pärast jäi lohesid  veidi vähemaks ja mõtlesin et prooviks ka, sest kui hull see ikka saab olla. võtsin andri lohe ja ta aitas mul selle samamoodi vees üles. ilusti akna servas püsis ja kõmpisin sedasi laud näpus üle "kiirtee" sinna riffi poole kus on vähem rahvast. esimesel katsel sain korraks lauale aga laud läks vee alla (raskus valel jalal?), siis proovisin veel ja kui lohe vette lärtsatas, siis läks ikka väga kaua aega enne kui selle uuesti üles sai. tüüp passis otse allatuult ja ükskõik palju ma sealt poomist või  veoliinist ei tirinud, tema sealt ära ei läinud. vesi oli mulle seal vööstsaati. lükkasin kannad liiva ja rippusin trapetsis. vähemalt seda sai harjutada. kui lõpuks lohe kuidagi serva peale tõusus, akna äärde purjetas ja ta lendu läks, siis sain veel mõned pikad sekundid käkerdada laua peal. lõpuks panin ikkagi lohe pauguga vette niiet esimese toru ventiili kork minema lendas ja lohe tühjaks läks. andri lohel pole seal seda kuuli ka, mis sellest asjast ülepeakaela ventiili peaks tegema. igatahes kerisin poomi  kokku, rullisin lohe kuidagi käkrasse, laud peale ja tuldud teed jalgsi läbi vee kaldale tagasi. päike paistis juba madalalt niiet ega väga ei näind kuhu ma lähen ja päris õigesse kohta tagasi ei jõudnud. lõunat olin unustanud süüa ja tuju polnud suurem asi.