Eestlane Helin, palun luba, et ei hakka oma blogi mingiks moosikaks muutma. Siiani on olnud lõbus ja huvitav su kirjutisi  lugeda, kuid kui hakkad kõike roosades toonides maalima, siis pole see esiteks enam sinu moodi ja teiseks hakkaks vastu lugeda pidevalt tibudest ja vasikatest ja sellest kui ilus ja tore kõik on. Ma küll ei ütleks, et sa eriti kritiseeriv või nurisev oleksid oma postitustes. Sa lihtsalt kirjutad asjadest nii, nagu need on; normaalse inimese vaatepunkitst; ütled kui miski tundub absurdne ja samas kiidad kui miski on hästi ning muudad kõik need kuivad faktid huvitavaks lugemiseks lisades omalt poolt piisava annuse  sarkasmi, irooniat, huumorit ja emotsioone. Ühesõnaga bitte, bitte, pliis, pliis ära muuda oma stiili (kui tunned, et pead natukene muutma, siis ok, natuke, aga ainult NATU-NATUKENE).  Mis sellesse keefiri proovimisse puutub, siis loodan, et see lehmamaitse ei jäänud sulle pikaks ajaks suhu.  Päikest võid aga ikka soovida. Siin on hakanud päevad juba päris päris päris palavaks muutuma - enam pole ei kampsuneid ega jakke vajagi, vaid alles õhtul, kuskil 21 paiku, kui päike loojub, võib kampsuni üll  visata. Loodan, et sul seal idasaksas on samuti ilusad ilmad ja et varsti lähevad juba päris suviseks kui siingi.  Kallid ja musid teile kõigile.  Olge tublid!  - Heleri -