Täna hommikul ei viitsinud kohe voodist tõustagi, nautisin jäälilledega ehitud aknaklaasil tõusva päikese värvidemängu ja sära. Sellised võiksidki hommikud olla - ärgata päikesepaistel soojas ja pehmes voodis. Jah, ma tean, et siia  kuluks nüüd jätkuna - alati armastava/armastatud inimese kõrval. Aga mis teha, see pole paraku alati võimalik. Kui see esimenegi osa oleks olemas…