Jalakesi, kuigi nõrgukesi koguneb mis mühiseb: hommikune kevadine annelinna ilu, võimalus teha tervisevõimlus lausa raha eest, oma Postimehe kindel kohalejõudoma naise kätesse, vajadus pidada kinni kindlast töö ja puhkeaja rezhiimist (st.farewell, öine lugemine ja mõtisklemine inimkonna saatuse üle). Ja palgatõus mitte enam 10%, vaid koguni 20% ja lausa omavahenditest! Päris lõbus oli asjatamine postiljoni koeraga. Selline uskumatult armas ja naiivne kutsu, kes ükskord oskas ennast peita trepikotta,  seejärel kolme maja vahel ära eksida. Pärast seda aga keeras peni ennast postiljoni autosse õiglasele unele.Kas ma olen selle 1/5 seas proovijatest, kes pärast esimest shokiteraapiat veel jätkavad, ma ei tea. Ajavööndi järsust muutusest tingituna (umbes 5 tundi tuleb nihutada magamamineku aega) olen eufoorilises meeleolus ja loodan homme oma mobiili Chopini minutivalsist (kahe minuti tempoga), et ta on mind võimeline äratama. Pudelikaelaks ilmselt saab laupäeva hommik, sest siis tuleb hakkata postkasti toppima  nädalalehti, mis teatavasti paksud ja kokkuhoidlike annelinlastepostkastidesse mitte ei tiku ära mahtuma. Kuid ka kalapäev ei tule kerge, sest luiklased kirjutavad ka ohtrasti ja paksule paberile.Elame, näeme ... olge kuuldel, kirjutan, kui midagi põnevat näen ja kuulen ...Ja kui keegi annelinlastest varsti minu magalarajoonis oma Äripäeva asemel leiab enesel postkastist Kesknädala või Ekspressi asemel Kroonika, siis teadke,kelle blogikapsaaeda omi kive loopima võite hakata. Kommentaarid muuseas on ära  modereeritud, et vältida spämmi ja võimaldada välja valida vaid parimaid kommentaare, neid, kelle arvates paremat postiljoni maailma polegi sündinud, kui seda on Sekeldaja. Kui, kui, kui ma ikka ärkan homme jälle pool viis üles, kui mulle ikka hakkab see ala väga väga meeldimaja kui ma ei pea hakkama koostama oma siiviid stiilis kui väga ma juba lapsepõlvest saadik olen ihanud karpmajadele posti tassida ja kui sünnis ikka on selline mitteakadeemiline tegevus varahommikutel.