3. Alates süstemaatika algusaegadest tänaseni on püütud vahet teha oluliste ja mitteoluliste tunnuste vahel. Kunstlikud süsteemid , nagu mäletame, olid üles ehitatud ühe või mõne, sageli juhuslikult valitud tunnuse rakendamisele. Adanson tõi esile paljude tunnuste koos kasutamise vajaduse. De Candolle rõhutas oluliste tunnuste eristamise ja kasutamise tähtsust. Tänapäeval on üldiselt käibel arusaam, et vaadelda ja analüüsida tuleks võimalikult palju tunnuseid, ning nende olulisus ehk kaal selgub alles analüüsi käigus. Seega me tunnistame ka praegu tunnused olulisteks ja mitteolulisteks, kuid ei pea õigeks sellise hinnangu andmist ette, a priori. Tunnuste olulisust ei maksa segi ajada tema diagnostilisusega. Diagnostilised tunnused on jällegi väga subjektiivne mõiste, sellised tunnused peaksid olema küll antud taksonile iseloomulikud, kuid nad ei tarvitse süsteemi ülesehitamise seisukohast üldse olulised olla (seega ei peegelda sugulussidemeid); igal juhul peavad hästi silmatorkavad ja kergesti määratavad olema. Laialt kautusel näiteks määrajate teesides-antiteesides.