Tsunamide mõjude eest hoiatamiseks töötavad nii globaalsed kui regionaalsed võrgustikud. Kui  seismilised lained liiguvad kiirusega 1-14 km/s, siis näiteks 2004. aasta India ookeani tsunami liikus kiirusega 0.3 km/s. Nii tekivad päästvad minutid ja kui oskame neid ära kasutada, siis on võimalik päästa kümneid tuhandeid inimelusid. Seesama 2004. aasta detsembrikuu tsunami jõudis lähima linnani (Banda Aceh Indoneesias) 11 minuti pärast peale maavärina energia vallandumist. Globaalne võrgustik jõudis genereerida teate 14 minutit peale maavärinat. Tai rannikule jõudis hiidlaine 30 minutiga. Vallandunud energia  võrdus 700 miljoni Hiroshima aatompommiga. Kuigi info oli olemas, inimesi päästa ei õnnestunud - vastastikuse süüdistamise käigus süüdistati eelkõige India ookeani rannikuriikide mitteadekvaatseid infosüsteeme. Kui soovite näha tsunami leviku visualiseeringut, külastage veebisaiti http://www.globalresearch.ca/index.php?context=va&aid=207  Alla kerides seal keskel algab 'Annex', kus on 2004. aasta tsunami  leviku simulatsioon. Sri Lankani jõudis laine ca tunniga! Lihtsalt info ei jõudnud kohale. Ka satelliidimaterjal oli lisaks seismilisele andmestikule olemas. Ja selle info saab kätte kiiremini kui infraheli. Kuidas aga on võimalik, et loomad juba kümmekond päeva varem ohte tajusid - jääb mõistatuseks. Geoloogilised sündmused on sageli nagu autoavariid - katastroofiliste sündmuste toimumine või mittetoimumine on seotud kokkusattumustega ning kümmekond päeva enne ei pruugi olla selge, et sündmus täpselt sel  hetkel toimub. Suurte maavärinate puhul loomulikult on pinged juba kuhjunud ning võib tekkida teatud energia eelvallandumine. Kuna aga iga päev toimub umbes 100 maavärinat, mida inimene tunneb, siis eristada suurele maavärinale eelnevat energia vallandumist inimene üldreeglina ei oska - erandiks oli see 1975. aasta juhtum. Kõige tipuks on ka inimese ja eriti juhtide soovi puudumine alalhoidlikult käituda. Näiteks 1902. aasta Mount Pelee (Martinique saar) vulkaanipurske ennustamiseks polnud loomi vaja, vulkaan  oli juba aktiviseerunud - aga tulemas olid valimised ning keegi juhtidest ei soovinud, et tema valijad linnast lahkuksid! Mis puudutab infraheli ja elevante, siis hea on vaadata ka seda videot.          Elevandikari aeg-ajalt tardub, londid pannakse vastu maad ja võetakse vastu signaale, samuti jalad tajuvad vibratsioone. Nii suhtlevad elevandid ka omavahel väga suurte vahemaade tagant. Arvatakse, et elevandid tajuvad välgu  kokkupuudet maaga sadade kilomeetrite kauguselt. Inimene arendab oma tehnoloogiaid loomadelt õppides (näiteks koera haistmismeel - bionina jne), aga elevantide tasemele pole veel jõutud. Nii et kindlam on elevante jälgida.