Ennemalt pidas kunstnik, kirjanik enese uhkuseks, kui tal mõtted laiali, kui ta ööd uneta, päev täis tujusid oli, tunded imelikud ja olemata, kui ta kõigis tükkides harili­kust inimesest lahku läks ja kellele tervis takistuseks oli. Nimetame Byroni, siis Beaudelaire'i, Paul Verlaine'i. . .