Ja nad teevad, mida tahavad. Tänu jumalale, et nad ei ole otsustanud piirduda vaid ühe stiiliga. Nüüd aga vahelduvad räiged ja raiuvad mürapõhised punk-lood ("Spineless Little Shit") perfektsete pop-ist inspireeritud lööklauludega ("Davey Crockett"; "Headcoat Girl"). Thee Headcoatees kõlab alati vahenditult ning otsekoheselt (straight-in-y'r-face, nagu kusagil välismaal öeldakse). Lisaks ei ole neil mingi probleem publiku üle nalja visata. Ja ilmselt eriti meessoost publiku üle, kellele tihti sellised väljakutsuvad tüdrukute-ansamblid peale lähevad - vaadake näiteks Slipcue fan-zine'i kommentaare Headcoatees'i plaatide kohta.(Ee... mina kirjutan siin muidugi vaid puhtakadeemilisest huvist kaasaegse popkultuuri vastu. Jah.) Milline teine bänd maailmas avaldaks oma esiksingli b-poolel loo "Cum Into My Mouth", mille tekst on selline, et ka Raul Meel ei julgeks seda Eesti lipu peale kirjutada? Thee Headcoatees on riot-grrl, ilma, et neil selle liikumisega vähimatki pistmist oleks.