Näitlejate nimistu on erakordselt tugev ja ligitõmbav. Olgugi, et sellist Guido Kanguri viltuse suuga muiet esile kutsuvat omamoodi vanameest ning asjalikku ja sooja Aleksander Eelmaad on varemgi kohatud, see ongi too nauditav äratundmine. Märt Avandi mängitud agressiivne isata kasvanud naistemees pakatab kirest ja vihast, nii et tõesti tundub, et ükski naine ei suuda sellisele mehele ära öelda. Naisnäitlejad etenduses langevadki  loogu, plikalik Pille Lukin, naiselik Carmen Tabor ja rangema joonega Kaie Mihkelson, kes minu jaoks säras kohe eriti kirkalt. Margus Prangli käre hääl ja veidike hallikad juuksed pääsesid mõjule, kuid kuidagi rabedalt. Küll veidi arusaamatuks jäi Margus Kasterpalu enda lavale astumine ühe tõsise, kuid vaatajasse segadust külvava monoloogi pidamiseks. Pigem natuke segas see, et just täpselt samamoodi rahulikult kõneldes oli lavastaja äsja lihtsa siirusega oma talu tutvustanud ja tüki sisse juhatanud.