Oli mingi nõukaaegne loodusesaade "Lugedes looduse raamatut", praeguse Osooni eelkäija. Ja mis loodust siin linnas ikka, muud kui naised ja taevas ja midagi ehk veel. St meie ise,  inimesed, oleme see loodus mis siin kohapeal on. Rocca keskuses näiteks. Ma polnud seal ainuke lugeja, üks suvekireva seelikuga naine oli veel. Kuna ma hetkel ei kirjuta avalikult siis jätame sellegi loo siia. Muljetame siis peale teiste muljete üle. Selleks et otsekogemusi saada tuleb ka otse loodusse minna. Minuskulite maailma. Ka seal on kultuurikonfliktid muuseas. Kui forell on otsas - siis on väga jõhker kultuurikonflikt. Aga see on minu asi sinna minna ja sellest kirjutada kuis elavad kaislad ja trutta  truttad. Inimesi huvitab nende oma ilm enam ja need suured kultuuridevahelised erinevused mida me sageli teadvustadagi ei oska.