Naine on andja, ta vajab andmist, kasvõi iseenda andmist, nimetatagu seda kinkimiseks, ohverdamiseks, rumalaks enda kulutamiseks või veel millekski - kui naine ei saa anda, siis tema energia kuhjub ähvardavaks kõuepilveks. Kui naine mõistaks iseenda sisemise kärsituse olemusi, vabastaks enda hirmu, et mind ei armastata (kibestumise, kui teda ei nähta või tema arvates ei mõisteta, ei hoolita, ei armastata, ei peeta lugu, ei hinnata tema truudust, eneseohverdust jne. - see kõik on hirmust, et mind ei armastata), siis ei tormaks ta enesealandusse.