Selle leidmise üle meil oli muidugi igavesti uhke tunne ja kimasime siis seda tuldud kruusateed mööda otse edasi. Eriti õigeks teeks see nüüd küll ei osutunud (hiljuti jõuliselt ladistanud vihm oli teise parajaks mudamülkaks muutnud ja lõppeks me minumeelest tegime hirmus suure ringi ka, jõudes viimaks kiira-käära Tihemetsa välja), aga see-eest oli tee ääres igatsugu huvitavaid loomakesi jällegi. Näiteks  ühes kohas viis perenaine parajasti kodu poole tervet karja kodukitsesid. Kõigepealt posu korralikke sarvilisi...