Mu armas abikaasa tegi täna minu uuest mütsist paar fotot ja mõtlesin, et miks mitte võtta pildile ka tema Nelja Tuule Müts.          Pole hullu, pildistamine hakkab meeldima.          Või siiski mitte:)        Kudusin selle mütsi juba aastat pea 10 tagasi, aga siiani kannab. Õigemini oli meil mõlemil sellised, teine oli teistes värvides ja juba ära peetud.  Et tegu soome ajakirjast Novita leitud juhendiga, siis kudusin ka soomlaste 7 Veljesta lõngast.  Tegu on väga sooja mütsiga, sakiline osa on topelt, tõeline laplase müts.    Olen ka kolmanda mütsi sama juhendi järgi kudunud. Selle sai omale mõni aasta  tagasi tuttav proua, kellel tihti talvel asja Lapimaale. Olin rõõmuga nõus talle sellist peakatet kuduma, aga ammu enam polnud mul alles toonast ajakirja. Mäletasin, et nelja nurgaga müts oli kunagise talvenumbri kaanefotol kauni blondi modelli peas ja aasta võis olla 1990-1992. Saatsin siis Novita toimetusse meili ja nad olid nii kenad ning saatsid mulle skännitud kaanefoto ja tööjuhise.        Väikese mütsipaanika (ei olnud enam ühtki halli mütsi pähe panna) tulemusena heegeldasin endale kahekordsest mohäärist mütsi ja enne pidama ei saanud, kui mütsile veel ka võimsa õie:)          No õis sai ikka väga toekas. Aga et ka müts kahekordsest mohäärist (soomalste Novita Princess mohäär), siis tegin seekord nii.  Ilma õieta müts oleks muidugi maitsekam ja puha, kuid millegipärast lihtsalt peab mul viimastel aastatel mütsi peal lill olema.