Kulturism on huvitav paradoks. Ühest küljest on kulturismiga tegelemine kõige ekstreemsem füüsiline pingutus - kulturistid söövad,  magavad ja hingavad viimse detailini kontrollitult. Teisest küljest - nad lihtsalt seisavad seal. Kulturistid ei pea tegema võistluspäeval mitte midagi erilist, võistlus on kõik see, mis neid viis võistluspäeva vormini ning kõik muu on kohtunike otsustada. Füüsiline võib see ala ju olla, kuid võistlus- ja oskuselemendi olemasolu on küsitavad.