Ma loen aeg-ajalt netikommentaare, mis igasuguste kooli- ja hariduselu-uudiste peale kirjutatakse, ja nende järgi tundub, et gümnaasiumiharidust peetakse kuidagi täiesti loomulikuks hariduse osaks. Justkui ilma  gümnaasiumihariduseta polekski inimest, justkui see määraks inimese kvaliteedi. Aga ei ole ju nii? Nõuka-ajal tegelikult oligi ju keskharidus loomulik asi ja põhikooli lõpetajatest said automaatselt ilma igasuguse selekteerimiseta keskkooliõpilased, välja arvatud neist, kes ise omal initsiatiivil ametikoolidesse tahtsid minna. Võib-olla see ongi praeguse suhtumise alus. Tänaste keskkooliealiste õpilaste vanemad õppisid ise keskkoolis täpselt niisugusel ajal. Aga seda, milline see tollase keskhariduse tegelik  kvaliteet oli, seda ju ei teata. Nõuka-ajal tehti väga palju asju "linnukese" pärast ja õpetajad olid õppeedukuse kohapealt tugevamini survestatud kui praegu. Kes see siis endale ikka pahandusi tahtis, lõpuks pandi ikkagi see edasijõudmist tõendav "kolm" ära…. riigieksameid ju ei olnud, mis konkreetsete õpilaste konkreetse teadmistetaseme võõraste pilgu ette viinuks. Selguse tollase keskkoolihariduse kvaliteedi kohta aitaks ehk majja tuua, kui vaadata keskkoolilõpetajate ja ülikooli sisseastumiseksamid  sooritanute suhtarvu, aga neid andmeid minu käsutuses ei ole. Üsna kindlasti arvan, et see protsent tuleb palju väiksem kui praegu.