1. Eestlase kui põlisrahva (tuhanded aastad paiksust) maailmatunnetus erineb tõesti hulga nooremate rahvaste omast, kes paljutki põlisrahvaste juures ei mõista. Ka laps ei suuda ju sageli mõista täiskasvanuid.  2. Eestlastel on oma iidne usk, millest pole kombeks igalpool tuututada; rääkimata selle "müümise" vajadusest, mida võib tihti kohata nooremate uskude hulgas. Usk on ju intiimne asi.  3. Nii, nagu see aga ilmselt kõigi  rahvaste seas on - tegijad üldse vähe tuututavad ja teevad mida ja kunas vaja, kui vaja.  4. Eelnevad punktid kehtivad ka riigi kohta.