Kui ma  eelmisel korral Sydney'st Queenstowni lendasin, purunes lennukil esiklaas ja meid saadeti Uus-Meremaa kohalt tagasi Austraaliasse. Sydney's tuli uus lennuk võtta ja ühes sinna-tagasi lennu, lennujaamas passimise ja uue lennuga võttis Sydney-Queenstown marsruut aega ca 10 tundi.    Sel korral võttis Sydney-Queenstown aega... 14 tundi.    Queenstowni lennujaamaga on see häda, et ta on hästi kõrgete mägede vahel hästi sügavas orus. Kuna "autopiloodi sensorid" - ma ei tea, kuidas neid peaks nimetama, aga eks keegi parandab, kui tahab - mis aitavad lennukitel halva nähtavusega maanduda, on Queenstownis ainult Air New Zealand'il ja Qantasel, siis tähendab see, et igasugused muud lennufirmad teevad regulaarselt kolm-neli maandumiskatset, enne  kui reaalselt maanduda õnnestub. No umbes nii, et hakkavad alla tulema, vaatavad, et, oi, kurat, panime ikka natuke liiga kõrgelt maandumissuuna paika ja lähevad siis tagasi üles ja uuele ringile. Kohalike seas on vana nali see, et kui JetStar'i või Virgin'iga Queenstowni lennata, siis võib vabalt kuskile mujale lennujaama jõuda, kuna Queenstowni ei suudetagi ära maanduda.    Nonii, sai nüüd see eellugu ära räägitud.    Ühesõnaga tulime maanduma, olime juba üsna mägede tippudega ühel  kõrgusel, kui tuli teade, et meie ees maanduv Virgin Air pani maandumisrajaga mööda ja läheb uuele maandumiskatsele. Lennundusreeglite järgi pidavat aga olema nii, et kui esimene lennuk (Virgin Air) läheb teisele maandumiskatsele, siis tema taga olev lennuk (meie) peab kah maandumise ära jätma ja tiirutama mägede kohal seni, kuni esimene on jõudnud ära maanduda. No kogusime siis jälle kõrgust ja ootasime.    Selle ajaga, kuni meie ootasime, läks aga ilm ikka täitsa kehvaks, hakkas paksu vihma sadama  ja Qantas otsustas ohutuse mõttes Queenstowni mitte maanduda ja minna hoopis Christchurchi 350 km kaugusel. Lendasime Christchurchi.    Christchurchi lennujaamas tuli tund aega suletud lennukis istuda. Jällegi - lennundusreeglite tõttu, mis pidavat ütlema, et kohe, kui lennuki uks lahti tehakse, tuleb meeskond ära vahetada ja värsked inimesed peale võtta - oli Qantasel mõttekam oodata natuke, kuni ilm paremaks läheb, ja seejärel tagasi Queenstowni suunduda, kui midagi muud ette võtta. Istusime  ootasime. Ilm läks paremaks. Valmistuti tagasi Queenstowni lendama.    Aga kuniks Christchurchi lennujaam valmistas ette meie lennupabereid (ja meie istusime suletud lennukis äralennu luba oodates), tuli Queenstownist teade, et nad ei hakka oma tollimeeskonda seepärast kauem tööl hoidma, et meie lennukit oodata - nad lõpetavad oma tööpäeva üsna vara. A kuidas maanduda rahvusvahelise lennuga lennujaamas, kus ei ole tolli ja passikontrolli? Ei saagi.    Nii et ainus võimalus oli Christchurchis  lennukist välja tulla, läbi tolli ja passikontrolli minna ning siis riigisisese lennuga Queenstowni lennata.    Aga! Nii ka ei saanud =). Sest:    Päike loojub Uus-Meremaal poole kuue paiku. Queenstownis ei ole valgustatud maandumisrada. Maanduda saab ainult päevavalgel. Ja kell oli juba 16 läbi, nii et meil puhtfüüsiliselt ei olnud aega, et minna läbi tolli, passikontrolli, tagasi lennukisse koguneda ja päevavalgel Queenstowni lennata.     , mind viidi Christchurchist Queenstowni bussiga. 7-tunnine bussisõit! Startisin Sydney'st kell 11 hommikul, lendasin 3 tundi, 1 tund passisin lennukis, 2 tundi läksin läbi passikontrolli/tolli/bussiorganiseerimise, 7 tundi sõitsin Queenstowni suunas ja Wanakasse sain alles kell 1 öösel.    Ja kõike seda seepärast, et faking Virgin Air pole investeerinud piisavalt raha, et Queenstownis normaalselt maanduda =D. Oleks nemad esimese katsega maandunud, oleks ma meie maanduda  jõudnud. Aga see selleks.    ***    Qantase lennukis oli üks stjuuardess, kes oli ka 2009 aastal lennukis, kui esiklaas purunes ja meid tagasi Sydney'sse saadeti. Naersime kahekesi, kuidas mul võtab Queenstowni jõudmine alati kaua aega ja meenutasime toda meest, kes oli eelmisel aastal kogu see aeg maganud, kui lennuk läks Uus-Meremaa suunas ja seejärel tagasi Austraaliasse. Kujuta ette, mida ta pidi mõtlema, kui ärkas Sydney'sse maandumisel ja tükk aega aknast välja vahtis, mõeldes omaette:  "Wtf!?"