Rahvuslik liikumine 1870-80ndatel aastatel oli kõige jõulisem Viljandimaal, kogu lõunaeesti keeleala emantsipeerus nii majanduslikult kui rahvuslikult kiiremini kui põhjaeesti keeleala. Eesti rahvusriigi idee realiseerimise järel see vahe vähenes ning Lõuna-Eesti kaugemad kohad muutusid perifeeriaks. Kuid lõunaeestikeelne Eesti ala oli üldjoontes ikkagi üks riigi kõige rikkam piirkond. Oma riigi pealinn Tallinn oli lõunaeestlastele olnud võõram linn kui endine Liivimaa kubermangulinn Riia. Rahvusriigi piir  määras kogu Lõuna-Eesti pealinnaks Tartu. Linnaminek (liinaminek) tähendas Tartumaal, osalt ka Valgamaal ja Võrumaal Tartusse minekut.