Nonii, eksamil käidud ja omad pookstavid paberile veetud nii hästi-halvasti kui oskasin. Oli 100 alapunkti ja praeguse seisuga olen tagantjärele avastanud vähemalt 4, milles eksisin :D. Näiteks ajasin omavahel segamini fraasid bear down, bear up ja bear out, misspellisin "mountainous" ( ma pookisin sinna veel miski e külge, va lollakas :( ) ja leiutasin uue sõna "descriptional" õige olema pidanud variandi "descriptive" asemele :D. Küllap olid mõned möödapanekud veel, aga osasid ma arvatavasti ei oska kahtlustada vale olemises ja osasid pole enam meeles, et kontrollida üritada. Mõned, mida nii huupi sisetundega konsulteerimise järel torkasin sinna, ehkki endal kahtlus närima jäi, osutusid kodus järgi uurimisel õnnekombel isegi õigeteks, niipalju kui netiotsing mulle ilmutas :). ( don't be taken in by those faulty ads (töös ei olnud faulty ads tegelikult, aga noh, mõte sama),  the game drew to an end, don't approve of smoking, ended in confusion, object to other people borrowing my books, set out to invent one, etc.) Tohutult palju oli eessõnu ja frasaalverbe vaja teada :S. Ja sõnavaraülesanne oli ka päris pikk, pluss sõnatuletus ka veel.    Noh, kõige halvemini  siiski arvatavasti ka ei läinud, kuigi praegu tundub mulle küll, et kõik teised tõenäoliselt olid hullult geniaalsed ja panid kõik 100 prossa õigesti nagu kulda. ( *pööritab silmi . ) Hiljemalt esmaspäeval pidi tulemused teada saama.    ***    Hommikul muidugi eksisin oma ebausu vastu (nimelt on mul kindel veendumus, et kui kuskile minnes poolelt teelt millegi järele tagasi tuleb minna, siis läheb halvasti) ja pidin poolest trepist tagasi üles trampima, sest avastasin, et olen pükste, põlvikute ja PLÄTADEGA teele asunud :). Ei olnud pääsu, pidin üles kingade järele minema. Ise mõtlesin, et no MIS see siis nüüd nässu läheb, aga õnneks nässu ei olnudki nii hull kui kartsin, ja minu arusaamise järgi väljendus selles, et kuna üritasin segase peaga külma mootoriga kohe minema sõita (no ei olnud ju NII külm minuarust), siis auto terve tee linnast välja ainult suri ja soigus, keeldus üle 50 km/h liikumast ning oli hästi oige ja oimetu - lisaks ka bensiininäidiku osuti oli põhjas mis põhjas ja isegi tema pihta kloppimine ei suutnud teda ellu äratada :). Pidasingi lõpuks tee veeres kinni, lülitasin mootori välja ja siis läksin uuele katsele. Seekord oli parem ja ladusam juba ja bensuosuti kah kerkis lõpuks, aga kuni Tartuni autoke ikka oli selline kergelt jonnakas, nii et andsin alla ja käisin temaga enne linna sisse sõitmist tanklas ära, kus oma viimaste krosside eest 10l bensu lisasin ning platsi servas natuke õli ka juurde kallasin. See lõpetas se'ks korraks autokese tujutsemise õnneks.    Enne eksamile jõudmist juhtus minuga täna veel üks naljakas lugu :).  Parkisin Spordihoone juurde (sest kujutlesin, et sinna on kõige kergem parkimiskohta saada, pluss, minu arusaamist mööda on see koht veel tasuta) ja marssisin üle silla kesklinna poolele (eksam toimus Küütri tänava aadressil). Ootan silla otsa juures rohelist foorituld - ja nii silmanurgast fikseerin, et teisel pool teed kügeleb mingi vanamees jalalt jalale. Sihuke Volkonski stiilis lüheldane, kiitsakas habemega sell oli, ainult lühem oli tal see näoehe. Ja silmad olid märgatavalt pungis, kui pärast lähemalt näha sain. No igatahes ei pööranud ma sellele vanamehele rohkem tähelepanu, kuniks ühtäkki, kui olin juba üle tee jõudnud, mu selja tagant käratatakse: "Kas geenibaasis oli selline figuur sees?!" "Mhh," mõtlen mina. Samunegi vana on ennast ühtäkki väga härga täis võtnud, sibab mulle järele ja jõllitab mind vaenulikult. :P Küsib, et: "Oled õnnelik sellisena või??!!" "Mhh?" mõtlen mina. "Sellisena!" vudib ta mul kõrval (ja markeerib enda peal käega mu punu). :P ( Puhinal oma nina alla -> "Puhas kolesterool!!!") ... "Oled õnnelik või?!"  Mulle hakkab asi vaikselt häirimise kõrval ka nalja tegema juba. "Ei saa just kurta," vastan. "Kuidas mees sul üldse selle koha üles leiab!!??" õiendab vanamees endiselt valjul häälel, ikka minuga kaasa sibades (no mul ju aeg tiksus, ja vuhkisin kesklinna poole kõndida aina). Sihuke otsesihtimine hämmeldab mind väga, ja küsin, et mis tema selle pärast ometi muretsema peaks. Nagu et, mis see TEMA asi on ( imestan ma mõttes, pooleldi irvega juba :P ). Tema, ilmsesti õnnelik, et ma miskit ikka vastu kostsin, käratab minust mööda vuhkides ja mulle üle õla raevukat pilku saates: "Selleks sa ju oledki, naine!!" ... "Lapsi pead sa tootma!!! Missiooni täitma!! ... Kuidas sa sedaviisi  missiooni täidad!!??"  Mina võitlen ägedasti pealetükkiva naeruga ja mainin mokaotsast, et noh, ma ikka olen seda missiooni juba kaks korda täitnud ka. :) "Kus nad on sul siis!!!??? Ah? Miks nad sul kaasas ei ole!!!???" on mees aktiivselt rahulolematu. ["Hõh, sihukesed rippuvad udarad!" heidab ühele lapsekäruga vastu manööverdavale noorikule (kes minu silma järgi oli seekord küll igati kena ja vormis :D) vahepeal.]  Ja mühiseb  talle veidi liiga suur tunduva kunstnahktagi hõlmade lehvides edasi. Juba mingi 200m eemalt teiselt poolt teed heidab veel kiirelt ja valjuhäälselt üle õla mulle: "Tahad veel midagi elu kohta teada!!??? Tahad või??!! Pfõhh!!" - ja suundub (ilmselt edukast missioonitäitmisest rahulolevana) lennukal sammul kuskile Laia tänava sügavustesse :).  No sihuke täiega lambist maailmaparandamine, et anna olla :D. Ja kuigi mõnedel muudel asjaoludel oleks tema lärmamine ehk mind ärritanud või pelutanud,  siis seekord tegelikult (ehkki ta ise vist oleks hämmeldunud seda kuuldes) oli tema kõvast lambikisast mulle suur abi, sest omas ootamatuses võttis see mul ühtäkki juba tund aega tagasi kogunema hakanud eksamiärevuse hoobilt maha, nõnda et ma eksamimajja marssides terve tee omaette muiglesin ja sügavalt lõbustatud olin :P.    ***    Edit @ 16.35 : Just praegu telefon helises ja teatati, et olen riigieelarvelisele kohale sisse saanud :). Jess!!!!!! Jumal ja saatus on minu suhtes armulised, nagu näha :). Tähh-tähh! :)