Setsessionistide argumendid lähtusid pragmatismist ja reaalpoliitikast. Nende põhiväide oli, et vinti ei tohi üle keerata ja Moskvat liigselt ärritada. Maailm ei mõista meid ning sõjaeelse riigi taastamine ei ole reaalne, hoolimata sellest, et de iure see riik eksisteerib. Samuti tekitaks restitutsiooni tee teravaid pingeid nõukogudeaegse immigrantrahvastikuga. Realistlik tee on NSV Liidust eralduda kas liidust välja astudes, mida NSV Liidu konstitutsioon liiduvabariigile võimaldas, või siis kokkuleppel NSV Liidu valitsusega moodustada uus riik, mis paratamatult jääks NSV Liiduga lähedalt seotuks. Seega välistasid setsessionistid tegelikult Eesti võimaliku liitumise ELi ja NATOga.