17. mai hommikusöögi ajal marssisid sisse kodanikud K, I, T ja PL, keda olime oodanud küll samal päeval, kuid oluliselt hiljem. Laud kattus hea ja paremaga kodust: rukkileib, juust, suitsuvorst! Te ei kujuta ette, milline aroom see on! Ja milline maitse! Õnneks on nii vähe vaja ja see on kogu aeg meie ümber! Kodus olles ei oska seda vaid alati tähele panna.  Saime värskeid (nädalavanuseid) Eesti lehti paberkandjal lugeda niipalju, kui neid saabujate  kõhuhädadest järgi jäänud oli. Sõbrad olid end mõnusalt reisile sättinud ja vaatasid kohalikku elu läbi akvaariumi, ehk konditsioneeritud autost.  Kuna nad pidid järgmisel päeval Delhisse tagasi elndama, oli nende programm tihe ja peagi peale saabumist läks seltskond kultuuriprogrammile. Hannes liitus nendega.  Hilisem kommentaar oli see, et ka kõige kõvem Indiana Jones jõuab siinses kultuurikülluses punktini, kus vaadates järjekordset 2000 aasta vanust ehitusdetaili, saab vaid ohates öelda:  "Klots on klots!"  Õhtul käisin mina saabunutega Gangese jõele pühendatud riitust vaatamas. Tore tulevärk ja võistlus kahe lava vahel, millest paremete juurde koguneb suurem rahvahulk, mis tähendab ka suuremat raha.  Tagasisõites ulpis meist mööda mõtlik lehmakorjus ja lapsed sulistasid lõbusalt vees. Giid ütles meile, et muidu surnud põletatakse välja arvatud viis kategooriat: pühamehed, rasedad, leepriahaiged, alla 10 aastased ja kobra käest hammustada saanud. Loetletud visatakse väikse  lisaraskusega lihtsalt jõkke. Enne meie sildumist üks pühamees nii ka teele saadeti.  Õhtu venis pikaks.