Kirjutaks midagi, aga ei oska  liiga kiiresti jooksevad ära  lilled helmed ja metsloomad    kujuks midagi, aga liiga  tavalised tunduvad  ka kõige kaunimad kuldsete  ja verevate  lõngade keerud  mida välja mõelda suudan    mõtleks midagi, aga mõtted  jooksevad liiga kiiresti  minu silmade eest läbi  silmade, mis tegelikult hästi ei näe  silmade,  mis näevad ainult olematuid asju selgelt    vahtravärvi sõrmeotsad  hoiavad uut  äsjaavastatut  mis usutunnistuseks ei tohi saada    hõbesõrmused nendessamades sõrmedes  enam ei yhtegi lohelikku  nyyd ainult  enda  yhiskonna  ja vanemate eest    arm  käeseljal  nimetäht  või see märk  mis mind hoiab-tähendab    armid sõrmedel  need märgid  mida mäletama peab    nuga vööl  Helsingist  sellest poest  kuhu sa seekord ei tulnud  ja pooleldi söödud võileib  mida ehk ainsana mäletan,  visatud kajaka pihta  kes tegelikult olemas oli    roosa roos  ehk saabki ta tagasi koju  tyrkiis selle kõrval  ja hõbe  su kaeluses  alles jäetud Pyy silmas    (porikuu 11., 10222)