Vanamees istus suure jõe mudasel kaldal ja püüdis jõevoolu vaadeldes rahulikult kala. Talle meeldis siin päikese ja sääskede käes, varbad pehmes poris lirtsumas, istmik varahommikusest kastest märg. Ta ei pannud väikest niiskust miskiks. Nii hea oli istuda jõe kaldal ja vaadelda möödavoolavat vett. Õngenöör ligunes vees, selle otsas polnud isegi sööta. Kala  kättesaamine polnud tähtis. Talle piisas sellest, et sai lihtsalt istuda jõe kaldal, varbad mudas, õngenöör vee kohal võnkumas. Vanamees oli ammusest aega filosoof ja Tao õpilane. Ta tea ...