Aga mida siis teha ekspordi asemel? Tuleb mõelda, mis on tegelikult majandusega valesti. Kus on kriisi tegelikud põhjused, ja mõelda tuleb seda globaalselt. Neid põhjuseid on kindlasti mitmeid, ja kõik need vist pole päris selgedki, kuid ma olen päris kindel, et see põhjus ei ole Eesti vähene eksport. Ja seda kriisi ei suuda me lõpetada ka ekspordi parandamisega mitte kuidagi ära. Mis on siis selle kriisi peamiseks juurpõhjuseks?  Ma usun, et selleks on juba ununema hakanud Malthuse probleem maailma elanikkonna geomeetrilisest kasvust võrreldes toidu (tänapäeval ütleme: energia) aritmeetilise kasvukõveraga. Liiga suure elanike arvu vastu suudan ma välja mõelda vaid ebahumaanseid viise, seega mõtleme, kuidas energiaga lood on. Seda on kahtlemata jätkuvalt piiratult, ning seda veel massiliselt juurde toota mingite uute tehnoloogiatega ei ole kindlasti meie keskkonnale tervislik, seega minu usk ja lootus põhineb lihtsal tähelepanekul,  kui ebaefektiivselt me energiat tarbimine. Ma ei mõtle siin mõistagi vaid säästupirnide teemat, vaid energiat kõige laiemas rakenduses, mis väljendub mistahes igapäevases koduses ja tööstuslikus tarbimises, energiat mis on talletatud asjade ja teenuste tootmisse. Sellest vaatepunktist on praeguse globaalse kriisi olulisim põhjus liigne tarbimine. Maakeeli öeldes: asjad on olnud odavamad kui nad peaks, müügimehed kes tunnevad tarbija psühholoogiat hästi on neid meile müünud, ja me oleme niimoodi harjunud ja harjutatud igasugust saasta odavalt kokku ostma. Ja meil oli ka raha, tänu alatule püramiidskeemile, mida nimetati globaalseks finantssüsteemiks.