Hiljem võtsin veel teisegi Heinsaare raamatu, "Härra Pauli kroonikad". Pettusin veidi, võib-olla sellepärast, et "Rändaja õnn" oli ootused väga kõrgeks ajanud, võib-olla mõnel  teisel põhjusel. Lugesin ja muigasin sellegi puhul, kuid natukene kaugeks jäi. Aga kui ma praegu kirjutades raamatut meelde tuletan, mõtlen ma talle siiski kui heale raamatule, eriti hästi on meeles jutt, mis lõi mu silme ette väga elava stseeni salliga linnust, kes muusa omleti tegemise eesmärgil rasestab. Veel enam, otsisin just netist tekstikatkeid ja lugesin neid jällegi imestusega. Ei saa ikka aru, vist siis oli ikka hea raamat. Peaks uuesti lugema?