Eesti keeles on indo-germaani keeltega võrreldes üks sõna rohkem - neologismist "rahvus" on tuletatud "rahvuslus". Miks siis mitte kasutada seda olukorda ära, nimetades omakeelse sõnaga head nähtust ning võõrkeelsega halba? Tuli ju "natsionalism" eesti keelde kohe negatiivse varjundiga - ennekõike väljendis "kodanlik natsionalist". Kuigi see  väljend on nüüdseks ajaloo hõlma vajunud, on "natsionalismile" eesti keeles endiselt kleepunud negatiivne või vähemalt irooniliselt negatiivne varjund. Seda tugevdab omakorda "natsionalismi" valdavalt negatiivne märgistus teistes euroopa keeltes (sh muide ka ungari keeles). Vähetähtis ei ole seegi, et sõnavorm "nationalism" võeti esimesena kasutusele saksa keeles 18. sajandil, ning seda kohe just negatiivses tähenduses - sellega tähistati riikide agressiivset, makjavellistlikku välispoliitikat ning nende  kodanike vastastikust vaenu.