Ma olen ummikus ja homme on pühapäev… ma ei suuda kirjutada. Raske on see eluke nii viisi et kord elus palutakse miskit kirjutada ja siis ei tule välja. Piinlik hakkab. Ma olen ummikus. Ei oska seda va rõõmsameelsust. Oki, ma tean et see ei pea olema üdine häppi, aga see mis mul on praegu on minu jaoks kuidagi valesti ja ma ei leia seda õiget teed edasi minemiseks. Käsi ei tõuse pliiatsi järgi ja… Aga ei  ma luban, et homseks õhtuks saab valmis.  Ma sain täna metsikus koguses vastu väiteid minu tuleviku plaanide suhtes, aga ma jäin kindlaks. Kahtlusega, aga jäin  Nuga on nüüd noamoodi, st tera on olemas ja küll see ülejäänu ka tuleb….