see on huvitav pakkumine, sest (nagu ma eespool väita üritasin) sedalaadi fenomenoloogiat on peamiselt uuritud esimese isiku perspektiivist filosoofide poolt (aga mitte sugugi halvasti). samas leian ma, et Greenwoodi jt töö, mida me siin tegelikult kommenteerime, on täiesti oluline sellise fenomenoloogia eksperimentaalpsühholoogiliseks uurimiseks.