Pühapäeval ajasin ennast voodist välja alles keskpäeva paiku. Hommik möödus rõve külmas korteris tekkide vahel "Minu Taanit" lugedes. Päris ühekorraga raamatut alla ei neelanud, veidi jätsin seda head kraami tänaseks ka. Minu-sarjast on mu senised lemmikud "Minu Eesti" ja "Minu Soome", nüüd siis ka "Minu Taani". Kahe viimati mainitu puhul on põhjus imelihtne - neis räägitakse väga palju konkreetse maa tavadest, kommetest läbi lõbusate seikade, tuuakse välja põnevad erinevused nö "meie" ja "teiste" vahel. Lisaks kirjeldatakse isuäratavalt mitmesuguseid paiku, mis tekitavad soovi neid ise kunagi külastada. "Minu Eestist" sai aga teada, kuidas keegi "teine" näeb meid - eestlasi. See, mida keegi meist arvab, millistena me teistele paistame, see huvitab arvatavasti pea kõiki eestlasi. Ja eks see "Minu Eesti" oli omamoodi armastusromaan ka   ning ühe hea, otse elust pärit armastusloo lugemine on üks väga apetiitne tegevus.