Ei jäänud lihtsalt mitte midagi muud üle, kui taas end reaalsusesse sisse suruda ja algav nädal koos kõigi oma kohustustega vastu võtta. Koolis on seis üldse kuidagi  hõredaks jäänud. Alguses käisid ikka kõik nagu entusiastid koos, aga nüüd.. on üks akadeemilisel, teine võttis paberid välja, kolmas mõtleb ära minna ja ainult jumal teab, mis sel neljandal plaanis on. Eks see ole iga alguse asi, et lõpuni veavad end välja vaid murdosa alustanutest.. ja sellega pole teha muud kui harjuda. Kummaline on lihtsalt mõelda, et inimene juba on kord selline - kerge harjuma ja põikpäine siis neist harjumustest lahti ütlema. Kuigi meie kursuse koosseis minu elu kuskile poole väga ei  kalluta, siis kollektiivi harjumus oli mulle ikka juba sisse kujunenud. Siinkohal lohutan end sellega, et inimene harjub kõigega. Sai alles palju harjumusi ühte väiksesse lõiku, jah?    Olen vaaginud enda peas üht teemat, mis ammu juba kirja panemise järele lausa karjub.. ent, kuna mõtted ja sõnad, mis ritta panemist vajavad, uitavad veel uisa-päisa peas ringi, siis..hehe, just, here's come the part for excuses. Loodame, et nad pikaks uitama ei jää.