See oleks nagu mingisugune ilus, võib-olla isegi pisut magus, loo lõpp. Aga lõplikku kindlust ei saa kunagi olla. Veel ühe korra kaotab Abdel-Samad kontrolli enda üle ning lööb oma naist. Pärast seda juhtumit läheb ta - seekord vabatahtlikult - jälle psühhiaatrilisele ravile, mille üheks komponendiks on oma eluloo kirjapanek. Ning seda saame nüüd lugeda.