Lõpetan oma suulise ettekande ühe konkreetsema, otseselt raha kulutamisega seotud probleemiga. Nimelt, meie hinnangul ei suuda ministrid korrektselt juhtida kõikvõimalike toetuste määramist ning loovad sellega võimaluse nii kuritarvitusteks kui ka väärkasutusteks. See on ohu märk olukorras, kus toetusi soovitakse suurendada ja nende valikut laiendada. Meie käsitleme toetustena igasuguseid riigipoolseid väljamakseid  füüsilistele ja juriidilistele isikutele informatsiooni vastu. Oleme koostöös rahvusvaheliste partneritega välja töötanud minimaalse paketi kriteeriume, mis aitaksid hallata selliste rahavoogude juhtimisel esinevaid väärkasutuse ja kuritarvituse riske. Nendes ei ole midagi avastuslikku. Küll aga veenavad meie tehtud uuringud ja auditid, et olukorda annab selles osas olulisel määral parandada. Selle kinnituseks loen ette lõigu ühe ministri vastusest meie ettepanekutele: "Ministeerium ei pea õigeks Riigikontrolli  aruande läbivat mõtet ühtsete normide, reeglite ülevalt alla kehtestamisest ja nende täitmise kontrollisüsteemide rakendamisest. See küll tagab "väärkasutuste" avastamise, kuid kindlasti mitte hästi funktsioneerivat ühistransporti, mida kodanik tegelikult vajab." Rõhutan, et nii räägib minister riigi rahast, mille seadusliku ja otstarbeka kasutamise eest ta lõppkokkuvõttes vastutab. Selle läbi lugenud, haarasin peast ja küsisin endalt, kus on Eestis see koht, kus sellise jutu kohta seisukoht võetakse ja kas  seda peab tegema kohtusüsteem, Riigikogu või erakond. Kindlasti ootame, et ka Riigikogu arvestab neid ettepanekuid ja kriteeriume. Vastutavatelt isikutelt, ministritelt tuleks aga nõuda ühtset poliitikat kuritarvituste ja väärkasutuste ennetamiseks. See programm tuleks üles ehitada eelkõige selliste riskide põhjuste süstemaatilisele analüüsile ja arvestada, et enamasti on pettuste ja väärkasutuste põhjuseks see, et pole selge, millisteks eesmärkideks, milliste kriteeriumide alusel toetusi jagatakse. Toetuste  andmise aluseks olevat teavet ei kontrollita, sanktsioone ei ole või neid ei rakendata ja avalikkusel pole võimalik infot saada, et ise asju kontrollida.