Enne Puškinit õhulisi luuletusi peaaegu et ei olnudki. Noh, oli Batjuškov. Noh, oli Žukovski. Siinkohal komistame. Ja korraga, ei tea kust välja karanud, ei millegiga ja ei kellegiga võrreldavad reveransid ja pöörded, kiirus, surve, hüplevus, oskus traavida, galopeerida, ületada takistusi, visata silda ja kord pingutada ja siis jälle vajadusel lõdvemaks lasta luuletust [...]