Lood väikese kaluriplika elust  Piia on väike kaluriplika ennesõjaaegselt Naissaarelt, kelle kodu on saare kõige läänepoolsemas osas Mädasadamas. Piial on rannarootslasest isa ja eestlasest ema ja ta on ristitud hoopis Silvia Leontineks. Piiaks  kutsus ta end väiksena ise ja ka isa kõnetas teda selle nimega. Piia tegudest ja tempudest elu esimese õnneliku seitsme aasta jooksul raamat pajatabki. On rõõmu ja kurbust, on õpetlikku ja naljakat. Kõik katkes siis, kui venelased Naissaarelt elanikud minema ajasid. Mälestused aga jäid ja elavad nüüd raamatukaante vahel oma elu.  Autor Silvia Joon ütleb, et kõigepealt jutustas ema neist asjust, millest ise enam ei mäletagi, siis jutustas ta ise Piia seiklustest oma lastele. «Kirja panin need lood siis,  kui lapselapsed sündisid. Lapsed ikka tahtsid, et jutustaksin Piiast, lapselaste puhul mõtlesin, et lihtsam on neid lugeda. Kord tulid kirikuinimesed meile, lugesin neile ka. Õpetaja Patrik Göransson (pr Joon on Rootsi-Mihkli koguduse liige - T. P.) arvas, et sellest võiks ju raamatu saada.»  Väikese Piia lood on nüüd raamatus, kaunistatud vanade fotode, lapselaste joonistuste ja Anni Kalmu illustratsioonidega. Raamat on saadaval Tallinna Rootsi-Mihkli kirikus ja raamatukogudes, selle müügist saadud  tulu läheb Naissaare kiriku taastamiseks. Autor ütleb: «Seoses minu lapseea lugudega saad ka aimu, kuidas meie saarel kunagi elati.»  Silvia Joon on Tallinna Polütehnilises instituudis õppinud ja puidutööstuse konstrueerimisbüroos töötanud, Naissaare järel Tallinnas elanud, kuid nüüd pensionipõlves elab Raplas.