Huuh, viimasel ajal olen märganud, et naeratusi jääb aina vähemaks. Ei tea, kas asi on majanduslanguses? Nojah, loogiline vist oleks... kui paljud oma kodudest ilma jäävad ning ka autodega supiköögis käiakse. Igatahes, tundsin, et ka mina olen kuhugi pimedusse kadumas, käies tuima näoga loengutes, väljumata oma süngest, kuid turvalisest mullist.  Niisiis, täna kooli minnes otsustasin, et naeratan inimestele, kes minuga silmsideme loovad. Nii ma tegingi, ja teate, peaaegu kõik  naeratasid vastu :) Järelikult ei ole valgus meie sees kustunud, sellele tuleb raskel ajal lihsalt ise lisajõudu anda. Kui te iga päev ei jõua positiivsed olla, mis on täiesti mõistetav, arvestades meid ümbritsevat tugevat negatiivset energiat, siis valige nädalas kas või üks päev , mil teadlikult teete oma päeva ilusaks, naerurohkeks ning päikesepaisteliseks, isegi lörtsise ilmaga :)  Kadi