Nagu ikka, mõtleb inimene kõigepealt endale. Halvustamistega harjununa ja iseennast teadlikult halvustavana olin lapsest saadik oma ainukeseks tõeliseks väärtuseks pidanud hobusekannatust. Ma olin olnud selle üle tõesti uhke. See jõudmine eksitusest arusaamisele oli nagu suur pingelangus. Olin nii mõnegi varasema stressi olemuse avastamise järel üsna jahmunud olnud, aga sellele reageerisin nagu suurele kingitusele. Suur rahu oleks nagu minu peale tulnud. Teadmine, et olin endale sündimisest saadik vähki kasvatanud ja selle üle uhke olnud, andis teadvustamise läbi hingerahu. Teadvustada oma egoismi ja mõista, mida see tähendab, on kokku iseenda ühe aspekti tundmaõppimine.