Marika:  "Stardibussi peatusesse finiśiparklas Elvas on kella kaheksaks kogunenud rahvast 3-4 bussi jagu, enamikel pilgud säravad, mõni on keskendunum. Paljud oma teibitud nägudega meenutavad kas tuleõnnetuse ohvrit või sportlikku poolmuumiat.  Oleme pikalt enne starti Tehvandil kohal, üle tunni aja on veel jäänud avapauguni. Ründame ellujääja enesekindlusega vastse suusastaadioni kohvikut ja vallutame poolenisti vaba laua. Saame  selle koos karmipilgulise härraga Moskvast, kellelt vaatamata sõnaahtrusele õnnestub väljameelitada, et esimest korda oli ta siin maratonil üheksa aastat tagasi ja et sellest ajast saadik on väga palju muutunud.  Kell on saanud üheksa, kohvik on päikest täis ja Kei tiirleb pidevalt Figarona ringi, aga pigem kusagil mujal. Vähemalt on ta tuvastanud Jaani ja oma suusad. Parasjagu peaks ta olema näoteipimisteenuse otsingutel. Kui kell on saanud 9.45 olen mina peaaegu täies varustuses valmis, jääb veel  nägu teipida, sest korraldajate poolne teenuse osutaja jäigi leidmata."