Wind River (eesti keeles siis "Tuulte jõgi") oli  lauamängude praktikumi algusaegadel väga populaarne mäng. Ise pakuksin põhjuseks mängu lihtsust ning uudsust. Rongimänge on palju, sõjamänge veel rohkem, aga indiaanlaste mänge ei tea ma peale ülalnimetatu praegu üldse. Kuna peale aga tulevad järjest uuemad ja proovimata mängud, siis on Wind River nüüdseks jäänud tagasihoidlikumale kohale, mis aga ei vähenda selle väärtust.    Nagu öeldud - mäng on lihtne, kuid seda oma reeglite ja õpitavuse poolest. Mängima asudes osutub see aga väga strateegiliseks ning mõtlemapanevaks.    Idee on oma püstkodadega jõuda suurele tasandikule, kus ootab tõenäoliselt helge tulevik. Kuid sinna jõuda pole sugugi nii lihtne. Nimelt vigvamid püsivad  laual ainult tänu piisonitele, kes aga iga käigu alguses liiguvad ühe sammu võrra edasi. Kui alguses piisonitest puudust ei tule, siis mängu keskpaigas läheb juba trügimiseks ning lõpus tekib suisa toidupuudus. Rääkimata sellest, et igasugused naabrid (st teised mängijad) tahavad pidevalt külla tulla ning süüa saada, mida on endalgi vähe.    Igal mängijal on ees väike spikker, kust on väga selgelt näha, mis tegevusi peab oma käigu ajal tegema. Kõigepealt liiguvad piisonid. Mängija peab liigutama  nii mitut piisonit kui palju tal on püstkodasid laual. Siis kontrollitakse, kas kõik vigvamid on toidetud. Üks piison toidab ära ühe telgi. Ning siis on neli valikut, mida edasi teha: kas ostad endale 3 toidukuubiku eest ühe vigvami lauale, kas lähed jahile, kas liigutad ühte oma vigvamit ühe ruudu võrra edasi või liigutad ühte laual olevat piisonit veel lisaks. Valikute tegemine pole lihtne, kuna sellest sõltub sinu edasine saatus. Ja ka teiste.    Mis mulle väga meeldib on see, et mängu tulemus on  iga kord eelmisest erinev. Isegi kui mängida samade mängijatega. Nii et tüdinemisvõimalus on minimaalne. Väga lahedad on pisikesed piisonikujukesed ning telgid. Tõsi küll, telgid tuleb ise alguses välja lõigata ja kokku kleepida, aga no siis ongi omalt poolt ka mängu valmimisele kaasa aidatud. Ääretult lihtsad mängureeglid teevad asja eriti positiivseks. Rääkimata sellest, et juures on eestikeelsed reeglid.    Väga hea peremäng, seda enam, et mõtlemist on nii suurtele kui väikestele.