eestis hakkasid kohe kole ilm ja kohustused kollitama. tõestusmaterjali on igatahes sellest, et kahenädalane (puhkuse)reis võimaldab suurepäraselt argielust välja logida, et normaalseid inimesi on  veel maamunal olemas (suurem osa neist muidugi mitte väljamaalased), et töötegemine ja veinijoomine on omavahel parimad sõbrad, et lõunamaa kutid on imalad edasi, et kahe nädala jooksul on võimalik harjuda kõige, ka mõrvarlike mägedega, ja et aktivist olemine polegi nii hirmus õudne asi. usun muidugi, et mul jäi see praegune üritus pigem erandiks, aga eks näis, kus ma nt olen järgmisel aastal, kui sama üritus fookusega lastekirjandusel zagrebis toimub.