Siis on üks kontingent, kes mus mingit vaistlikku ohutunnet tekitab, nimelt need, kes väidavad, et "ega minul geide vastu midagi pole, kui nad omaette on, mina olen tolerantne küll, aga neid lapsi hakatakse kiusama ju". Muidugi hakatakse. Aga vaata, need kiusajad tulevad ju ka kusagilt. Ja ma tahaksin väga eksida, aga kõhutunne jällegi ütleb, et muuhulgas tulevad nad nende väitjate peredest, kes sellist kiusamist NII enesestmõistetavana võtavad. Et sellised silmakirjaliku poliitkorrektse  teflon-naeratusega indiviidid saadavadki ühel päeval oma lapsukesed kooli nagu treenitud koerad koertevõitluse areenile ning vaatavad jaheda huviga ja käsi määrimata, et kes sealt elusalt tagasi tuleb. (Mh, ma ei oska. Kuidas sõnastada kõhutunnet?)