Täna olen põetaja. Mu väike vend on vist kopsupõletikus. Igaljuhul on ta kummuli ja rögiseb. Ootame arsti. Ütlesin, et arst tuleb ja süstib teda prsse. Vend ei reageerinud. Järelikult on päris haige.    Mulle  meenus laupäevaselt vanaisavanaema pulma-aastapäevalt kuuldud lugu…mu tädipoja sõber töötab ühes tallinna ujulas instruktorina. See on see mees, kes istub ja vaatab, et inimesed ära ei upuks. Ja mida ta näeb. Keegi vene rahvusest volüümikam proua võtab oma lapselapse sülle (noh nagu siis kui oled väikse lapsega metsas ja aitad tal tualetti minna) ja aitab tollel basseini kuseda…inimesed ujuvad, tibla kusetab last…basseini…  Tädipoja sõber oli vist hetkeks teadvuse kaotanud ja seejärel palunud kodanikel  ujulast lahkuda…  Selline lugu siis. Kuna prouat keegi vaevalt basseini äärel aitama hakkab, siis võite ise edasi mõelda..    Armastusest kirjutan ka täna. Vanaisavanaema pulma-aastapäeval käisin. Neil sai 56 aastat täis. Vanaema rääkis kuidas nad tutvusid.  Vanaema maja all oli pood. Ja vanaemal oli kass kadunud. Läks kassi otsima.  Poes töötas vanaisa.  "Kas olete mu kassi näinud?" "Ei".  Vestlusesse sekkus naabri Olga. "Noored, mis te siin passite. Minge õue jalutama". Ja  läksidki. Vanaisa oli kaasa võtnud likööri, kommi ja villase teki. Oli 15. mai.  Vanaisa oli olnud väga ilus mees. Uhke auto ja lokkidega. Meeldis kõigile ja oli lahke. Ei keelanud deitimise ajal vanaema sõbrannalegi oma armastust. "Juta oli lipakas", kommenteeris vanaema sõbrannaga juhtunut.  "Kaua te käisite enne kui abiellusite?" küsisin mina.  "Maist augustini ja siis jaanuaris olid pulmad, 15.mai - 8.august. ja siis läksin viljandisse tööle." üts vanaema "2. jaanuaril tuli vanaisa  rongijaama vastu ja siis tulimegi mõttele paberid sisse viia".  Vot. Polegi vaja aastate ja kuude kaupa kätt hoida. Võta esimesele deidile kaasa tekk, kanget alkoholi ja kommi ja armastust jätkub 56 aastaks.