Peamine puudus  praeguses süsteemis on see, et eitatakse ajaloolisi kogemusi rahasüsteemide kohta. Ajaloo vältel on kõik edukad rahasüsteemid olnud ühel või teisel viisil seotud, kas kulla, hõbeda või mõne muu reaalse varaga. Kui raha on olnud ainult paber või vasetükk, on süsteem alati kokku kukkunud. Alates 1971. aastast on maailma rahanduse ajaloos esmakordselt olukord, kus ükski raha maailmas ei ole millegagi tagatud. Seda peaks nimetama eksperimendiks, mis hakkab nüüd jõudma lõpule. Siin on ka lausa naljanumbreid, Eesti  kroon on näiteks tagatud valuutareservidega, mille alusvara on euros ja samas euro ei ole millegagi tagatud. Ja Eesti kroon ei ole mitte euro sularahaga tagatud, vaid suure tõenäosusega on seal kompott Saksamaa, USA, Jaapani riigi võlakirjadest, mis on ainult lubadused ja muutuvad kriisi lõppedes koos Eesti riigi halbadeks aegadeks kogutud reservidega täiesti väärtusetuks.