[2] Käesolevas artiklis kasutatakse mõisteid religioosne kogemus' ja müstiline kogemus' samatähenduslikena. Sellega pole soovitud kahtluse alla panna klassifikaatorite tööd - põhjus on pragmaatiline: kuivõrd käsitletavad hüpoteesid asetavad religioossed ja müstilised kogemused ühtse neurofüsioloogilise mudeli raamistikku, ei ole otstarbekas kõnelda nende kogemuste tüüpidest ühekaupa. Vääritimõistmiste vältimiseks: kõikjal, kus tekstis sisalduvad fraasid religioosne kogemus' ning müstiline kogemus', eeldatakse vaikimisi William James'i klassikalist neljaosalist definitsiooni - MK on teadlikku mina' transtsendeeriv [ineffable], teatavat kognitiivset autoritatiivsust eviv [noetic] lühiajaline [transient] passiivne [passive] seisund, mille teket subjekt võib teadlikult soodustada, kuid mitte reeglipäraselt esile kutsuda. Vt: James, William. Mysticism. -Neurotheology. Edited by R. Joseph. San Jose, California University Press, 2003. P 127. (Äratrükk James'i 1902.a ilmunud käsitluse The Varieties of Religious Experience vastavast lõigust.)