Edasi tuli korraldus, et lähme ükshaaval välja - 5 sekundiliste vahedega. Mina siis järjekorras neljas. Kui viimati altikat vaatasin, siis näitas see 1000. Minu kord käes - jalg uksele ja siis paremal käel sõrmi rusikasse pigistades (et liiga kiiresti ei  loeks) - kaks, kolm, neli, käsi uksele ja välja ja natuke hiljem vari lahti - tunne nagu oleks vati sisse hüpanud, terminalist annab avamisraputus ikka kõvasti rohkem tunda. Vaatasin, et kellegi õhuruumi ei sõidaks, tegin juhitavuskontrolli ära ja hakkasin maandumisplatsi sihtima. Lennuki kaotasin paraku suht kohe silmist ja et ma teisel pool lennurada olin, siis sinna ma ka maandusin. Maandumine ise oli suhtjuures elunõme - ennist oli just jutt olnud, et kõrge hein on, aga mul polnd piisavalt oidu, et ise  üle kontrollida - uus plats ikkagi, oleks pidanud tegema seda. Passisin seda õiget momenti fleeriks, veel natuke, veel natuke ja nüüd .. ja pläuhh. faceplanti maha. Imeb :(