See on nii seetõttu, et Eesti asub kaugel eemal peamistest pingekolletest ehk laamade piiridest. Maakoor on jagunenud mõnekümneks erineva suurusega plaadiks ehk laamaks, mis üksteise suhtes liiguvad. Liikumine toimub umbes sama kiiresti, kui meie sõrmeküüned kasvavad. Laamad  võivad üksteisest eemale liikuda, põrkuda või üksteise suhtes nihkuda ning sellele vastavalt tekivad ka eelmainitud murrangud.