Kõndisin sall tihedalt ümber õlgade läbi hommikuse linna koju. Jälle, jälle see tuttav põlemise lõhn  ja puhtaks pestud-pühitud asfalt. Ikka need kummalised asjad, mida mitte kusagil maailmas nii ei kohta nagu siin hiigellinnas - muidu tiheda liiklusega tänaval, peaaegu linna keskel, karjatatakse sellisel kellaajal kitsesid, laotakse puuvilju suurtesse virnadesse ja templiaknast kostis madalahäälset laulu, kui hommikupooja't läbi viidi.  Taaskord pidin tõdema kui väga ma seda linna armastan.