Eesti krimka on seni olnud üsna olematu. Enne sõda kirjutati üht koma teist, pärast sõda ilmusid üksikteosed a la Herta Laipaiga "Kummitus muusikatoas", üheksakümnendatest alates on olnud  mitmeid katseid, kusjuures Lembit Uustulndi actionromaanid "Kiikhobune Antverpenist" ja "Ruutuemanda sündroom" pole sugugi kehvad (kus on Uustulndi järgmine teos!?), nagu ka Paul Pajosi mõned krimkad. Ent siiski...