Aastal 1517 kasutas Martin Luther tolleaegset internetti ehk siis kiriku ust või kuulutustetahvlit (kes seda enam mäletab) oma 95 teesi kuulutamiseks. Sellest algas protestantlik reformatsiooniliikumine, mida tegelikult võiks ka revolutsiooniks nimetada. Revolutsioonil oli nii palju tulemeid, et tänapäeva elu oleks raske selleta ette kujutada. Meie jaoks on oluline, et jumalateenistusi hakati  reformeeritud kirikutes pidama kohalikus keeles. Kogudus sai lõppude lõpuks aru jutlusest ja laulis kaasa omakeelseid psalme. Nii katkude aja möödumine kui jumalateenistuse omakeelsus tõi kirikusse tunduvalt rohkem rahvast. Rahva mahutamiseks ehitati juurde rõdusid ja muid konstruktsioone. Nii muutus ka kirikute akustika. Tüüpilised reverberatsiooniajad kahanesid umbes viielt sekundilt poolteise sekundi kanti ja seni teravad resonants-sagedused summutati. Kui varem oli pikkade vokaalide poolest rikas  ladinakeelne laul lihtsalt pidulik taust, siis nüüd võis aru saada ka kodukeelsest tekstist. Ja mitte ainult seetõttu, et keel oli tuttav, vaid ka sellepärast, et akustika ei lubanud enam seguneda väga pikalt järelkajavatel moodidel. Isegi instrumentaalmuusika omandas täiesti uued võimalused. Uus akustika lubas teha kiireid käike ka madalatel nootidel, tavaliseks sai moduleerimine ühest helistikust teise, kuna kirikutele sisse ehitatud akustiline "värvus" oli muutunud valgemaks, sealt kadusid varem tüüpilised  fikseeritud sagedustega moodid, millest eespool juttu. Kõiki neid võimalusi kasutas osavalt ära näiteks Johann Sebastian Bach.