800m, automaat põhjas. Pikalt sekundeid loetud, nägin endast veidi allpool Jaanot stabiili all, hetke pärast hakkas ta vari avanema. Ja seejärel kohe jõudis ka minu PPK seier nulli. Avanes ilusti otse.  Mõnus oli sõita, kõik neljakesi ilusti koos, aega küll. Ülal tuul praktiliselt puudus, igaksjuhuks libistasin end põllult raja poole. Korra oli tunne, et libistamata oleks valida tuulesoki või parkiva lennuki otsa minek. Suht pehme maandumine, maas olid ka kõik lähestikku koos. Grube oli 800 peal varustusega.    Kui seniste kuni 5 sek stabiliseeritud langemist ei olnud mu Neptune millekski pidanud, siis seekord suurenes kiirus piisavalt, et kompuutri arvates olin lausa 9 sekundit vabalangemises.