Kõnealuse vaidluse sisuks oli maakohtu poolt äriühingu juhatuse liikme suhtes kohaldatud ärikeelu1 põhjendatus. Ärikeelu kohaldamine tugines asjaolule, et juhatuse liige oli jätnud esitamata pankrotiavalduse, ning pankrotihalduri kahtlusele, et juhatuse liige võib olla omastanud äriühingu raha. Advokaadibüroo Varul Vilgerts Smaliukas vandeadvokaatide Martin Tamme ja Vaido Põldoja esitatud määruskaebuse alusel tühistas Riigikohus alama astme kohtute määrused põhjusel, et kohtud olid kohaldanud seadust vääralt.        Riigikohus leidis, et ärikeeldu ei saa rakendada karistusena juba toimepandud rikkumiste eest, vaid tegemist on ennetava sunnivahendiga, mille  eesmärk on välistada võimalikke uusi rikkumisi ja kolmandate isikute kahjustamist. Ärikeelu eesmärgist lähtuvalt peab kohus ärikeelu kohaldamisel põhjendama, millised asjaolud annavad alust kartuseks, et isik võib panna edaspidi toime rikkumisi, ning kuidas aitaks ärikeeld seda vältida.    Kuivõrd ärikeeld võib tähendada intensiivset sekkumist isiku ettevõtlusvabadusse, töökoha valimise vabadusse ja omandiõigusesse, peavad ärikeelu määramise põhjused olema kaalukad. Ärikeelu kohaldamine on  Riigikohtu hinnangul õigustatud üksnes isiku suhtes, kes on pannud pankrotistunud juriidilist isikut juhtides suure tõenäosusega toime kuriteo (kuigi teda ei ole selle eest veel süüdi tunnistatud - põhjendatud kuriteokahtlus) ning kelle puhul on tõsine oht, et ta võib ärikeelu kohaldamata jätmise korral panna toime uusi sarnaseid kuritegusid.    Ärikeelu kohaldamiseks ei piisa väärteokahtlusest või üksnes võimalikust kahju tekitamisest. Oluline on siinkohal rõhutada, et Riigikohus on osaliselt muutnud  oma varasemaid seisukohti ning selgitas, millised Riigikohtu poolt varem ärikeelu kohaldamise asjades toodud põhimõtted jäävad kehtima ka edaspidi. Tegemist on põhimõttelise teedrajava kaasusega edaspidises ärikeelu praktikas.        Olulise põhimõttena on Riigikohus rõhutanud, et ärikeelu ulatus tuleb täpselt määratleda ning see peab olema vastavuses ärikeelu rakendamise eesmärgiga igal konkreetsel juhul. See tähendab ärikeelu  rakendamist eelkõige konkreetses tegevusvaldkonnas ja vormides: näiteks keeld tegutseda ehitusettevõtte juhina jätab alles õiguse osutada ehitusteenust füüsilise isikuna. Ärikeelust peab ilmnema, kas see keelab tulu saamisele suunatud tehingute tegemise (püsiva majandustegevuse või üldse igasuguse majandustegevuse), st kas isik ei tohi ettevõtjana sõlmida enam ühtki töövõtu- või käsunduslepingut kellelegi mingi teenuse osutamiseks või vara osta, müüa või vahendada.    Ärikeelu kohaldamine iseenesest ei  lõpeta juhatuse liikme õigusi ega mõjuta tema tehtud tehingute kehtivust. Eelkõige peab ärikeelu saanud isik ise astuma mõistlikke samme, et tagada ärikeelu täitmine: astuma tagasi juhatuse liikme kohalt, mitte andma nõusolekut juhtorganitesse valimiseks, mitte tegutsema keelatud tegevusalal. Ärikeelu rikkumine on karistatav kuriteona. Juhul, kui äriühingu juhtorgani liige on saanud ärikeelu, peavad ka äriühingud ise astuma samme tema tagasikutsumiseks, et tagada juhtorganite õiguspärane koosseis.    Seega peavad konkreetsed piirangud selguma konkreetsest ärikeelu kohta käivast kohtumäärusest ning isik peab kohtumäärusest aru saama, millised tulu teenimisele suunatud tegevused on edaspidi lubatud ja millised keelatud.    Siinkohal on oluline silmas pidada, et ärikeelu rakendamise menetluses peab kohus tagama isiku tegeliku ärakuulamise, et täpsustada muu hulgas nii ärikeelu kohaldamise alusena kaalumisel olevaid asjaolusid kui ka isiku ettekujutust enda edasisest tegevusalast ja -vormist,  mis aitab määratleda ärikeelu rakendamise ulatust. Ärakuulamine on oluliseks võimaluseks mõjutada ärikeelu ulatust, nii et isikul on ka ärikeelu määramise järel võimalik mõistlikult töötada ja tulu teenida, sh vajaduse korral tegeleda ettevõtlusega.