Mul on see "Fate" vs "No fate but what you make" dilemma ka päevakorras siin parasjagu.    Ma olen nõus sellega, et ebaõigluse peale ei ole mõtet vihastada. Aga ma selle leppimise külje pealt nii kindel ei oleks.    Mulle tundub, et  inimesele on antud imeline võime oma elu üdini persse keerata. Kui nii, miks ei võiks see töötada ka vastupidi - võime oma elu ümber pöörata.    Ehk on see mõtlemises, ja suhtumises, kinni. Ma võin eksida, aga mulle näib, et inimene on lastud vabaks (vähemalt osad meist), määrama ise oma saatust. See ei tähenda, et sellised inimesed ei teeniks mingit kõrgemat eesmärki, vaid seda, et nende endi saatus on nende endi teha. Eesmärgi teenimine ja inimese saatus on minu arvates kaks erinevat asja.