Esiteks saab  muidugi väita, et tükk ise oligi ehk selline kummaline ja lavastaja üritas võimalikult lihtsalt ettekirjutatud üle vindi keeratud tobedat nalja edasi anda. Kuid kas tõesti Mati Unt oli seda lugu dramatiseerides lavastust just nõnda ette kujutanud? Näitlejad küll esitasid seda sunduslikku, pealiskaudset nalja, kuid kõik toimus nii rapsides, arusaamatult ja poolikult... Pole ammu tundunud sellist piina saalis istudes. Alguses ei suutnud ära imestada, kuidas tegijad on vaatajaid alahinnanud ja samas alandavad  end. Kuid üllatuslikud vaheaplausid, naerupahvakud ja lõpuks terve saali püsti seismine ütlesid midagi muud. Poleks ainult arvanud, et sellist suvist tobedat "komöödiat" Viljandi inimesed tahavadki. Ehk ongi minu subjektiivne arvamus üks erandeid, hiljem läheb ju etendus Eesti väikekohtadesse tuuritama ja siis usun, et kohalikud on kindlasti õnnelikud Ugala toredaid näitlejaid kodu lähedal näha. Küll aga ei saa lahti küsimustest, et kas rahvas tahabki sellist asja või Ugala võttis asja seekord vähe  kergekäelisemalt ette või näidend ise takistab seda korralikumalt lavastada...