See eest umbes 15 kilomeetrit eemal asub Gardenase linn, kuhu on kogunenud kõik see, mis Varaderost üle on jäänud. Tänavatel kihab elu ja kõike sigaritest inimkehadeni pakutakse müüa. Varem asjaga tuttava Kalevi sõnul oli mõistlik üks  parisnik enda teenistusse palgata, et ta teisi eemale ajaks ja seletaks, et meile pole midagi vaja. Meie "turva" Tony väitis algul, et teeb seda sõbrana, hiljem aga lisas, et tal tegelikult on vaja lapsele piimaraha. Nimetades sellise summa nagu tal oleks kodus kakssada kilo kaaluv imik, kes piima saamata märatsema ja mööblit puruks peksma hakkab. Kuna temast oli selleks ajaks abi olnud, korjasime rahad kokku ja istusime ühes kummalises vabaõhubaaris edasi. Süües aga tõusis (imiku?) isu ning õige pea hakkas  Tony ka ise meile erinevaid asju müüa pakkuma. Ka üks kohalikest arvas, et see on väga tüütu ning teele läks rusikahoop, mille tulemusena kustusid nii Tony kui baari tuled. Tony tassiti välja ning meil ja ülejäänud külastajatel paluti viisakalt lahkuda, sest pahandusi pole kellelegi vaja. Ilmselt oli Gardenasel varuks veel mitu huvitavat elamust, jätsime need aga teistele avastada ja siirdusime '56 aasta Chevy BelAiriga elegantselt tagasi Varaderosse.