tahaks kirjutada avameelselt  Ilusast Naeratusest ja lootusest ja lootusetusest ja armastusest ja kurbusest ja hr. Hukatusest ja ja sellest, millega ma kodus tegelen ja enesehävitusest ja pisaratest ja rumalast naerust ja veel paljust muust. aga ma ei saa. sest liiga palju erinevaid valesid silmi on lugemas.  kuidas ma saakski kirjutada kurbi mõtteid, kui ma tean, et annaksin sellega vaid võimaluse parastada.  või kuidas ma küll saaks kirjutada asjade edenemisest, millest ma pole enne kellelegi sõnakestki öelnud. oleks vaid  alatu.