koomiline moment on aga see, mille  kaudu asi kohale jõudis - amoraalsustega tegeledes. taipasin järsku, keset amoraalsust, eksole   , et nii oma kui teise rahulduse nimel tegelen ma ise. teist poolt kuulan ka loomulikult, jah, sest seks on kahepoolne improvisatsioon… aga "minu" rida peab igal juhul sisse jääma. seda paradoksi on natuke keeruline seletada. sõnaga - mingi avatus ja voolavus on puudu. ma ei pruugi otseselt "oma rida"  läbi suruda, aga samas ei anna iial varianti, et improvisatsioon võiks viia täiesti "teise" variandini - ma lihtsalt ei tule sellega kaasa. ei usalda. ning seega pole improvisatsioon tõeline ega vaba.