Kes M. Kampmaad tunneks ainult näo järgi, ei saaks ta pal­gest, rühist, nõrkumatust sammust kuidagi välja lugeda kõrgesse ikka sammuvat kirjameest. Ka see, kes vanaduspiiri põlgava Kampmaa  kuju taga midagi teab ta elutööst, küsib tahtmatult: kas tõepoolest juba 70-aastane?  Nagu ta tarmukas kehalik kogu pole vajunud vanaduse vimma, nii pole ka ta viljakas vaimuvirkus siiamaani veel […]