Öösiti tulevad vahel väga eriskummalised ja huvitavad mõtted. Kui  sa pead töö tõttu üleval olema, siis on huvitavatest mõtetest ka kasu, sest need hoiavad ärkvel. Mul nimelt lõppeb eelviimane öövahetus kohe.    Tuli mul selline idee, et kui eelmisel aastal panin end proovile üheksa nädalat järjest salle kududes, siis sellel kevadel võiks olla hoopis kiirkudumisega kursuste lõpetamine. Jooksva projektina ja teie kõigi pilgu all.    Kuna viimastel kuudel on juhtunud nii, et palju plaane on tihedalt üksteise järel või samaaegselt töös, siis olen  tegevusi edasi lükanud ja paistab, et see hakkab kibedalt kätte maksma. Käsitööga Tööle lõpunäituseni on 20 päeva (!) ja ma ei ole veel oma lõputööd alustanud. Paanika, täitsa õige! Paanika on peaaegu kohal juba :-))...    Sel pildil on algus küll lõputööks tehtud- proovilapid on uhked- aga neist ei piisa ju! Tahtsin valmis kududa midagi suurt. Midagi hirmus vahvat!! Et see oleks käsitöölisetee alguses selline kena ja priske Pirakas ning jääks inimestele silma...    Mis ma jahun, ütlen siis  otse ja julgelt välja, et tahan kududa kleidi! Pitsilise. Õrna. Piduliku. Aga aega on jäänud hirmus vähe. Täna öösel siis mõtlesingi välja, et äkki sõprade abiga õnnestuks...    Viitsite mulle 20 päeva pöialt hoida kui ma teile kogu aeg raporteerin? No mitte kogu aeg, aga paari päeva tagant ju võiks... Kui ära hakkan kukkuma, siis teete kommentaariumis kisakoori ja ma kuulen, ning koon taas... Kuidas tundub, aitate natuke mind motivatsiooniga?