Täna võib pisikesest lehenupukesest lugeda, et mõned rahvaliitlased näeksid hea meelega koostööd sotside ja rohelistega  ühise sotsiaalse liiduna. Pean tunnistama, et mulle see utoopiline mõte meeldib.  Eelkõige vaatan asja muidugi roheliste seisukohalt. Erakonna kuus parlamendisaadikut on keskkonnaspetsid, kellele jaoks kaunis võõras sotsiaalne mõõde. Ilmekalt kirjeldab seda tehnokraatlikku mõtteviisi  Strandbergi blogi. Sotside ning rahvaliitlaste inimkesksemad arusaamad tooksid värskeid tuuli ja ehk ka veidi suuremat toetust. Eriti kui populismist suudetaks hoiduda. Ma usun, et eetiline suhtumine keskkonda ja eetiline suhtumine inimesesse on võimalik omavahel ühendada. Kaua saab sedaviisi, et Eestis ei ole parempoolsusele muud alternatiivi kui populistlik Keskerakond.  Aga nüüd kui küsida, kas kunagi sellisest ühinemisest asja saab ja eriti veel minu ideaalis pakutud alustel - ega ikka ei saa. Teiste erakondade juhtkonda niiväga ei tunne, aga roheliste liidrid põlgavad vasakpoolsust liiga palju. Utoopia on  sellegipoolest ilus.  Mis puudutab roheliste liitu üksnes rahvaliiduga, siis see on minu jaoks nõrk valik. Ei usu rohelise mõtteviisi säilimisse sellises erakonnas.