Inimene, kes on varasest lapsepõlvest seltskonnaga harjunud, ei oska teisiti ja kardab teisiti. Mõni omaetteolija võib imestada, et pidevas suminas aega surnuks lööv inimene ei lähe peast segi. Seltskonnainimene imestab omakorda, kuidas see omaetteolija veel normaalse mõistusega on. Igaühel on omad hirmud ja hirmudele vastavad vihad. Omaette olla armastaja võib sundolukorras pikaks ajaks inimmassi sattuda, aga kui ta oskab keskenduda, siis ta kohaneb ruttu ja midagi ei juhtu.