Sellisele avalikule ja üsna resoluutsele hoiatusele järgnes vastuartikkel ajalehes "Kaja". "Kaja" juhtkirjas nimetati Tõnissoni "vana vaimu  esindajaks", kes puhtast kadedusest töötab vastu positiivsetele uuendustele: "On teoksil suur rahvuslikkude jõudude koondamine, rahvusliku terviku loomine, vastuolude kõrvaldamine rahva keskelt. Aga nagu saatuse pilkeks hoiavad sellest rahvuslikust tööst teatavad inimesed eemale, kellele rahvus varem olnud esimene ja viimane nõue" (Kaja 1935, nr 163).