Jummel, neid suvesid on ikka olnud. Mitmeid-kümneid.    Kindlasti olid nad lapsepõlves  pikemad ja päikselisemad. Minu suved möödusid alati mere ääres - kõigepealt väiksena Rohuneemes, hiljem Haral. Rohuneeme oli sel ajal veel väljaehitamata  looduslik neem. Rohuneemes oli mul üks kivi, mille ümber kasvasid maasikad ja mustikad. Kivi oli alati soe ja andis hiigelsaaki, peotäie marju.    Ema-isa käisid sageli sadamas värske kala järgi, sadamasse ja bussipeatusesse läks tee läbi  metsatuka, see oli sünge ja pime mets. Sinna metsa ei olnud mul lubatud üksinda minna.    Mul oli Rohuneemes Jaak. Jaak oli vares, kes käis meil külas, kodustatud vares. Ta nokkis paljaid varbaid ja ema tegi talle alati pannkooki, kui ta tuli. Ma arvan, et ta elas kusagil eemal.  Naabrite suure heinaküüni taga oli varjuline koht, kuhu keskpäeval paistis päike. Seal kõrval kasvatas ema lillherneid, nii ma mäletan vist surmatunnini seda lillherneste uimastavat lõhna, mis segunes keskpäeva  päikeseleitsakuga ja mesilaste suminaga ... seal oli minu salakoht, ma käisin seal sisalikke luuramas.    Hiljem, kui Rohuneemesse liiga palju rahvast hakkas kogunema, müüsid ema-isa selle koha maha ning me läksime suvitama Harale. Seal on meri lähemal, kuid valepidi rand. Päike on rannal vara hommikul ning õhtul. Köögi aknast paistab, kuidas päike saare taha looja läheb ja selle järgi ennustas mu isa alati järgmise päeva ilma.    Haral olin ma mõnda aega vaimustunud kalamees. Tavaliselt püüdsin ma ogalikke või viidikapoegi ja panin neid kolmeliitrisesse klaaspurki elama. Mul olid paar suve jänesed Topi ja Tuti. Me mängisime paar talu edasi vanas kahekordses aidas kahe tüdrukuga päevade kaupa poodi ja kodu.  Haral tõi meri randa igasugust träni. Sageli peale torme tegi rahvas tiiru mere ääres, kord oli rand täis apelsine, kord võipakke. Igal juhul võis sealt aga leida kaugete välismaa  laevade pealt merre visatud pudeleid, pakendeid ja igasugust eksootilist kapitalistlikku nodi.    Palju aastaid hiljem veetsin ma ühe oma erilisematest suvedest Sahhalini saarel ning Kuriilidel.    Selliseid pikki, mitu kuud kestvaid suvesid pole enam ammu olnud. Peale turismindusse tööle minemist ei olnud palju aastaid järjest ühtegi suve. Nii, et suvest sai unistus. Viimastel aastatel on suvi kestnud nädala, äärmisel juhul paar. Ja nii ma luban endale, et sellel aastal ma naudin kindlasti  suve. Nagu ma olen lubanud juba palju kordi varem.