu igatsus tema järele on kasvanud ülepiiriliseks ja mul on täiesti ükskõik, mis saab tulevikust. Mul on ainult üks meeletu tahtmine: olla temaga kasvõi hetkekski koos. Olen tegelnud andestamisega ja jõudnud vahel sellisesse tasakaalu, et minus on armastus ja ma ei taha talle seda keelata. Ma tunnen: me mõlemad vajame seda. Samas tean ja tunnen, et sellest mu sõltuvus ainult kasvab.