Hale lugu, aga pärast keskööd muutusin järjest progresseeruvamalt loiuks ja uniseks. Vali muusika ületas mu igasuguse taluvusläve. Tukkusime Ivega kuskil koridorinurgas. Ma ei teadnud veel, et palavik oli pressinud end  mu sõbraks. Seetõttu jäi käimata klassijuhataja ja -kaaslastega ka päiksetõusul murekivi merre uputamas. Umbes poole viie paiku seadsin sammud kodu poole, väga väsinud, aga läbinisti õnnelik.