Ühesugune kirjeldus sobib vaid lähisugulaskeelte jaoks. Sanskriti omapära seisis selles et silbistik vastas hääldusele, niipalju kui me sellest üldse teame, pigem oletame seda tagasiviivalt. Ka on meieni sellest ajast jõudnud vaid üksikud keelekirjeldusallikad, needki eeldatavalt normivad, mitte kirjeldavad. Et rahvas võis kunagist sanskriti keelt ka meiemoodi  (ma + ei + ole = majjole) hääldada, on üsna tõenäone ent kirjalikku kinnitust selle kohta pole (ega vist tulegi). Sellepärast on sanskrit meie jaoks näivalt nagu puhas keel puhaste vormidega.  Et teid hoiatada 1:1 eri keelterühmade võrdlemisest toon lihtsa näite:  eesti ÜLES kirjutama - inglise write DOWN (= ALLA kirjutama). Põhjuseks oletatavasti märkmetegmise viisi erinevus mõiste tekkimisajal.  Meie mõistes allakirjutamist väljendab hoopis ladinalik SUBscribe (sub - all(a)).