Tunnen üht sõpra Saksamaal, ettevõtte omanikku, kes ütles kord oma koguduse õpetajale:  «Lõpeta see kõne sotsiaalsest õiglusest. Ma olen kirikusse tulnud kuulama kõnet Piiblist, sest mul on argipäevaks jõudu vaja, ma ei tule kirikusse ühiskonnaelu kuulama. Sina saad iga kuu oma kindla palga, kuid mina pean teadma, kust ma maksan palga ja maksud kahekümne perekonna jaoks.» Välispartnerid räägivad sotsiaalsest õiglusest. Meie püüame jutlustes tuua elulisi näiteid. Minu küsimus on, kui me õiglusest räägime, kas me sellega õiglust ka loome. Kui räägime elulähedusest, siis kas meie näited on ikka nii  elulähedased?