Earl Miller rääkis, kuidas kodeeritakse lühimälus kahte erinevat objekti. Nimelt, kui ahvidele esitada vaheldumisi tühja ekraaniga üksteise järel kaks objekti, siis fiksatsioonipunktis tekivad gamma-ostsillatsioonid (32 Hz kandis), mis mõlema objekti esitamisel kaovad ning ilmuvad uuesti tühja ekraani ajal. Nad uurisid, kas esitatud objektide kodeerimisel võiks olla seost gammasageduse faasiga ja leidsid, et mõlema objekti kohta on rohkem infot depolarisatsioonifaasis. Huvitav oli aga see, et 1. objekti info ilmnes varasemas faasiosas kui 2. objekti info, sellisel moel on otstarbekas kodeerida objektide ajalist järjekorda. Kui aga ahv teeb vea, siis gamma- sükronisatsioon on samasugune, kuid objekte kodeerivad faasid kattuvad, kuigi faaside keskmine jääb samaks. See võib ka seletada, miks me ei suuda lühimälus opereerida palju rohkema kui 4 objektiga - neid kodeerivad faasid kattuksid omavahel liiga suures ulatuses ja muutuksid eristamatuks. Seda katset on  blogis kirjeldatud siin.