Reede lõunast jäin koju. Hästi läheb, siis nii  pooleteiseks aastaks või natuke enamgi.  Harjumusest käis aga õhtupoole ikka peast läbi, et küll on hea, et laupäev, saab homme veel ühe päeva puhata. Mõistus järelikult ikka tõrgub aru saamast, et nüüd enam ei pea pikka aega ka esmaspäeva hommikuti kella peale ärkama ja tööle tormama.    - - -    Ema pidas eile minu juures sünnipäeva. Kuna tema on mulle elus piisavalt palju abiks olnud, siis otsustasin sel korral, et annan endast parima, et ka tema päev kergemaks muuta.  Kuna ilmateade  ennustas eelmisel õhtul endiselt pilvi ja vihma, siis loobusime õues grillimise mõttest ja otsustasime tubase grillimise kasuks, st võtsime suuna ahjuliha ja -kartulitele. Lisaks küpsetasin prooviks üht uut shokolaadikooki.    Ei tea, kas sellest, et juba poole üheksast hommikul köögis ja pliidi ääres toimetasin või kergest närvipingest, aga külaliste saabumise hetkel hakkas mul väga halb ja ilmnesid teatavad ohumärgid, mis tulenevalt mu eelmiste rasedustega läbielatust, mind ehmatasid ja südame  kiiremini taguma panid.  Teadsin, et kui üldse tahan sel õhtul ja järgnevatel päevadel rahu saada, pean kohe erakorralisest läbi käima ja laskma end üle vaadata.  Paljudele võib see ju tunduda lihtsamast lihtsam, aga minu jaoks tähendab see tohutut eneseületust. -tormata kohale ja arstide mõistes paanitseda, et hiljem selguks, et pole mul häda mitte kõige vähematki.    Õnneks on olemad õed, kes ütles, et mul on mu hirmudeks alust küllaga ja veenis mind ikkagi seda käiku ette võtma. Oli  mind nõus lausa oma autoga edasi-tagasi sõidutama.  Autos veel kurtsin talle, et millest see küll tuleb, et ise tean , et enne rahu ei saa, kui käidud, samas mõtlen, et ok, kui juba tüli teen ja kohale maabun, siis nagu tahaks, et mu kahtlustel oleks ka juba alust, mis annaks mulle justkui õiguse käed puusa panna ning mõelda - näe, mis ma ütlesin, arvasite jah, et üks järjekordne paniköör, aga saite nüüd. Samas tegelikult ju ise kõigest südamest loodad, et kõik ikkagi ok.    Ebanormaalne, kas pole. Ainult, kes. Kas ma ise, meie meditsiinisüsteem või mõlemad kokku?    Kokkuvõttes juhtus aga nii, et arst oli väga meeldiv, sugugi mitte üleolev. Ma ei tea, mis ta tegelikult must arvas, aga mulle suutis ta igal juhul jätta mulje, et suhtus mu kartusesse igati arusaadavalt ja kordagi ei tekkinud tunnet, et ta tahaks must võimalikult kiiresti lahti saada.  Otse loomulikult oli ka kõik muidugi korras:)    - - -    Täna saabub kahe ja poolenädalaselt reisilt koju  mu elukaaslane.  Lähen talle õhtul lennujaama vastu.  Miks mul on tunne, et pole teda vähemalt aasta näinud?  Ja miks mul on tunne, et äkki hakkan teda võõrastama:)?