pakin asju. prügi viskan ära tööstuslikes kogustes. tundub, et peaksin kolima iga 3 aasta tagant. siis suudaksin vältida rämpsu kuhjumist. uues kodus on neli keldrit. juhuu!  lause: mul pole midagi selga panna! sai uue tähenduse siis kui pakkisin riideid.  kotte tuli  kümmekond. pealkirjadega: kleidi, seelikud, püksid, särgid, kampsunid, sviitrid, ööriided, Margus.  ja ikkagi pole mul midagi selga panna.  ja kui ulmekoledaid köögirätikuid meil on! oli.    lapsel on pakkimise ajal igav. valas põrandale KÕIK oma legod ja autod. varsti kolin ma nõnda mitte uude koju, vaid kohta selle kodu lähedal. hipodroomi lähedal selveri kõrval on üks selline paslik pansionaat.    õnneks kohtasin selveris ükspäev 1 meest. peebi küsis minult poes: emme, kus issi  on? mees sekkus: kuule! tule siia ja las emme maitseb beilist! sina joo seni õunamahla kuni issi tuleb.  mees oli beilisepakkumismees ja jootis oma magusa jutu kõrvale naisi ja lapsi. ostsime koju ka. juhuu!