1944. aasta septembri lõpupäevil, ei suutnud Saksa okupatsioonijõud Tallinnas võimu enam hoida. 19. septembril 1944 nimetas peaminister presidendi ülesannetes Jüri Uluots põhiseaduse kohaselt ametisse Eesti Vabariigi seadusliku valitsuse eesotsas Otto Tiefiga, Pika Hermanni tornitipus lehvis 22. septembril sini-must-valge. Tief ja tema ministrid teadsid, et neid võib oodata samahästi nii Gestapo kui ka NKVD vangikong. Küllap tundsid nad ka hirmu. Võimet olla hirmust üle kutsutakse julguseks. Nendel meestel  aitas hirmutunde ületada usk demokraatiasse ja Eesti vabadusse, usk sellesse, et me väärime paremat tulevikku kui võõrvõimu okupatsioon. Nad uskusid, et iseseisvumine suurvõimude vahelise heitluse võimuvaakumi ajal on võimalik. Kuigi neile isiklikult ei jäänud vangikong tulemata, on elu näidanud, et nende usk ei olnud asjatu.