"jumala puudutus"? ELADA, saada osa kõiksuse-lõpmatuse hõreduses ja külmuses tekkinud imest - kas see siis ei olegi "jumala puudutus"?  Tõepoolest, kas elu on põhjus või tagajärg? Kas jumal(ad) on põhjus või tagajärg elavast? Jne,jne. Miks väldivad erinevad religioonid,sektid,muidu udutajad vastamast niiöelda põhiküsimustele? Miks algab keerutamine,vassimine ja otsene hämamine kui küsid ülilihtsaid küsimusi! (näiteks: Kas Kõiksuse-Lõpmatuse  loomine on lõputu protsess?) Isa Narsus koges Absoluudi(?)- Välja (?) - Kõiksuse Vaimu (?) - jne,jne olemasolu ning nimetas Teda Kõige Elava Jumalaks, ise suurepäraselt teades,et tegu on kõrgarenenud elu-tsivilisatsiooni tulemiga. Seega on ka kõik nimed,mida me sellele tulemile anname, väärad ja eksitavad. Ja seepärast muutub ka "jumala puudutuse" - Isa Narsuse kogemuse - sisu ning mõte eksitavaks, kui "jumala" mõiste sisu ning olemust lahti ei räägita, Kõiksuse-Lõpmatuse omadusi ja sellest tulenevaid  ilmselgeid tagajärgi iseendale selgeks ei tehta ... Elu mõte on elus endas! Nii lihtne see tõde ongi ... ,kuigi nii väga loodaks ja tahaks olla "jumala nägu". Just siin on ikka ja jälle lükatud käima võimsad udumasinad: hämatud ja kuritarvitatud inimese nõrkust ja igatsusi, salasoove ja teadmatust. Ja ikka ja jälle pakutud "jumala puudutust"! Kurb ... kui laseme endilt röövida peamise: ELU!