A. Saalbach "Leegikeeltel" ajas mu aga  segadusse. Siin oli probleem vastupidine - lugu isegi just nagu oli, materjal igati paslik, aga muu. Trükivead jäid üle mitme-setme aja jälle ette. No olgu, ma võin neid kirjavahemärke, mis ära ununesid ju ise juurde mõelda. Aga oli päris mitu kohta, kus pidin teksti tagasi kerima ja uuesti lugema hakkama - mulle näis, et tegelaste nimesed olid vahepeal segamini nagu puder ja kapsad. Ma tõsiselt põrnitsesin ja kahtlesin enda lugemisoskuses.