Kuigi teaduskonna ümberkorraldusi nimetati vaid  reformiks, olid selle tagajärjed sügavamad kui näiteks 1817. a. Teaduskonda tuli sõna otseses mõttes hakata komplekteerima otsast peale. Kõige olulisem erinevus oli selles, et uue õppejõudude koosseisu leidmisel ei saanud kasutada Ülikooli õppejõudude reservi, mille oli väga edukalt tegutsenud teaduskond varem loonud. Seda takistas ka 20. novembril 1889. a. otsus, millega läks õppejõudude ametisse määramine haridusministeeriumi kätte.