Ma olen muidugi peole lootusetult hiljaks jäänud, aga tahtsin lisada sellise (vist üsna  triviaalse) mõtte, et mulle tundub, et enesetapp ongi enam-vähem priviligeeritud klasside asi - mitte ainult et talupoja enesetappu ei soositud väga, vaid selleks, et sul selline kavatsus saaks üldse tõsimeeli idanema hakata, peab sul füüsilises mõttes üsna mugav olema. Tähendab, Maslow' püramiidi alumiste astmetega peaks nagu kombes olema, vastasel juhul trumpab ellujäämisinstinkt igasuguse ennui üle, ma arvan. Või noh, nagu sa isegi ütlesid: masendus on luksuskaup, millega tegelemine nõuab vaba aega. Kui  probleem seisneb selles, kuidas ellu jääda, on ellujäämine juba ise vastus ja võit. Ma arvan, et see on ka põhjus, miks on mõttetu soovitada koonduslaagri juutidel end ära tappa (kuigi Gandhi morbiidne soovitus oli vist suunatud vabaduses olevatele juutidele?) või miks nad seal koonduslaagris nagu väga vastu ei hakanud. Ellujäämine kõigepealt, statement'id hiljem.