Kui minu vanaema 60selt leseks jäi, siis ei tahtnud ta üksi elada ja kolis oma tütre perre, kus oli 5 last ja elati 2  toas. Praegu loetaks selliseid elutingimusi juba asotsiaalseteks või vaesuspiiril olevateks.  Vett sees ei olnud, oli ahiküte, puupliit, vets külmas esikus.  Perel olid loomad ja aiamaa. Ikka selleks, et vähemalt toit võtta oleks omast käest. Siga tapeti jõuluks, soolati tünni. Hapukapsast, seeni, kurke oli ikka tünniviisi, mitte klaaspurkides. Ema käis jalgrattaga metsas korilusega tegelemas. Isa üksi teenis, lastetoetusi ja emapalka ei olnud olemas. Vanaema andis oma pensionist ka suurema osa pere  majapidamisse.    Vanaema ei olnud seda tüüpi, et võttis lapselapsed põlvele, tegi õpa-õpa ja õhtuti laulis magama. (me käisime otsast koolis ka juba) Vanaema oli eluaegne pedagoog, äärmiselt pedantne ja akuraatne. Minu arvates ka ema ja isa natuke värisesid ta ees, sest vanaema ütles, et lapsed pole sõnakuulelikuks kasvatatud. Peab mitu korda käskima, enne kui teevad!?  Vanaema kudus kindad-sokid, triikis pesu, tegi lõunat ja müttas aiamaal, kuni väsis ja jäi haigeks.    Miks ma  üldse hakkasin sel teemal kirjutama? Võib-olla seepärast, et praegu on nii aktuaalne kiruda pensionäre ja õpetajaid, kes saavad liiga palju raha ja ei ole solidaarsed. Ma teiste sotsiaalsete gruppide ja elukutsete kohta pole nii palju kriitikat kuulnud.    Aga teema juurde tagasi.  Minu vanaema õpetas lihtsaid asju:  1. Igal hommikul tee voodi üles ja pane ennast riidesse (ei tohi käia päeval öösärgis ja hommikumantlis ringi).  2. Kui kodust lahkud, jäta endast maha korras tuba.  3. Kui kodust lahkud, pane ennast puhtalt riidesse - kui midagi juhtub, pole piinlik näruse aluspesu pärast.  4. Ära kunagi kuluta viimast raha, planeeri väljaminekud nii, et tuled omadega välja.  5. Ära laena raha, tagasi maksta on väga raske.    Neid õpetusi oli veel, aga piisab praegu sellest.  Kui sel kaugel ja raskel ajal tuldi toime riigi otsese abita (sotsiaalmaksete kohta ei oska praegu öelda), siis tuleks ka praegu vaadata üle peresisesed ressursid.  Mul on üks  tuttav pere, kus kindel töökoht on praegu ainult emal, isa on üle aasta töötu. Vahepealsed aastad elati lausa luksuses. Nüüd viidi tagasi kaks liisitud autot, sest edasi maksta polnud võimalik. Poeg vaja koolitada.  Ma ei ole üldse tugev majandusõpetuses, võtan asju nii, nagu ma näen ja mõistan. Ainult seda võin kinnitada, et palju raskemaid aegu on olnud.  Mitte seda, et sellised ajad peaksid tagasi tulema!!! Ooo ei!!