Meedia avaldas informatsiooni selle kohta, et Soome välisminister Alexander Stubb väljendas muret Balti riikide majanduse tuleviku pärast ning kutsus koostööle. Välisminister rääkis, et 90-ndatel olid Balti riigid eduriigid, kuid nüüd kukub nende riikide  majandus kahekohaliste numbrite võrra, kasvab tööpuudus, vaesus ja kuritegevus. Ministri arvates halveneb olukord sügise saabudes veelgi ja järgmise aasta alguses töötuks jäävatel inimestel ei pruugi rahapuudusel olla lootust isegi mitte hüvitistele.    Venemaa teatas majanduslanguse lõppemisest. See tähendab, et Venemaa SKP on kasvanud kaks järjestikust kuud. Kahtlemata võib arutada selle üle, et kuivõrd majanduskasv on reaalne ja jätkusuutlik ning kuivõrd võib see pigem statistiline näitaja olla,  kuid kindlasti ei lange Venemaa majandus nii kiiresti kui meie oma.    Venemaa ajab vaikselt, kuid tarka majanduspoliitkat. See on võimaldanud Venemaal hakata kuuluma kasvava majandusega riikide hulka, nagu Saksamaa, Prantsusmaa, Jaapan, Hong Kong, Hiina. Kui samad arengud jätkuvad, siis vaatame varsti Venemaale väga sügavalt alt üles ja keegi ei mäleta enam meie ajutist majandusedu.    Eesti suhtub sageli Venemaasse üleolevalt. Me oleksime justkui targemad ja paremad. Majandus aga ei  lähtu hoiakutest, arvamustest või eelarvamustest. Majandus lähtub pragmaatiliselt sellest, kes on konkurentsivõimelisem ja tegusam. Täna on majandus andnud positiivse hinnangu Venemaale ja negatiivse Baltikumile. Isegi sedavõrd negatiivse, et ka Soome tunneb meile sügavalt kaasa. Kas ei oleks aeg meil ennast kätte võtta ja muuta? Kas ei oleks aeg hakata omama majanduspoliitikat?