Mzora, tuntud ka kui Msoura, Mzoura ja m'Soura.      1830 reisis britt Arthur De Capell Brooke Hispaaniasse ja Marokosse. Reisi käigus külastas ta megaliiti, mida  kohalikud kutsusid Mzorah (berberi keeles  ). Oma reisiraamatus avaldas ta selle kirjelduse ja joonistuse.    1935-36 juhtis seal väljakaevamisi Cesar Luis de Montalban. Tööde käigus eemaldati monumenti kaitsnud mullakiht ja jäeti see kõrbeerrosiooni kätte. Teadaolevalt ei kirjutanud ta ühtegi aruannet. Kahes lühikeses isiklikus kirjelduses mainib ta ühte tumulust (tehislik hauaküngas), kus olid skelett ja tulekivist tööriistad ning räägib ka kahest  kromlehhist (kiviring), millest üks ooli hävinud ja teine ilmselt lõpetamata.    Viimasena uuris Mzorat ameeriklane James W. Mavor, Aastatel 1970-74. Ta keskendus geodeetilistele mõõdistustele, uurides iga üksikut kivi ja määrates nende asukoha +/- 10 cm täpsusega.    Mzorah on kiviringiga ümbritsetud tumulus. Algselt oli ringis (vähemalt ?) 175 kivisammast. 1974 aastal Mavori uuringute ajal seisis neist 168 oma algsel kohal (osa neist murdunud jäänustena), tänapäevased turistid räägivad  167 kivist. Sealjuures ei ole tegemist mitte ringiga vaid ellipsiga, mille suur telg on 59,29 meetrit ja väike 56,18 meetrit          Mavor leidis kohad päikeseloojangute määramiseks aastal 2000eKr, ning asimuudinäitajad enamiku heledate tähtede jaoks (v.a. Sirius) aastaks 1800 eKr, mõnedele tähtedele 1600-1400 eKr.    Kui aga Mzora oli observatoorium, siis milleks hauaküngas? Tumulus teeb horisondivaatluse ellipsi keskpunktist üle servakivide võimatuks.        Sarnased arheoloogilised leiud annavad vastuse.  Nagu Mavor  näitas pärineb kiviring arvatavasti 2000 aastast eKr. Seda kinnitab ka Briti kiviringide pärinemine ligikaudu samast ajajärgust.  Mzora tumuluse ehitusstiil sobib pigem esimesse aastatuhandesse eKr ja sellel on mitmeid sarnasusi Loode-Aafrika küngashaudadega. Hulgaliselt küngashaudu tekkis Marokose siis, kui sealsed rahvad hakkasid tihedamalt läbi käima Vahemere idaosast pärit rahvastega.  Hauaküngast on seostatud legendiga sellest, kuidas Herakles tappis hiiglase Antaiose ja ka seda legendi peetakse  pärinevat esimesest aastatuhandest eKr. Tapetud hiiglane (hõimuvanem või kuningas) sängitati mulda pühas kiviringis, mille astronoomiline kasutusviis oli juba unustatud.  Seega on tumulus kiviringist noorem.    2000 aastal eKr valitses Põhja-Aafrikas troopiline kliima. Seal kasvasid paksud metsad, millede vahel olid savannid ja kus elasid lõvid, antiloobid, pühvlid j.n.e. Mzora asus ühe Atlandi ookeani suubunud jõe kaldal. Jõgi oli kuni Mzorani laevatatav.            Lõpetuseks väitis Harvardi ülikooli etnoloog Carleton s. Coon aastal 1931 et Marokos Rifi mäestikus elavad berberid pärinavad oma  välimuse tõttu Põhja-Euroopast. Silmade ja juuste värv, peakuju ja teised kehamõõdud olid sarnased Inglismaa, Šotimaa ja Lõuna-Skandinaavia elanikega; samas esines suuri erinevusi Rifi elanike ning teiste naabruses elavate berberite hõimude vahel.  Ta oletas, et Rifi elanikud pidid olema suguluses maailma "kõige punapäisemate" inimestega, ehk keldi päritolu brittidega.