Seega saab Riigikohtu äsjase lahendi pinnalt järeldada, et võlaõiguslikus suhtes ühe poole asendumine teisega ei saa iseenesest olla käsitletav käibemaksuga maksustatava teenuse osutamisena. Kuna rahaline nõue ei ole iseseisvalt tarbitav hüve, siis nõude loovutamise või võla ülekandmise käigus ühelt isikult teisele üle läinud võlaõigusliku nõude või kohustuse väärtusele vastavas ulatuses käibemaksuga maksustatavat käivet ei teki. Rahalise nõude loovutamist või võla ülekandmist võib käsitleda tasulise teenuse osutamisena vaid juhtudel, kui rahalise nõude eest tasutav või saadav summa erineb rahalise nõude nimiväärtusest nõude või kohustuse ülemineku ajal.