Karl Hoferil on terve saal tarvitada, mille kogupilt mõjub õieti hästi ja ühtlasena. Ta tööd kannavad suure maalilise kultuuri märke. Üksikult vaadates aga leidub siin-seal hõredaid ja elutuid kohti, iseäranis naisportreedes, teised see vastu mõjuvad seda intensiivsemalt, nagu "Trummimees" oma erepunase kuuega. Üksindustunne hoovab kõigist neist piidest. Kõige enam pääseb see mõjule ta  interjöörides. Tühjad toad, kõige rohkem ühe inimesega, kes unistades seisab lageda akna juures ja surnut maastikku vaatab.