Punapeedipirukas astuvad taas üles vanad head sõbrad peet ja sinihallitusjuust, kandes hoolt mahlase ja värvilise lõpptulemuse eest, maitses on hallitusjuustu küll tunda, aga pigem domineerib peedi magusus. Soolaga igaks juhuks koonerdasin, arvates, et juust on niigi piisavalt soolane, aga see oli viga muidugi, tulemus oli kõigi sööjate meelest igas mõttes liiga mahe ja vajanuks pisut särtsu juurde. Nii et lähtuge eelkõige sisetundest, aga maitsestamisel liiga tagasihoidlik olla ei maksa.  Ma ise kaaluksin järgmisel korral isegi taina maitsestamist, köömnetega, võib-olla…jah, ma usun, et see oleks päris hea mõte. Kaaluda võiks ka tavalise keedetud peedi asemel ahjus röstitud peedi kasutamist, mis annaks tugevama maitse. Piruka kõrvale sobib hästi jääsalatist (või muust rohelisest kraamist), rukolast, kirsstomatitest ja granaatõunaseemnetest salat, kaste oliiviõlist, palsamiäädikast, soolast ja piprast.