Andres Laasik EPL kirjutab:  Barack Obama korrutab mantrat demokraatiast, mida Põhja-Aafrikas tema sõnul kohe-kohe kehtestama peaks hakkama. Obama räägib "rahumeelsest liikumisest demokraatiasse" ja loodab väga, et selle peaks läbi viima sõjavägi.  Kas siis peaks rakenduma kemalistlik stsenaarium, mis nii väga rahumeelne ei olnudki? Ja mingeid kiireid tulemusi see stsenaarium ei paku - seda näitab Türgi näide, mis iseenesest ei ole sugugi lootusetu.  Demokraatiateemalist kaagutamist kostab ka Brüsselist. Kui te demokraatiat austate, siis kõik on korras ja me aitame teid, kostab sealt ühiskondadesse, mis on jagunenud upsakaks võimuks ja väljakul mässavaks noorsooks. http://www.epl.ee/artikkel/593504      Enne teiste "demokraatiate" puuduste juurde asumist oleks mõttekas enese omale õiglane hinnang anda, võimaldaks see teemas paremini orienteeruda (tekkib võrdlusbaas jmt), arutelulõnga hõlpsamini heietada.    Eestlaste kogukond on väga väike.    Väikestes kogukonnas ühisnimetaja leidmine (suurtega võrreldes) ei ole keeruline.  Selleks tuleb teadvustada, et valitud ei ole kõige targemad, kompetentsemad, paremad.    Arvamus, et valitud (või erakonnad) orienteeruvad lahendites paremini, on taunimist väärt.    Ühiskonnas langetatavad otsused peaksid rajanema huvigruppide ühisnimetajal, mitte hierarhilise eliidi dogmadel.    Probleemid ühiskonnas saavad alguse võimude lahususe  (NB! tegemist on demokraatia alustalaga) eiramisest. Eestist on seetõttu kujunenud diktatuuririik, milles otsuseid langetab väikesearvuline seltskond.    Elanikel puudub Eestis riiklikul tasemel esindatus. Valimissüsteem ei võimalda seda komplekteerida, koosseisu paneb paika eliidist koosnev võimuladvik.    Rahvasaadikute valituks osutumine sõltub valimisnimekirjas olevast positsioonist, reastus aga võimuladviku tahtest.    Oleme erakondade panust demokraatias üle hinnanud,  kodanike rolli alahinnanud.    Eesti ühiskonnakorraldus on kauge demokraatiast. "Demokraatia" toimib meil vaid paberitel, tegelik elu põhineb diktatuuril.