Erilist muret valmistas Saksamaale Itaalia, kus Austria edu Balkanil äratas laiemate ringkondade pahameelt. Berliinis teati Itaalia meeleolude kindlusetusest ning püüti vastavalt sellele meeli rahustada. Schoeni instruktsioonis Rooma saadik  Monts'ile 18. oktoobrist soovitati rõhutada kolmikliidu põhimõtet. Olukorda Itaalias raskendas Austria nõue, et konverentsil üldse anneksiooni kui sellist ei arutataks, vaid et see sündinud tõsiasjana sanktsioneerivaks. Kardeti, et Austria keeldumisele Inglismaa võib reageerida ultimaatumiga, mis omakorda sunniks Itaaliat eemalduma keskriikidest Tittoni soovis, et Saksamaa mõjustaks Aehrenthali järeleandmisele, sest vastasel korral olevat ette näha Austria-Itaalia lepingu katkemist ja tema enese loobumist  oma kohast. Sellega langes Saksamaale kohustus hoida kolmikliitu lagunemise eest. Viis, kuidas Bülow sellega toime tuli, on väga iseloomulik tema poliitikale. Selle asemel, et Austriat mõjutada mööndustele, rõhutas ta. et ainuke hädaoht Itaaliale olevat konflikt Austriaga: üheltki teiselt suurriigilt ei olevat Itaalial midagit karta, kuna seevastu Austria seisvat oma sõjalise võimu tipul. Itaaliale sümpaatse konverentsi kavatsuse suhtes teatas Bülow, et Saksamaal ei olevat midagi selle vastu juhul, kui enne  saavutatakse täielik üksmeel kabinettide vahel.