Tänase seisuga sain puud lõpuks lõhutud.  Kurat! ma ütleks.  Piltlikult väljendades võttis see üle koera saba astumine psüühilises plaanis nii läbi mis läbi.  Jändrikumaid puid ei hakanud ma kervega lööma. Võtsin mootorsae ja lasin pikuti pooleks. Omal oli üsna lihtsam. Ilmselt pean endale raskema ja pikema varrega kirve muretsema. No kaua sa ikka läbioksastand kuuski ja toomepuid jõuad kerge kirvega lõhkuda.  Vähemalt püsisin endale püstited ajavahemikus, ennetades plaani siiski üheainsama päevaga.    Homme on siis logelemise päev?  Ei ütleks.  Võib-olla lähen homme küla peale.  Vähemalt eila mulle teatati, et õlled ja viinad on sealtpoolt, võtku ma ainult töötahe kaasa.  Maalitarbed vaja kultuurkihi alt välja kaevandada.  Siis saab juba molberti peal vineeritükile kribada üheainsa sõna suurelt ja punaselt: TÖÖTAHE!  Minu poolt on siis asi ants...    Aga nüüd võtan ja kammin Sassi...  Klõmm!!!