Tähelepanuväärsemad ehitised sellest perioodist on Säynätsalo raekoda (1950-52), Helsingi Pensioniamet (1952-56), Helsingi Kultuurimaja (1955-58), Jyväskylä Pedagoogilise Instituudi kompleks (1952-57) ja Helsingi Tehnikaülikooli  hoonetekompleks Otaniemis (1955-70). Need on tumepunasest tellisest seinte ja vasest katustega hooned ning hoolimata välimuse pinnapealsest rahust on nad rabavalt originaalsed ehitused. Kompositsiooniliselt saab valitsevaks ühine kontseptsioon, mis tuleneb antiikarhitektuurist - mahtude grupeerimine kord väiksema, kord suurema osaliselt avatud siseõue ümber. Tundub, et iga uue hoone lõi meister hoopis uute põhimõtete alusel.