Tere jälle! Ma pole sitaks ammu siia midagi kirja pannud, aga et ma käisin filmiblogijate  kokkutulekul, siis pean oma sealviibimist ju kuidagi õigustama. Ehk saab blogi jälle käima. Nautige minu hingepuistamist oma viie lemmikfilmi teemal ja koguge kasulikke nõuandeid nende vaatamiseks ja minuga õigel moel suhtlemiseks.      Ma ei kannata üldjuhul  t ega animatsioone, aga see film oli armastus esimesest silmapilgust. Visuaalne  külg on suurepärane: Jaapani joonisfilmidele omased rõhutatud näoilmed ei ole liiga rõhutatud, maastiku- ja taustavaated on fantastilised, tegevuspaigad on fantaasiaküllaselt välja mõeldud ja kujutatud. Stoori on tuntavalt, nauditavalt ja VAJALIKULT allegooriline. Ja nagu kunagi aastate eest telekavas kirjutas, on siin "sügavamadki tegelased kui "Sõrmuste Isandas"".    Kodus normaalses asendis diivanil istudes. Ehkki loodus on teose läbiv teema, ei  kujuta ma seda ette kusagil vabas õhus projektorist tulevana.    Tegemist on keskkonnateadliku ja kunstilise filmiga ja vein peaks olema esmane pakkumine. Et minu seedimine veini kuigi hästi ei talu, siis pakun ma välja Minttu (soovitavalt ümmarguses, või siis nelinurkses klaaspudelis Soome oma), mida ma ise viimati Mononoket vaadates tarvitasin. Liviko toodetud "Minty" kõlbab kah, aga viidates selle kangusele (õõvastavad 50%), tuleb ettevaatlik olla. Ma  lihtsalt ei taha teada, missuguseid assotsatsioone vaataja peas võib luua kiirelt pruugitud kange alkoholi ja kõnelevate metssigade sümbioos. Absindist hoidke IGAL JUHUL eemale.          Enamik ajalooliseid filme on liiga eepilised või liiga ebausutavad. M. Crichtoni raamatu järgi tehtud "13. Sõdalane" aga annab mõnusa pildi viikingite ühiskonnast ja keskaegsete kultuuride põrkumisest -  täpsemalt just niisuguse pildi, nagu keskmine vaataja ette tahab kujutada.  ks seda nimetada oleks samas patt, sest midagi otseselt üleloomulikku ei toimu. Kes on wendolid? Kas neandertaalid,  ide hõim või kujutas tsiviliseeritud araablane üht vähe metsikumat rahvagruppi lihtsalt veidi rõhutatud barbaarsuse ja kannibalistlikkusega ette? See polegi lõpuks tähtis - oluline on brutaalne mõõgamäng, huumor ning hea  muusika.    Tegelikult ükskõik kus, peaasi et eemal LARParite ja teiste pseudoajaloolaste seltskonnast, kes kohe kiivrite jm asjade ehituse üle nurisema hakkavad.    Iseenesestmõistetavalt peaks ütlema "mõdu", aga ma pole kunagi õiget mõdu proovinud ja seetõttu ei oska soovitada. Õlu peaks ka ilusasti asja ära ajama. Joo midagi, mis Sulle maitseb, näiteks Aleksandrit. Kui sa aga oled moslem, kellele  säherdused paganate joogid on keelatud, siis on viimane aeg usku vahetada.          Olge nüüd, igaüks teab, et "Aliens" ja "Terminator 2: Judgement Day" on pidevad nominendid parima  filmi tiitlile. Minu arvates on neist kahest käesolev etem. Märul on tõesti üle mõistuse hea, vaheldusrikas, usutav ja efektide poolest ajatult valmistatud. Ja  ksenomorfidest ei saa kunagi küllalt, nagu ka kosmosemariinidest ja nende oh kui suurepärasest tehnikast. "Aliens" on põhimõtteliselt täiuslik ulmefilm ja ehkki mitte nii klaustrofoobne ja  ile orienteeritud kui tema eelkäija, teevad tema head küljed esimesele osale isegi natukesega ära.    Pimedas kinnises ruumis, soovitavalt ilma fakulteetideta suitsupausi läbiviimiseks. Stereoheli olemasolu on tungivalt soovitatav.    Puhast viskit. Tunnistagem, isegi mitmekordselt vaatamisel on selles filmis küllaltki hirmutavaid kohti, mida aitab leevendada üks mõnus  . Peale selle on vahva kujutleda end Hadley's Hope'i koloonia koridorides sedasama (tulevikus vist küll sünteesitud) viskit juues ringi vaarumas. Huvitav, kui meiesuguste alkohoolikute sisemusse ksenomorfivastsed kasvama panna, kas neist saavad ka joodikud?          Suurte relvadega  -pedeporno! Sa tahad seda vaadata, ehkki see film tuletab sulle igal võimalusel meelde, et Sina ei saa kunagi olema sajandiku võrragi nii palju mees kui kasvõi   selles filmis. Arnold Schwarzenegger oma kandilise näo, hiigelkeha ja isaarmastusega on kõikehävitav jõud. Mulle ei lähe  absoluutselt korda, kas "Commando" oligi tehtud poolkomöödiana või kukkus ta lihtsalt nõnda välja - igasugune naermine (ja seda on palju) muundub ikkagi positiivseks kriitikaks teose aadressil. Lõpptulemus on niivõrd ilus, niivõrd veatu, et tooks peaaegu pisara silma, kui tõelised mehed ainult nutaksid.    Aastakümne(te) vanuse teleri ja videomaki ühendusest! 80ndate pilt ei ole ikka see, kui sa vaatad teda LCD-ekraaniga arvutist.    Niisuguse karvasrindse-meheliku filmi puhul ei tule õieti miski muu kõne alla kui kangem õlu (alates 5% alkoholisisaldusest, soovitan näiteks Saku Rock'i). Ma viitaksin siinjuures Chuck Norrise parimale filmile "Lone Wolf McQuade", kus peaosatäitja suutis meetrise mullakihi alla maetud autost välja rabeleda ainult tänu sõidukis leidunud õllepurgile, mille sisust umbes pool läks kurku ja pool tema maavillase torso sätendama löömiseks. Arnold läigib "Commando"'s muidugi  selletagi, aga Sina arvuti taga mitte, pealegi pead Sa end säärast hulka himurat meheliha nähes kuidagi maha jahutama. Muide, kui Sa pakud ürgmeheliku joogina välja näiteks viina, siis oled sa üks kuradima kommar ja varsti on kubernaator relvaga sinu ukse taga.          Siin ei ole midagi vaielda - see on ja jääb ajaloo parimaks linateoseks. Ja see ei ole kõigest ajudeta möll, kus Arnold  natuke imeliku välimusega naisi põrutab ja kulturistidega tapleb, ehkki ka seda leidub ohtralt. Selles filmis on sügavust, mis nõuab suurt süvenemist ja pisikeste nüansside jälgimist. Kuulake maailma parimat heliriba, vaadake äärmuslasest režissööri John Miliuse filosoofia lahtirullumist, nautige absurdselt ilusat käsitööd sõjavarustuse ja Thulsa Doomi maotemplite vallas. Midagi niisugust ei ole kusagil mujal näha. Ja näitlejatööd? Ohhoo, viimne kui üks on omal kohal. Arnold, Max von Sydow, James Earl Jones...  Kõik annavad oma panuse brutaalse muinasmaailma kujutamisse, kuhu Conan otsekui valatult passib. Nagu tema looja Robert E. Howard Conani kohta kirjutas: " ". Siin on igaühele midagi ja kõike piisavates kogustes. "Conan the Barbarian" on parem kui elu ise.    Minu juures. Andke ainult teada, kuna soovite - ma võin selle iga kell peale panna,  ja ma tõmbasin väga hea kvaliteediga DVD-rip'i.    Kui Sinu tähelepanuvõime alkoholile just tugevalt resistentne pole, või kui Sa pole seda filmi palju kordi näinud, siis soovitan juua midagi alkoholivaba, et säilitada Sinu suutlikkust kõiki suurepäraseid detaile märgata. Mina ise ükskord jõin ära kaks suurt pudelit Long Drinki ja olin pärast seda kimpus oma kahele tuttavale seletamisega, miks ikkagi filmi algul toimuv isa monoloog noorele Conanile on  nõnda reaganistlik.