Kirjutasin Kääriõdede kohta geidisko ja põdesin, et ehk seegi liiale minev - ei saada aru, et ma ei ürita halba hinnangut anda. Pigem isegi irooniliselt torgata, et tuleme nüüd stampidest välja, taoline muusika passib ka massiüritusele.  Mispeale üks meessoost tuttav teatas tõsiselt: "miks sa kirjutad 'Geidisko' kui tegu on ilmselgete pededega?"  Ilmselgelt jääb mul  tolerantsi ülegi...    Mis aga Kääriõdedesse puutub, siis jah, sai Õllesummerit väisatud. Kuigi üldine õllevahune tatsamine ja tualetijärjekorras seismine pilku särama ei löönud, sai õiged kaaslased leitud ja nii mõnedki kontserdielamused olid üsna mõjuvad. Näiteks Calvin Harris ja HU?. Viimase puhul oli tegelikult pisut nukker, et uuemad laulud niigi vähest publikut eriti ei erutanud. Aga au Hannaliisale, kes latti alla ei lasknud, täispika ning igati kvaliteetse esinemise andis. Jäin rahule!    Üldse, ma ei saa aru, miks häbenetakse Õllesummeril käimist. Olen ka varem öelnud: ürituse saavad kultuurituks muuta inimesed ise. Kui minna mõne artisti pärast, olla hea seltskonnaga, ise rahul... Ehk suudab muugi suhtes silma kinni pigistada?  Muuseas, oli ju laulupeolgi õlleputkasid ja vorstiletikesi üsnagi palju. Mõnigi, kes hiljem rinnale tagus - vot seda kultuuri - veetis ilmselt suurema osa ajast, õllekann ees, jututeemaks siresäärsed poolpaljad tibid või autod.    Samuti muu  taolisega. Kui vaatad PÖFFil lugematul hulgal filme ja teatad hiljem: oli ikka hea. Mis? Noo kõik ikka, see on ju sügav. Sügav inimene valmis?    Kuulad teatud raadiojaama ning mõtled, et ainult sealt tulev on ülim. Noo on ju, sest keegi kuskil ütles nii, kõik muu on madalam kui muru... Taaskord: sügav inimene?    Liigse piinlemise asemel võiks ju ka näiteks lugeda lihtsalt läbi tuntud kunstnike, kirjanike, näitlejate elulugude lühikokkuvõtted ning seejärel kultuuriõukonda siseneda ja  oma hiilgavate teadmistega silma paista. Kah sügav valmis?    Olgu, ma rohkem ei ärritu. Ilmselt liiga sügav päev täna:)