Jaikilt kui fantastikult oleksin oodanud võrdluse  alal õige suurt algupära ja lopsakust, kuid kahjuks leidub tal õige banaalseid võrdlusi. Näiteks: "Ja hiiglamänd... sind saadab pilguga, kui süütu neid, okshuulil sõprusvine alatine" ("Kodumets II"), kus männi võrdlus süütu neiuga kaotab metsa üldise salapärase ja hirmutava ilme, sest veidi edasi on säherdune võrdlus: "Siud kerrakerind, rästikud ja siilid, kui küla penid kurjad, vahil palukvarten."