Lennuväljal oli hea lühike hüppepäev, lõpetasime juba nelja paiku ära. Ja et sellist vaba pärastlõunat ka korralikult tähistada, turnisime ühes Martyni ja ta venna Robertiga järve ääres kõrguva mäe otsa - Roys Peak, 1578 meetrit. Võttis korralikult läbi ja tagasi jõudsime alles pimedas, aga oi, küll oli hea.    Martyn mõni meeter tipust madalamal, kandadele hõõrutud villidele pausi andmas.        Vennad segased ja suslik keskel.        Arvasime ühes  konsiiliumiga, et turnimine vabastab mind ka homsest rattasõidu kohustusest, nii et ma võin autoga lennuväljale sõita ja ei pea süümepiinu tundma, et ma nii laisaks olen läinud; üles-alla kõndimine oli kõva viis tundi vantsimist.