Üks luulenäide ka.          SÄÄSED pinisevad  sääsed  need on ju  lontidega  kärbsed  aga oi kui  valusasti  hammustavad    Tiibade tuhin  sirin  vihin  eri  heli  kõrgustel    Inimese  sooja ihu  lähedal  kaotavad mõistuse  jääb ainult  tung  see vana hea tung    Kuulge õed  õekesed  ka mina armastan  kõrget rohtu  ja niisket ilma    Sellegipoolest  pean teid tapma  sest ma ei  jaksa  öö läbi  teie jutte kuulata  te olete  hullud  mu järele  ma tean  ja  annan  andeks