Viimastel nädalatel oleme vaadanud saadet "Võlast vabaks".  Tänasest osast tekitas diskussiooni naisterahvas, kes noomis Eesti riiki, justkui süüdistades riiki oma pere võlgade tekkes.    Ausalt ajas harja punaseks. Jah, ma saan aru, et kolme lapsega üksikema ei ole kaugeltki lihtne olla. Njah. Selgus, et tegemist on minust aasta noorema naisega... Yeah, milliseks elu inimesed  muudab... Aastatelt noor, väliselt... Väliselt näeb mu pealt kuuekümnene emagi särtsakam välja.    Aga milles pagan on riik süüdi, et see kolme lapsega naine ei oska majandada? Miks ta süüdistab riiki oma saamatuses, reklaami ohvriks langemises. Ja lõppeks - mida peaks riik tegema? Võlad kinni maksma? Selline soov on ju ebaaus inimeste suhtes, kes suutsid säilitada kaine mõistuse.    Mõtlesin saate lõppedes, et gümnaasiumiastmes peaks kohustusliku ainena õpetama algteadmisi turundusest.  Et elluastujad suudaks mõista, et xxl-block tähtedega kirjutet "sooduspakkumine" ei pruugi olla soodus, et "lahja" ei tähenda automaatselt vähekalorilist ning "suhkruvaba" ei või absurdsetes kogustes nahka pista. Ilma algteadmisteta turundusest riik lihtsalt taastoodab järgmise põlvkonna "meie-pole-süüdi" saamatuid.