Alguses ei oska keegi olukorda heastada, hiljem ei tahetagi enam. Mehel ja lastel ei ole kodus kohta. Nad on  tarbetud. Nende töö ei kõlba, nende nõuanne ei ole vastuvõetav. Ema oskab kõike paremini, las ta siis teeb. Te pole kunagi võimaldanud mehel või lapsel tunda rõõmu, et tema tehtud söök on maitsev, tema koristatud toad on ilusad, tema triigitud pesu on kena vaadata jne. Rõõm tegemisest jääb inimesse kogu eluajaks ja annab tiivad järgnevatele tegemistele. Lastel ja mehel tekib tahe teha, mis oma­korda tõstab nende eneseväärikust.