Heh. Kas pole mitte nii, et kui lähed kell pool 11 prismasse lillkapsast ostma nähes välja nagu viimane õli põhikooliaegses auklikus puhvaikas, punaste silmade, roheka näo ja salkus juustega, siis kohtad kartuliriiulis vana klassivenda. Üritasin teha nagu ei näeks teda, kuid tema ütles: 'tere, kas sa nägid mind enne  ka?' sellisel kellaajal ei oska ma valetada: 'jah, nägin küll', tuli tunnistada. Piinlik on. Nii mu ema mind küll ei kasvatanud. Ema ütles alati - alati, kui välja lähed, kammi juuksed ära ja pane põsepuna - iial ei tea keda kohata võid. kui kellegi nägemist väldid, siis tee nii, et sa vahele ei jää.