See  järjekindel ida-orientatsioon ei kujunenud massides küll kindlaks, põhjalikumail poliitilisil kaalutlusil põhinevaks programmiks, kuid ta esitas siiski olulisemaid algeid, millega ühtuvad ärkamisaja eesti ühiskondliku mõtte radikaalse voolu poolt koostatud poliitilise programmi põhilaused. C. R. Jakobsoni ja tema ringkonna arendatud ida-orientatsioon ühes teisepoolse vaenuliku suhtumisega võimulolevasse sakslusse, mis jäi kauaks ajaks eesti avalikkude tegelaste ühe osa poliitiliseks juhtkavaks, polnud seega  oma põhiolemuselt mingi ärkamisaja radikalismi leiutus, vaid ainult rahvamassides pikal ajajärgul vilkunud orientatsiooni sõnastus. Seega osutub ühtlasi täiesti põhjendamatuks ja ebaõigeks balti-saksa publitsistide ja ajaloolaste harilik väide, et eesti talurahval 50-date aastate lõpuni olevat puudunud igasugused sotsiaalsed vastolud sakslusega ja et need ärganud ja kujunenud tera väiks alles hiljemini "nooreestluse" kihutustöö kunstliku tulemusena. Samuti ei pea paika samast leerist esitatav teine väide,  nagu oleks eesti ühiskondliku mõtte venesõbralikkus ainult ärkamisaja poliitilise radikalismi "tulipeade" sünnitus. Nagu näitab mõlema suhtumissuuna vaatlus ajaloolises perspektiivis, ulatuvad mõlema juured kaugesse minevikku. Ärkamisaja poliitiline radikalism ainult sõnastas nad teadlikuks poliitiliseks programmiks.