Sa oled tüdinenud üksinda töötamisest ja vihkad otsuste langetamist. Lahendus on lihtne. Korralda mõni koosolek! Sul on siis hoobilt võimalus näha erinevaid inimesi, näidata tabeleid, skeeme, jooniseid, tunda ennast olulisena, kasutada pointerit, närida küpsiseid, oma kolleegidele muljet jätta, rahulikult enda ette põrnitseda kui teised oma aega täidavad, teha märkmeid mida sa kunagi ei loe jne.    Keegi ütles korra siin blogi kommentaarides,  et ma tundun olevat koosolekuinimene. Juhatused, töörühmad, kohtumised aga ka seminarid ja konverentsid haaravad märkimisväärse osa minu ajast. Näiteks sellel nädalal on minu kalendris täpselt 10 koosolekut/kohtumist/esitlust, eelmisel nädalal oli neid 12. Neile lisaks veel mõned esinemised ja üritused. Päris jube number iseenesest.    Kui ma väga kriitiliselt neile otsa vaataks (mida ma ei tee) siis võiks öelda, et vältimatult vajalikke on selle nädala omade seas 3-4.    Tavaliselt  olen mina aga see väike vastik putukas kes erinevate koosolekute puhul päevakorrale otsa vaadates kipub kisa tõstma. Näiteks ei ole normaalne segada aruandekoosolekuid/infokoosolekuid ühe patta otsustamiskoosolekutega, samuti ei ole tegelikult kõige efektiivsem ajakasutus segada näiteks kokku meeskonnakoosolekuid ja juhatuse koosolekuid.    Tegelikult peaks koosolekute puhul alati väga kriitiliselt vastama vähemalt järgmistele küsimustele:    Kas selle koosoleku pidamine annab mingit lisaväärtust? Äkki on näiteks võimalik päevakorda sattunud küsimusi otsustada/arutada jooksvalt või näiteks e-posti, Skype vmt vahendusel? Äkki oleks mõistlikum lihtsalt ise midagi ära otsustada? Olgu, koosolek annab lisaväärtust sinule aga kas ta annab lisaväärtust ka kõigile teistele osalejatele?    Kes on need inimesed kes sellel koosolekul osalema peavad? Kas näiteks juhatuse koosolekutel peaks kohal olema ülejäänud meeskonnaliikmed? Kas projektikoosolekul peaks olema projektiga vaid kaudselt seotud inimesed? Kas kõik osalejad toovad koosolekule kaasa midagi uut?    Kas tegemist on aruandekoosolekuga, arutelukoosolekuga, infokoosolekuga või on midagi ka reaalselt otsustada vaja? Aruandekoosolekud ja infokoosolekud on tavaliselt esimesed, mille reaalselt ära jätta võiks. Kas seda arutelu annaks äkki korraldada hoopis mõnes muus vormis? Kas otsuse langetamiseks on ilmtingimata tarvis inimesed ühe laua taha kokku ajada?    Kas päevakorras on ainult koosoleku iseloomuga (vt eelmine punkt) kokkusobivad teemad? Otsustuskoosolekul ei ole vaja näiteks ette kanda aruandeid mida on võimalik edastada eelnevalt või veel hullem, mis ei oma otsustatavate teemadega mingit seost. Infokoosolekutel ei ole alati õige aeg langetada otsuseid jne.    Kui palju aega võib koosolekule kulutada, et saavutatav tulemus kaaluks üles kasutatud aja? Planeeri minuteid. Alusta ja lõpeta plaanikohaselt.    Kuidas see koosolek eelmisest erineb?    Olgu, isegi kui kõik need küsimused hoolega läbi mõelda on vähemalt pooled koosolekud ikkagi täielik ajaraisk. Praktiline alternatiiv töötegemisele?    Korjasin jutuvada üles Seth'i juurest siit. Millised on sinu olulised tõed koosolekute korraldamisel?