Kui reaalis leiame me hierarhiates varem või hiljem oma koha, siis netikeskkond on pigem selle reaalelu omalaadseks paguluseks või demoversiooniks. Netis on meie sotsiaalse gravitatsiooni määrajaks vaid tähemärgid ning iga kommentaar, lause või vastukommentaar häirivad ja muudavad meie tasakaalupunkti, mis vajab  seejärel uute kommentaaride läbi taastamist. Siiski ei saa see uus tasakaalupunkt olla sealsamas, kus eelmine. Enda asukoha määratlemine netiportaalis käib enam läbi tõuke- kui tõmbejõudude. Anonüümne viha on säärases keskkonnas enam aktsepteeritud ning mõttekas kui anonüümne armastus või afektsioon. Viimane tundub anonüümsuse puhul kuidagi eriti mõttetuna.