Nii esinevad võrdlemisi pikal ajajärgul enne ärkamisaega ja ühe­aegselt  sellega talurahva massilises suhtumises tema elu mõjutavaisse poliitilistesse teguritesse - "saksasse" ja vene riigivõimu järjekindlalt ühed ja samad peajooned: umbusaldus ja vaen "saksa" vastu ning usaldus riigivõimu vastu. Need mõlemad suhtumissuunad on kogu vaadeldaval ajajärgul püsiva kontinuiteediga. Esimene neist tu­geb valitseval sotsiaalsel vastolul, olles selle ilmekaks avalduseks; teises väljendus talupoja instinktiivne mõjuka liitlase otsimine teda ikestanud "saksa" vastu.