Kuna veerand Egiptuse sissetulekust tuleb turistidest, on see tööstusharu viimistletud kuni viimase vindikeseni. Alates kõige erinevamatest kuurortitest, kõige erinevama suurusega rahakottide jaoks ja lõpetades suveniirimüüjate müügistrateegiate rafineeritusega. Mööda pisikeste poodidega ääristatud tänavat käija oli, võiks öelda, isegi omamoodi katsumus. Mõni energilisem krabas lausa käisest  kinni et sind oma poodi sisse tirida. Sellist meie jaoks harjumatult aktiivset müügistrateegiat tõrjuda oli ka omamoodi õppetund. Öelda, et tänan, ma ei soovi midagi osta, oli üsna tulutu ettevõtmine. Ikka püüti sind neljas-viies erinevas keeles ära rääkida. "Tere- tere, kuidas elad" oli neil hästi selge. Mõne päeva pärast saime äraütlemise ikkagi selgeks. Tuli lihtsalt olla natuke aktiivsem kui müüja. Tõrjuv äraütlemine ei aidanud, kuid aitas paar energilist fraasi et, kuidas ise ka elad, või et, minu  nimi on tillatallakitsläksülesilla, mis sinu nimi on. Ja ostmissoovi olematust tuli väljendada vähimagi kõhklusevarjundita. Nii mõnigi kaasmaalane aga suhtus egiptlaste müügiaktiivsusse suisa halvakspanuga. Jällegi näide sellest et igal maal on oma variatsioonid ja võõra arusaama sissetoomine võib tõesti tekitada halvakspanu ja solvumist. Talitades mingis keskkonnas selle keskkonna reeglite järgi, vastuolusid ei teki.