Tänases Postimehes kirjutab Eerik-Niiles Kross vanatädi tiibklaverist ja püsimajäämisest. Mulle seostub klaveri lugu meie lähedal tühjaks küüditatud talumajja jäänud suure harmooniumi ja tolle aja kohta tavatult ilusate tubade, värvitud põrandate, heegeldatud kardinate ja krohvitud seintega kambritega. Inimesed, kes olid  talu pidades olnud töökamad, edasipüüdlikumad, haritumad, oskasid muusikast ja raamatutest lugu pidada, tundusid uuele võimule ohtlikud.