Ma miskipärast kaldun ka arvama, et need lood pole nii lihtsad nagu kirgede üleskütmisest toituv ajakirjandus meile serveerib. Me ei tea ju tegelikult seda Saaremaa ema ega ta probleeme. Ja lastekaitsjad ilmselt jällegi ei tohi kõigest rääkida. Ja ma pole päris nõus, et lapsele on kuni eluohtlikkuse piirini kodus kõige parem. See piir kipub vahel ka väga ootamatult kätte  tulema. Aga samas ma olen ise ametnik ja kunagi isegi sotsiaaltöötaja olnud, nii et võib-olla räägib minus mingi väiklane tsunftivaim.