Lugesin eile läbi kaks luulekogu. Üks neist oli Jaan Kelgu uus raamat. Selles oli palju võõrsõnu. Kuigi ei ole hea, et eesti keeles on nii  palju võõrsõnu, eriti luule puhul, on selles raamatus positiivne, et need sõnad on joone all ära seletatud, nii et raamatut saab kasutada õpikuna. Teises loetud raamatus võõrsõnad silma ei torganud, aga ta oli ise võõrkeelest tõlgitud. See oli Arvo Valtoni tõlge mordva luuletaja loomingust. Tõlkija tõstab järelsõnas esile autori huumorit. Mulle tundus kogus valitsevat pigem nukker meeleolu. Ühte luuletust esile tõstes ütleb tõlkija, et originaal on parem kui tema tõlge.