Mul oli raske mõista - ja seda isegi enne koolipõlve -, et ma peaksin õhtupalvusel paluma vaid inimeste eest. Sestap, kui mu ema oli koos minuga palve lugenud ja mind enne uinumist suudelnud, lisasin ma tasa teise palve, mille olin ise välja mõelnud kõigi elusolendite jaoks. See kõlas niimoodi: "Armas Jumal, kaitse ja õnnista kõiki, kes hingavad; hoia neid eemale kurjast ja lase neil rahus puhata."