Kes kaitseb ja aitab  Veebruaris EELK, siseministeeriumi, muinsuskaitse- ja päästeameti esindajatega toimunud tuleohutusnõudeid arutaval ümarlaual ei jõutud oluliste kokkulepeteni ning kirikupoolsed ootused sätete mittelaienemise osas ajaloolistele kirikuhoonetele ei leidnud kinnitust. See tähendab, et Euroopa Liidu direktiivide alusel kuulub evakuatsiooninõuete tagamise juurde tulekahju autonoomne või automaatne  signalisatsioon ja sellest nõudest ei päästa kirikut ükski rakendussäte.  Kantsler Urmas Viilma sõnul tulevad erinevused vaid kirikute suurusest. Seda, kust peaks tulema raha kirikutesse alarmsüsteemide paigaldamiseks, kantsler öelda ei oska.  «Kas kirikute kui kultuuriväärtuste kaitsmine peaks olema ainult koguduse mure või hoopis laiem küsimus? Kas näiteks omavalitsusel peaks olema huvi kaitsta võib-olla terve valla ainsat ajaloolist kultuuriväärtust?» laiutab Viil­ma käsi.  «Suurem osa  luteri kirikutest ei vasta päästeameti esitatavatele tuleohutusnõuetele,» lausub Viilma. «Karta on, et kiireid lahendusi selles küsimuses ei tule. Hetkeolukorda saab vaid leevendada tähtaegade pikenduse palumine. Kooskõlastatult siseministeeriumi usuasjade osakonna juhataja Ilmo Auga soovitan kõigil kogudustel ettekirjutuse tähtaega pikendada, ka selle möödumisel.  Ettekirjutuse täitmisel tuleks abi paluda ka kohalikult omavalitsuselt või pühakodade programmist,» soovitab kantsler vaimulikele.  «Loomulikult püüab konsistoorium jätkata läbirääkimisi päästeametiga ning siseministeeriumiga olukorra lahendamiseks,» lisab ta.  Mustem stsenaarium on Viil­ma sõnul see, kui ettekirjutused jätkuvad ja raha nende täitmiseks ei ole. Sel juhul ei jäägi kogudustel lõpuks muud üle, kui kirikud maha jätta. «Sellega hoiame siis inimesed eemal ohust, et jumalateenistuse ajal võiks tekkida tulekahju.»