"Ma ei saa aru, miks sa ei lähe selle lärmi käest minema?" küsis sõbranna. Vajusin mõttesse, sest ma ise ka ei teadnud MIKS. Piirkond ja ümbrus olid nii koduseks saanud, et sellest oli  raske lahti öelda. Korter, mis iseenesest on tagasihoidlik ja mille ühekordsetest (1960ndate metallaknaraamidest) puhub talviti tuul nii kõvasti läbi, et ma pean neid ikka veel nagu nõuka ajal teipma, on saanud hoolimata oma lihtsusest vägagi omaks. Raske on kolida kuskile mujale kui sa oled harjunud elama paigas, mis asub jalaviske kaugusel Trafalgari väljakust, National Gallery'st, Royal Academy of Arts muuseumist ja Leicester Square'st. Imeline on olla metropoli südames, kus sa astud koduuksest välja ja  oled kohas, millest sa oled kogu elu unistanud ja raamatutest lugenud.