Perekonnaseisuametis selgus, et esimene vaba sobiv kuupäev oli reedel, 13. märtsil. Kuna meil ei olnud selle  õnnetuks peetava arvuga mingeid negatiivseid kogemusi, siis tundus kuupäev üsna intrigeeriv. Avaldusi esitades saime loa, mis lubas meil sisse astuda 21. juuni tänaval asuvasse pruutpaaride kauplusse. Reaalses poes polnud ju peaaegu midagi saada. Pruutpaaride kauplus oli toona rikkalik ja mitmekesine nagu oaas keset tühja kaubanduslikku kõrbe. Sealt väljusime triiksärgi ja kotitäie kangastega: riie pruutkleidiks ning peigmehe ülikonnaks- lipsuks. Lisaks tuli toimetada veel umbes sada seitse kohustuslikku etüüdi:  sõrmuste ostmine, käik meeste ja naiste rätsepa juurde, restoranis kohtade broneerimine, sõrmuste ostmine ja nendesse nimede graveerimine, autopärja ja pruudikimbu tellimine, juuksuri ja fotograafi juurde aja kinnipanemine.