Mitmed Kuu lõunapooluse kraatrid on nii sügavad, et Päike ei paista nende põhja kunagi, kuigi kraatrite kõrged servad võivad kümmelda pea pidevas päikesevalguses. Pidevas varjus olevad alad on äärmiselt külmad, sealne temperatuur on vähem kui 100 kraadi üle absoluutse nulli. Sellistes tingimustes võib isegi  atmosfäärita Kuul eksisteerida aurustumata veejää, mida komeedid sinna sadade miljonite aastate jooksul on transportinud. Et vesi on inimtegevuseks hädavajalik ja kraatrite valgustatud nõlvad on suurepärane koht tarviliku päikeseenergia kogumiseks, on niisugused kraatrid nagu Shackleton ja Shoemaker suurepärased paigad uurimisjaamale, mida mitmed suured kosmoseagentuurid rajada plaanivad. Üldisemalt on veemolekulide hulk ja kogus Kuul tähtsad, et paremini mõista Päikesesüsteemi arengut.