Töönädala lõpus istusin suurem osa ajast kodus, vabadel hetkedel lugesin raamatut, tegin grammatikaülesandeid või jutustasin skype'is. Ja siis tuli  laupäev..    Kõigepealt tegin jõusaalis trenni, kaks tundi. Seejärel koju, väike lõuna ja siis päikest nautima. Jalutasin umbes tunnikese linnapeal. Peale seda väike tee ja küpsis ning läksime perega traditsioonilisele laupäevasele jalutuskäigule. Kaks ja pool tundi - päris asjaliku maa kõndisime maha. Traditsiooniks on ka saanud, et kesklinna tagasi jõudes võtame kohvi või spritzi. Ka seekord istusime korra maha et cappuccinot juua ning festivalimaiustusi süüa. Seejärel läksime emaga veel turule  värskeid juurvilju ostma. Koju jõudes olid jalad päris väsinud, aga kokkasin endale ühe kiire pasta-pesto ning sättisin end kiiresti valmis, et uuesti välja minna. Sain Laviniaga kokku (see CS tüdruk) ja taas jalutasime ühe tunnikese linnapeal, vaatasime niisama kuhu inimesed kogunevad jne. Kõik olid tänavatel ning jõid spritzi või õlle. Õhtu oli päris soe ka, seega võtsime isegi sealt reggae baarist ühed õlled ja istusime tänavakividele, teiste sekka. Seejärel andsime jälle jalgadele tuld ning kõndisime  teise baari juurde, kus mõned Lavinia sõbrad olid. Kõik rääkisid ilusti (okei, italiano aktsiendiga) inglise keelt, üks oli isegi New Yorkis käinud. Teine ei suutnud uskuda, et on olemas selline keel, nagu Estonian. Kella ühe ajal hakkas ikka veidi jahe ka juba, aga muidu oli selline tore kevadõhtu ja kõik chillisid tänavatel. Mõnus!    Pühapäev kujunes taas päris aktiivseks ning õhtul tulid meile veel külalised ka - tähistasime lõpuks ometi pereema sünnipäeva. Selleks puhuks käisin eritellimusel  valmistatud tordil järgi, autoriteks Padua parimad pagarid. Ema perekond on kõik täpselt nagu tema ise. Juttu jätkub kauemaks ning naljakad on nad ka. Mõlemad õed räägivad päris ilusti inglise keelt, üks on fotograaf ja teine astronoom.    Pühapäeval tänaval jalutades sattusid pealt nägema, kuidas politsei immigranti kinni püüda üritas. Tegelikult, sattusin ise selle sündmuse keskele. Olen juba varem siin blogis kirjutanud, kuidas peatänav on aafriklastest sisserändajaid täis ning kõik üritavad oma  võlts-Gucci kotte, maale, vihmavarjusid, lilli või mänguasju müüa. Seadus on selline, et neid ei saa niisama kinni võtta, kui pole midagi mis tõestaks müümisprotsessi. Teiseks ei pea politsei neile ka erilist jahti, kuna tänaval müümine pole nii suur kuritegu (ega ka ohtlik elanikkonnale). Kolmandaks, ümberkaudsed vanglad on täis ja immigrantide kodumaale tagasisaatmine on liiga kulukas. Vähemalt nii on mulle siin itaallased seda olukorda seletanud.    Nüüd tagasi pühapäeva juurde - jalutan mina  rahulikult tänaval, minust paremal müüs parasjagu üks immigrant ühele daamile vihmavarju. Minust veidi eespool seisis valgusfoori taga politseiauto, mis siis järsku gaasi põhja pani ja minu ning aafriklase vahele sõitis. Tüüp krabas kähku oma vihmavarjud ning pistis jooksu, politsei teda kätte ei saanud (ja ega väga ei üritanudki). Vaatamata sellele said korravalvurid siiski veidi oma tööd teha, kuna neil on õigus trahvida immigrantidelt ostu sooritanud kliente. Seega kui mina sealt vaateväljast juba lahkusin,  jäi politsei ikka selle naisega rääkima. Ostetud vihmavari korjati temalt muidugi ära. Teadsin juba varem, et inimesed saavad karistada selle eest, kui neilt aafriklastelt midagi ostavad. Aga siiski seda tehakse, kuigi mina ei saa aru miks. Kogu nende kaup tundub nii must ja räpane, ebakvaliteetne ning mõttetu. Peale minu kõrval toimunud sündmust hakkasid kõik tänaval seisvad immigrandid teineteisele midagi oma keeles hüüdma ning pakkisid järjest oma asjad kokku ning panid plehku kõrvaltänavatele, et  oodata millal politsei ära läheb.    Okei, see selleks, aga eelmisel nädalal tegin ühel päeval lapsega jalutades ka mõne pildi. Homme postitan oma toast ja kodust ka fotosid, seega püsige lainel! :)