barrikaadide taga on igatahes meie maa - see on selge.  ühesõnaga,  kõik need paksud tädid, vilkad ent laisad lapsed ja kohtlased keskkodanlased seisavad kaubamaja uksel ja anastavad sellega kasvõi mõneks sekundiks terve hoone. kui vahekäigus - siis kõik moosid või jogurtid. oh, mässu! oh, kangelasmeelt! hoirassaaa ja riiulitäis rummi!  raamatus "meie varblased" on selline tõdemus, et kultuurne varblane, seistes ühe jalaga püramiidi tipule, võib selle anastada. õiglane ja aus tehing. peaasi, et ta seda põlema ei pane.