Inimõigused on Eestis vastuoluline valdkond. Erinevalt teistest väärtustest ei võeta inimõigusi sama iseenesest mõistetavalt kui õigusriiklust või demokraatiat. Üks põhjus võib olla selles, et Eestis elava arvuka vene rahvusvähemuse olukorda on kasutatud (välis)poliitilises võitluses ning nii mõnelgi korral ka süüdistatud Eestit ebaõiglaselt inimõiguste räiges rikkumises. Kuna ühiskondlik arvamus on üsna polariseerunud, siis ongi sel teemal sõna võtmine tähendanud seda, et saad automaatselt sildistatud kas Eesti pooldajaks või vastaseks. Lihtsustatult, kui oled eestlaste (Eesti?) poolel, siis elab vene rahvusvähemus siin suuremate tegelike probleemideta ning igasugune jutt rahvusvähemuste õiguste kaitsest on Venemaa (või muude eestivastaste jõudude) rünnak põlisrahva enesemääramisõiguse vastu. Tunnistan, et meie inimõiguste keskuse esimestel tegutsemisaastatel pidasime rahvusvähemuste küsimusega tegelemist liiga riskantseks ning kajastasime seda vaid üldiselt võrdse kohtlemise temaatika osana.