Ei pea sugugi võimatuks et Kalveti kabinetis on ministrikohad juba paika pandud ning tal endalegi luuluministri koht soolas. Tegelikkus on siiski teine. Pange praegu erakonnad avalikustama mitu kohta keegi loodab, hää kui nad oma  lootustega Maskvaa tuumasse kuidagi ära mahuvad. Lisaks tahavad oma palga ja pinsi kätte saada ka enda juustesttõstmist harrastavad üksikud hundid, mine või Prüsselisse.  Miks ometi ei taheta tunnistada et rahvas vajab mitte põhimõtteid vaid leiba ja vaatemänge. Enam kui 2 aastatuhandet tagasi teadsid seda roomlased, meie kivipead ei taha seda seni omaks võtta. Paljud tunnevad ja teavad Lengi Heimarit, Krääsini (/Gräzin) Igorit ja Laari Marti, ehk isegi rohkem aga pole kuulnud kunagi ega midagi Põdramäe  Nikolaist, Trei Terjest või Iva Kaiast. Ometi on tegemist samuti tublide sõduritega, ja ega nad häältejahilgi kehvakesed olnud. Nii sai Nikolai 1004 (siin ja mujal: võrdsustatud) häält, Terje 661 ja Kaia 888. Üksi nad tõesti poleks suutnud Toompeale ronida kuid valimisseaduse sisult tobe üksainus poolthääl teise- ja kolmandajärgulistele rahvahooldajatele enamat ei võimaldagi, tõenäosuslik kõver lihtsalt ei luba hüpata üle oma varju.  Olen aegajalt rääkinud tuntuse vajalikkusest. Elavaks näiteks on  Kundla Jaan. Sai küll vaid 497 häält kuid Saareste abiga on tal tuntust oma häältest märgatavalt enam. Või võtame Sepa Evelini, 549 häälega oli ta kesikupereski vaid 57. ja üle euroliiduvabariigi 218. ent upitatud tuntus ja Edgari hääl kohamääramisel jätavad tast mulje kui Eesti esikümnesse kuuluvast rahvapetisest. Mida on 6. sajas tõmbleval Tõnul vastu panna? Viha ja ohked rahva rumaluse üle?  Kui Tõnuke suvatseks oma pilve pealt Maale laskuda siis ehk imekombel ta isegi mõistaks et modjorite  (/madjarite/ungarlaste) juures oleks tal rohkem lööki kui siin iseseisvuse vihkajate seas.