... oli mul ju tegelikult suurepärane nädalavahetus. Kolmas  tee on ilmselt mingil moel teistest paremgi. Eile õhtul sõitsin vanavanemate juurde, lapsepõlvekoju. Koerad jooksid vastu, tahtsid tervitamist ja hellitamist. Tegin saunaõhtu, poolteist tundi kuumas oli rammestav. Kell 20 tikkus silm kinni, kell 22 oligi päris kinni. Magasin hommikul poole üheteistkümneni. Vanaema (kiiritusravist kiilakas) küpsetas werivorsti ja rosinasaia. Vanaisa vaatas suusatamist ning otsis oma jalutuskeppi (hobust, nagu ta ütleb), sest ei mäletanud kuhu ta selle jätnud on. Päeval  sõitsin vanemate juurde läbi lumise linna. Jõin teed, torisesin (vt eelnev tekstiosa) ja heitsin pikali. Nüüd astun mõlemal eelnimetatud teel väikese sammu ning hoian need enda jaoks lumevabad. Aga enne veel üks tass teed.