Ma panin siia kordussaate korras paar oma maailma innustatuna loetud reisiromaanist. Ma ei saa soovitada "Seitset Maailma", nii nagu ma soovitaks "Me tusameele talve", aga kui su vaim on valmis, et võtta endasse biitnikke, teel olemise kirjandust, hedonistliku  hetke olemisrõõmu, siis oleks patt see lugemata jätta. Isegi kui seal on osi, mis kaotavad järje ja ei leia seda enam, on seal vägagi selgelt üks laevamaailm. Selles on suletud ruum ja teel olek. Ja see on kõik, mis loeb. Ma ei saa ju panna kunagi pahaks, kui inspiratsiooni ja rahutust lusikaga sisse söödetakse.