Ysna pea sai meil aga kaubamajade kunstohust villand ja me porutasime K-L'ist valja.See ei ole muide yldsegi nii lihtne,kui esmapilgul paistab. Malaisia bussijaamades ei ole yhte kassat,mis jargnevale soidule pileteid myyb,vaid ia bussifirma myyb oma pileteid oma kassas,mis tahendab,et sul on vaja labi kaia kymneid ja kymneid kassasid. Peaaegu iga kassa juures karjub yks naine ,et "kohe-kohe valjub buss Melakasse vms",kusjuures tegelikult soidab buss valja alles siis,kui inimesi on nii enam-vahem. Me olime alguses ikka rohelised ja uskusime seda "kohe-kohe",nii et ma veel jooksin wc-sse ja sain Johi kaest veel pragada,et jaame minu poie parast bussist maha…Ootasime siis kusagil garaazis tapvas palavuses 30 min,kuni mul narvid yles ytlesid ja oiendama laksin,et kus see "kohe-kohe"valjuv buss siis omadega on? Mulle muidugi pyyti kagu ajada,et buss on kusagil tupikus,aga ma andsin neile 3 min ja kui ma alla joudsin,siis nagu imevael saabus meie buss…