Lugesin veel kord selle loo läbi. Lööge või maha, silme ette kerkisid tegelased, kes tavaliselt oma pilgud unistavalt  (taeva) tähtede poole pöörasid. Siin see erinevus, et mees, kes kahe jalaga maa peal, teadis, kuhu minna.  Kerkis mu mõtetesse arusaam, et inimkond on ennast priitahtlikult isoleerinud ning liikumised teispoolsusesse on loomulikud. Ikka leidub neid üksikuid "homo sapiense", kes tahavad erineda massist. Seda selle hinnaga, et ollakse valmis enneaegselt surema.  Kas tegelased mere äärde ka jõudsid, millise hinnaga? See jäägu igaühe enda otsustada.  Igal juhul minu meelest on tegemist hea  nõnnanimetet "Stardipaketiga" (andestust, et taolist väljendit kasutan), mille baasil võiks ükskõik-kes seda lugu edasi arendada.