Tartus ülikooliaastatel õlut armastama hakanud Ivo Linna on kesvamärjukesele truuks jäänud: Mulle meeldib lähedaste sõprade seltskonnas õlut juua. Palavamate ilmadega kulub paar pudelit päevas. Õlu on mulle rohkem karastusjook. Nõukogudeaegset kvaliteeti praegusega võrrelda muidugi ei saa. Kõige rohkem meeldib mulle aga valikuvõimalus: kui näen poeletil uut sorti, siis proovin selle ilmtingimata ära, ütleb Linna.