nädalavahetuseks läksin hiiumaale ja hoolimata sellest, et mul oli väga tore, mõtlesin ta peale pidevalt. lootsin, et ta millalgi endast taas märku annab. esimese vorsti, mis ma talle tagasi jõudes trepile poetasin, pistsid kohalikud kanad (loe: kajakad) kärarikkalt omavahel kakeldes kinni.