Ei sure need blogid kuhugi…ma ikka päevas korra käin blogilisti üle ja vaatan, mida teised kirjutavad, asjadest arvavad…juba kasvõi  sellepärast, et saan teada, kuidas teised (minuga sarnased?) päevakajalistesse asjadesse suhtuvad. See on omamoodi nagu ajalehtede ja uudiste ilmekas ja vaimukas lühikokkuvõte. Lisaks veel meeldib mulle lugeda teiste naljakaid juhtumisi (siis ma tunnen, et polegi ainuke "veidrik", kes alati midagi maha pillab, lõhub, sassi ajab, kokku keerab…)  Ja no kui rääkida mu enda blogist, siis ilmselgelt sai see alguse sellest, et rumal Mutrike tahtis end välja elada, ta tahtis et tal oleks hääl, et seda ka teised  jälgima hakkasid, polnud üldse taotlus omaette. Pigem oli blogi algselt selline omamoodi teraapia. Ja nüüd on "järjejutt" edasiarenenud Mutrikesest, kes elab oma maailmas ja asjatab täpselt nii nagu talle meeldib:)