Öeldakse, et noored autorid kirjutavad rohkem luulet ja vanad proosat, sest noored on emotsionaalsemad ja vanad suurema elukogemusega. Aga võibolla on üks põhjus ka selles, et vanemaks saades õpitakse, et luule kedagi ei huvita. Luulekogude trükiarvud ja laenutuste arvud on väiksemad kui proosaraamatutel. Mulle on mitu inimest öelnud, et minu proosateosed on paremad kui luuletused. See oleks justkui tellimus, mida ma pean  kirjutama. Aga ma ei tea, kui paljudele inimestele veel nii on öeldud. Igatahes Valtoni kohta on sama kirjutatud. See võib peegeldada ka üldist luulenõudluse vähesust. Luuletuste põhjal tehakse laule ja erinevalt luuletustest tarbivad paljud inimesed muusikat päev läbi. Aga luuletust lugedes oskab hea lugeja selle enda sees ise laulma panna.