Meestele on aga nimelt nende hierarhilise mõtlemise tõttu pidevalt vaenlasi vaja, pidevalt ja lakkamatult nii nagu maajade jumalustele, iga päev paar südant.  Sest nad jumalustest loomulikult samamoodi mõtlevad nagu iseendist. Muidu nende universum laguneb ja nad ise kiduma jäävad kui nad ei saa endid positsioneerida hierarhiates. Ja ega see eaga muutu vaid pälvimushierahiad muutuvad ja spetsifitseeruvad vaid. Ja rivaliteete ikka pärandada püütakse nagu Tões ja Õiguses. Ehkki enamjaolt ebaõnnestunult või ütleme teisiti et sotsiaalne surve on meil liiga nõrk. Kui ikka kõik nõuavad et sa pead oma vanaisa eest kätte maksma, küllap sa siis maksadki. Meil on surve  nõrk.