Teiseks, - kõik ostjad ei ole ju liikmed. Ühingu liige maksab osamaksu, käib koosolekul, kannab vastutust jne., ühesõnaga -  liige kannab ühingu heaks käekäi­guks teatud ohvrit ja kohustusi. Mitteliige aga - ei midagi! Kui nüüd kaup müüa hinnaga, millega võiks müüa, s.o. ostuhind pluss kulud ja anname kokkuhoiu kohe ostu juures ostjale kätte, siis oleks mitteliige ees­õigustatud seisukorras. Õigused oleksid küll ühesugu­sed, aga liige kannab üksinda kohustused. Säärasel korral ei astuks keegi liikmeks. Et ühiskauplus ei pea võtma ka kõrgemat hinda, kui mujal üldiselt võetakse, see on samuti selge. Aga et mitmel põhjusel ei tohi kaupa  välja müüa ka ainult omahinnaga (omahinnaks nimetatakse kauba hind, mis koosneb ostuhinnast pluss veo- ja müügi­kulud) on ka selge. Sellepärast öeldakse, et - kaupa tuleb müüa keskmise turuhinnaga. Kuid ühiskaupluste üldine hinnapoliitika ja kauba hinna odavamaks tege­mine seisab selles, et hindade üldist taset, seda "keskmist taset" tuleb tarvitaja huvides alla suruda iga võimaliku abinõuga.