Olen kuulnud räägitavat, et kui sul kolmekümneselt pole mõistust peas, siis teda enam ei tulegi. Nii kauge aja taha hästi enam ei mäleta, aga praegu tundub mulle, et siis olin ma veel päris arukas inimene. See, et raugaeas see viimanegi, mis peas oli, ära kaob, olen näinud. Kuidagi kurb on  mõelda, et meil see nii varakult kätte jõudis.  Siin on meie titeaed. Kui latvadest aru ei saa, siis potid ju täitsa paistavad. Kevadel oli ta palju tihedam, tänaseks oleme teda suutnud poole võrra vähendada.  Need, kes ära ei mahtunud, on end rivistanud tihedalt kõrgpeenarde otsa. Ja ega see veel kõik pole, üks peenravahe on sääraseid isendeid kuivalt täis. Nimelt. Enne maasikaid kätte ei saa, kui potid istutatud.