Kevad on nüüd küll ametlikult käes, sest vahvad  noorsandid olid oma vahtralehekestega kaunistatud ja ainult veidikene väsinud väljanägemisega automobiilid (üks oli muidugi BMW ja teine, üllatus-üllatus, Opel - nojah, provintsi värk ju kah) südalinna parkimisalale lohistanud ning tegid seal juba veerand seitsme paiku öiseks tiskuks proove. Nagu tavaliselt ikka, peksis avatud ustest välja mingi plärtsuv kraaksumine ja kahest erinevast müravoost moodustus kaunilt disharmooniline soundtrack meie noorsoo raskele elule. Iseenesestmõistetavalt aitab sellistel puhkudel nii ületamatutena tunduvaid eksistentsiaalseid muresid maha suruda paariliitrine plastpudel maksimumkangusega kesvamärja, mis sai enne uuele rüüpamisringile minekut autokatusel seista vaid loetud sekundeid.