Kersi oleks täna saanud  13aastaseks. Emmeliina ütles ilusti: bokser on nagu inimene, aga koer.    Imelik on see elu ilma koerata. Teen hommikul võileibu ja keegi ei ootagi pea viltu OMA võileibu mu kõrval. Jah, meie koer sõi hommikusöögiks võileibu (tegelikult küll saiu). Kõige rohkem meeldisid talle saiad määrdejuustuga, pasteet oli ka hea ja kui miskit muud polnud, siis kõlbasid ka võisaiad väikese vorsti või juustu tükiga.    Kui midagi maha kukub (toiduasjadest) ei peagi kohe rabama, vaid võin rahulikult  asja maast üles võtta. Ja prügikott võib olla põrandal, keegi ei lähegi sinna sisse tuuseldama. Ja koerakarvu pole põrandal ja vannitoas pole söögikaussi. Ja 3 korda päevas pole enam vaja jalutamas käia. Aega jääb kuidagi palju üle ja samas ei oska selle ajaga midagi teha.    Aga ma ei liigu enam. See on ausalt öeldes probleem mulle. Esimese 3 ilma koerata olnud päevaga võtsin juba 1 kilo juurde. Kui enne polnud mingi probleem saada päevas täis 10 000 sammu, siis nüüd tuleb vaevu sellest pool. Kui  sedagi. Pean oma elu kuidagi ümber sättima, eks see kõik võtab aega.