täna juhtusin koridori peal gümnasistidest möödudes juhuslikult kuulma, kuidas üks mõnevõrra ärritunud tütarlaps andis teistele omasugustele endasi intsidenti möödunud päevast. muuhulgas kuulsin teda ütlevat..."ma ütlesin neile, et nüüd võtku nüüd lihtsalt kohe telefon ja tehku see asi selgeks.." jutt käis muide tema õpetajast ja arvata on, et selline sõnalahing tema ja teise poole vahel oli aset leidnud sekretariaadis. ääremärkusena, et noorte tohutu eneseteadlikkus ja enesekehtestamisoskus mind  enam nii palju ei üllatagi. küll häirib. aga see selleks. sest mitte selles pole praegu point.  mõtlema pani mind tol hetkel hoopis fraas....võtku l i h t s a l t telefon ja....Džiisus, tõepoolest, kui l i h t s a l t lihtsaks on elu meie ümber läinud. mõnikümmend aastat tagasi oleks selle tütarlapse poolt soovitud sõnumi edastamiseks pidanud võib-olla tunni või enamgi bussiga maha sõitma. või sootuks järgmist, ülejärgmist päeva ootama.  Lihtne elu!