Diana astus lühikeseks hetkeks pühamusse ja nägi altari ees magava hirve kuju, mis mõjus surnuna. Kurvana lausus ta: "Oo suur Apollo, õilis Jumala poeg, hirve vaim on sinu juures, aga ta ise on surnud. Mees, kes on inimese poeg, kuigi ta on Jumala poeg, on tapnud ta. Miks tohib tema olla pühamus ja meie peame ootama väljas?"  "Tema kandis hirve oma kätel, südame lähedal. Pühamus leiab hirv rahu, nii nagu inimenegi. Kõik inimesed kuuluvad mulle. Ka hirv kuulub mulle, ei sulle ega inimesele,  vaid mulle."  * * *  Herakles oli testi läbinud ja läks tagasi läbi Värava ning leidis tagasitee oma elu Õpetaja juurde.  "Oled sooritanud töö, mille Suur Valitseja sulle andis. Töö oli lihtne, vaid aega kulus palju ja otsimine oli väsitav. Sa ei kuulanud neid, kes oma nõudmistega soovisid sind Teelt kõrvale juhtida. Hirv on pühamus, Jumala südame juures, ja kui vajad, sinugi südame lähedal."  "Mine vaata uuesti, oo Herakles, mu poeg, värava sammaste vahelt."  Herakles kuulas sõna.  Värava taga laius kaunis maastik ja kauguses kõrgus Jumala Tempel, Päikesejumala pühamu oma hiilgavate müüridega. Ja siinsamas aasal seisis graatsiline hirveke.