Maa äravõitmisel  halvasid sakslased Eesti rahva edenemisvõimaluse üleüldse; rahvas kaotas poliitilise, sotsiaalse vabaduse ja vaimüse arenemise võime. Ühiskondlik huvi härrade riigi vastu võis ainult negatiivne, eitav olla, ja palju ei võinud rahvas ühiskondliku kultuuri mõttes alati omavahel sõdivate maahärrade käest õppida. Põlgus, viha, vaen oli see, mis orduajal eestlase vahekorra maahärrade jne. riigi vastu ühiskondliku tunde seisukohast ära määras. Kohus oli härra võimuses; seal ei maksnud mitte õigus, vaid ülekohus,  ja rahvas õppis siin tundma vöna tõde: "Kelle käes võim, selle käes ka õigus."