Islamimaailma rahu dār al-harbiga saab olla vaid ajutise iseloomuga ning rahulepingud ei tohi ületada 10 aastat, aluseks on võetud Muhamedi poolt 628. aastal sõlmitud Hudaibiyyah lepe Meka paganatega. Tingituna muslimite sõjalise edu lõppemisest peale esimest võidukat vallutuste sajandit, hakkas kehtima põhimõte, et seda ajutist rahu võib lõpmatuseni pikendada. Majid Khadduri järgi tähendab dihaad seega "permanentset sõjaseisukorda, kuid mitte permanentset taplust" (Khadduri, 64).