Vanasti oli kombeks ülestõusmispühade varahommikul allikale rutata. Teed käidud läbi metsa, sõrm suul, et  mõtlematult sõnakestki ei poetuks. Allikale jõudes pesti silmi, täideti kruusid ja joodi karget vett. See kaunis komme hoidis meeles naiste lugu, kes varahommikul Õpetaja hauale jooksid ja seal Ülestõusnuga kohtusid.  * * *  Nii hea on minna ja vaadata peegelpilti selges vees, vaikida ja oodata Õpetaja ilmumist…  Anna Humal