No ja hakkaski vaikselt pihta: ajutegevuse halvatus, null söögiisu, külmavärinad… muidugi on  nälgides külm… aga kui käed kippusid seletamatutel ajenditel soojaks minema, siis see oli tõesti viimane tilk. Soojad käed praegusel aastaajal?? Ei, nüüd on küll surm suu ääres. Olgu nädalavahetus või mis iganes, linna peal laiamise asemel barrikadeerisin end hoopis oma üheinimesekloostrisse ja keevitasin kokku säherduse küüslauguvõi, mis röstitud leiva peal vee silmast välja võttis. Juba lõhna nuhutades hakkas suugi vett jooksma ja niipalju siis isutusest - näeh, kere ikka teab, mida tal vaja on. Rohke sinepiga viinerid, meega röstsaiad ja kange piimaga tee sinna juurde ning olin kui uuesti sündinud, tõesõna. Nurrrr!