Peatselt jätkuski kodutee ja enam me suuremaid peatusi ei teinud. Järgmisel päeval olime Poolas. Seal aga leidis aset üks vahejuhtum, mis meie kojusaabumise aja pisut edasi lükkas. Päev hakkas juba õhtusse jõudma, kui me ikka veel mööda sirget teed kodu poole kihutasime. Tee äärest aga alustas kas tagasipööret või lihtsalt sõitu punane Shkoda...ja jäi õnnetuseks meile ette. Bussijuht üritas viimasel hetkel pidurdada ja kõrvale põigata, kuid buss rammis siiski Shkodale  hirmsa kolinaga vastu esimest ust, lohistas sõiduki teepeenrale tüki maad maa sisse, kusjuures lõpuks jäi Shkoda kahe puu vahele pidama. Shkoda juht oli kõrval istuvale naisele sülle lennanud. Teda päästis kinnitamata turvavöö. Kadri puhastas ta näo klaasikildudest ja verest. Keegi oli kohe päästeteenistusse helistanud ja kiirabi oli paari minutiga kohal. Igaks juhuks viidi mees haiglasse, kuigi Kadri kinnitas, et tal midagi hullu ei juhtunud. Varsti tuli ka politsei ja siis hakkas tavaline liiklusõnnetuse  järgne rutiin. Kõigepealt mõõdeti ja pildistati, siis tõsteti Shkoda välja ja viidi minema. Bussiga läks õnneks kergemini: kui me järelkäru lahti haakisime, tuli see peaaegu omal jõul välja. Järgmisena viidi buss koos meie ja käruga diagnostikasse, kus tehti kindlaks selle tehniline seisukord. Seejärel algas asjaosaliste ja tunnistajate ülekuulamine.