Ilmselt selle nädala lõpus ei tule mingit kokkuvõtet minu HU tulemustest - nii umbes kümmet turniiri pole ju mõtet analüüsima hakata. No ehk homme olen jälle tublim.  Täna tegelesin ühe teise asjaga, mis kahjuks läks küll üsna korralikult aia taha, kuid jagan seda teiega ikkagi, sest mõte on vahel ehk tähtsam kui tulemus.  Meil imrega tuleb kohe-kohe kooselu alustamise 5. aastapäev.  Mingi värk selle tähtpäevaga on, juba mitu päeva käin ringi nagu puuga pähesaanu ning hing on tundlik ning ärev, et mida ette võtta (kas siis kinkida või ära teha).  Meie pulmas kõlas pärast allkirjade andmist esimest korda üks imeilus laul, selle laulu tegi imre minule ise, salvestas koos osakese "Sõpruse puiesteega" (kes samuti meie pulmas esines) ning seda võib üsna liialdamata nimetada meie kahe hümniks.  Mul oli selline kena plaan, et panen natuke pildikesi juurde ning riputan selle laulu ka  teistele kuulamiseks netti üles. Kahjuks pole mul korralikke teadmisi ning oskusi ja "video" tuli üsna käkk: oma arvutis on vähemalt audio paigas ning pildid enam-vähem selged, kuid YouTube's on pildid udused ning heli pea-aegu kohutav. Sellest on hästi kahju (loodetavlt kunagi teen kellegi abiga parema).  Vaadata/kuulata saab siit.