Vahepeal olen siin pigem mõtisklustesse kalduv olnud. Aga tegelikult on reaalne elu ka paralleelselt täiesti eksisteerinud. Homme saab plix kolmekuuseks. Käisimegi nüüd nädalavahetusel talle uut garderoobi varumas. Esiteks on ta kõvasti pikemaks veninud, ega mahu enam osadesse oma vanadesse riietesse - ja teiseks ei ole ilmad enam need suvised kuumust õhkavad praeahjupäevad, mida nad olid, kui ta koju tõime. Seega oleks juba soojemaid riideid  vaja. Umbes nädal aega tagasi avastas ta oma käed. Esialgsest nende uurimisest ja nina all keerutamisest on ta nüüdseks jõudnud karu ja kõristi (millised ma tema voodikarusselli küljest nööriga ta nina alla riputasin) krabamise ja patsutamiseni. Ka on ta üks kaval ja leidlik tüdruk, ning kuigi ta veel käsi ja sõrmi korralikult koordineerima pole õppinud, on ta siiski avastanud, kuidas hoida lutti suust libisemast. Nimelt siis tõstab ta käed sirgelt kõrgele ette ja toestab sel moel lutti kahelt poolt õlgadega,  kui tunneb, et see ära libisema hakkab :). Lihtsalt kisamisest on ka üha suuremas ulatuses pigem "ütlemine" ja "rääkimine" saanud. (Endise "röökimise" asemel. :))