Senini polnud Helena inimkonnast eriti huvitatud olnud, aga ta oli nõus tegema, mida vaid tema Kaitsja talt palus. Sellest hetkest alates sai tema elu uue tähenduse. Nüüd hakkas ta mõistma, et ta polnud otsinud okultseid teadmisi ainult teadmiste endi pärast, vaid et see oli ettevalmistus eriliseks tööks, mis oli talle määratud kõrgematelt  tasanditelt. Nüüd oli ta leidnud mehe, keda ta võis tõeliselt armastada, austada ja kellele kuuletuda. Ja kes ei ole üksnes tema meele ettekujutus, vaid päris tõeline, kuigi polnud tavaline surelik.