Järele mõeldes kalkuleerin ma sedaviisi peaaegu alati, kui ma üle õue käin ja mõnikord linna peale minnes ka. Ja eriti poest tulles, kui kott on toitu täis - siis on eriti uhke mõelda, kus ma nüüd olen ikka korralikult varustatud, toidaks ära ennast ja paar kääbikut  pealekauba (ja milline lahe asi oleks preindustriaalses maailmas üks kilekott!).