Olin vahepeal täiesti veendunud, et tegin katastrofaalse mängu, arvestades, kes oli vastane. Ta on piisavalt tähelepanelik mängija, et ei seoks end potiga lihtsalt katsetamise eesmärgil, et kas ma panen oma AK/AQ maha või mitte. Vaatasin tema kuhja, et juhul, kui mina sisse lähen ja ta veel maha viskab, siis jääb talle ca 12K järgi, mistõttu see katse oleks täitsa mõeldav (nt. AK, 77, 66,), kuid unustasin  arvestamata, et vsiu teab, et mina mängin nagunii juba kogu oma stäki peale ja kui katse ette võtta, siis on ta minu pushi korral juba sunnitud selle ära callima (kui jut päris prahiga liikvel pole).  Panin ta preflop mängu tõttu tegelikult ju esmalt pigem väikse paari peale (22-88 ). Arvan, et äärmisel juhul oleks ta võinud mängida sel viisil ka AA-d, samas KK ja QQ-ga oleks ta siiski ilmselt juba preflopis tõstnud või ületõstnud, aga mitte limp-callinud. Seega jäi mida tõenäolisemalt nende käte ringi,  millega ta mind callib ja võidab 33, 55, AA. Samas arvasin, et 55-ga oleks ta pigem flopi callinud, mite check-raisenud. Seega nuputasin lõppkokkuvõtteks välja, et käsi, millega ta katsetada võiks või mind AK/AQ peale pannes potist minema üritaks kihutada on piisavalt palju rohkem, kui käsi, millega ma ultrahädas oleksin. Nii see otsus siis sündis.