Istusin õnnelikult lennujaamas kohvri peal ja lämmatasin karu. Õnnelikult selles mõttes, et kohver ei lagunenudki ära ja terve tee bussis püsti ka ei seisnud. Õlled jäid ka vast terveks. Selles mõttes mitte õnnelikult, et Bp-st peab nüüd ära minema. Ja inimesi jääb maha. Suva neist ungarlastest, aga olulisi inimesi. Pole sugugi kindel, et ma siia tagasi tulen. Kui, siis ainult oma talveriiete  järele. Tagantjärele mõeldes oleks ehk olnud arukas suveriided siia jätta ja talveriided Eestisse viia. Ikkagi karge Põhjamaa.