Raamatu «Pajud tuules» lood on alguse saanud lapsevanema igapäevasest muinasjutuloomest - lugude esimeseks kuulajaks  oli Grahamei väikene poeg Alistair. Nii ehk seletub osalt ka hõlpus võimalus jaotada teos lühijuttudeks. Tihtilugu räägiti neid lugusid isa ja poja jalutuskäikudel jõe ääres, mis tõidki raamatusse esiosas nii olulise jõe. Hiljem pani Grahame lood ka kirja ning otsustas raamatuna avaldada. Ses suhtes meenutab teose loomislugu näiteks Lewis Carrolli «Aliceit», millega raamatut eessõnas võrreldaksegi. Võrdlusaluseid võiks leida enamaidki kui äratoodud klassikalisus - võtkem või mahlaka jutustaja kuiva päevatöö - Carrolli matemaatikaõppejõu ameti ning Grahamei pangabürokraaditegevuse (Grahame muide saavutas pangas lõpuks üsna tähtsa positsiooni). Et järgida tarka põhimõtet seletada tundmatut tuntu kaudu, toogem sisse kolmaski (ning üsna ammendamatu) võrdlus - Alan Alexander Milnei «Puhh». Kõik kolm jutustustest väljakasvanud lasteraamatut (mis kasulikud täiskasvanuilegi) sisaldavad tegelaste seas muuhulgas selle, kellele lugusid algselt jutustatud - Grahamei poeg näiteks peegeldub Konna tegelaskujus.