Eelmisel korral oli passiotsimine kestnud pool pühapäevast päeva ja seetõttu olin Heitile andnud karmi käsu, et kui komandeeringust tuled olgu pass kohe minu käes hoiul (nagu välismaale "tööle" sõitvatel tüdrukutel :)), et järgmisel korral passipaanikat ei oleks. Ja ilmuski peale reisi kirjutuslaua nurgale punane  Euroopa Liidu pass. Täie südamerahuga panin selle sahtlisse, kindlasse kohta ja olin seekord pühapäeva õhtul täiesti muretu, sest teadsin ju kus pass on.