Mängult ei jõudnud ma koju. Triinu keegi noor sugul oli otsustanud Brüsselist koju tulla (või siis idaeuroopasse, kus on kodutu) ja nii sõitsimegi udus kollaselt  siravate laternatega palistatud teed pidi Tallinna Lennujaama peaukse ette. Parkisime jõhkralt. Pärast üleüldist tabloode dešifreerimisdilemmat oli selge, et tuleb oodata ja vaadata, mis toimub - udu. Ootasime siis Gregikuga kuni anti teada, et lennuk ikkagi otsustas udumaandumist vältida ja sõitis Helsingisse.