Eesti tööturgu iseloomustab tugev sooline segregatsioon. See tähendab, et naised ja mehed töötavad erinevatel tegevusaladel, erinevatel ametikohtadel ning tööalastel positsioonidel.  Eestis on naiste osakaal oluliselt suurem tervishoiu ja sotsiaalhoolekande, samuti hariduse, majutuse ja toitlustuse valdkonnas. Meestel on ülekaal ehituses ja põllumajanduses. Samuti hõivavad mehed naistega võrreldes  oluliselt sagedamini ametialahierarhias kõrgemaid kohti. Tööturu segregatsioon on üks peamine soolise palgalõhe tekkepõhjus. Seda kinnitab ka Eesti nais- ja meestöötajate keskmise bruto-tunnipalga vahe (2007. aastal 30,9%), mis on EL-i suurim (EL-i keskmine 17,6%).