Kindlalt parim etendus, mida viimasel ajal näinud olen. Tegu siis Draamateatri näidendiga, kus kokku on pandud teatri parimad näitlejad, moodustades nõnda perfektse tuumiku. Näidendiga on kogu olustik nii hästi edasi antud, et mina, kes pole kunagi antud aja õudusi kogenud, jäin seda täiesti uskuma. Ühel poolt oleks elu nagu lill - pidev veini ja shampanja joomine, teisalt aga pidev hirm oma elu pärast. Seepärast oli ka  pidevalt tunda õhus küsimust, kes on küll järgmine riigiaparaadi ohver?    Esimest korda nägin ka Merle Palmistet mängimas rollis, mis on kandev, tõesiselt võetav ja hästi mängitud. Kui seni olen Palmiste näinud mängimas peaasjalikult litsi poole kalduvaid tegelaskujusid, siis Bulgakoffis suutis ta mu arvamuse täielikult ümber lükata. Ta oli ühtviisi nii hea abikaasa, armuke, põetaja kui ka sõber ja sealjuures jäädes alati 100% naiselikuks naiseks. Tõesti kadestusväärne.    Tõenäoliselt  tuli ära ka viimaseaja parimaid dialooge, kus Kanguri poolt mängitud purjus Tolstoi üritas Bulgakoffile selgeks teha, milline on Bulgakoffi äsja esietendunud näidendi saatus. Vapustav dialoog, seda peab lihtsalt ise nägema. Soovitan soojalt vaadata.    Vaata Bulgakoffist ka uudiste klippi siit.