Minu jaoks on HIV lihtsalt diagnoos. Ei tol ajal, kui sain sellest teada (10 aastat tagasi),  ega ka täna, ei tunne ma mingit piinlikkust, et olen HIV-positiivne. Alustasin ravi neli aastat tagasi. Ma ei näinud selles probleemi, sest teadsin, et varem või hiljem pean ravimeid võtma hakkama. HIV-iga elamise ainus negatiivne külg on hirm oma laste pärast. Kahjuks, hoolimata informatsiooni kättesaadavusest, arvavad veel paljud, et HIV on "väljatõugatute" haigus. Ma kardan, et kui keegi saab lasteaias teada minu HIV-staatusest, siis see mõjub minu lastele.