Mõned  õpilased üllatavad mind oma mõttemaailma küpsusega, eriti kui on tegemist meie mõistes lapsega (no kes see 9. klass õpilane siis on!).    Allpool toon katkendeid ühe poisi (16) kirjandist alusteksti peale, mis käsitles ÕNNE ja RAHA seoseid. On see nüüd varaküps või mis?    -------------  * Sõna "õnn" on raske defineerida. Igal inimesel on õnnest ja õnnelikust elust oma unikaalne arusaam, nagu öeldakse: nii palju, kui on inimesi, on ka arvamusi. Siiski, kui natuke üldistada, leiab mingid kriteeriumid, mis suurema osa inimeste arust käivad õnnega kokku.  Kõige üldisemad kategooriad, mis õnne alla kuuluvad, on pere, raha, armastus, tervis, sõbrad ja karjäär.  Kuigi tegemist on kulunud väljendiga, vastab lause "igaüks on oma õnne sepp" suures osas tõele. Kõiki eelnimetatud asju on teoreetiliselt võimalik igaühel saavutada, kuigi need võivad võtta palju aega ja vajalik oleks ka olemasolev nö õnne kapital.  (S*tast saia ei tee ja ka see on paratamatult tõsi.)    -------------  (Siin jätan vahele kirjandi põhiosa, mis käsitleb erinevat tüüpi "õnnelikke inimesi".  Lühidalt refereerin.  Ühed on nn erandlikud inimesed, kes on kogu aeg õnnelikud, üdini positiivsust täis, loomult optimistlikud, aga naiivsed, lühidalt - ullikesed (minu märkus. h)......  Veel rohkem leidub inimesi, kes iial rahul ei ole. Need on täiuslikkuse otsijad, perfektsionistid. Ükskõik kui hästi neil ka ei  läheks, pole nad iialgi rahul.)  --------------    * Kuid mis on siiski õnne väärtus? Õnn on ajutine nähtus, ma arvan, et kui kõik õnne komponendid on kogu aeg ühe inimese elus olemas, siis see pole enam õnn.  Kui õnn muutub rutiiniks, siis kaob sel ka väärtus.  -----------------  Mis ma ütlen, mina, vana blogija? Mis sina ütled, lugeja?    - Kirjaviis muutmata, mõtteviis mõjutamata. (Ei hakka mina oma vanainimese-õnne neile ette söötma!)  - Poiss  on äärmiselt sümpaatne - andekas, aga laisavõitu. Kust on tulnud selline küpsus?  Muide, ta luuletab ka väga andekalt!