Tunnistan, et mul on viimasel ajal väga raske oma igapäevast tööd teha. Tunnen vaid üht: ei suuda. Ja see on mu enda peas kinni, tean seda väga hästi. Asi pole keskkonnas, kus töötan. Põhjus pole ka inimestes, kes mind seal ümbritsevad. Vastupidi. Ilma liialdamata tean, et on vähe, kes suudaksid tänasele ja olemasolevale konkurentsi pakkuda.  Olme, inimeste, vahendite, kõige muu osas. Nii mõnigi võiks üsna õigustatult kõrvalvaatajana öelda: ärahellitatud jõmpsikas!