Tegelikult ei saa klaasi pidada ei vedelikuks ega ka tahkiseks. Tegemist on tahke amorfse  (kristallstruktuurita) ainega ehk omaduste poolest on ta midagi vedeliku ja tahkise vahepealset. Kuigi klaasi moodustavad aatomid võivad aja jooksul aeglaselt oma kohti muuta, ei saa sellega kuidagi seletada klaaside ebaühtlast paksust. Aatomite liikumine on kaugelt liiga aeglane, et mõnesaja aastaga selliseid muudatusi põhjustada, kirjutas Scientific American.