1915. aasta märtsis Leedus algas Saksa okupatsioon, mis kestis 3,5 aastat. Saksa kõrgem väejuhatus ja idarinne ülemjuhataja staabiülem kindralmajor M. Hoffmann moodustasid vallutatud aladel ühe haldusüksuse - Ober-Ost`i, mis hõlmas Leedu, Suwalki, Vilniuse ja osa Valgevene (Bialystoki, Grodno) ja Läti (Kuuramaa) alad. Saksa sõjaväevõim ei pannud ametisse mitte üksnes valitsusapraadi, vaid ka kohtu- ja koolisüsteemi, võttis meetmeid majanduse ja transpordi  arengu kiirendamiseks ning riikliku tervishoiu edendamiseks. Sel kombel pääses Leedu Vene riigi majanduslikust haardest. Tihedad sidemed Saksa majandusega, kavandatud mitte üksnes sõja ajaks, kujunesid lõpuks üleminekunähtuseks, mis üsna oluliselt aitas kaasa Leedu taasiseseisvumisele. Kuigi ajakirjanduse ja haridussüsteemi vahendusel toimus ulatuslik saksastamine, saksa keel kuulutati ametiasutustes asjaajamiskeeleks. Kavandati saksa kolonistide asustamist Leedumaale ja Kuramaale. Saksama jaoks tähendas  Leedumaa esmajoones põllumajanduslikku piirkonda, mille tööstuslikule arengule pöörati vähe tähelepannu. Saksamaale veeti põllusaadusi, kariloomi, metsamaterjali, tööstuse toorainet jne. Toiduainete ja tarbekaupade vähesus põhjustas järsu hinnatõusu ja ülikiire inflatsiooni (paberraha väärtuse langemine)