Nimelt see muutus, mis Jacksonis toimus ja mis siingi kirjeldatuna väljendus siinses kontekstis ennekõike nois mitmetes geniaalsetes muusika ja loominguga seonduvates külgedes, ei ole üksnes "pelgalt" väline või n-ö 'stilistiline'; siis mis välimusse puutub, on muutus teinekord muutus suisa totaalne. Ja sel on minu arvates olulisem tähtsus kui esmapilgul arvatakse; ei, mitte seetõttu, et välimus oleks määrav, ei, vaid...: mulle tundub, et see toob mängu Michael Jacksoni  'ebainimlikkuse', olgu nii negatiivses kui positiivses mõttes - kuidas kellelegi, võib-olla isegi mõlemal tasandil korraga.