Millest aga praegune kaudsete vahenditega nö musta pesu pesemine tingitud on, on tegelikkuses see, et me ei ole kunagi päriselt omavahel rääkinud. Kõik püüded midagi ausalt välja öelda on sumbunud haavatud egodesse või jonnimisse või lihtlabasesse solvumisse. Ja see on kestnud aastaid. Ja see maksab nüüd kätte. Aastatepikkune väljaütlematuste  jada aga viib selleni, et inimesed kasvavad lahku. Status quo ei säili, kui igaüks mossitab oma nurgas. Miski, Sepo, ei ole enesestmõistetav, ka imetletava positsioon mitte (lihtsalt südamlik nõuanne Sulle edasiseks eluks), ka see, et keegi pidevalt jaksab "säravate ideede" nimel sitta süüa (pean silmas Aurorat).