Vene välisminister Lavrovi skandaali tekitanud artikkel ikkagi ilmus FA-s. Tunnistan, et ei ole seda jõudnud lugeda, kuid refereeringud on huvitavad. Vladimir Milov Lähis-Ida instituudist nimetab kaasaja Vene välispoliitikat seguks küünilisest pragmatismist ja religioossest paatosest.  Milovi sõnul põhjendas Lavrov oma artiklis Venemaa pöördumist autoritaarsusse religiooniga (jätkuks eilsele Duginile). Lavrov rääkivat Venemaa erilisest missioonist ja et unipolaarne maailm on vastuolus Kõigevägevama kehtestatud printsiibiga. Pikantseks teeb asja, et seda ütleb mitte purjus mustasajaline vaid välisminister. Milov lisab, et hiina ajakirjanikud olid talle rääkinud, kuidas Putin möödunud aastal kohtumisel Hiina riigipeaga oli protokolli eirates hakanud korraga rääkima õigeusu kiriku  arendamise vajadusest Hiinas ja patriarh Aleksiuse visiidist Hiina. Hiinlased olid ümmarguses hämmingus. Kuhu kihutab vene riigivanker?