Kuna suvi on tulekul ja karged põhjamaatuuled taas tee koju leidnud, keerutasin peas juba ammu mõtteid ripsmepikenduste panemiseks. Pärast seda, kui teisipäeval neid Teele silmis nägin, teadsin, et no way, enam pole aega oodata. Nii tal ei jäänudki muud üle, kui nii armas sõbranna olla nagu ta on ja mulle ka aeg kinni panna. Iluabi SOS (nagu kosmeetik ise end nimetas) jõudiski pärale ja.. pretty much nii ka juhtus, et mõeldud, tehtud. Abimehi kinnitati minu külge nüüd küll terve tosin, niiet homne eksam peaks ju täitsa käkitegu olema, hehe.