Vaidlus pangainimestega sundis mind lõpuks artikuleerima idee, et  pankadevaheline võrk või kogu vähemalt elektrooniline maksesüsteem peaks tulema eraomandusest ära riigi- ja riigiüleste organisatsioonide hallata. Elektrooniline raha (maksesüsteem) on niivõrd lahutamatu osa meie (majanduslikust) infrastruktuurist, et selle jätmine kasumit teenivate organisatsioonide hallata on lihtsalt ebaefektiivne.    Miks ebaefektiivne? Pankade huvi on teenida selle süsteemi ülevalhoidmise pealt kasumit - juhul kui seda kasumit saab teenida, kasutades elektroonilist  maksesüsteemi kogu muu majanduse seisukohast raiskavalt või ebaefektiivselt, seda ka tehakse. Juurde tulevad veel muud probleemid, mis põhjusel eraldatakse näiteks elektritootjad ülekandeliinidest või gaasitarnija torudest.    Finantsorganisatsioonid on saanud tulenevalt elektroonilise maksesüsteemi muutumisest domineerivaks enda täieliku kontrolli alla lihtsalt ühe osa majanduslikust infrastruktuurist, kus nende huvi on erinev avalikest huvidest. Pangad ja erinevad finantsinstitutsioonid kasutavad  tulusaamiseks ära võimalust manipuleerida finants- ja majanduskeskkonda, toimides reaalselt nn renti nõudvate (rent seeking) organisatsioonidena. Rent seeking on see, kui mingi subjekt kasutab sissetuleku saamiseks ära võimalust teenida majanduslikku renditulu, manipuleerides või ekspluateerides majanduslikku keskkonda.    Miks see halb on? Reaalselt oleme me täna olukorras, kus pangad saavad enamikelt maksetehingutelt võtta näiteks kumulatiivset käibemaksu. Tarbija seisukohast on riik  andnud pangale õiguse "trükkida rahatähti" (mida riik sularahagi puhul teeb kahjumiga). Pank (jällegi kujundlikult öeldes) aga kasutab seda ära, nõudes näiteks 500-kroonisega makstes sinult (või müüjalt) 5 krooni rahatrükkimise tasu või 100-kroonisega 2 krooni, jne. Edit: Sealjuures ei võta ta seda teenustasu üks kord, vaid iga kord, kui keegi sama digitaalset 500-kroonist teisele edasi annab.    Panga huvi on panna (muuhulgas) kaardimakseterminalide kasutajatele peale võimalikult suured  teenustasud, mis on risti-vastu majanduse kui terviku huvidele. Selle negatiivne välismõju - sotsiaalsed ja majanduslikud kulud kogu ülejäänud majandusele, ei kaalu kindlasti üles seda tulu, mida saavad pangad. Ma ei vaevunud praegu rohkem otsima, kuid 2007. aastal sai ainuüksi Swedpank Eestis teenustasudelt üle 1.3 miljardi krooni kasumit. See on ca 1.6% praegusest riigieelarvest. Ükskõik, kui ebaefektiivne riik või riigiülene organisatsioon elektroonilise maksesüsteemi haldamisel ei oleks, selliste  numbrite lähedale seal ei jõutaks.    Lisaväärtust see, et pangad juba väljakujunenud süsteemi nii ulatuslikult ekspluateerivad, ka enam ei too. Oleks aeg see vaikselt erinevatelt finantsorganisatsioonidelt (mingil määral) võtta üle ja kaotada võimalus seda teiste arvelt "lihtsa raha teenimiseks" ära kasutada. Küsigem kasvõi väikepoodnikelt, kelle kasumimarginaal on nii väike, et kui klient tahab kaardiga maksta, peab poodnik tihti kahjumiga müüma. Kasumi saab pank. Ilma kaarditerminalita ei saa  kliendid jällegi maksta...        Edit: paar asjakohast linki.    Rent-Seeking in The U.S. Banking and The Optimal Quantity of Money (PDF)     The Fundamentals of Rent-Seeking     Forty Years of Research on Rent Seeking: An Overview (PDF)     Reward structures and the allocation of talent