Pakuksin jälle välja koolimatemaatikast teada eukleidilise ja mitteeukleidilise geomeetria.  Kui te ka usute igapäevaselt, et on _mittelõikuvaid sirgeid_, saate ju ilma igasuguse sisekonfliktita arutada, milline on maailm, kui selliseid sirgeid ei ole (mitteeukleidiline maailm).  Sama tore on ju arutada ka,  1) milline oleks maailm, kui…(ntx kehtiks X)  2)  millised probleemid tekivad, kui… .(ntx kehtiks X)  3) kui lisaks (X-le ) eeldada, et….(ntx kehtiks Y )siis…  Jne.  Sest teooriate üle arutamisel tuleb neid võtta mänguna. Iseasi on, kui me hakkame oma teooriat rakendama (antud kontekstis: läheme poliitikasse). Selleks ajaks peaks _teoreetiliselt olema läbi mängitud_ igasugused äärmuslikud võimalused ja vajadusel teed nende äärmuste vältimiseks.