Saksamaa vägede poolt hõivatud Valgevene territooriumil allusid kohalikud politseijõud Saksa  kaitsepolitseile (Schutzpolizei). 1941. aasta detsembris moodustati ümberõppekursused valgevenelastest politseinikele ning Poola politseile ja endistele Poola armee ohvitseridele ja sõduritele. 1942. aasta maikuus alustas tööd politseikursus, mis sisuliselt oli valgevenelastest allohvitseride kool. Kool allus Valgevene SS- ja politseiülema Curt von Gottbergi (kellest 1943. aastal sai Valgevene kindralkomissar) käskkirjaga Valgevene politsei Hauptbetrauber - (ülevaataja) Kuschelile. Kogu Valgevene kindralkomissariaadi haldusalas tegutses kokku 20 000 politseinikku. Igas Valgevene asustatud punktis ja külas tegutses omakaitse, mis oli moodustatud punapartisanide röövretkede tõrjumiseks. Moodustati isegi omakaitse ratsaeskadron Ragulja juhtimisel. Bolševikud ei jõudnud enne 1941. aastat Valgevene kesk- ja lääneosas läbi viia mobilisatsiooni ning sakslased lubasid etnilistel valgevenelastel, kes olid punaarmee ridades sõjavangi sattunud, minna koju ning astuda seal politsei- või omakaitseüksustesse. Samas tegutsesid ka riigi idaosas - Smolenski ja Brjanski oblastites Valgevene rahvuslaste juhatuse all sõjalised rühmitused. Armeegrupi Mitte tagalas tegutsesid valgevenelastest relvaühendused, mis kandsid nime Ordnungsdienst - korrakaitseteenistus, lühendatult OD. Neid juhtis valgevenelasest emigrant kindral Michal Vituška. Salkades teenis 100 kuni 150 meest, komandörideks olid Saksa sõjavangist vabastatud valgevenelastest ohvitserid. OD-i salkades oli kokku 3 000 meest.  1942. aasta suvel alustati  Minskis Valgevene Schuma pataljonide formeerimist. Pataljonid koosnesid neljast roodust ning neis teenis 500 meest. Igas pataljonis oli 8 Saksa ohvitseri ja 58 allohvitseri. Järgmine suurem politseipataljonide moodustamine toimus 1943. aasta oktoobris Baranovitši, Smolenski ja Slutski ringkondades. Seal moodustati 48. ja 60. politseipataljon ning 36. politsei jäägrirügement. Mobilisatsioon andis hiilgava tulemuse, kõiki soovijaid ei suudetud nimetatud ringkonna politseipataljonidesse mahutada ja nad suunati  teistesse Valgevene piirkondadesse. Kolmas laine politseipataljonide moodustamisel toimus Valgevenes 1944. aasta märtsis. Formeeriti 11 Valgevene Schuma pataljoni, mis kandsid numbreid 45, 46, 47, 48, 49, 60, 64, 65, 66, 67 ja 69. Mehi teenis seal 3000.  1944. aasta suvel taganesid 60., 64. ja 65. politseipataljoni mehed ja valgevenelaste omakaitseüksused koos Wehrmachti vägedega läände. Nendest pataljonidest moodustati relva-SS 30. grenaderidiviis obersturmbannführer Hans Sieglingi juhtimisel. Diviisis  oli kolm rügementi - 75., 76. ja 77. ning üks kahurväe (nr 56) ja üks ratsaväe kasakadiviis (nr 68). 1944. aasta septembris suunati see väekoondis Läänerindele võitluseks prantslastest partisanide ja anglo-ameerika liitlasvägede vastu. Anglo-ameerika liitlastega võitlemine viis paljud valgevenelased Lõuna-Prantsusmaal maamulda. Allesjäänud võitlejad üritasid ühineda Poola kindrali Andersi armeega. 1944. aasta detsembris saadeti 30. relva-SS diviis laiali ning selle riismed ühinesid Vene Vabastusarmee  esimese diviisiga.