et siis mis uudist? see koht, kuhu me maandusime, on yks pisike  linnake cambridgeshires... visplikylaks kutsume. meil on elupaik majas, kus peale meie kah ainult eestlased. eestlasi pidi siin linnas olema yldse mingi 70 kanti. ja k6ik k2ivad tehastes t66l. ja tehaseid on siin palju. meie k2ime kah tehstes t66l. p6hiliselt siis friikate tehases. aga oleme ka mujal k2inud. n2iteks vorstiviile purki lugemas, ikka 2 viilu korraga konservipurki ja siis purk edasi j2rgmisele, kes paneb sinna kotletikese. t66 ei ole raske, aga ajude peale hakkab. nii palju on m6elda, aga ei saa  ju oma m6tteid kohapeal kirja panna ning kodus on k6ik olulisemad asjad juba meelest l2inud. aga inimesed on siin imelikud. ja t66 asjad on imelikud. yleyldse on nii palju, mis on teistmoodi (loomulik ju kah). aga suur osa asju tekitab minus h2mmeldust, et miks kuradi p2rast niimoodi. no see, et siinmaal internetile ligi p22seda on suht keeruline, oli mulle ennegi teada. ag n2itkes selleks, et avada pangas arvet, peab mul olema ette n2idata paber (n2iteks mingi makset6end, mis n2itab, et ma elan just sellel  aadressil, kus ma v2itsin end elavat - telefoni, elektriarve vms). see on ju jabur. jne. jne. yldiselt mulle siin ei meeldi. loodus on ilus, (visplikyla keskel oleva ringtee keskel elavad j2nesed), majad on vahvad. aga jah. muu on kummaline. kylll ma 2ra harjun. aga eestis on parem. loogilisem. arusaadavam. 2hh.  see krdi arvuti hakkab mind n2rvi ajama. praegu l6petan, enne kui p2ris kokku jookseb.