Madriidi lennujaamas pika reisi viimast lendu oodates sigineb naha vahele tuttavlik pisut ebakindel tunne. Tunne, mis on alati ennem tundmatusse kohta sissehüppamist, tunne mis valdab mind alati vahetult ennem pikemat või kaugemat reisi. Et miks ometi vahetan  oma turvalise koduse rutiini millegi tundmatu ja potendiaalselt ebameeldiva ja ebaturvalise vastu? Veenan ennast: Kui Kolumbus oleks samamoodi tundnud ja sellele kartusele järgi andnud, oleks Ameerika jäänud avastamata. Raputan selle tunde õlgadelt ning meenutan hoopis, et minu jaoks on see tunne olnud tegelikult alati eelmänguks maailmapilti laiendavale reisikogemusele, kohatud uutele sõpradele ning uutele avastustele. Nagu Kolumbuselegi, tema ajastule omasel moel.