Kindlasti on muutunud - ehkki tegelikult mitte kohe pärast maailmasõda, vaid järk-järgult ning eriti alates neoliberalistliku poliitika domineerimisest - kollektivismi ja individualismi ning ühiskonna sotsiaalse homogeensuse käsitus. Ühtse ühiskonna idee seostub jällegi teataval määral Hitleriga, kes teatavasti olevat väitnud, et Saksamaal pole  vürste, vaid on sakslased, ning kelle poliitilise propaganda hulka kuulus loosung sakslaste vabastamisest pankade intressiorjusest, st ka ülirikaste ohjamine. Ning loomulikult seostub sotsiaalne võrdsus kommunistliku režiimiga. Ent kahe maailmasõja vahel 1930. aastatel peeti ka paljude demokraatlike riikide majanduses tavapäraseks kasuminormi olemasolu, Euroopa inimesed olid majanduslikult võrdsemad, ülirikkaid oli märksa vähem kui tänapäeval ning tarbimiskultus vähem levinud. Peter Stearns ja teised uurijad on  tarbimiskultust seostanud ka massilise immigratsiooniga või õigemini võõrandumisega, mida uute asjade omandamisega soovitakse kompenseerida. Kahe maailmasõja vahel oli konsumerismi vähem, tõsi, võib-olla ka sellepärast, et ühiskonnad olid siis märksa vaesemad ega saanud endale lubada tarbimist tarbimise pärast.