Järgmine sihtmärk oli Vilsandi ja tema esileulatuv jupik Vesiloo poolsaar. Nüüd me enam eurosadamat ei leidnud, vaid kasutasime tormide tulemusel lagunenud Jaagarahu sadamat. Vesiloole lähenedes nägime seal päevitanud tüdrukuid, kes meie  lähenedes ilmselt pisut üllatunud olid ja kiirelt riietuma hakkasid. Maabumiskoht oli kaetud poolemeetrise sõnnikule sarnaneva ollusega, millest mõned (kes hilisemal saarel ka kõik lehmakoogid jalaga järgi proovisid) otse läbi kahlasid. Kakapõlgurid leidsid peale veeskõndi ka esteetilisema variandi maapinnale astumiseks. Poolsaare rand oli väga kivine, mis Vilsandil muutus luksuslikuks kiviparketiks. Kuid Vilsandile ei läinud me maarottidena mööda ühendavat madalikku vaid ikka paadiga. Sõit oli väga  ekstreemne, sest meres oli mingi vallseljak, kus moodustusid vahvad valge seljaga lained.