ilma rahata pole praeguses ühiskonnas võimalik päriselt hakkama saada. aga on võimalik vähendada vaja minevat raha hulka, vabanedes sõltuvusest tööjõuturust, hinnatõusudest jne. seega võimalikult palju sõltuda ise endast ja oma oskustest, aga mitte turusituatsioonist ning maailmamajanduse olukorrast. maal saab elada rahavabamalt, kui linnas. linnas ei ole  pääsu toidu ja teatud teenuste ostmisest. kuhu me siis raha kulutame ? toidule, eluasemele, energiale, riietele, transpordile, tervishoiule, haridusele, kehakultuurile, vabaajale jne võtame need siis järjest ette. kulutusi toidule on võimalik vähendada kas kasvatades ise endale sööki, või osta otse tootjalt. ehitades ise maja, jääkidest, savist, põhust, mätaskatusega jne saame eluaseme hinnaks alla poole turuhinnast. energia osas annab kokkuhoidu majade soojapidavus ja tahkeküttekehade kasutamine, kus saab  kütta puidujääke, mida saab ka pool muidu kätte. riided saab teise ringi poodidest, ise õmmeldest, vahetades jne. transpordile kulutame palju, siin tuleb tiheasusutus kasuks, linnas pole oma auto omamine vajalik, maal kui ühistransport toimib ka pole, kuigi peab rohkem oma käike mõtlema. tervishoius saab kulusid vähendada ainult ennetusega, elades tervislikult, kui loobuda autost, sõita jalgrattaga või käia jala siis oleme ennetusel teinud suure sammu edasi. ehk rahavaba eluviis tingib juba ise järjest  väiksemaid kulutusi. hariduse kulutuste vähendamine on juba keerulisem. kui ei ole eesmärgiks haridust tõendav paber ja tööalane karjäär, siis saab ennast edukalt harida ka raamatukogus. ainuke ressurss, mida rahavaba eluviis vajab on aeg, aga siin toimub aja mõnusam kasutamine, ei pea oma vabaaega vägisi sisustama, vaid saab selle suunata väliste sõltuvuste vähendamiseks. kõiki neid toiminguid saab teha koos perega, seega suureneb iseenesest perele pühendatud aeg. nii toimides saab ki äkki selgeks, et on  võimalik läbi ajada nii, et teha päevas ainult neli tundi palgatööd.