Sarjast Juss ja vennad  Üksinda kodus III - 2 osa  (väike  uuendus)      Ei teagi kaua me sedasi trimpasime aga kuna tõmbus igavaks siis tegi Velts ettepaneku alevi vahel ringi vaadata. See oli hea idee kuigi paar pudelit olid juba tühjad ja kerge sumin peas ja jala me nüüd küll mitut kilomeetrit...  Issand jumal, alles nüüd märkasin, et olime ära joonud ameerika vanaonu viski mis pärines 52 aastast ja mille see kõbin isale kodumaal käies kinkis ja millega isa alati külaliste ees uhkeldas, et näete, vanaonu ostis selle Toronto ülikooli lõpetades,  olles andnud endale tõotuse, et tema seda pudelit ennem ei ava kui Eesti vabaks saab. Vanaonu oli juba nii vana, et ta ei tohtinud siin külas olles enam võtta ja isa siis ütles heldimusest, et las traditsioon jätkub ja mina või minu pojad joovad seda ajal kui enam ühtegi vanti eestimaal ei ole.  "Ah suva", arvas Velts, "muidu see kuradi viski olekski joomata jäänud, valame midagi muud asemele".  Sellega seoses meenusid Veltsile isa nõudmised ja ta käsutas Jussi kes oli vist juba päris purjus  hoovipeale muruniidukit ja kanistrit viima. Et vot, tööd on ka tehtud. Õu oli nagunii nii nülitud, et ega sealt enam midagi võtta polnuks, mõni üksik äraeksinud roheline liblekene. Kui isa oleks maailma direktor siis teeks ta vist kogu munast ühe golfiväljaku.  Juss küsis siis, et kas ta kallab kogu kütuse maha ja jätab muruniiduki külili ja Velts uuris vastu, et milleks see kuid Jussil oli õigus öeldes, et kui me päriselt oleksime niita üritanud siis selline pilt täpselt avaneks. Olime päri, väikevenna  pea ikka teinekord jagab.      Tuli sulane, vaatas meile otsa, vangutas pead ja ütles, et kõik on siin maal nii paganama lakku täis, et ta ei saa aru kuidas siin üldse elatakse. Ühesõnaga, ma katsun teha lühidalt. Mingi pull olevat hakanud sünnitama ja sulane oma teoloogiaharidusega ei oskavat looma selles aidata, et vaja on tõpratohtrile järele sõita, see ei suutvat ise juhtida kuid parem siiski kui purjus asjatundja kui inimene kes on sünnitamisest ja sünnitusest ainult kuulnud. Et andku  Velts talle oma autovõtmed.  "Me tahtsime just külapeale minna", pobises vanem.  "Autoga või?", tuli sulaselt nagu nõelatorge.  Velts pidi siis loobuma kuigi mitte kerege südamega.  "Türa", ütles ta kui diakon Veltsi autoga minema kaapis, "Vaata neid pastoreid, matma on nad kõvad mehed aga sünnitust vastu võtma, isegi looma oma, seda nad ei oska. Sünd on elu alus mitte surm. Kui mina oleksin paavst siis käsiksin kõigepealt ette näidata kas tulevane vaimulik teab sünnitusest midagi või mitte,  isegi politseinikud oskavad nii elementaarseid asju ."  "Paneb imestama miks ta meid appi ei palunud", tuli nüüd purupurjus aga väga sarkastiliselt häälestatud Juss ja kogu nalja tipuks oli endale selga ajanud sulase luteroki mis mõjus tema kasvu juures nagu frakk.  Seepeale läksime meiegi rõõmsalt diakoni tuppa, et pulli saaks ja riietusime vastavalt. Olime nüüd kõik jumalasulased, meie Veltsiga talaarides ja Juss luterokis ja purjus inimestele võib selline maskeraad lõpmatult nalja valmistada.