"Tule" Kerge köhatus oli karedust hääles pisut vähendanud. Kõhn, ämblikujalgu meenutavate  sõrmedega paberjas käsi viipas üllatavalt jõuliselt voodi kõrval asuva tabureti poole. Tüdruk laskis näppude vahel hoitud kardinaserva lahti. Päikesetriip hakkas seinal kõikuma, justkui ei oleks suutnud otsustada, millisele kohale tõmmata valguse ja varju vahelist joont. Sama kõhklevalt tegi neiu sammud palati sisemusse ja ebalevalt nõjatus kutsutu tooliservale. Lamava vanadaami luised sõrmed haarasid algul tekiäärt, seejärel tabasid voodiservale toetunud tütarlapse rusika. Korraks võpatasid kokkupigistatud  sõrmed nii haarajal kui tabatul, seejärel jäid mõlema käed vaikselt ootele.