NSV Liidus kasutatud nimetus tähtsamate ametipostide ja neil töötajate kohta    Sõna nomenklatuur tuleb ladina keelest (nomenclatura) ja tähendab nimekirja.    NSV Liidu ajaloos tähistab sõna salajast nimistut juhtivatest ametikohtadest, millele määrati ja sealt vabastati konkreetse parteikomitee või mõne muu võimuorgani poolt või nõusolekul. Partei liinis oli oma nomenklatuur NLKP KK-l, samuti EKP KK-l ja regionaalsetel parteikomiteedel. Samuti olid oma nomenklatuurid nt ministeeriumidel, regionaalsetel täitevkomiteedel jt.    Nomenklatuurne korraldus  seati NSV Liidus sisse 1920. aastate keskpaiku. Eesti NSVs alustati selle sisseseadmisega 1941. a kevadel ning jätkati pärast Eesti tagasivallutamist 1944.    Teadaolevatel andmetel kuulus nt 1946. a seisuga üleliidulise kompartei keskkomitee nomenklatuuri u 42 000 ametiposti, EKP Keskkomitee omasse u 1800. Kõikide nomenklatuursete ametikohtade koguarvu NSV Liidus hinnatakse samal ajal umbes miljonile ning eeldatavasti see arv järgmistel aastakümnetel kasvas. Juhtivad ametipostid kuulusid  nomenklatuuri nii riigivõimuorganites kui ka majanduses, tööstuses, kultuuris jm.    Sõnal nomenklatuur on ka teine tähendus - isikud, kes täitsid nomenklatuurseid ametikohti, ehk Nõukogude ühiskonna juhtiv kiht, eliit. Selles tähenduses on terminil üldiselt negatiivne alatoon.