19. sajandile iseloomlikud vabadused arhiivide kasutamisel tegid seoses LRKkA-ga võimalikuks sellise mõiste nagu "Sonntagi pärand" tekkimise. Nimelt leidusid Sonntagi isiklike paberite seas ka "rootsi arhiivi" materjalid, mida ta oli kollektsioneerinud või uurimistöös kasutamiseks koju kaasa võtnud. Sonntagi surmaga jäi pooleli Rootsist saadud materjalide  jagamine eri asutuste (kubermanguvalitsus, Liivimaa konsistoorium, Tartu ülikool) vahel, millised materjalid olid samuti tema kodus. Superintendendi eraarhiivi, sealhulgas ka LRKkA osad, päästis tulevikule asjaarmastaja ajaloolane ja kollektsionäär August Buchholtz, kes osa pabereid sai kingiks Sonntagi lese käest, osa, juba makuleerimisele määratud, ostis ta raamatukaupmehe Franzeni vahendusel 168 rubla eest. August Buchholtzi poja Riia ajaloolase Anton Buchholtzi kaudu jõudsid LRKkA arhivaalid Riia Ajaloo-  ja Muinsusseltsi raamatukokku, olles seal tsaariajal paradoksaalsel moel uurijaile kättesaadavamad kui "rootsi arhiiv" ise.