Lükkasin oma jalaluu murdnud poja ratastooliga traumapunkti ukse vahelt sisse ja seletasin registratuuritöötajale: haigekassakaart tuleb kohe, abikaasa sõitis koju järele. Ütlesin korduvalt ja veenvalt. Mind usuti ja oldi väga vastutulelikud. Arst andis koguni saatekirja röntgenisse, aga viimasel hetkel tuli meelde: nii siiski ei saa, ei tea ju haigekassakaardi numbrit. Ootasime siis niisama ja vaatasime telekat. Vastutulelik registratuuriametnik asus arvutist otsima ja vaata imet, leidiski numbri. Me võisime röntgenisse minna.