Transpordiga on nii, et kui oled kursis, kuhu on vaja saada, siis pole probleemi liigelda bussi, rongi või  lennukiga. Isegi, kui sa ei tea, kuhu tuleb minna, et punktist A punti B saada, tuleb appi sulle iga viimane kui takso- ja rollerijuht, kes teavad juba täpselt, kuidas võimalikult kalli rahaga sõidutada turisti ümbernurga sihtkohta. Samas, kui juhtud olema nn pärapõrgus, siis ei tasu ka pikalt muretseda, sest Allahi enda juhatusel sõidab alati kusagil suunas mingisugune bussikõkats, millel tihtipeale põhi hõre nagu sõelapõhi ja ega see katus oma vihmapidavusega põrandast tolligi targem pole.      Mis puudutab raha, siis esialgu mõjub 0.001378 kursiga arvutamine ajule nagu tuumafüüsika, sest see number pole lihtsalt mitte mingil viisil normaalne rehkendamiseks. Lisaks kõigele, on Indoneesias lihtne tunda end miljonärina - vahetad 500 krooni ja vastu saad jämedalt ca 380 000 Indoneesia ruupiat. Seega tasuks alustuseks varuda kannatlikku meelt, et suudaks aru saada, millisest hulgast rahast reaalselt üldse jutt käib.      Riietus on kindlasti midagi, mida tasub tikutuletäpsusega meeles pidada, sest riigis on esindatud nii islami usk kui ka hinduism. Kuigi Indoneesia üritab end reklaamida kui väga tolerantse islami riigina, siis reaalsuses see päris nii ikka pole, kuna ükski teine usk pole sisuliselt aktsepteeritav. Kui nüüd olla uudishimulik ja võtta buss Balilt Javale, tasuks juba aegsasti mõelda oma riietuse peale, sest see, mis on lubatud Balil pole  absoluutselt Javal vastuvõetav.    Lühidalt sattusin riietusega orki ning läksin lühkestes pükstes ja särgis teisele saarele, mis kohapeal tekitas mõnusa segaduse lakkamatu sõimu, vahtimise ja nilbete kommentaaride näol. Õhtul, kui saabus nn   sõbranna, selgus ka tõsiasi, et riietuse poolest nägime välja nagu klassikalised Euroopa litsid. Selle peale jäi ainult õlgu kehitada ja järgmisel päeval end kurguni kinni katta, mille tulemusena kukkusid  kohaliku bussipileti hinnad umbes kolmandiku, vihkavaid pilke enam ei jagataud ja sõim lõppes ka ootamatult otsa.