Mõnes mõttes on jube kui näed oma lapsi silmast-silma alles õhtul kell pool kümme.  Sest hommikul, kui mina kodust ära lähen, nemad magavad. Ja õhtud venivad mul mõnikord pikaks.  Nagu täna. Lastevanemate koosolek.  Teisalt on selline elu pärast mõningast kodust vaikelu  päris mõnus.  Ja tegelikult on lastel imetubli isa ja abistavad vanavanemad.  Ja minu pea on vahel laiali otsas ja isekus vabaduse nautimisel suur.