Mis põhiteemasse - artiklisse puutub, siis veidi on pall väravast mööda läinud -vere puhveromadustel on organismi happesuse reguleerimisel küll oma roll, aga see ei ole põhiline. Kui veesüsteemiga võrrelda, siis puhvermahtuvus on nagu paisupaak - ei lase süsteemil üle täituda, aga tema mahutavus on piiratud. Kui vett (prootoneid)  pidevalt juurde tuleb, peab ikkagi kuskilt ka ära minema. Põhiliselt toimub see inimorganismis neerude kaudu. Oluline on bilanss - kui vabu prootoneid sisse sisse ei võrdu väljaminevatega on jama. Hapukurk teeb vere hapuks küll, väita et ei tee tähendaks et süsteemi puhvermahtuvus oleks lõpmatu. Lihtsalt muutus on väga väike ja see kompenseeritakse happe suurenenud väljutamisega. Tervise seisukohalt muidugi ei ole organismi pH kõikumisel väikestes piirides mingit mõju.  Teine asi - liigse happe  tarvitamisel on luude mineraaltihedusele mõju küll. Kolmandik hapetest väljutatakse fosforhappena, vajadusel saadakse vajalik fosfaat luudest. Suurenenud prootonite väljutamine tõstab ka kaltsiumi viimist uriini. Enamasti küll on see võimalik kompenseerida kaltsiumi ja fosfori saamisega toidust.