Töötasu faktiline muutmine  Otsuses nr 1995 leidis TVK, et töötasu  vähendamine on seaduslik ka siis, kui töötaja keeldub omal algatusel täitmast tööülesandeid, mis on märgitud tema ametijuhendis. Viidatud vaidluses palus töötaja tunnistada ebaseaduslikuks töötasu vähendamise ja kohustada tööandjat maksma kokkulepitud töötasu. TVK tuvastas, et halvale tervislikule seisundile viidates keeldus töötaja ise tegemast tööd, milles pooled olid kokku leppinud. Tööandja tuli töötajale vastu ning võttis töötajalt need töökohustused, mis seadsid ohtu töötaja tervise, kuid vähendas  proportsionaalselt tööülesannete vähendamisega ka töötaja töötasu.    Antud juhul põhjendas TVK töötasu vähendamise seaduslikkust sellega, et siinkohal oli töötaja ise see, kes algatas ametijuhendi muutmise ja seeläbi töötasu vähendamise. Tegemist ei olnud tööandja ühepoolse tahteavaldusega ning seetõttu oli töötasu vähendamine proportsionaalselt töömahu vähenemisega seaduslik.    TVK otsuses nr 498 rõhutatakse, et kui töötajal on pretensioone töötasu vähendamise kohta, peab ta esimesel  võimalusel teavitama sellest tööandjat või pöörduma TVK-sse. Selle juhtumi puhul tuvastas TVK, et töötaja viidi üle osalisele tööajale tähtajaliselt ja seoses sellega vähenes ka töötaja palk proportsionaalselt.    Töötaja oli sellest teadlik ja nõustus uute tingimustega ning ei pöördunud kordagi tööandja poole ega vaidlustanud tingimuste muutmisi. TVK otsusest nähtub, et vähem saadud töötasu ei kuulu rahuldamisele, kuna töötaja pikka aega vaikis ja sai vähendatud töötasu, mida kinnitavad tema  pangaülekanded. TVK luges vaikimise nõusolekuks, sest töötaja väljendas oma käitumisega tegelikku tahet tsiviilseadustiku üldosa seaduse § 68 lõike 3 järgi, milleks oli TVK arvates tahe tuua kaasa õiguslik tagajärg ehk siis teisisõnu töötasu vähendamine. Komisjon leidis, et töötasu vähendamisele vastuväidete esitamata jätmisega avaldas töötaja oma nõusolekut ja hilisem TVK kaudu töötasu vähendatud osa nõudmine oli vastuolus hea usu põhimõttega.    Sarnane on TVK otsus nr 1542. Selle vaidluse puhul vähendas  tööandja töötasu ühepoolselt ja töötaja oli sellest teadlik. Töötaja vaidlustas töötasu vähendamise 16 kuud hiljem. TVK otsustas, et TsÜS-i § 68 lõike 3 kohaselt väljendas töötaja pikaajalise vaikimisega oma nõusolekut töötasu vähendamiseks ja jättis töötaja nõude rahuldamata.    Töövaidluses nr 1358 oli töölepingus töötasu X, töölepingut ei olnud kirjalikult muudetud. Töötaja kinnitas vaidluses, et nõustus suuliselt töötasu vähendamisega poolte kokkuleppel kolmeks kuuks. Kuna tööandja ei hakanud  pärast kolme kuu möödumist töötasu endises määras X maksma, palus töötaja TVK-l mõista tööandjalt välja töölepingujärgne töötasu alates neljandast kuust. Töövaidluskomisjon pani selles asjas autoritele üllatuslikult tõendamiskohustuse töötajale ja leidis, et töötaja ei ole tõendanud töötasu vähendamist ainult kolmeks kuuks. TVK leidis, et VÕS-i § 23 lõike 1 kohaselt võivad kokkulepped tulla praktikast, seega luges TVK vähendatud tasu uueks tähtajatuks kokkuleppeks.  Vastupidiselt eelnevale oli  töövaidluses nr 1911 töötajale aastaid makstud töötasu rohkem, kui töölepingus kirjas. Kui tööandja hakkas töötasu maksma endisest vähem ehk vastavalt kirjalikule töölepingule, esitas töötaja vähemsaadud töötasu nõude. TVK leidis, et ei ole tõendatud, et pooled oleksid leppinud kokku töötasu muutmises (suurendamises), seega saab töötaja nõuda vaid töölepingu järgset töötasu.    Otsuse nr 669 kohaselt vähendas tööandja väidetavalt poolte kokkuleppel kõigi töötajate töötasu 20% ulatuses. Vaidlev töötaja  oli sel ajal töövõimetu. TVK asus seisukohale, et tööandja kohustus on tõendada, et iga töötajaga sõlmiti mistahes vormis kokkulepe töötasu vähendamiseks. Kuna tööandja selle töötaja puhul kokkuleppe sõlmimist tõendada ei suutnud, mõistis TVK töötajale vähemsaadud töötasu välja.    Lisatasude vähendamist käsitleb TVK otsus nr 10. Tööandja vähendas ühepoolselt makstavat lisatasu. TVK leidis, et tööandja oli võtnud endale vabatahtlikult ühepoolse kohustuse lisatasu maksta ja võis seda ühepoolselt ka  muuta. Samas leidis TVK, et tööandja oleks pidanud töötajat muudatustest informeerima, kuna töötajal oli välja kujunenud õigustatud ootus ja ta võis uuenenud olukorda käsitleda oma õiguste rikkumisena.