"Põrgupõhja uus vanapagan" on vähemalt lavastusena aga  kaasakiskuv ja liigutav. Terve esimese vaatuse istub publik sisuliselt Toomkiriku varemete vahel naeratusega ning kogu lugu meenutab pigem komöödiat. Samal ajal pole kordagi tegu komöödia odava ja kommertsliku erivormi, jandiga, milliseks kiskus eelmisel aastal Suveteatris lavastunud põrsakeste lugu. Pigem on tegemist intelligentse, "ridade vahele" ja dialoogidesse kirjutatud Eesti huumoriga, mida tänapäeval kohtab harva.