Alo võttis oma  "töölaualt" kruustangid ja nimetas need ümber püstoliks. Väline sarnasus on pea olematu, a tühja sest. Laps käib kodus ringi, sihib kõike ja räägib "emme vaata varsti tuleb surm! pahh-pahh pahh-pahh!".    Või: "Issi mina tulistan! tulist! tulist! tulist!"    Kust see tuli? Kuidas see juhtus?    Ja kuidas peaks reageerima? püstoli ära rebima? oma lapsega siiralt ja lihtsalt rääkima? julgustama?    (Meie kristlikus eelkoolis käiv kuueaastane vaatas eile huviga,  mismoodi me Ussisõnu mängime. Mul olid üsna segased tunded, ausalt. Ma ise olen ateist ja täielik küünik, aga kas peab mu tütrest siis samasugune tulema?)