Ilus päev jällegi. Tõesti ilus. Mis siis, et ma pool  sellest maha magasin, ikkagi ilus. Vedasin kella neljaks ennast välja ja soe õhk lõi meeldiva pahvakana näkku. Suvi, kas pole. Kahjuks on tõrvatilgaks meepotis see, et pean linnas kopitama. No ei viitsiks, aga pean. Ma olen maapoiss ja vajan maaõhku. Suvine linn ruineerib. Ma ei viitsi kuskile Piritale või sarnasesse kohta ronida. Liiga palju rahvast. Mõttetu sagimine. Metsa ja aasa on vaja. Või inimtühja mereranda ja männimetsa. Teiste higiste isendite keskel kuskil avalikus supelrannas või rulluisutajaid,  niisama jalutajaid ja muid kalkareid täis rannaäärsel promenaadil viibida on sama hea kui Viru tänaval tungelda. Lisaks on linn nii neetult ühemõõtmeline, mille mõõtühikuks on raha. Nii et inimesed minge maale. Või kui te ikka nii väga tahate linnas olla, sõitke kuskile piiri taha. Vaheldus seegi. Ja tehke endale pai.