Oeh, olen kirjutamisega natuke tukkuma jäänud. Teate küll - suvi, vabadus, päike, kõikmuu.    Aga kuna helerohelisi kuusekasve  , ei saa ma sest viimasest katsetusest rääkimata jätta.    Ehk pole teie seas säänseid  , kes pärast basiilikuvaba segu pestoks nimetamist kohe kividega sihtima hakkaksid. Metsapesto kõlab ju lausluuleliselt. Kuusekasvud on ju metsast ja metspähklid nagu...ka:)         50 g helerohelisi kuusekasve  25 g metspähkleid  1 küüslauguküüs  1 spl riivitud parmesani  umbes 4 spl oliiviõli  soola    Kasutada võib täitsa sarnsaelt basiilikupestoga. Makaroniroogades, saial...ja   krõbedal saial koos toorjuustu ning sügavpunaste tomativiiludega.      Maitse on üllatavalt värske.  Kujuta ette, et jalutad kuusikus. Värske õhk, puud kahisevad, sammal krudiseb jala all. Ja suurt sõõmu õhku kopsudesse tõmmates tuleb kaasa imemõnus värske kuuselõhn. Hea, eks? Lisa sellele  sutt hapukamat tooni, mahedat metspähklimaitset, hea parmesani trotsi ja natuke küüslaugust käredust ning oledki valmis.  Siis serveeri seda tunnet krõbedal saial koos toorjuustu ja tomatitega...    ...ja kes veel kuusekasve mingil ennenägematul põhjusel proovinud ei ole, siis selleks on tagumine aeg.    Ma viskan peotäie üle jäänud kasve vist otsaga sügavkülma. Värset  kuusekasvuvõid tahaks ka südasuvehommikul  kaerahelbekaraski otsa :=)