* Balti jaama juures laiutav turg ühendab endas nii idamaist eksootikat kui ka halli rusuvat sotsrealismi    Muldvana mutike seisab, käsi pikal, otse Balti jaama taga turuväravas. Sama värava kaudu väljub ullike, kollane müts kuklas ja pläru hambus. Jaama turu tavaline argipäev, mille rutiinist põliselanikud välja tulla ei oska ja ilmselt ei tahagi.    Sissekäik on veel  suhteliselt vaoshoitud. Saia-leiva ja võtmevalmistamise putkad kuuluvad turu juurde ikka.    Põnevam osa algab telereklaamidest tuttavate firmakaupade virnadega, mille hind annab põhjust kahelda, et maailma kõige värskema kraamiga just tegu pole. Joogijogurtite virna otsas troonib käsitsi papitükile kirjutatud silt Jogurt Muss. (Ausalt öeldes võib viimases sõnas esimene täht vabalt ka n olla. Täpselt välja ei loe).    Fotoaparaati märgates on müüjad hagijatena jaol. Money davaitje, dagda  snimatj budjete! lööb üks kolikaupmees korra majja. Kui selgub, et tegu on lehefotograafiga, tõuseb pildistamise hind ühelt eurolt kümnele.    Juurikamüüjad on tasakaalukamad, viskavad vaid vene keeli nalja, et küllap on nende hinnad nii kõrged, et peab lausa pilti tegema.    Tegelikult on hinnad muidugi odavad. T-särgi putka pakkumine teatab, et särgi saab selga 10-15 krooni eest. Vastupidiselt lõunamaistele turgudele, kus hind algab näiteks kahesajalt ja kukub kauplemise käigus sujuvalt  kolmekümnele rahaühikule, on Jaama turu hind fikseeritud. Keskmiselt üpris blaseerunud olekuga müüja ulatab sulle odava kauba, maksad mõne krooni ja tehing tehtud.    Milleks maksta seitsesada krooni, kui saan riided selga kahesajaga, selgitab turul käijate loogikat Galina, kes müüb Koolitarvete sildi all sõdurisineleid, tanksaapaid ja märke.    Välismaalastele kui magnet    Põhja-Tallinna linnaosavalitsus on paraku Galinast erineval arvamusel. Linnaosavanema  asetäitja Jüri Jõgeva tunnistab, et hindab Jaama turu eksistentsi keset linna ebanormaalseks. See turg ei tee au ei Põhja-Tallinnale ega Balti jaama ümbrusele. Ent kuna tegu on eravaldusega, ei saa meie seda kiiresti likvideerida.    Linnaosa näeks Jaama turu asemel meeleldi euronõuetele vastavat turuhoonet, kus kolile, realiseerimistähtaja ületanud toidule ning piraatkaubale kohta pole. Praegu on see nagu kunagise kurikuulsa Kadaka turu väiksem variant. Samas on kõrvale kerkinud Säästumarket ja  teisi kauplusi, mis võimaldavad soodsalt osta. Nõudlus turu järele ilmselt väheneb, leiab Jõgeva. Müüja Galina aga ei taha viimast sugugi uskuda ning viitab Lõunakeskusele, kus rahvast pärast korraliku turu sulgemist peaaegu ei käivat. Ja välismaalasi otse tõmbab siia, kinnitab ta, kõik see pakub neile huvi. Igal pool maailmas on niisugused turud, miks meil ei või olla?!  Arvatavasti on isekorjatud hapuoblikad, oma nopitud seentest valmistatud konservid ja keset raamatuid asetatud vana punane  kingapaar siiski Tai või Egiptuse turukaubast üksjagu erinev. Lõunamaiste basaaride kiti asendavad hoopis kolihunnikud, kust algajal vajalikku jubinat ilmselt kaunis keeruline leida. Umbes kümnemeheline taatiderivi müüb ühekorraga nii kraanikausse, poksikindaid, uiske, Lenini kujusid, torusid kui ka muud träni, millele nimetust ega funktsiooni anda ei oskagi.    Salasuitsuäri toimib rahulikult    Sirbi ja vasaraga lipule kirjutatud silt müüja Gena kioskis teatab, et ostetud kaupa tagasi  ei võeta. Ühes toidu- ja pudipadi putkas näeb aga esimesi teadlikke turunduselementegi: Kas te ei unustanud tikke osta? uurib värvilisele paberile musta markeriga kirjutatud, pisut räsitud välimusega silt.    Tagavärava juures ilmub sõlme seotud mustast kilekotist välgukiirusel välja paar punast suitsupakki, pakid kaovad ühe äraütlemata umbuskliku pilguga mehe jopetaskusse.    Pahatahtlikkuses müüjaid ja ostjaid süüdistada ei saa. Ühel vanemal härrasmehel jätkub galantsust  suitsetavate, jopedesse varju tõmbunud naismüüjatega flirtida ja neid kallikesteks kutsuda. Inimesed lihtsalt püüavad oma võimete piires toime tulla  kes koriluse, kes kavaluse, kes nahaalsusega. Lettide vahel asjatavad tuvidki on minetanud oma loomupärase arguse ja lendavad ostjatele peaaegu vastu vahtimist.    Ettevaatust, vargad!    Põhja politseiprefektuuri Pelgulinna konstaablijaoskonna juhtivkonstaabel Vitali Matvejev tõdeb, et kuritegevuse tasemelt ja liikidelt Jaama turu ümbrus muust  Põhja-Tallinnast kuigivõrd ei erine. Viimase pooleteise kuu jooksul on politsei turu ümbruses registreerinud 19 kuritegu, neist:   salajased vargused - 6   röövimised - 6   avalikud vargused - 5   tervisekahjustuse tekitamine - 1   alkoholi ja tubakatoodete käitlemise korra rikkumine  1   Möödunud aasta samal ajavahemikul oli kuritegusid kokku 29. Statistika hulka arvestas politsei ka 3 surnud inimest, kes samast leiti.    Helen Eelrand  EPL