Kohatine edu mõnel majandusalal ja mitme põllumajandus-, kalastus- ja tööstusettevõtte kasvavad tulud 1970-ndail aastail hakkasid õõnestama Nõukogude käsumajanduse alustugesid. Edu  saavutati üksnes tänu kapitalistlike majandusmeetodite osalisele rakendamisele ja ettevõtete iseseisvuse suurendamisele. Jõukamate majandite juhid lakkasid peagi käsumajanduse põhimõtteisse uskumast ning neil sai kõrini bürokraatliku juhtimisaparaadi sekkumisest. Okupatsioonivõimude vastane hoiak sai aina hoogu juurde, mida tugevdas veelgi majandusliku iseseisvuse tungiv vajadus. Vastuseis levis laialt tehnilise intelligentsi seas, kuhu kuulus ka palju rahvuslikult meelestatud kommuniste. 1980-ndate aastate  keskpaiku oli Nõukogude käsumajandus ammendanud oma ekstensiivse arengu võimalused. Odava nafta, gaasi ja muude loodusvarade üha kasvav defitsiit, võimatus põllumajandusest veel rohkem inimressursse tööstusse ümber suunata, suureks aetud kaitsekulutused ja vohav bürokraatiaaparaat - kõik need tegurid muutsid edasise majandusarengu võimatuks. Niipea, kui Moskva keskvõim püüdis sellest kriitilisest olukorrast välja tulla sel teel, et pakkus vabariikidele suuremat autonoomiat, hakkas Nõukogude Liit lagunema.