Kõige parem ravi on ikkagi uni. Nimelt möödus nädalavahetus agaralt tegutsedes. Nii agaralt, et järele mõeldes oli see natuke ogar juba. Reedel neljani, laupäev kolmeni öösel ja pühapäeval hilisel ajal veel Tartu sõites, jäi kokkuvõttes liiga vähe aega magada. Esmaspäeval olin läbi kui Läti raha (heh heh heh, vana nali uues kuues, heh heh heh), jõllasin  tööl ekraani ning oli umbes sama toimekas, kui tigu kanepiuimas. Õnneks sain tervisepäeva, mispeale magasin kodus mingi 13 tundi jutti, jõin sisse liitrite kaupa erinevaid jõledusi ja sain palavikust lahti. Nüüd oleks veel vaja mingist haavandist suus lahti saada, et saaks korralikult rääkida ja oleks vapsee bueno elu. Muhe värk oli see, et eile olid mul mõnusad gripi sümptomid (lihasvalu, Bristoli skaala 6 jne) aga täna on juba parem. Ainult muliseda on veel raske…