Rent: Filmed live on Broadway  Lavastaja: Michael John Warren  2008  http://www.imdb.com/title/tt1273675/       Umbes kaks aastat tagasi kirjutasin ma oma geiteemaliste filmide lehel (mis on tõepoolest juba liiga kauaks unarusse jäänud aga ma igaks juhuks ei hakka siin mingeid suurejoonelisi lubadusi nüüd kah jagama) hittmuusikali "Rent" järgi tehtud filmist, ei arvanud sellest suuremat ning mõtisklesin, et arvatavasti oleks lihtsalt lavastuse filmimine parema tulemuse andnud. Nüüd, kus kaksteist aastat kestnud show on Broadwayl läbi saanud, viimastel etendustel tervikuna high definition'isse üles võetud, sügisel USA kinodes ringelnud ning 3. veebruaril DVD ja Blu-Ray ketastena müüki tulemas, võin ma mõningase hämminguga oma prohvetlikkust nentida. Lavastuse ülesvõte ongi parem kui film. Asjad, mis mind filmi juures tõsiselt häirisid, muutuvad teatrilaval täiesti loomulikuks ning sulanduvad orgaaniliselt loo arengusse. Ma ei usu, et küsimus on ainult filmi lavastaja Chris "Home Alone" Columbus'e mässamises laulude järjekorraga, pigem on siin ikkagi tegu teatri- ja filmimaailmade erisustega.    Kui filmis olid enamik peategelasi needsamad, kes ka omal ajal  lavastusega alustasid, siis nende viimaste etenduste seltskonnast seondub filmiga vaid üks isik ja minu heameeleks on see Tracie Thoms, kes siin ikka Joanne'i osa mängib-laulab. Ka on "Tango Maureen" ka siin versioonis äärmiselt efektne. Mis siis, et ta tantsib seda Anthony Rapp'i asemel hoopis Adam Kantor'iga, kellele sobivad Rapp'i kingad kui valatult. Omamoodi irooniline on, et kui Anthony Rapp on tänaseks päevaks ilmselgelt liiga vanaks jäänud, et paarikümneaastast kutti mängida, teeb lavaversiooni Roger'i rolli Anthonyst rohkem kui aasta vanem Will Chase ja ma pean ütlema, et ta on selles tunduvalt parem kui filmiversiooni Adam Pascal.    Nende muusikalidega on muidugi alati igavene häda. Kui sa oled näinud mitut erinevat koosseisu ühte tükki esitamas, siis hakkad paratamatult panema kokku oma Dream Team'i. Ideaalis peab selle juures veel arvestama ka muutustega ajas. Näiteks selleks ajaks kui mina kunagi ammu esimest korda Londonisse "Mamma Mia!" etendusele jõudsin, oli Donna rolli endale võtnud sama näitlejanna, kes avaetendustel Donna tütart Sophie't mängis...       "Rent'i" kahe versiooni vahel manööverdades saaks igatahes väga hea tuumikkoosseisu. Filmiversioonist Anthony Rapp (tõsi, valik tema ja Adam Pascal'i vahel on neetult keeruline), Jesse L. Martin, Wilson Jermaine Heredia ja Idina Menzel ning lavaversioonist Will Chase ja Renee Goldsberry. Võluv Tracie Thoms on niigi mõlemis. Mis sellest järeldub? Muidugi see, et ülehomme lähevad kõik vutt-vutt parematest plaadipoodidest ketast ostma. :)    Kui peale filmi  äravaatamist jäi mind päevadeks kummitama "Seasons of love", siis seekordse paugu pani nimilaul. Läbi Mark'i suu ja tegemiste, kui ta jätab kõik kus see ja teine ning tormab ülepeakaela appi oma eksile või veelgi täpsemalt oma eksi uuele tüdrukule:    "How do you leave the past behind  When it keeps finding ways to get to your heart  It reaches way down deep and tears you inside out  Till you're torn apart..."    Palju õnne, mu homme fatale, Sa leidsid just praegu taaskord äramainimist.    10/10