Viimase nädala jooksul on Eesti "peavoolumeedia" levitanud sõnumit, nagu hakkaks tööpuudus  Eesti valitsuse jõulise tegevuse (ja muuseas maailmamajanduse elavnemise) tulemusel vähenema ning Keskerakonna poliitreklaamidel väljendatud süüdistus istuvale valitsusele tööpuuduse genereerijana ei vastavat tõele. Pole mingit kahtlust, et Eesti majanduslangus on Euroopas olnud rekordiline (sõbralikus koostöös meelsuskaaslastega Lätis), kuid seda ei saa kuidagi seostada vaid globaalsete protsessidega, sest arenevates majandustes oli Eesti langus täiesti pretsedenditu. Järelikult aitas sellele kaasa meie  valitsuse valitud tee tõsta maksukoormust ja piirata riigipoolset rahastust ainsa eesmärgina kaitsta oma efemeerset valimislubadust "eurokriteeriumide peatsest täitmisest".  Eurole üleminek on võrreldav Messiase ootamisega. Keegi ei tea sisuliselt, mis kasu sellest formaalsusest on või kas üldse on. Esialgu räägitakse vaid sadadesse miljonitesse küündivatest kahjumitest. Kasu on ju lähemas plaanis ainult tänasele vähemuskoalitsioonile, sest too on klammerdunud koos oma "mürkroheliste" kaasajooksikutega selle  lubaduse külge kui merehädaline viimase lauatüki külge. Kui keegi julgeb seda kuidagi vaidlustada, järgneb kas meeleheitlik uppuja karje või siis juba uppunu oigav ja arusaamatu veemulin.  Kritiseerides nüüd Keskerakonna kampaaniat ja esitades mingeid pseudonumbreid tööpuuduse "objektiivsest" vähenemisest unustatakse ühtaegu see lihtne tõde, et istuval valitsusel pole sellega kõige vähematki tegemist, sest just see võib olla globaalse majanduse elavnemise kauge ja kummaline kaja. Kritiseerides  Keskerakonna kampaaniat tuntakse valitsuses tegelikult vaid seda soojust, mis on tekkinud endale püksi pissimisest. Nagu üldiselt teada, läheb seal kuskil allpool olek peagi väga külmaks!        MÕ