Sakkalas põikasime korraks ka vaestekvartalisse. Oli näha et turistid seal reeglina ei käi, sest vaadati meid nagu ilmailmutisi, kuigi olime vaid paar- kolmsada meetrit turistide tänavast kõrval. Ja mis kvartal see ka oli. Poollagunenud majad, tänavatel paks kultuurikiht, lapsed tänavatolmus  mängimas, naiste vada mida mujal kuskil kuulda ei olnud. Kitsalt üksteisekõrval elamud nagu kuubikud ja nendevahelised tolmukänkrased käiguteed. Ei rohelust, ei puid. See oli kogu reisi kõige kontrastsem elamus. Nagu ei oleks teisel mandril, vaid hoopis mingis muus dimensioonis. Teine selline tajule tugevalt mõjuv koht oli kohalike egiptlaste turg. Seal meid nii ilmailmutistena ei jõllitatud, kuid asi oli siiski hoopis teistmoodi kui turistide tänaval. Keegi ei pakkunud oma kaupa. Elu käis Egiptuse oma  reeglite järgi.