Vahepeal tundus küll juba, et kevad on kohe-kohe saabumas, kuid viimaste päevade külmakraadid toovad maapeale tagasi. Praegu on ju alles veebruar, nii et talvel aega küll oma võimu näidata. Vaatamata käredale külmale väljas koorusid eile-täna selle aasta esimesed tibud. Saime 18 pisikese kanatibu võrra rikkamaks: 5 maransit ja 13 järhönet, viimastest 7 kana ja 6 kukke. See tõug on lisaks paljudele muudele  põhjustele vahva ka seetõttu, et tibudel on kohe peal koorumist, kui nad on ära kuivanud, võimalik värvi järgi sugu määrata. Tumeda värvusvariatsiooniga järhönedel on väike hele laik vaid pea peal, ülejäänud keha on tumepruun. Kukktibudel on hele nii pealagi kui põsed, samuti on hele laik seljal. Lisaks on nende pruun veidi heledam, natuke hallisegune. Kui muidu oli kindel plaan, et niipea kui tibud on koorunud, saavad nad koha seal, kus kaks segast emakalkunit tühjale pesale h audele on jäänud, siis külmad ilmad sundisid mind mõneks ajaks sellest plaanist loobuma. Mul ei ole võimalik sellise ilmaga tibusid kuhugi kolida, kuna see koht asub teises ruumis. Tuleb veidi oodata ja praegu on tibudel pappkastis ka piisavalt ruumi. Peale pesu ja desinfitseerimist panen inkubaatori taas tööle, seekord koos viie kalkunimunaga, rohkem ei  õnnestunud peale isase toomist neilt saada. Nädala pärast valgustan munad läbi ja lisan niipalju kanamune, et inkubaator kenasti täis oleks. Kuna äsja koorunud partiil läks aega natuke rohkem, kui tavaliselt, tõstan veidi temperatuuri.