Ilvesed varjavad hoolega oma andeid, elades inimtsivilisatsioonist eraldatuna nagu Tiibeti mungad. Rahu ja vaikus on ilveste pühadus, mida reedetakse kord aastas: isased ületavad kümneid ja sadu kilomeetreid emaste ilveste leidmiseks. Emased rändavad vastu või ootavad püherdades, õrnalt nurrudes ja madala häälega näugudes. Paljude argusest agressiivsete emaste iseloom muutub siis julgeks ja leebeks. Läheb lauluks lahti ja see kostab kaugele, eriti koidu ajal või loojangu eel, jaanuari lõpust märtsi 2. pooleni. Segi on paisatud valduste piirid ja ilvestokraatlikud kombed, joostakse kokku ja "koor" ongi loodud. Peetakse pulmad - kas ühed või mitmed korraga, esitatakse "balletinumbreid", mis lähevad üle turniirideks või tantristlikeks orgiateks. Siis lähevad isased oma "kloostritesse" tagasi ja emased otsivad pesakohta, sest 2 kuud peale "laulupidu" sünnivad neil väikesed "pühakud".