Rahvatraditsioonis on paikadele pandud omad nimed. Kohanimega tähistati tee või oja, heinamaa või rändrahn, talukohtadest rääkimata. Sageli ei leia neid üheltki maakaardilt, ometi on tegu ainulaadsete, sageli ka vaimukate nimedega, mille tekkel ka oma legend. Nii on näiteks Kastna külas Kuldkepi laugas või Vana-Nurtus Kaarliaruna tuntud kunagine mõisaheinamaa. Mõned neist on kasutusel ka tänapäeval (näiteks Kassivõllimägi Eidaperes  või Niidiaia Haimres), valdavalt kaovad nad siiski koos inimestega, kes neid veel mäletavad.