Täna oli siis minu esimene kokkupuude rootsi arstide ja tervishoiusüsteemiga. Kuna paar päeva tagasi hakkas pahkluu ümbrus kahtlaselt üles paistetama, siis olin sunnitud ette võtma tee esimese arstini. Noh, selles esimeses artsikeskuses kohtasin registratuuris tädi, kes oli arvuti ja klaviatuuriga sama tuttav kui siga õrre peal istumisega. Ühesõnaga, et leida klaverilt üles ühte tähte, võttis tal aega ca 10-20 sekundit. Lõpuks kui  ta suutis mu aadrssi sisse toksida, teatas tädi, et ma ei kuulu nende piirkonda ja jadaegaaaa.    Nooh kõmpisin, siis Jansaga teise kohta, kus pidin sama juttu rääkima 2 korda kahes erinevas kohas, kuni lõpuks öeldi, et ma pean enne õde nägema. Anti siis järjekorra number ja ootasin 15 minutit. Lõpuks laekus ka õde, kes viskas mu jalale pilgu peale ja unustas silmade pööritamise saatel isegi stressi teemalisi küsimusi küsida. Tulemuseks oli see, et sain arstile aja ja maksin selle eest 120 sekki  (seda tuleb vist visiidi tasuna lugeda) ise sealjuures mõeldes, et  . Igatahes kui ma lõpuks arsti nägin oli tema esimesed sõnad a' la   ja kukkus kohe ravimeid välja kirjutama. Kui küsisin, et mis viga, sain vastuseks, et midagi veremürgituse vahepealne asi. Ehk siis päris veel ei ole, aga kui jõuab lümfidesse, vot siis läheb kaputiks kätte ära. Selge, küsimusi enam polnud.    Siin kohal pean  tegema sügava kummarduse sõbrale ja tema arstidest vanematele, et need mul lihtsalt kirjelduse põhjal käsesid kiiremas korras arsti juurde kobida. Ilmselt ise oleks veel seda retke edasi lükanud teades rootsi arstisüsteemi kohta käivaid kuulujutte.