Arizona ülikooli uurijate eestvedamisel tehtud uuringud näitavad, et 2006. aastal NASA poolt suure meediakära saatel avalikuks tehtud Marsi fotod ei kujuta siiski vastupidiselt esialgsele arvamusele mitte märke planeedi pinnal viimase kümnendi jooksul voolanud veest, vaid pigem maalihke tagajärjel tekkinud pinnamoodustisi.  Kahe aasta eest ajakirjas Science tutvustatud teadustöö raames pöörasid uurijad tähelepanu asjaolule, et 1999. aastal Mars Global Surveyor'i poolt jäädvustatud Marsi voolunõvadel ei olnud märgata eredaid jooni, mis torkavad silma samast piirkonnast 2006. aastal tehtud fotodel.  Antud pinnavormide muutused näitasid teadlaste arvates, et piirkonnas on aastate 1999 ja 2006 vahel voolanud pinnavorme muutnud vesi.  Ajakirjas Geology tutvustatavat värsket uurimistööd juhtinud Jon Pelletier märkis, et esialgu olid ka nemad absoluutselt veendunud, et jäädvustatud uurdejäljed on Marsi pinnale tekitanud voolav vesi.  Teadlased kasutasid Mars Global Surveyor'i poolt erinevatel aegadel tehtud fotosid ning lõid nende baasil ühest kraatri kallakul paiknevast voolunõlvast kolmemõõtmelise pildi.  Seejärel üritasid nad arvutisimulatsioonide abiga kindlaks teha, kuidas see võis Marsil valitsevates tingimustes tekkida ning avastasid, et kui voolav vesi ei  tohtinuks vaadeldavat pinnajälge jätta, siis terajas materjal, nagu näiteks liiv ja kruus, sobinuks antud tüüpi pinnavormi tekkeks ideaalselt.  Uuringus osalenud planetoloog Alfred McEwen tunnistas, et nad tahtsid välistada võimaluse, et voolujäljed võisid tekkida maalihete tagajärjel, ent paraku läks täpselt vastupidi.  Pelletieri sõnul ei saa sajaprotsendiliselt välistada, et Marsi pinnal on siiski vesi voolanud, sest põhimõtteliselt võinuks antud pinnakujundi vormida ka väikese veesisaldusega  paks muda.  Samas lisas ta, et kõige lihtsamaks selgituseks on terajas materjal ja harilikult osutub sellistes küsimustes õigeks just kõige lihtsam selgitus.    Vaata ka: