Hiireviu    Pildistatud varitsusest, mis juba nädala jagu üleval, et pildile saada rebane kes ületab kraavi mööda seda palki. Ilm pilves, ähvardas vihmaga. Suure kisaga maandus aga palgile hoopis see hiireviu. Täiskaader      Hiireviu    Hiireviu on ronga suurune üldtoonilt pruun röövlind. Kõhupool on heledam seljapoolest, seal  on pruune ja heledaid sulgi enamvähem võrdselt. Seljapoolel on heledaid sulgi vaid üksikuid, üldtoon on tumepruun. Hiireviu pea on samuti pruun ning nokk tüviku poolt kollane, ninasõõrmetest alates aga must. Viu jalgade ülaosa sulestik on helepruun, alumine, sulgedest vaba jookse ja varbad aga kollakad ning küüned mustad.    Hiireviu on meie sagedasemaid röövlinde. Tema arvukust määrab eelkõige saakloomade - hiirte - arv. Kui hiiri on palju, siis viude hulk tõuseb, kui vähe, kahaneb. Kuid ei  maksa mõelda, et hiireviu vaid hiirtest toitub, ka väiksemad värvulised ning pardid ja kanalised peavad end tema eest hoidma.    Hiireviud võib Eestis kohata praktiliselt kõikjal, eriti sageli aga erinevate koosluste piirialadel - ökotonis. Viu eelistab niiskeid kuusemetsi, saagijahile siirdub aga enamasti avamaastikule. Sageli võib ta kuskil metsaserval puudel varitseda, ise tänu oma pruunile värvusele nähtamatuks jäädes.    Hiireviu tunneb lennust ära eelkõige laiade tiibade järgi. Teistel  viudel ja kotkastel on tiivad eelkõige laia siruulatusega, hiireviu tiivad on aga eelkõige laia "haardepinnaga". Ka hiireviu tavatseb hääletult mõne lagedama koha peal tiirelda, nii et siis peaks juba kord hiireviud lendamas näinud inimesel olema teda lihtne ära tunda.    Hiireviu on looduskaitsealune liik.      Hiireviu    Liiginimi eesti keeles Hiireviu  Liiginimi ladina keeles Buteo buteo (Glog.)    Rahvapäraseid nimesid  Hiireviu  Vihmakull  Rotikull  Jänesekull  Vihmaviug    Kehamõõtmed:  Ronga suurune  Keha üldpikkus on 53 cm    Tiiva pikkus  Isaslinnul 34...37 cm  Emaslinnul 37...40 cm    Kehamass:  Isaslinnul 620...910 grammi.  Emaslinnul 880...1000 grammi.    Levik:  Hiireviu on levinud Euraasia metsa ja metsastepivööndis ning Vahemeremaadel ja mõnedel Atlandi ookeani idaosa saartel ja Lõuna-Himaalajas.  Eestis on hiireviu kõikjal levinud tavaline  haudelind.    Arvukus:  Meie arvukaim kulliline, hiireküllastel aastatel on teda kuni 2000...3000 haudepaari ümber.    Elupaik ja -viis:  Eelistab okas- ja segametsi, eriti niiskeid kuuse-segametsi.  Suurte metsade keskosades teda ei leidu.  Saagijahil käib enamasti avamaastikul, võib tunde posti otsas varitseda.    Ränne:  Hiireviu on rändlind, kes saabub märtsi lõpul ja lahkub septembris.  Pehmete talvede korral võib ta meil ka talvituda.    Toitumine:  Saaki varitseb õhus käratult tiireldes või kuskil kõrgemal kohal vaikselt varitsedes.  Toitub valdavalt hiirtest, mügridest, värvulistest, noortest kanalistest ja partidest.  Ründab ka kodukanu, eriti kui need veel noored on.    Pesitsemine:  Pesapuuks valib enamasti kuuse või männi, harvem mõne lehtpuu.  Sama pesa võib hiireviu kasutada aastaid, kusjuures iga pesitsuskorra eel lisatakse pessa värskeid oksi.  Täiskurna 2...4 munaga leiab aprilli  lõpul.  Munad on valged, kaetud roostepruunide, kollaste ja hallikate laikudega.    Areng:  Pojad kooruvad mai lõpul ja lennuvõimestuvad juuli algul.  Poegade arv on sõltuvuses toitumistingimustest.    Koht ökosüsteemis:  Vaenlasteks on eelkõige suured kakulised.  Röövlinnuna aitab piirata ka kahjulike näriliste arvukust.    Ohustatus ja kaitse:  Hiireviu on looduskaitse all, kuuludes kaitstavate liikide III kategooriasse.      Tartu  Ülikooli LO Loodusteadusliku hariduse keskus  http://bio.edu.ee/loomad/Linnud/liindex.htm