Temaga on mul laval seotud sellised hetked, mis ajavad judinad peale või ihukarvad püsti. Ta oli niivõrd sügav ja see sügavus ei tulnud mitte kusagilt  mujalt kui ikka inimese enda seest. Ja samas oli ta nii enesekriitiline. Et tema on nii õudne ja kole vanamoor, et ta ei taha ennast ekraanil näha. Aga samas oli ta nii võluv ja nii huvitav. Ja kui suutsid talle ligi pääseda, oli ta nii lõpmatult soe inimene, kuigi pealtnäha võis olla karune ja karmi olemisega. Ka Krjukov ja Kibuspuu rääkisid, et Velda lausa kiirgab tohutut headust, eriti kui tema juurde koju minna. Mina pole seal käinud.