Selle peale öeldakse, et terves Euroopas ju rahvastik kahaneb...  Siin kehtib suurepäraselt vanasõna, et kuni paks kõhnaks läheb, on kõhn juba kärvanud. Kuni sakslased kahanevad teatud kriitilise piirini, on eesti rahvas juba maailmast kadunud. Me ei saa ennast teistega võrrelda. Need, kes räägivad  võõrtööjõu sissetoomisest, räägivad tegelikult sotsiaalse ebastabiilsuse impordist. On üldtuntud fakt, mida kinnitavad jõuka Lääne-Euroopa kogemused, et sotsiaalselt kõige ebastabiilsemad rühmad on esimese ja teise põlvkonna migrandid. Ja esimene küsimus on - kust tööjõudu tuuakse? Kui Venemaalt, siis rahvusliku paiksuse kõver, mis siiski eestlaste kasuks tõuseb, kukub kohe tagasi ja rahvusküsimus imporditakse riiki uuesti teravamal kujul. Kui tuuakse Somaaliast või Kurdistanist, siis tekitame lisaks senisele  veel ületamata rahvuslikule lõhele uusi. Tuletagem meelde, missugused konfliktid on kasvõi näiteks Moskvas, sest sinna tuleb massiliselt sõjapõgenikke ja majandusmigrante Kesk-Aasia ja Kaukaasia riikidest. Kas tõesti soovitakse, et seesama juhtub Eestiga?  See ei ole tondi seina peale maalimine, vaid muu maailma poolt juba läbiproovitud stsenaariumid. Minu meelest on migratsioonist rääkimine absoluutselt vastutustundetu ja riigi ning rahva jätkusuutlikkust ja sotsiaalset stabiilsust uskumatul määral  kõigutav plaan.