Eks olete teiegi näinud "Kevade" filmi. Mulle meeldis sealsetest tegelastest tegelastest kõige rohkem köster. Selline otsekohene vana kooli mees. Tõsine ja karm. Julk-Jüri. J-Jyri (Džei-Jüri) :).  See tema tsitaat Tõnissoni kohta tuli meelde hambaarstitoolil peesitades. Et nagu meenutasin seal kõigest väest, millal mul viimati pea või hammas valutas. No ei mingit  mälestust viimasest ajast. Pea veel, aga hambad kohe üldse mitte. Ja peavalugi on selline niruke olnud, mitte nagu paljudel lähedastel inimestel, kes peaaegu igapäevaselt seda kurdavad. Ja noh, kuigi ma neile raviks giljotiini või kärbseseent soovitan, valutab see neil ikka ja jälle.  Aga hambad valutasid tõsiselt vist kunagi lapsepõlves. Ja kõik. Praegu ootan põnevusega seda hetke, mil breketid hambad valutama panevad. Arst lubas! No aga pole veel miskit juhtunud. Huuvitav!  Mis omakorda viib mind  mõtteni, et ju pole seal üleval päris kõik korras. Äkki olen minagi täiesti tundetu och tuim inimeseloom. Tõeliselt kuum eesti poiss! Hammaste järgi täitsa usun, sest need nii läbi puuritud, et peavadki tuimad olema. Aga pea? Ju siis pole seal seda, mis valutaks. Tuim inimeseloom, ma ütlen! Jah.. Nüüd on see hetk, kui te võite silitama tulla ja kooris kordama, et ei ole pea kandiline, ei ole kandiline :P . Tnx, sõbrad! Hoopis kergem hakkas ;). Järelikult olen lihtsalt õnneseen!  Oi! Aga nüüd hambas just nagu  miski torkaks...... NOT!!!!!