Kuid 1919. a. avaldab ta ka novelli "Kirjad Maa­riale", mis on avamäng ta nukrate  juttude seeriale. Muidugi, nagu olen juba tähendanud, on nukker eluvaatlus talle juba esikteoses omane, kuna "Kirjadest Maariale" see asub domineerivale kohale ta loomingus. Murtud, melanhoolne lemmiktüüp ja madonnalik naine, neile pühen­dab Luts nüüd palju lehekülgi. Selles molltoonis on kirjutatud kõik ta hiljemini ilmuvad väärtuslikud teosed nagu "Karavaan" (1920), "Harald tegutseb" (1921)", "Andrese elukäik" (1923) ja "Olga Nukrus" (1926). Erilist tähelepanu nende hulgast nõuab "Andrese elukäik". Sel puhul  on Luts seadnud endale suurema ülesande: kujutada üht inimelu laiemas ulatuses. Ja see on tal õnnestunud. Kuid mul on tekkinud mõte, et Oskar Lutsu on selle teose kirjutamisel suurel määral inspireerinud Charles Dickens oma loominguga. Kuid mitte mõelda, et ma tahaksin kõnelda Dickensi mõjust Lutsu loomingus. On siin ehk mõjuga tegemist, siis peab seda selgitama kirjandustea­duslik uurimus. Mina arvan, et Dickensi ja Lutsu anded on teataval määral sugulased. See sugulus on ilmne ka Lutsu teistes teostes.  Heasüdamlik huumor, vaheldudes valusate traagiliste momentidega on nii Dickensile kui Lutsule omane.