Logistika oli küll suht keeruline. Kõigepealt sõitsin autoga teise vanaema juurde, kust sain titekäru. Käru kilekate oli kokku käkerdatult vankrisse topitud, sellega ma mässasin pikalt, et saaks vankri katta,  sest metsik lumetuisk oli, aga hämaras pusides ei suutnud ma tuvastada, kuidas ma neist kileribadest peaksin ühe vankrikujulise asja kokku saama, nii et toppisin selle vankrisse tagasi ja panin leekima. Kihutasin pooljoostes teise vahejaama, auto jätsin esimesse. Tühja käruga rallimine ajas mind täiega itsitama, sest ma tundusin endale nagu naispahalane hõum ölõunist, teate küll seda kiitsakat eite, kes villade piirkonnas tühja lapsevankriga jooksis ja jope krae sisse sosistades teistele pättidele sõnumeid  saatis. No kui ei tea, siis varsti saate teada, Home alone on jõulukuu kohustuslik film, mida aastast aastasse näidatakse (erinevusi võib tulla ainult selles, et võib muutuda kanal, kes seda näitab).