Habermasi käsitlus on epistemoloogiliselt rangelt välja peetud. Lähtudes oma diskursiivse ratsionaalsuse kontseptsioonist, peab ta ülioluliseks diskursiivse menetluse teostamist ka kõige kõrgemal seadusandlikul tasemel. See on tõsiseltvõetav vastulause viimasel ajal tugevnenud katsetele poliitikat "juridiseerida" (judicialization of politics), teisisõnu, seada parlamentaarne õigusloome pideva juriidilise kontrolli alla. Vaadatuna ekspertiisi toetajate poolt, näevad seadusandliku ja kohtuvõimu erinevused välja alljärgnevalt (Vallinder 1994:92):