Hommik oli sama ilus kui eelmne õhtugi. Olime igal hommikul aina hiljem ja hiljem ärganud ning täna ärkasime hoopis hilja. Mari grupp pani juba  pada tulele, kui meie alles telkides põõnasime. Väljast kostis selgelt Väintsi hääl: "Otsi riisi, seakõrv!" Nad olid aga juba ammu lahkunud, kui me hommikusööki sõime, telgid kokku panime ja Invernessi poole oma teed jätkasime.