Imelik ja veidi kõhe Partenaviaga lennata. Lahtine uks, külm, lennukinina taeva poole...    Mõtlesin, kas hüppan kõhuga  tuulde või prooviks sukelduda, kuid otsustasin ikka õpilasexiti kasuks. Väga ilusti tuli. Algul väike kiikumine, kuid siis stabiilseks, salto. Noh, veidi pikaks läks, kuid üldiselt ilus. Mõtlesin siis, et prooviks pöörata käe sirutusega, kuid hakkas pöörama teisele poole, kui ma ootasin. Pöörlemise sain pidama alles painutusega. kogu aeg tahtis kuskile pöörata (mingi jama jälle jalgade asendiga vist), kätega sain asendi stabiilsena reguleeritud. Avanes ilusti (miskipärast oli lennukis vist esimest korda  elus olnud mõte, et äkki ei avane). Üks juhttropp oli krõpsust lahti, togle ise kinni. Proovisin esimese vabaotsaga pööramist, kuid Maverone ei võtnud eriti reageerida selle peale. Tagumisega pööras muidugi hästi. Pikk toglepööre läks minu jaoks jälle liiga kiireks. Üldiselt oli kupli all sõitmine kuidagi pingevaba seekord. Maandumisel libisk..    Doc natuke riidles, et miks ma nii hilja saltot tegema hakkasin, kuid nägi ikkagi ära ja kiitis heaks. Kala lubas järgmiseks hüppeks 3,5 peale!!! Pehme  meduus jääb veel kompleksi ettenäitamist ootama.