Hommikunsöök, kohmitsemine, kogunemine ja ärasõit. Nii mõnestki näost on aru saada, et lektyyri oli kõvasti ning lugemine venis pikale. Aga peavalu hea Gruusia vein ei võimalda. Sõitsime siis eelpool mainitet marsruudil. No ja  Akhmetast Zhinvalini saime sellist kruusa ja auke 50 km jagu, et praegugi läheb otsaesine märjaks, kui meenutad. Mingil ajal lendles pääsukesena lendu Jaani tsikli number. Udu korjas selle osavalt yles ja valmistas Jaanile hiljem yllatuse, kes midagi tähele ei pannud ja hullu pilguga edasi põrutas. Tee peal on palju neid kohalikke hobueesleid ehk â€œishakke". Oli mingi pulgiga juhitab puukoormaga isend, kellele vasikas kõrval ja peremees täitsa rahulikult käed pyksitaskus omasoodu käis. Kui kysisime, kuidas  väikest eksemplari hyytakse, siis selguis, et tal polegi veel nime ja peremees palus meil ise selle panna. Tytarlapse nimeks sai Linda ja peremees oli sellega väga rahul.