Kõigi kirjeldatud nähtuste ilmsiks tulek tabas kirikut täiesti ettevalmistamatult. Seepärast ta mõjus esialgu halvavalt ja vaikimapanevalt. On väga tähelepandav, kuidas tolleaegsete jutluste ja kirikuelu  käsitlevate kirjutiste toonis valitseb mingi põhjatu lootusetus,nördimus ja väsimus. Korduvalt kõneldakse vaid raskustest, kaevatakse huvi- ja usupuuduse üle. Kiriklike konverentside päevakordi paisutavad majandusküsimused, milliste kõrval kõik muu tahab osutuda teisejärguliseks. Pettumusmeeleolu, mis valitses vanas, "head põlve" maitsnud vaimulikkonnas, nakatas ka eesti ülikoolist tulnud noorpõlve, kes oma vastutusrikka kutse jaoks oli saanud aga liiga pinnapealse usulise ja usuteadusliku (selle viimase koguni  eelsõjaaegse šablooni järgi!) kasvatuse ega olnud küllalt iseseisev vastu panema nendele mõjustustele.