Maailm on pärast Lehman Brothersi kokkukukkumist 2008.aasta septembris kiiresti ja oluliselt muutunud ning seni maailma juhtriikidest moodustatud G8 foorum on end ammendamas. Sel nädalavahetusel Pittsburghis ametliku raami saanud uus majandusfoorum G20 on suurema globaalse haardega ning annab võimaluse uutele häältele nagu Hiina, India ja Brasiilia. Omad võimalused tekivad ka lokaalsete huvidega Aasia "väikeriikidel" nagu Lõuna-Korea ja Indoneesia.    G8 riikidest pelgab eelduste kohaselt reformimist kõige enam Jaapan ning mõningal määral Kanada ja Itaalia. Jaapan on ainuke G8 Aasia riik ning saab G8 raames esineda kui Aasia ainuesindaja, jättes kõrvale riikide nagu Lõuna-Korea, Hiina, Indoneesia ja India mured. Nimetatud neli riiki on aga G20 raames kaasatud maailmaprobleemide lahenduste otsismisse ning nende riikide hääle kohaletoomine nõrgendab Jaapani positsiooni kindlasti. Seda muret on väga selgelt väljendanud ka Jaapani konservatiivne  ajaleht Yomiuri Shimbun.    Jaapani kõrvale tõuseb aga nende kauaaegne rivaal Hiina, kelle eesmärgiks on ideaalis Jaapani mõjuvõimu ääremaistamine. Selle õnnestumine sõltub paljudest faktoritest ning nende üle arutamine mõjub pige ennustamisena, kuid Tokios ollakse murelikud küll.    Hiina saaks enda positsiooni ja mõjukuse tõusu kiirendada läbi rahvusvahelise koostöö, sest seni on Peking ÜRO raamest väljaspool  tehtud otsustest suuresti eemale jäänud. Koostöö eeldab aga mitmeid osapooli ning nende seisukohtadega arvestamist, ilma milleta ei saa edasi minna. Täna kaks olulisimat globaalset probleemi on majanduskriis ja kliimasoojenemine. Sõda terrorismi vastu on mainstream meedia retoorikast suuresti taandunud, kuid institutsioonides käib vilgas tegevus edasi, sest probleeme on tegelikult kuhjaga. Kaks esimest probleemi pakuvad Hiinale aga suurepärase võimaluse esiletõusuks ning selle raames tekibki Hiinal hea võimalus näidata enda olulisust ja vältimatust.    Samas võib G8 muutumine G20ks tähendada ka teisi arenguid. Nimelt kui G20 eesmärk on kaasata rohkem riike ja rohkem seisukohti, siis samal eesmärgil peaks toimuma ÜRO Julgeolekunõukogu reformimine. Hiina jaoks tähendab see Jaapani või India saamist alaliseks liikmeks, mis vastukaaluks õõnestab omakorda Hiina mõjuvõimu. Hiina on pikalt teinud lobi Jaapani alaliseks liikmeks määramise vastu, kuid täpselt sama tugevat lobi on teinud Jaapan  liitlaste leidmiseks. Üsna kindlasti toetaks Jaapanit ka Eesti ning Aasia riikidest kindlasti Mongoolia, Vietnam ja Filipiinid. Vietnamiga on Eestil ÜRO tegevuses üksteise toetamise kogemus juba olemas ning jõudude mobiliseerimise korral ei ole mõeldamatu ühise rinde loomine nagu Jaapan, Vietnam, Eesti, Mongoolia jne.    Hiina vaatlejad on leidnud, et G8 muutumine G20ks ei tähenda koheseid muutuseid, sest näiteks neli tähtsaimat G20 kohtumist on toimunud/toimub Läänes - Washington, London, Pittsburgh  ja Huntsville ning alles siis Lõuna-Korea. Eelmised kotumised on pigem olnud formaalsed ning tegelenud pinna sondeerimisega. Eelmise aasta Washingtoni kohtumisest on alles tõeline hoog sisse saadud.    Aasiat vaadates pakub G20 häid võimalusi riikidele nagu Lõuna-Korea ja Indoneesia. Võibolla just sellepärast, et kolme suure India, Hiina ja Jaapani konkurents pakub paremaid võimalusi Indoneesia ja Lõuna-Korea välis- ja majandussuhtlusele, sest on ju just need kolm suurt peamised tegijad Ida- ja  Kagu-Aasia arengutes. Kagu-Aasia mõjuvõimsama riigi Indoneesia hiljutine demokraatia tee valik tervendab kogu piirkonna habrast olukorda ning võrdsetel tingimustel kolme suurega suhtlemine ei laseks Kagu-Aasias ühegi riigi hegemoonial domineerida. Selge on see, et USA mõjuvõim seal väheneb ning nii Hiina kui India üritavad enda mõjuvõimu maksma panna.    Maailmas on toimumas suured muutused ning G20 legitimiseerib protsessi. Kelle kasuks see töötama hakkab, näitab aeg. Võimalusi on kõigil ning  huvitavaimad arengud toimuvad vahest just Aasias.