Tere, suur looja, kes Sa esined sageli Jumala  nime all ja oled kõige muu hulgas loonud sellise populaar­se tegelase nagu Limpa.  Limpa on lahe sell. Lastele ta meeldib. Jah, miks ei peaks meeldima lastele keegi, kes keeldub söömast ja võib lakkamatult limpsi juua. Limpal ja lastel kõht suhkrut täis, lastel Limpa mobiiltelefon taskus ja kuulus kirjanik hakkabki end jumalana tundma.  Jumal on looja ja kirjanik on looja. Jah, see kirjanik on oma loomingu abil teeninud kena kopika ja kui rahakuhi hakkab väiksemaks jääma, saab jumala nime all  kirjutades kuhja endises kõrguses hoida.  Käisin vaatamas ka Sinu poolt Tuglasest kirjutatud näitemängu ja taas tundus, et rahaisu paneb Sind kirjutama, aga endine selgus, täpsus, sügavus ja teravus on seda tehes kadunud. Äkki puhkaksid pisut ja mõtleksid elu üle järele. Võtaksid pangast maksepuhkust ega kirjutaks nagu Balzac.  Jah, Sa kange limpajumal, ma tahaks sulle kangesti midagi ütelda ja kuna sina ütled ikka nii, et paljud näevad või kuulevad, siis teen mina seekord samuti.  Tahaks Sulle  soovitada, et sa oma Limpa raamatu kord ka ise korralikult läbi loeksid. Mina pidin ühele ohtralt limpsi tarbivale kolmeaastasele poisile tema nõudmisel Sinu raamatust mõnd lugu ette lugema ja mulle tundub, et Sa rikud rahvast. Kohe kõvasti rikud ja pealekauba lapsi. Rikud nende tervist ja nende väärtushinnanguid. Loe ja kui Sa seda kriitiliselt teed, saad aru, millest ma räägin.  Lisaks sellele rikud Sina ka suuri. Irvitad asjade üle, mis veel paljudele seni pühad. Mu meelest on Jumal Sulle andnud  mitmed head annid, aga Sina kasutad neid just nii, nagu üks suur meie hulgast hiljuti ütles. Nimelt Aarne Üksküla, kes meenutas «Pealtnägijas», et ateist pidavat olema kui sipelgas, kes sikutab püksilukku lahti ja lubab päikese märjaks lasta.  Sinagi teed midagi sarnast, sest taipad, et paljudele selline teguviis kangesti meeldib. Ja kui meeldib, siis kirjanik täidab selle rahva soovid. Mängid Päevalehes jumalat. Ajad seal enda meelest peapiiskopiga juttu ja paned temagi suhu sellist limpajuttu, mida vaid  Sinu ajud toota suudavad.  Ah et miks ma seda kõike kirjutama hakkasin? Ikka selleks, et kangesti paluda Sul oma püksilukk kenasti kinni tõmmata ja jauramine lõpetada. Kirjutada Sa oskad.  Kasuta seda Sulle kingitud annet mõnel paremal moel. Tee nalja, aga ära irvita asjade üle, mis paljudele pühad. Püüa aru saada, et meie riik on nii tilluke ja meie rahvas nii väike ning meie iseseisvus nii habras kingitus, et me ei peaks oma rahvast rikkuma.  Ärarikutud rahvas mängib oma vabaduse kergesti  maha. Ära aita sellele kaasa!