Teine võimalus nõudeõiguse kaotamiseks seisneb seaduses sätestatud õigust lõpetavates tähtaegades: nt taganemisavaldus tuleb teha mõistliku aja jooksul pärast olulisest lepingurikkumisest teada saamist, mitterahalise kohustuse täitmist saab nõuda ainult mõistliku aja jooksul pärast kohustuse rikkumisest teadasaamist, leppetrahvi nõue tuleb esitada mõistliku aja jooksul jne. (vt täpsemalt ÄP õigusblogi 08.04.2010.a. artikkel "Kui võlgnik lepingut rikub, tegutse kiiresti"). Tegemist on sätetega, mis reguleerivad konkreetseid üksikküsimusi, kuid nii õigusdogmaatika kui kohtupraktika on tunnustanud ka üldisemat nõudeõiguse minetamise võimalust, mida tuntakse õiguste kaotamise doktriini nime all.