Šotimaal on võrreldes Eestimaaga tavainimese pilgu läbi palju asju erinevaid, šokeerivaid,  üllatavaid, jahmatavaid. Kui teie eesmärk on sõita lennujaamast näiteks Forfari nimelisse väikesesse linnakesse siis selleks kulub üle kolme tunni ja kolm bussi (kõigepealt lennujaamast Glasgow linna, sealt edasi Linna nimega Dundee ja lõpuks väikesesse ja väga mägisesse Forfarisse) - ja lausa terve ekskursioon mööda väga vahelduvaid maastikke, mööda  teid mille mõlemat kätt kõrguvad graniitkiviseinad kaetud rohelise võrguga. Selliseid seinu on lausa pikalt. Eemal paistavad kõrged, lausa sinakad mäed , metsatukad ja maastik mis  varieeruvad lausa kõrvuti erinevates värvitoonides - rohelised, pruunid või pruunikad - olenevalt sellest milline on päikesekiirte mäng neil ja millised on parajasti varjud. See pilt on äärmiselt lummav ja isegi jahmatav. Ja kui jääda silmitsema metsatukkasid siis tundub eemalt, ka bussiaknast vaadates et lausa kogu loodus on  inimkäte poolt väga hoolitsetud.  Ja see pole veel üldse kõik! Meie, eestlased, oleme harjunud ehitama kõrgeid maju, olgu need siis eramud või kõrgemad hooned. Suhteliselt vähe kohtab meie maal väikesi või lausa pisikesi elamuid. Šotimaal esimest korda viibides või seal ringi sõites hämmastab lausa tõsimeeli kõigepealt kohalik arhidektuur ja järgmiseks lausa pisitillukesed majakesed. Esmapilgul on lausa imelik vaadata ja mõelda et kuidas inimesed sellistesse lausa päkapikumajadesse küll ära mahuvad.  Tõesti, väga imelik ja kohati lausa naljakas on selliseid elamuid vaadata. Ja mitte ainult eramud pole väikesed vaid ka 2-3 korruselised majad on väiksemad ja kuidagi antiiksemad või arhailisemad. Aga samas on pilt ka maru armas. Ja siis veel õied. Nii põõsastel kui lilledena. Tohutult!!! Kohati võtab lausa silme eest kirjuks, eriti just eri värvi rohelised põõsad ja kollased õied. Mõni inimene võiks lausa öelda selle kohta et niisuguse pildiga peab esmalt harjuma et selles tõelist ilu nägema hakata.