Osa toom- ja kloostrikoolide juures õpetust saanud vaimulikke õppis edasi Lääne-Euroopa ülikoolides. Näiteks õppis dominiiklaste kloostri munk Mauritius, kes oli arvatavasti eestlane, aastatel 1268-1271 Kölnis ja Pariisis skolastilist filosoofiat ja hakkas seejärel õpetama kloostrikoolis. Paljud aadlinoored õppisid Praha, Kölni, Heidelbergi, Erfurdi jt ülikoolides - kust jõudsid juba  15. sajandi lõpul Eestisse humanismi ideed. Üldiselt aga käis rüütlikasvatus Eestis sama rada kui kogu keskaegses Euroopas ning alles protestantismi tulekuga hakati kirjaoskusele laiemat tähelepanu pöörama. Algõpetust anti aadlinoortele tavaliselt kodus, selleks palgati koduõpetajad kas linnadest või välismaalt. Vajalike käsitööoskuste andmine linnakäsitöölistele, kelledest paljud olid võrsunud eesti talupoegade seast, toimus tsunftikorra üldraamistikus (õpipoiss-sell-meister). Ent juba 16. sajandi algul õpetati tulevastele käsitöömeistritele ning kaupmeestele ka lugemist ning kirja.