Ma käisin viimati vist peaaegu kakskend aastat tagasi. Mingistel segastel asjaoludel olime me terve perega Sõnajalgade kontserdil. Saal oli pilgeni rahvast täis, SiiriViivi häälekesed värisesid nii ilusasti, et eldimuspisarad tulid silma. Fuajees müüdi tohutu eduga Sõnajala kassetti, mille meie ka ostsime. Kuigi millegagi mängida seda polnud, sest pleieri sain ma alles hulga aega hiljem ja makki meil ka tollajal veel polnud.