kaassõltlaste elu on ka hirmus. saan aru, alkohoolik (ükskõik, mis põhjusel on temast saanud alkohooli) peab ise jõudma sinnamaale, et "enam ei meeldi nagu eriti juua", aga mida peab naine/mees niikaua tegema? Ühest küljest armastatakse (ikka veel) oma kaasat ja soovitakse peret hoida, teisest küljest on suur osa elust tõeline viletsus. Enamik kaassõltlasi lohutab end mõttega: "ma olen ju  talle nii hea naine ja ta ise on ka kainena päris tore, äkki ta ikka muutub."  Eksole, äkki muutubki aga mis pereelust selleks ajaks saanud on??  Mu sõbra pere on just sellises haledas olukorrast, sellepärast kipun ärrituma teemast, vabandust.