Violet jätkas. " mind üllatas ka see et sa tulid nagu eikusagilt. Ja sidusid mu jala kinni. Ma mäletan veel seda et oli veel üks plahvatus. Sa  karjatasid ja kiskusid klaasitüki oma jalast välja. Sel hetkel olin ma rohkem hirmul sinu pärast kui enda pärast. Aga siiski sa ei peatunud. Sa aitasid mu püsti ja me hakkasime väljapääsu poole jooksma. Veel plahvatusi. Kuid sa ei peatunud. Ma püüdsin endast rohkem anda ja valust hoolimata püüdsin tempot tõsta."