Sõjajärgseil aastail toimus üle kogu Euroopa põllumajanduse kontsentreerimine, spetsialiseerimine ja intensiivistamine, mille tulemusel tõusis ka tööviljakus ja kasvasid saagid. Aga riikliku plaanimajanduse raames jäeti põllumajanduslikud ääremaad sööti. Maaparanduse teel üles haritud uudismaad ei  suutnud piisavalt kompenseerida endisi hüljatud kõlvikuid. See vanade viljakate kultuurpõldude asendamine uudismaaga oli põllumajandusliku suurtootmise üks halvimaid kõrvalnähtusi.