Normid ja reeglid on paratamatud, et toime tulla sotsiaalses keskkonnas ja et selline sotsiaalne keskkond üldse olemas  oleks. Et need normid ja reeglid on ajas muutuvad, see on loomulik - aeg kulgeb ja on alati täna teine kui eile, homme aga midagi muud kui täna. Ja ka inimene on uues ajas ise alati teine kui ta oli - me ei saa elada igavesti täpselt samades sotsiaalsetes raamides ja olla ise muutumatud. Sobitumine nende normidega pole iseenesest halb - sobitumise läbi me saame üheks sootsiumi liikmeks, sootsium ongi paljude selliste sobitumiste tulem. Hädalisteks osutuvad tavaliselt need, kes sobitumise asemel vastanduvad  kehtivatele ühiselu reeglitele ja seeläbi sootsiumile.