Ajakirja Science värskes numbris tutvustatava California ülikooli teadurite eksperimendi raames lisasid uurijad laborihiirtele geene, mis võimaldasid neil näha maailma nii, nagu seda näevad vaid primaadid, teiste seas ka inimene.  Kui tavaliselt näevad hiired vaid halli, sinise ja kollase värvuse erinevaid alatoone, siis muudetud geenidega närilised nägid maailma "täisvärvides" ehk siis kolmevärvilisel moel.  Avastus näitab, et imetajate ajud (inimese oma muuhulgas) on äärmiselt adapteeruvad ning võimaldavad töödelda ka signaale, mille "kodeerimiseks" neil näiliselt "töövahendeid" ei ole.  Asjaolu, et me näeme maailma kolmevärvilisena, baseerub sellel, et meil on silmas kolme tüüpi  fotoretseptor-rakke, mis absorbeerivad valgust erinevatel lainepikkustel.  Lühikese lainepikkusega retseptorid on kõige tundlikumad sinisele värvusele, keskmiste lainepikkuste retseptorid rohelisele värvusele ning pikkade lainepikkuste retseptorid punasele värvusele.  Kui valgus tabab retseptoreid, "analüüsib" aju nende reaktsiooni ning seeläbi muutubki maailm meie jaoks värviliseks.  Tavaliselt on mitteprimaatidest imetajatel kahevärviline nägemine, kuna neil on vaid lühikese ja keskmise  lainepikkusega retseptoreid. Seetõttu on enamik imetajaid meie mõistes osaliselt värvipimedad.  Kui aga laborihiirtele lisati kunstlikult geene, mis tekitasid nende organismi pika lainepikkusega retseptorite kujunemiseks vajalikku tüüpi fotopigmenti,  tekkis neil võime näha ka punakaid toone, kuigi looduslikult ei ole näriliste silmadel ning ajul sellist võimalust tekkinud. Leid lükkab ümber üsna laialt levinud arvamuse, et kolmemõõtmelist maailmapilti suudavad näha vaid primaatidest imetajad seetõttu, et ainult neil on selleks piisavalt "ajuvõimsust".  Ekspertide hinnangul näitab eksperiment, et põhimõtteliselt saab arvatavasti suhteliselt lihtsate geenimanipulatsiooni võtetega tekitada inimesele öökullile sarnase "öönägemise" või siis võime näha  ultraviolettvärvusi.