Selle kõige juures on üks paradoksaalne seik: aju on niimoodi ehitatud, et kui mõni IT-mees kohtaks sarnaste omadustega ühikutest kokkupandud arvutit, siis naeraks ta end pooleks ja küsiks korduvalt "mis jura see on". Näiteks liiguvad närviimpulsid ajus umbes kiirusega paarkümmend meetrit sekundis, mis on nii umbes miljoneid korda aeglasem kui infovahetuskiirus selles samas arvutis, millest  lugeja praegu seda postitust kiikab. Lisaks on iga üksikimpulss umbes 2 ms lai, mis on taaskord miljoneid korda aeglasem kui arvuti puhul. On suisa hämmastav, kuidas aju suudab töötada (küllaltki) veatult, arvestades lisaks veel seda, et bioloogilisest materjalist riistvara on tohutult mürarikas. Aju on parim informatsiooni töötlev masin, kuid müra - juhuslikke hälbeid signaalis - leiab aju igalt töötlustasemelt (võrkkestast kõrgemate visuaalsete keskusteni) ja igast elemendist (membraanidel olevatest  ioonikanalitest sünapsideni).