Kui ma trollist maha tulin, lõhnas vihm suve järgi. Kogu siinne linnaosa oli seda sooja ja natuke tolmust krabistava vihma lõhna ääreni täis. Nii ylieriliselt mõnus, et ma ei saa aru, kuidas nii saab.    Töö juures oli see-eest eriliselt nõme päev. Seda arvasid ka kõik teised õhtused lõpetajad, muide.  Pole tõsi, et yldse midagi teha ei olnud, oli kyll, pidevalt justkui oli ka, aga kuidagi väga surnud vesi. Mõni päev kohe on selline.    Mitte midagi ei käi peas ringi, isegi yhtegi ideepojukest mitte. Õudne.