Kuid väga iseloomulik on L. H. kroonikale, kuidas väikese võttega, väliselt tähtsuseta sõnalise muudatusega  antakse sündmusele hoopis teine värv. Lugeja ja eestlaste viha jõleda sündmuse pärast, mis kõige jõledam kogu kroo­nikas, nihutatakse pärissüüdlaste pealt ära kellegi kol­manda isiku peale. Liivlased pidid saama järeltuleva soo viha piksevardaks, patuoinaks sakslaste kuriteo eest.