Enamik Euroopa keeli ei ole maailmakeeled. Enamikke meie keeli peaaegu ei räägita väljaspool emamaad. Seega on eurooplastel vähem kogemusi võõrastega, kes nende emakeelt halvasti või aktsendiga räägiksid, ja oskus niisugusest kõnest aru saada halb. Nii on nõuded keeleoskusele  kõrgemad kui ingliskeelses maailmas. Ja see ei käi mitte ainult formaalsete nõuete kohta kodakondsusseaduses, vaid igapäevaelus niisuguse keeleoskuse kohta üldse, mille juures me oleme võimelised võõrastega mugavalt suhtlema.