Reageerisid suure vabaduskevade värsketele tuultele ja soojale päikesele peaasjalikult lüürikute ja lüürilise  põhitoo­niga kirjanikkude kandled ja naablid, misjuures suure, sünd­muse poliitilis-sotsiaalne külg kõrvale või tagaplaanile jäi. Üks siurulastest (H. Visnapuu) ütleb ise selle voolu kohta oma kõnes ,,Eesti uuema ilukirjanduse mõte": "Siuru aja­järk, mida on.eriti süüdistet kalduvuses erootikasse, ei taha ideeliselt olla muud kui vaimline revolutsioon valitseva Balti tagurlise kirikliku sugulise moraalivastu. See on olnud elujõulise inimese õiguste maksmapanemine sellel ala1″, s. o. sugulise moraali alal  (sõrendus minu; Ed. H.).