Kui on tunne, et ego hakkab juba endalgi üle pea kasvama ja kõik, mida teed, on tehtud ainult oma isekate soovide rahuldamiseks - tjah,  kelle siis veel? -, siis on aeg võtta väike õppetund traditsiooniliselt naiselike erioskuste, nagu näiteks alandlikkuse, kannatlikkuse ja teiste teenimise asjus. Kui selline kuum ilm ka on ja.  Tähendab. Minna kilpkonnaga jalutama.  Konn on muidugi võõras kohas veidi närvis, kuid üsna pea korjab ta oma pead-käpad kilbi alt välja ning paneb kael pikal ja eriti otsustava ilmega jugama. Mis tähendab, et mina vantsin konnale järele ja segan vahele ainult juhul, kui ta jõuab näiteks mõne  tihedama põõsani.  Sest kui konn ilma tungiva vajaduseta üles korjata ja panna ta mõnda kohta, mis lihtsalt mulle rohkem meeldib, siis ainus tulemus on see, et elukas suundub veel otsustavamalt ja veel kiiremini oma varem valitud suunda tagasi.  Ja kui sokutada konn mõne ilusa võilillepuhma juurde, et saaks ta veidikeseks paigale ja ise korraks maha istuda, siis unusta ära. Tema teeb söögipeatuse siis, kui tema tahab. Peatust on võimalik veidi pikendada, sokutades uusi  võilillelehti talle nina alla, kui kohalikud nahka pandud on. Aga kui sedagi liiga innukalt teha, nii et konn oma söögipausi häirituks loeb, siis põrutab ta jälle minema ja longi aga jälle järele.  Siiski, kui on piisavalt ringi tiirutatud, end ära peita püütud ja urgu kaevata proovitud, on ka aeg end mõnes varjulisemas kohas peesitama seada. Alles siis ja mitte enne võib leboteki kergendusohkega maha laotada ja ka end puhkama sättida - täpselt niikauaks kui konnal tuju on.  Ärgem unustagem, et  esiteks: sooja ilmaga on konn üpriski väle ja teiseks: tal on uskumatult hästi töötav kaitsevärvus. Nii et konnaga jalutades sa jalutadki konnaga, mitte ei vahi pilvi ega loe raamatut. Pleier ongi ainuke päästja.  Kui mõelda, mis siis võiks juhtuda, kui ma korraks kõrvale vaataksin ja…  Ahh. Sõrmenukid vastu puud kasvõi veriseks ja korralik lomp vasaku õla taha.  Oh ei, oh ei.  Jumala eest, kui lapsega väljas olles sama tunne on - või kasvõi toas kõigi elektrikontaktide, mööbliservade  ja kuumade pliitidega - või pigem veel hullem tunne, sest no egas lapsest vähem saa hoolida kui loomast, onju? - siis palun, pigem tõesti mitte mingit last, ma ei kannataks seda välja, kui midagi juhtuks.