Udu mõistmisest algab ka Galiaudo poja Baudolino lugu. See kroonikat kirjutav ja jutustav mees on tänu udule nägija: «aga nüüd ma hakkan uuesti kroonikaga pihta sest kui ma käin mööda frasketa metsi ja eriti kui on too võimas Udu nii et ninaotsagi pole näha ja võid hakata igasugu asju nägema mida pole varem näind aga minule tuli nisukesi nägemusi...». Nägemustes kohtus ta ka ükssarve ning Püha Baudolinoga. Kroonika tähendab ka mõistmist: «mina jutustan seda Kroonikat sest et muidu poleks aru saada kuidas tollel õhtul nii läks kui oli nii paks udu et lõika või nuaga...». [1]