Sellel kõigel on selgelt sümboolne tähendus. Kõigepealt, Matangi on madalamasse kasti kuuluv naine ja tema positsioon on India ühiskonnasüsteemi põhjas. Kuna selge analoogia on ühelt poolt kõrgemate ja madalamate kastide ja teiselt poolt kõrgemate ja madalamate seisundite vahel, võib öelda, et ta esindas seda poolt inimese loomuses, mida pole ära tuntud või mis on allasurutud. Tantristlikus  budismis ongi madalamasse kasti kuuluv naine kõigi roojaste ja vääristamata energiate konstantsümbol, mida selle tradistsiooni järgi ei tuleks lämmatada, vaid millest tuleb teadlikuks saada. Tuleb ka tähele panna, et Matangi tütre nimi on Prakriti, mis tähendab "loomust". Ananda on haritud ja kohusetundlik, kuid ta pole valgustunud. Teisil sõnul, tal pole õnnestunud ühendada oma olemuse eri külgi. Pea sõdib veel südame vastu, teadlik teadvustamatu vastu. Loitsu heitmine ei esinda rünnakut väljastpoolt, vaid  pigem tema enda teadvustamata meele sügavustes olevate jõudude poolt, millega ta pole veel tasakaalu saavutanud. Manjushri esindab transtsendentaalset tarkust. Vastuolu pea ja südame, mõistuse ja tunnete, teadliku ja alateadliku vahel saab lahendada vaid arendades sellist võimet, milles mõistuse valgus ja tunde soojus võidakse ühte sulatada ja arendada kõrgeima võimaliku kõrguseni. Alles siis, kui bodhisattva lausub dharani, kaotab Matangi loits oma väe. Kuid see ei tähenda, et loodusjõud, mida loits esindab,  tõugataks tagasi teadvustamatusse pimedusse. Manjushri ei ole mingi Püha Mikael, kes mõõgaga võidab kurjuse jõud. Manjushri toob Ananda tagasi Buddha jalge ette. Kuid ta toob ka Prakriti. Teisil sõnul: loomust ei tule lämmatada, vaid ta tuleb ära tunda ja puhastada.