Umbes 5300 aasta eest Alpides surnud ja 1991. aastal Itaalia ja Austria vahelt sulavast liustikust jäätununa leitud Euroopa vanim looduslik muumia jäämees Ötzi suri küll noolehaavast põhjustatud verekaotuse tõttu, nagu viimasel ajal tehtud uuringud näitavad, ent enne surma sai ta ka ränga peatrauma.  2007. aasta juunikuus ajakirjas Journal of Archaeological Science tutvustatavas uurimistöös saadi kinnitus teooriale, et Ötzi vasakut õlga tabanud nool lõhestas rangluu all asuva arteri ja see põhjustas surmava verejooksu.  Kompuutertomograafuuringud paljastasid Ötzi vasaku rangluu all olevas arteris 13  millimeetri pikkuse rebendi, millest välja voolanud verejälgi on ümbritsevates kudedes võimalik märgata siiani.  Bolzanos asuva Euroopa Akadeemia muumiate ja jäämehe instituudi direktor Albert Zink teatas aga nüüd, et lisaks noolehaavale avastati Ötzilt ka raske koljutrauma jäljed.  Tema sõnul pole teada, kas jäämeest tabas enne nool või sai ta eelnevalt peavigastuse, ent kuigi ainuüksi purunenud arterist oli surma põhjustamiseks enam kui küll, viis Ötzi arvatavasti hauda nende kahe ränga vigastuse  koosmõju.  Arheoloogiaajakirjas Germania tutvustatav uuring näitas üheselt, et varem laiba külmumisega kaasnevatest loomulikest muutustest põhjustatuiks arvatud koljupraod on tegelikult tekkinud tugeva löögi tagajärjel.  Sõltumatute ekspertide kinnitusel võib Ötzi surma peamiseks põhjuseks siiski pidada noolehaava, sest sedavõrd laialdane arterirebend tapab inimese loetud minutitega, samas kui taoline peatrauma nii kiiresti hauda ei vii.  Ka pole sugugi üheselt selge, et Ötzi sai peavigastuse talle saatuslikuks saanud rünnaku käigus, sest see võis tekkida ka siis, kui ta hiljem verekaotusest nõrgana pikali kukkus.  Uute detailidena jäämehe kohta toovad uurijad esile, et kuigi ta jalaluude kulumise eripära näitab, et ta oli kõva rännumees, ei ole ta käe ja sõrmeluudelt võimalik leida jälgi, mis näitaks, et ta on oma elu jooksul tublisti käsitööd teinud.  Ötzi kuulumisele kõrgklassi hulka viitavad ka ta rõivastus ning hukkumise hetkel kaasas olnud väärtuslikud esemed, mille tapja või tapjad veidral kombel laiba kõrvale vedelema jätsid.  Jäämehe seedeelundkonnas leiduvaid toidujäänuseid ja õietolmu uurides  on õnnestunud kindlaks teha, et ta alustas enesele saatuslikuks kujunenud päeva lumepiirist oluliselt allpool Alpide metsadega kaetud orus.  Kuna Ötzil kaasas olnud relvadelt ja ta riietelt leiti lisaks ta enese verele ka võõra vere jälgi, näitab see, et jäämees osutas ründajatele tõsist vastupanu.  Ötzi kehast leiti vaid noole ränikivist ots ja uurijate hinnangul võis noolevarre eemaldada kas jäämees ise, mõni ta kaaslane või siis kallaletungija, kes võis selle välja tõmmata näiteks sel põhjusel, et mõrvanool võis olla äratuntav ning tapjaga seostatav. Nii või teisiti muutis noole väljatõmbamine vigastuste ulatust suurendades  haavatu olukorra pigem raskemaks, mitte ei parandanud seda.  Teadlaste sõnul oli ca 3300 aastal e.m.a elanud Ötzi surres umbes 159 cm pikkune, 46 aasta vanune ja kannatas artriidi ning sooleparasiitide käes.    Vaata ka: