Väheste näitlejatega keskpärane etendus. Üldiselt klassifitseeriks mina selle näidendi Sürrealistide ja Loojanguga ühte patta, kus etenduse point on raskesti või siis üldsegi mitte  tabatav. No ma sain aru küll, et kahe vastandliku iseloomuga naisterahva teed ristusid; üks elas kergelt öelda pea pilvedes ja teine oli selle kõige vastand, aga sellega ka näidendi arusaam piirdus. Ei olnud selles näidendis ei filosoofiat nagu sürrealistides ja polnud ka otsest iva, mille üle hilisemalt mõelda. Üle pika aja vaatasin ma teatris olles kella, et teada saada, kui kaua veel etendus kesta võiks. Tehke siit omad järeldused.