Sind nähes tean, et minevik on sammunud minust mööda. Teinud sinuga muutusi ja läinud tagasi. Sinuga rääkides tean, et maailma on ümar ja bumerang tuleb alati tagasi. Valusamini.  Kuid, kes oled see Sina? Oled olemas reaalsuse sidemetes või vaid minu unelevate unistustes, just neis, mis mineva triivinud poolpilvepäikses. On sinu  hingeõhk kunagi kohtunud jaheda aknaklaasiga ja südamed tekkinud sümbioosist? Oled sa kunagi varba ära löönud, nii et silmist pisarad ja suus kurjad sarvikud? Oled sa seisnud bussi oodates ja oled unustanud, kuhu sa sõitma peaks? Bussijuht vihastab, aga hetk on südamlikult aus. Kas kuu on kunagi sind piiludes tõdenud, et jälle üks kurblik neiu läheb läbi purjus linna koju? Kas sa tead, kus on su kodu?  Ma ei tea, aga sa?