Klassikute igavusega nõus, aga Siiga kaitsen põhimõtteliselt. Minu meelest on tema tõeline luuletaja, kes pani tõesti oma  ridadesse elu ennast, mitte sõnade vulinat.    Contra osas pole nõus, et tema riim võlgneb tänu ainult slängile - ta on irdriimi viinud uuele tasemele ja irdriim on palju raskem riim kui puhas riim.    PS. Riimilise luule suurmeeste hulka pärast Sanga kuulub minu meelest ka Truba.    PPS. Trükiviga: mitte Hendrik, vaid Henrik Visnapuu.