Satelliidi asukoha, seega ka Maa gravitatsioonivälja  täpseks määramiseks peaksid laserseadmed paiknema võimalikult ühtlaselt üle kogu maakera, kusjuures vaatlusjaamade asukohad peaksid olema koordineeritud täpselt ning ühtses globaalses koordinaatsüsteemis. Seda polnud sugugi lihtne saavutada, kuna enne ülemaailmse asukohamääramise süsteemi (Global Positioning System, GPS) kasutuselevõttu lähtus asukohamäärang igas riigis nii-öelda omast nullist. Riikidevaheliste geodeetiliste koordinaatsüsteemide "loks" oli tihtilugu kuni mitusada meetrit. Õigupoolest kasutati satelliitlasertehnoloogia algusaastatel lasersatelliite ka vaatlusjaamade geodeetiliste koordinaatide täpsustamiseks.