Ja mis mulle selle juures kõige rohkem meeldis - puudus sentimentaalne hala, et kuidas kõik varem oli parem ja kuidas nüüd kõik on ilge jama. Vaat siin oli kohati isegi kiretu nending, et oli hea, enam küll ei ole nii, aga hea, et oli. Mõnikord see lööb siin mõningatel välja - selline virin, et küll vanasti alles oli ja nüüdsel ajal on kõik  teistmoodi. Samahästi võiks pahaks panna ju, et kell käib ja kalendris tuleb lehti keerata! Iga aeg on isemoodi ja mid aeg edasi, seda rohkem hakkab mulle endale kohale jõudma, et oma aeg, ise teed. Ma veel ei oska, aga ma vähemalt tean, et tuleb õppida. Loodetavasti ma nende virisejate vanuses olen selle ära õppinud. Virisemine imeb. (Aga käige minu sõnade, mitte tegude järele.)