Eestlased on Euroopa rahvaste seas üks kõige kauem oma praegusel asualal elanud rahvaid. Eestlaste esivanemaid seostatakse kammkeraamikakultuuriga, mille kandjad elasid Eesti alal üle 5000 aasta tagasi. Nagu teisedki varajased agraarühiskonnad, elasid eestlased majanduslikult sõltumatute patriarhaalsete sugukondadena, kus puudus märkimisväärne majanduslik ja sotsiaalne kihistumine. Varakeskajal oli enamik eestlasi väikemaaomanikud, kelle talud moodustasid külasid. Keskvõimu ei olnud. Maakonnad ja kihelkonnad tekkisid alles 1. aastatuhande alguses. 13. sajandi alguses elas Eestis umbes 150 000 inimest. Eestlased olid koos leedulaste (ja nende keelesugulaste preisi hõimude), lätlaste ja liivlastega üks väheseid Euroopa rahvaid, mis ei olnud kristlust vastu võtnud.