Looduskultuuri kaitse keskseid põhijooni tuleneb sellest Eesti looduskaitse eripärast, et Eesti  looduskaitsealade kaitseobjektiks ei ole enamasti ranges mõttes metsik loodus (ingl k wilderness), vaid inimesest mõjustatud (mitmesugused piirangu- ja sihtkaitsevööndid) või koguni täielikult kultuuristatud loodus (nn poollooduslikud kooslused jms). Eesti looduskaitsealad kujutavad endast rohkemal või vähemal määral pärandkooslusi, millel traditsioonilisi elatusvahendeid harrastav inimene oma eripärase kultuuripärandiga on võtmelise tähtsusega liik.