Aastad 1830 kuni 1863 täidab pikk ja raske aate­line töö mõlemis Poola, eriti aga emigrantide laagrites. Poola demokraatia 1830. a. formuleerib oma manifestis Poola peamist ülesannet järgmiselt: Poola misjon on kõikidele Vene ülemvõimule alluvatele rahvastele vaba­duse andmine, nende ikke  kaotamine ja tõstmine kultuuri sellise tasemeni, mida lootis teostada enese juures. Poola ülesanne ulatub kaugemalegi, ta peab andma vabaduse kõikidele Ida-Euroopa rahvastele: Poola iseseisvuse ja nende rahvaste vabaduse vahel on oluline side ja ühine tänapäev nende realiseerimise korral. Selliselt mõistab Czartoryski laager tuleva revolutsiooni aadet: demokraa­tidega konkureerivas tegevuses astub ta välja balkani rahvaste, Austria slaavlaste, madjarite, kasakate, Kau­kaasia mäeelanikkude ja grusiinlaste  seas, Baltimaadel läti-eesti rahvaste seas ja Soomes, tehes igal pool nende vabaduse kihutustööd, mis peab jõudma iseseisvuseni või nende rahvaste eneste soovil tekkinud liitudeni. Ta näeb peidetud sidet nende aadete realiseerimise ja poolakate oma riigi saavutamise võimalikkuse vahel. Need mõle­mad voolud sünnitavad pärast 1863. a. valgete ja punaste vaateid; vabade föderatsioon vabadega, poliitiline kons­titutsioon Venest lahkuvatele rahvastele, mis ühise kava otsimise ajajärgu, 1905.-1906. a. järel  ametlikult Poola poolt vastu võetakse 1919. a. sõjas, eriti aga meie ida ja lõuna-ida piiri suhtes, ja mis Balti riikide liidu näol (Poola-Läti-Eesti-Soome-Leedu) sünnitab 1919.-1920. a. läbirääkimiste aluse, olles nimetatud kontseptsiooni loo­giliseks järelduseks.