Veel üks, väga tuntud budistlik legend omistab tee avastamise au Bodidharmale (V-VI saj. India buda munk, kes VI saj. alguses tuli Lõuna-Hiinasse ja rajas seal budismi chan - koolkonna; Jaapanis tuntud Daruma nime all, teda peetakse zen-budismi pühakuks; lisaks omistatakse talle ka karate algatamise au). Ühel päeval, peale üheksa-aastast katkestamatut meditatsiooni, mil ta polnud maganud, ega lubanud endale mingeid eluhüvesid jäi ta tukkuma ja nägi und seksuaalsest armastusest. Ärgates tundis ta oma nõrkuse üle meeleheidet, vältimaks sama asja kordumist, rebis ta ära enda enda silmalaud ja mattis need maha. Need silmalaud võtsid alla juured ja neist kasvasid kaks põõsast, mis olid täis jõudu võitlemaks ärkveloleku eest - selle sõna olemuse igas tähenduses.    Need värvikad legendid kirjeldavad ilmekalt teetaime omadusi, ent esimesed kirjalikud andmed teetaime kasvatamisest pärinevad umbkaudu aastast 2000 BC. Iidses meditsiinilises  tekstis kirjeldab õukonna tohter tolleaegsele suurele imperaatorile Huang Ti'le teetaimede kasvatamist külmas Szechuani provintsis, Ichow mägedes: ta räägib sellest, et teepõõsad kasvavad seal väga kõrgeks ja on ebatavaliselt sirged ja sihvakad. Samas kirjeldatakse ka teekorjet, mis olevat toimunud aprillikuu kolmandal päeval.    Tänu budistlikele munkadele jõudis tee Jaapanisse, kes olid seal esialgu ka ainukesed tee tarbijad ja kasvatajad. Nimelt kasutasid nad rohelist teed oma vaimu ja keha  virgutamiseks pikkade meditatsioonide ajal. Ent tasapisi jõudis tee kloostritest ka n.ö. tavainimeste sekka. Siidikaupmeeste vahendusel jõudis tee Kesk-Aasiasse - läbides karavanis hiigelpikki vahemaid, kosutasid kaupmehed endid peatuspaikades teega ja pakkusid-esitlesid seda jooki teistelegi. Nii said tee poolt "vallutatud" Afganistan, Iraan jt. Kesk-Aasia riigid. Euroopasse jõudis tee alles XVII sajandi algul, algselt kuningakodadesse ja ülikute laudadele eksootilise ravimjoogina. Umbes kahesaja aasta vältel  joodi Euroopas vaid rohelist teed, mis oli pärit Hiinast ja Jaapanist. Hiinast pärit musta teed hakati tarbima alles XVIII sajandi lõpupoole ja sedagi väga tagasihoidlikes kogustes. XIX sajandi lõpul, mil India ja Tseiloni toodang muutus kättesaadavaks, hakati järjepanu ka musta teed üha rohkem tarbima. Ka Ameerikasse jõudis tee XVII sajandil. Tõsi, esialgu peamiselt hollandi kaupmeeste poolt maale toodud salakaubana. Hollandlaste poolt korraldati 1674.a. ka esimesed uhked teepeod New Amsterdamis (nüüdne N.Y.)  Ameeriklaste eriliseks lemmikuks on kujunenud jäätee.    kontaktandmed