Möödunud pühapäeva hommikul vigastasin kiviaeda kive tõstes tõsiselt selga. See  tähendas valede liigutustega kaasnevaid äkilisi valusööste, piiratud liikuvust aga ka võimalust jälgida XI noorte laulu- ja tantsupeo kulminatsiooni. Seda pidu on kõikjal meedias kiidetud taevani ja tuleb tunnistada, et olin ka ise teatud esitusi kuulates pisarateni liigutatud. Kahjuks paari südamliku ja sügava sisuga laulu ning korraldusliku poole laitmatu vormistuse tunnustamisega minu vaimustus ka piirdub. Ma ei suuda ka parima tahtmise juures näha meie laulu- ja tantsupidudes kultuuri edasikandvat või  taastavat jõudu.