Kuramaa toomkapiitlil pole aga senistel andmetel hiilata ühegi väljapaistva opetlase, diplomaadi voi suurema kultuurisaavutusega. Sealsed kanoonikud ei tulnud välja iseseisvate algatustega ja jäid koigis olukordades ordumeistrile truuks. Taoline vaoshoitus tulenes eelkoige Kuramaa toomkapiitli tagasihoidlikust koosseisust, mille pohisüüdlaseks oli omakorda kapiitli väiksus, vaesus ja korvaline asupaik. See ei muutnud Kuramaa toomhärra staatust helgematele peadele eriti ihaldusväärseks. Neljast akadeemilise haridusega kanoonikust kaks, Johannes Sobbe ja Ambrosius Korsner, kasutasid oma Kuramaa kanonikaati vaid ajutise vaheastmena ja leidsid voimaluse avanedes koha Riia toomkapiitlis.