Õhutakistusega hakati sõiduautode loomisel väga tõsiselt arvestama juba 30 aastat tagasi. Aerodünaamikud panid disaineritele päitsed pähe ja kõik, mis õhutakistust suurendas, sattus põlu alla. Suur hüpe aerodünaamika alal tehti sisuliselt ära aastaks 1990 ja pärast seda on tegeletud ainult peenviimistlusega. Praeguseks on piir praktiliselt  saavutatud. Sisepõlemismootoriga auto õhutakistustegurit saaks küll veel vähendada oma viiendiku võrra, aga ainult kasutamisväärtuse arvelt. Väga raske on uskuda, et selle peale massiliselt rõhuma hakatakse.