"Hoiuala moodustamine oli esimene kaebaja kinnistuil püsivaid looduskaitselisi piiranguid kehtestav otsus, mille tegemisel oli valitsusel ulatuslik kaalutlusruum. Otsuse  vastuvõtmise ajal puudus riigil loodusdirektiivist tulenev kohustus määrata ala erikaitsealaks. Eeltoodust tulenevalt ei vasta tõele ka vaidlustatud määruse seletuskirjas hoiualade kaitse alla võtmise põhjendusena toodud väide, et määrusega kaitse alla võetavad hoiualad on oma loodusväärtuste tõttu arvatud üleeuroopalisse kaitstavate alade võrgustikku Natura 2000," märkis riigikohus.