Toetuste teema on hästi mitmekihiline. Riik kui väärtuste ümberjagaja peab otsustama, kellele ja kui palju.    Palju kirgi on kütnud emapalk, lemmikfraas on siin, et kõik lapsed on võrdsed, miks siis mõned on võrdsemad? Sina oled selle vaatenurga just õigel viisil asetanud. Miks  võetakse populistlikult siia mängu lapsed, jutt on ju vanematest. Vanemad ei ole võrdsed, pole olnud ega saa olema. Isegi sotsialistliku võrdsuse tingimustes olid mõned "teistest võrdsemad". Ja keegi ei kisa, et miks haigusraha või töötuabiraha pole kõigile võrdne.    Emapalk on lapsi juurde toonud ja seda on ju kõik tahtnud. Sünnitada on julgenud ka need naised, kellel meest pole või kes oma partneri peale kindel ei saa olla, et ta tüütu titekisa peale minema ei kao. Aga selle palga ülempiiri tõstmine  praeguses olukorras tundub kummaline. palju üldse on selliseid naisi, kes sellise palga pealt veel sünnitama lähevad. kui ehk mõned riigikogu noorpoliitikud seda mitte plaani pole võtnud...    Võrdne lastetoetus (oli see 300 krooni?) ei muuda lapsi ju ka võrdseks. Ühes peres on see lapse kuluraha, teises peres kogutakse selle abil võib-olla arvuti või jalgratta ostmiseks vajaminevat summat, aga kolmandas saab laps selle eest leiba ja võid. Ja neljandas äkki läheb hoopis viinarahaks.    Mina arvan küll, et toetust tuleks anda sinna, kus seda vajatakse, mitte "külvata nagu lennukilt", et igaühele natuke. Siis pere, kellele sead raha on hädasti vaja, saaks rohkem, aga pere, kus see lapse kommirahaks on, saaks ka ilma hakkama. Seda oleks ilmselt tülikam korraldada, palganumbrite kokkulugemine, vanemate (eriti isa) ja laste kokku komplekteerimise mured, aga tulemus saaks minu meelest tunduvalt õiglasem. Ja sotsiaaltöötaja oskaks öelda, millisele perele seda rahana ei võikski kätte anda, vaid  kuidagi hoopis toidu ja lastele vajalike koolitarvete näol.