Välismaiste vabatahtlikega sõlmiti reeglina lepingud, mis võimaldasid neid rakendada lahingutegevuses vaid Eesti pinnal. Sõjategevuse väljaviimisel Eestist osutus nende kasutamine juriidiliselt võimatuks. Kuid paljud vabatahtlikest olid kommunismi ideelised  vastased ning nähes ette bolševismist tulenevat ohtu Euroopa tsivilisatsioonile, otsustasid jätkata võitlust Venemaa pinnal. Nii võitles 1919. aasta jaanuarist maini Eesti rahvaväe koosseisus rootsi vabatahtlike rood, kust paljud läksid hiljem vene valgekaartlaste juurde üle. Hiljem võitlesid nad Punaarmee vastu Vene valgete Loodearmee koosseisus Rootsi Valge Leegioni nime all Petrogradi lähistel.