Neil aastail hakkas meie ühiskonna sombunud tarretus murduma. Põhjuseid teame: ühiskonna enese võimastumine ja välispoliitilised vapustused, eriti kõekärgatused Kauges Idas. Juba 1901. a. lõpus hakkas ilmuma Teataja ja 1903. a. lõpus Uudised. Samuti sai rah­vuslik rinne aktiivsemaks. Eriti elavana peegeldus see ärkamismeeleolu noorsoos. Põrandaalustest õpilasseltsidest teotses tollal Tartus "Eesti Külvaja", millesse kuulusid gümnaasiumist G. Suits, A. Rei, R. A. Lesta, reaalkoolist Joh. Kukk, J. Hünerson, P. Ruubel, M. Pill, E. Ott, P. V. Epler j. t. ning mis käis koos Meltsiveski tänavas treffnerist Loigu pool. Kui selts 1902. a. lõpus korraldas isamaalise peo Koidula auks, siis erinesid algatajate vaated juba nõnda, et samal ajal kaks pidu tuli: rahvuslastel "Karskuse Sõbras", "materialistidel" "Taaras"! Aga need peod sundisid ka seltsi likvideerimisele. Terve rea õpilaste elukombed alandati 3-le, Suits tagandati ajutiselt koolist. Kui aga sandarmid Loigu korteris läbiotsimise ette võtsid, siis ei leidnud nad ometi muud kahtlast kui seltsi raamatud "E. Külvaja" nimega, mis tunnistati apogrüüfilise õpilase Eduard Külvaja oman­duseks. Ja niipea kui ärevus vaibus, kujunes jälle salarühmitus "Ühisus", millesse kuulusid peamiselt eelpool loendatud reaalkooliõpilased, lisaks C. Schumann, J. Ainson, N. Köstner j. t. Koos käisime nüüd Kitsas tänavas Jürgenside pansionis, ja organisatsioon kandis selle tõttu omavahel soomekeelset nime "Kapean katun osakunta".