Väga raske on pidada meie rahvusriigi jaoks positiivseks nähtuseks asjaolu, kui mingi seltskond või persoon punnib vägisi meie riigi teatud piirkonnas looma uusi sümboleid, millised paratamatult saavad varem või hiljem ühiskonda lõhestavateks sümboliteks. Me kõik mäletame hästi  pronkspuuslikku Tallinna kesklinnas ning sellest sündinut. Hästi on teada ka teatud sotsiaalsete või poliitiliste gruppide nagu ka teatud naabri propagandamasina oskus luua vajadusel endile sümboleid ning nendest sümbolitestomale relvamalakas. Psühholoogide ja inimhinge salasopi uurijate jaoks pole ammu enam saladus see, et inimestele on dogmad, sümbolid ning ideed vajalikud ja olulised ning nende eest ollakse valmis ohverdama kõik.