Kurista sündmuste käiku kirjeldab komisjoni liige mn. Podrätshik tähendades, et siin mitte hariliku juhtumisega tegemist ei ole, vaid klassivõitlusega. Kass olla üks ärksamatest meestest ümbruskonnas olnud ja astunud sellepärast teoorjuse vastu üles. Selle tema tegevuse vastu alustatud sõda ja tema  vaenlased jäänud muidugi võitjaks. … Mn. Leetsmann palub resolutsiooni täiendada, ses mõttes, et süüdlased sunnitud oleks õnnetu Kassi perekonna eest aineliselt muretsema.  Mn. Masik küsib, kas komisjon selle peale tähelepanemist on pööranud, miks sel juhtumisel kohtu võimud asjale nii kiire käigu on annud, mis ometi harilik nähtus ei olla, ja kas miilitsaülemal Karmil juriidiline õigus oli väljatõstmiseks.  Aruandja Podrätshik tähendab, et selle kohta selgust saada raske oli. Sest kohtuvõimud olevat  ennast sellekohaste küsimuste peale puiklevalt üleval pidanud.  Mn. Põld teatab, et tal raske kaasa on hääletada, sest kindlad faktid puuduvad.  Mn. Jaakson avaldab kahetsust, et kohtuakt mitte läbi ei ole vaadatud, kust näha oleks olnud, kas kohtunikkudel õigus oli sarnasele teguviisile. Kui kindel oleks, et Kassi vastu vägivalda on tarvitatud, siis peaks Maanõukogu küll sammusid astuma niisuguste teguviiside vastu.  Mn. Strandmann arvab, et nähtavasti ses asjas põhjusmõttelikult kõik  Maanõukogu liikmed ühel arvamisel on, kuid resolutsiooni vastu võtta olla võimata, sest tema kuulduda, kui teatud klassi dogma.  Mn. Päts on mn. Strandmanniga ühel arvamisel ja tähendab, et Maapäev palju laialisemalt asja peale vaatama peab ja niisugust resolutsiooni, mis kohane oleks kohtuasutustele, vastu võtta ei saa. Resolutsioonis peaks, näituseks, tähendatud olema, et kohus, mis sarnaste asjadega valmis saab, mitte kõlbuline ei ole ja, kõigi meie nõudmiste peale vaatamata, veel muudetud ei ole. Teiseks  peaks ära tähendatud olema see vildak majandusline seisukord, mis ennast siis veel avaldab, kui juba uued mõtted juuri hakkavad ajama.  Mn. Reiman vaidleb mn. Strandmannile ja Pätsile vastu, nagu ei oleks resolutsioon mitte küllalt laial alusel ja arvab, et seda resolutsiooni põhjusmõttelikult tagasi lükata küll ei või.  Mn. Päts näitab, et resolutsioonis asju ette on toodud, mis maapäeva kohta täiesti tähtsuseta on, ja sellepärast ei võivat teda toetada. See olla tagant järele faktide  konstateerimine, mis võib ollagi, veel õiged ei tarvitse olla. Ta teeb ettepaneku resolutsiooni komisjoni kätte anda, kes teda lähemalt ja kokkuvõtlikumalt ümber töötaks. Mn. Strandmann paneb ette uurimise komisjonile 2 liiget juure valida, kes siis resolutsiooni järgmiseks koosolekuks ümber töötaks, ettetoodud mõtete põhjal. Aruandja Podrätshik ühineb mn. Strandmanni ettepanekuga, palub ainult 2 liikme asemel 3 liiget juure valida, sest et komisjoni liigetest praegu ainult 2 Tallinnas viibivad. Mn. Strandmanni  ettepanek võetakse vastu ja valitakse juurde mn. Strandmann ja Jaakson.  Allikas: Maanõukogu protokoll nr. 57 (13. oktoober 1917), lk. 252.