See oli täiesti normaalne  ühed-inimesed-tegid-nii-sest-nad-tahtsid-keppi-ja-nad-ei-osanud-karta-HIVi-ja-teine-inimene-tegi-nii-sellepärast-mis-temaga-lapsepõlves-tehti-ja-kolmas-inimene-tegi-nii-sest-esimesed-inimesed-kes-ka-HIVi-olid-saanud-killisid-ära-teise-inimese-keda-see-kolmas-inimene-tähtsaks-pidas-ja-mille-kohta-ta-nüüd-arvab-et-oleks-ainult-sobilik-kui-nüüd-need-esimesed-inimesed-ka-surma-saaks film.  Kõik tegelased olid kogu aeg olemas, alates filmi algusest ja käitusid kogu filmi jooksul oma tüübile ootuspäraselt. Noored pool-boheemlaslikud rokkar-nolgid; HIV positiivne nümfomaan, kellel oli lihtsalt täiesti savi, kuna kasuisa teda juba neljaselt vägistas ja Iraagi veteranist ekssõjaväelane, kes on erru läinud, kuna otsib elult midagi muud.  Kui selline seltskond kokku ühte filmi visata on ainult loogiline, et rokkar-boheemid saavad HIVi. See, et nad HIVi saamise peale  natuke närvi lähevad ja, et see üks, kes eriti HIVi sai vahepeal tüdruku kallal vägivaldseks muutub on ka küllalt ootuspärane. Ja ma ei ütleks, et see halvasti oli mängitud. Kui see iraagi-veteran, kes elult midagi muud ootab, juhuslikult kohtab seda HIV-positiivset nümfi, kelle välimus ja kerge hoolimatus elu vastu teda võlub on ju ka ootuspärane, et temasse kiindub (eriti arvestades, et tüdruk talle HIVi ei anna). Kui nüüd need kaks asja kokku panna ja arvestada, et kuigi see erusõjaväelane on ka ise veits  boheem ja kunstihing - otsis lihtsat elu ja siirast armastust - oli ta ka i-take-no-bullshit-from-no-one mees, Iraagi veran ja puha. Seda, et ta konkreetne vend on näitas ta ju kohe - stseenid. kus tüdruk ta kotis soris, kus ta tüdrukut peldikusse lohistanud mehhiklase mutrivõtmega läbi tagus, kus tüdruk ta toas magada tahtis. Tal oli koguaeg selline suhtumine, et tüdruku trikid teevad talle haiget, aga ta austab ja armastab teda ja sellepärast temale ise midagi ei tee, ja kui keegi teine teeb  (mehhiklane), siis nalja ta ei mõista. Mehhiklane, kes oli juba tüdrukult mitu korda keppi saanud, sai oma liigse pealetükkivuse eest mutrivõtmega. Hingevalu silmis, aga olles konkreetne vend andis see veteran talle pihta. Nüüd kui need boheem-nolgid ta armastuse ja austuse objekti lausa ära tapsid andis see veteran neile täpselt samamoodi, hingevalu silmis, pihta. Ja ei olnud seejuures mingit sellist neo-romantismist kantud fantastiliselt sadistlike kättemaksude leiutamist. Oli lihtsalt suhtumine, et "te tegite mulle  maailmas kõige kallima inimesega nii, nüüd te raisad ei vääri enam elu". ja teostas selle asja konkreetselt ja effektiivslt.  Mees käitus nagu sõjamees ja seejuures kogu filmi jooksul väga järjepidevalt. (Sest mida teevad mehed iraagis kui nende üksusest keegi rünnakus surma saab? Korraldavad järgmises külas korraliku veresauna. Lihtsalt hingel hakkab selle peale kuidagi kergem…)  Minu arust on see oma põhiasjades äärmiselt loogiliselt kulgenud film ja kõik sündmused, mis filmis juhtusid oid väga  hästi ära põhjendatud millegi muuga, mis ka filmis juhtus, või mida seal mainiti. Ja see on selle festivali filmide ja noh.. üldse filmide puhul üsna harv nähtus.