Mõtlesin sügisvihmas kõnniskledes, miks küll ollakse nii sallimatud, kui kellegi vana mees uue naise leiab, õigemini, vastupidi, naine kellegi vana mehe. See on ju uuemale maailmakorrale üldse iseloomulik, see taaskasutus. Alguses ostetakse riideid ja raamatuid,  hiljem ehk mööblitükk või paar ja siit on tõesti vaid sammuke, et ka   meeste järele vaatama hakatakse. Tõsi, nagu ei tohiks kelleltki lihtsalt riideid seljast kiskuma hakata, peaks ka kasutatud mehe otsija veenduma, et eelmine omanik ikka tõesti on huvi kaotanud. Aga muidu - kui on üldiselt puhas, ei haise ja pole ka kusagilt otseselt katki, miks siis mitte.