Kui Saksa nüüdsel revolutsioonil palju sarnaseid jooni on 1905. a. Vene  revolutsiooniga, siis on see maksev suurel määral ka kirjanduse kohta: mõlemal korral tõttas kirjanikkude noorem põlv revolutsiooni müstikaga looritama, arvata lahendada võivat ilmutusraamatu saladusi. Aastate veeredes aga kahvatusid ülistuslaulud, vabadusneitsi kõndis igava kodanikuna keset äripäeva. Selgemaks läks tunnetus, et tõepoolest pole midagi muutunud. Vaimlise elu kukil istus endiselt tsensor, nüüd vahvamgi veel valitsema ja varitsema kui enne. See tsensor sai asjadega valmis, mis enne võimatumat näisid: tarvis  ainult üle lugeda raamatute nimekiri, mida Saksamaalt ei tohi välja vedada. Õnnetu Daphnis ja Chloe'gi ei puudu säält.