1981; lavastaja ja stsenarist Michael Mann; osades James Caan, James Belushi, Robert Prosky, Tuesday Weld, Willie Nelson, Dennis Farina  7/10    Enamasti ei suuda ma suhestuda kaheksakümnendate filmide atmosfääriga, selle eksimatult äratuntava muusikalise  taustaga ja tumeda, robustse pildiga. "Thief" kuulub kogu oma välimuselt sellesse kategooriasse, aga on ka piisavalt palju, mis tal hästi ja isegi suurepäraselt välja tuleb. James Caan mängib Franki, osavat ja karmi ja (teiste) reeglitest mitte hoolivat varast, kes seob end suure raha teenimiseks bossiga, et teha vaid üks töö, mille abil terve ülejäänud elu ära elada. Boss muretseb talle maja, lapse (kui Frankil on lapsendamine ebaõnnestunud) ja rahateenimisviisi - ühesõnaga kõik. Ja loomulikult ei taha boss  teda enam vabaks lasta. Kõik, mis Frankil on, kuulub bossile. Algselt vaba mees on seotud nii naise, lapse kui kindla elukohaga (mis oli tema unistus vabadusest), kuid lisaks ka mehega, kes kõike jälgib ja kontrollib, mida mees teeb. Caani karmus ja sirgjooneline võitlus vabaduse saavutamise nimel, enese reeglite kehtestamise nimel on filmi nauditavamaid elemente. Kahju, et ta enamasti vaid kõrvalosades ja vanana on esinenud (või vähemalt mina teda näinud). Mis teha kui vabaduse-iha hakkab vabadust piirama?  Loomulikult kõik hävitada, õhku lasta ja tappa. Nii Frank kui kogu film on selles suhtes täiesti halastamatud: ei mingeid moraalseid dilemmasid, kuidas oleks kõige õigem elada; lihtsalt on teada, kuidas ei saa elada - ning selle vastu tuleb kõige täiega võidelda. Vabastav karm krimifilm, mis loob kahe tunni jooksul piiranguid, reegleid ja norme, et need lõpuks lihtsalt õhata.