Täna on tähtis päev. Astun üles meie kohalikus kultuurikeskuses. Kuu aega tagasi ilma igasuguste kõhklusteta antud lubadus, et jah, ma võin ju ka laulda on tänaseks muutunud kõhkluseks, et millise jama sisse ma ennast siis seekord mätsisin. Aga sõnad on peas ja tunne on hea. Lähen rokin oma loo ära ja pärast  on siga hea jälle olla. Ehk saab kontsert ka plaadile pandud ning siis püüan oma loo siiagi üles panna. Vahemärkusena pean mainima, et üllatavalt palju on siit alla laetud minu ja Erkki ühist jorisemist "Isa tilluke"