tartu oli taas kord võluv. ja üks  magistrantuuri viimasest kahest kohustuslikust ainest sai kahe meeldiva ja huvitava koolituspäeva tulemusena tehtud.  otsustasime p-ga, et let's go wild, ja võtsime antoniuses toa, oli tõeliselt suurepärane kogemus! selle komponendid: kena õhtune teejoomine küdeva kamina ees, ülimugav voodi, ülimaitsev hommikusöök (mille kõrvale oleks soovi korral võinud vahuveini juua, aga... not my style), väga hea teenindus, viimistletud detailid ja palju ilu.  lisaks need hetked, mis teevad tartust tartu:  õhtusöök creppis, (seekord natuke liiga kiired) lõunasöögid toredate kaaslastega truffe'is ja suudlevates tudengites, latte ja šokolaaditrühvel 'true love' werneris o-ga.  mõnes mõttes oleksin tahtnud rohkem vaba aega, et aeglaselt mööda tartut jalutada ja nautida vabadust spontaansetele impulssidele järele anda, aga selleks on nagunii paremaid aastaaegu.