Andmeid eestlase maailmasuhtumisest ja tõekspidamistest on 17. sajandi eelsest  ajast väga vähe. 17.-19. sajandini on säilinud kirikukatsujate ja pastorite dokumente. Vanimad tõendid uskumuste kohta Läänemaal võib välja lugeda Saare-Lääne piiskopi Johannes IV Kieveli kirikukatsumise- ehk visitatsioonikorrast, mis on välja antud umbes 1519. aastal. Selles on kirjas ka nn väärusku puudutav, mille vastu kirik peab võitlema:    * Samuti, missuguseid karistatavaid süütegusid on rahva hulgas abielurikkumiste, hooramiste, liisuheitmiste, nõidumiste ja sarnaste avalikkude  süütegude liigist, millede paranduseks vahel ei jätku preestritest.  * Samuti, kas teavad nad mõningaid nõidujaid naisi või nõidujaid mehi.  * Samuti, kas nad teavad mõningaid mürgistajaid.  * Samuti, kas on mõningad kahtlases väärusus, nii et nad ei ole head kristlased, austades hiisi või kive, puid.  * Samuti, kas pöörduvad mõningad haiguse või õnnetuse ajal nõidade, linnutarkade ja sarnaste poole.  * Samuti, kas otsivad mõned lojuste haiguse pärast nõu mainitud  nõidujailt.  * Samuti, kas austavad mõned kõue, juues tema auks või tehes muid ebausukombeid, lootes sellelt vihma ja aasta suuremat viljakust, mis kõik on tühine ja kõlvatu, ja selle eest kui truudusetuse pärast tuleb neid karistada. Kes sel korral ei pane oma lootust Jumalale, vaid loodusasjale, nagu kõuele, nimetades kõue pühaks jne., need tuleb ärateenitult ära põletada kui uskmatud ja väärususlised.  * Samuti, kui kõu oleks püha, sellepärast, et arvatakse, et ta vihma esile toob, mispärast  ei nimetata ka tuult pühaks, sest et enamasti ka tuul vihma esile toob: kõik säärased asjad on tühised ning kõlvatud ja ärateenitult kõige valjemini karistatavad.<b style="mso-bidi-font-weight: normal>    Reaalsete märkidena meie esivanemate uskumustest on Lääne maakonnas riikliku kaitse alla võetud 69 kultusekivi, 14 ohvriallikat, üle 20 ohverdamis- ja hiie koha. Vanad tõekspidamised säilisid rahvakommetes ja lauluvaras. Eesti folkloori ulatuslikum üleskirjutamine algas alles 19. saj.  lõpuveerandil. Järgnev kirjutis toetubki folkloristide poolt üleskirjutatud ja Kirjandusmuuseumis hoiul olevatele materjalidele.