Samuti võib küsida, kas arsti eesmärk on säilitada bioloogilist elu või säilitada inimese elu, nii nagu ta ennast defineerib. Inimestele on nende elus tihti oluliseks komponendiks ka nende väärikus ja mõningatel juhtudel võib väärikuse kadu olla suurem kannatus kui tõsine valu. Charles F. McKhann ütleb, et väärikas elu väärib väärikat surma. Sobiv surm oleks niisugune, mille inimene ise saaks endale valida, kui tal  oleks võimalus. Ent samas väärikust elu lõpus kipub tihti mitte olema, mõnikord ei võeta seda isegi arutluse alla. Samas on aga (autonoomiast lähtudes) inimesel õigus soovida, et nende elu ja surm oleksid väärikad ja ka vabad alusetutest kannatustest. [McKhann: 1999, lk. 32-34]