Sul on täiesti õigus, kuue lapsega läheks ääretumalt keeruliseks, lapselastest rääkimata. Mu vanaema on praegugi mu suur eeskuju, omakootud villaste sokkide, moosipurkide ja huvitavate lugudega.    Küllap ma siis lihtsalt olen omakasupüüdlikum või laisem või lühinägelikum. Ehk on minus midagi muud, mida hinnata ja muid eesmärke, mille poole püüelda, peale maa harimise ja laste kasvatamise. Seni tundub mulle, et ilusad hetked, huvitavad elamused ja mõnusad inimesed on see, mille nimel pingutada. Võimalik, et hiljem kahetsen. Eks mõnikord ole minulgi sisemine tarvidus oma kahe valge käega endast märk maha jätta - ehk lubad mind, Karmo, sellisel puhul enda juurde talguliseks, hoolimata mu  kerglastest väärtushinnangutest.