Juba mõned aastad on mul selline vihkamise-armastuse suhe ühe õiega. Mina heidan talle ette bürokraatlikust, jaburat mitteintuitiivset raami  ja kasinat küpsust. Tema heidab mulle ilmselt ette progressile jalgu jäämist ja tagurlust. Hiljaaegu läksid meie suhted eriti imelikuks. Tema alustas. Õppeinfosüsteem saatis mulle kirja, et kuule, klemm, meil vabanesid kohad ainetele. Kuna Sina, Vuss, oled järjekorras, siis registreeru või kao kus kurat. Kuna ma kogu oma parima teadmise juures ei olnud ühelegi ainele järjekorda võtnud, siis tärkas uudishimu, et mida mulle pakutakse. Tõesti-tõesti, pean suure kummarduse tegema, ained, mida mulle kandikul  serveeriti, olid mitmekesised ja apetiitsed. Sellised, millistele võiks minusugune registreeruda küll. Menüü ise oli siis järgmine: