Kokkuvõtteks tahan peatuda ühel väga olulisel punktil, mis võib näida iseenesestmõistetavana, ent millele on Eesti taasiseseisvumise järgsel ajal suures vabadusenäljas surmakultuuri pakutavat suhkrusse peidetud mürki  kugistades pööratud kaugelt liiga vähe tähelepanu. Nimelt näitab käesolev raamat selgesti, et ideedel on tagajärjed ning et halbadel ideedel võivad olla kujuteldamatult rängad tagajärjed. See tähendab, et igal inimesel ja kogu ühiskonnal lasub kaalukas vastutus väga tõsiselt järele mõelda, milliseid ideid me oma sõnades ja tegudes järgime ja toetame. Eriti kaalukas vastutus lasub kõigil, kes on teistele eeskujuks ja õpetajaks.