Meie igapäevast palavikku anna meile tänapäev. Kriipse lisandub iga päevaga. Eile olin sunnitud voodisse minema. Täna olin sunnitud mõnda aega seal olema.     Näib, et koolivaheajal on jällegi laager tulemas. See on tegelikult nii armas, et  inimesed on valmis seda pikka, kulukat ja tüütut teekonda siia ikka ja jälle ette võtma, et süüa nii palju pelmeene kui sisse läheb ja muidu lõbutseda. Vahepeal oli küll tunne, et elu läheb oma loomulikku rada edasi, nooremad kasvavad suureks ning pühenduvad muudele asjadele. Vanainimestega suhtlevad meie riigis vaid imelikud noored, eks ole.     Ja kui veab, siis tuleb järgmisel nädalal Seitsmenda Mere teine mäng ja veel üks uus mäng. Kaks tegelast alustavad oma elu  ja võitlusi. Võimalus vahepeal ise mängida saada peaks natuke ajutegevust ergutama.