Eestlased on lätlaste kõrval ainus omariiklik rahvas  Euroopas, kelle arv on praeguseks väiksem - ligi kümnendiku võrra - kui oli 20. sajandi hakul. Selle kurva tõsiasja põhjused peituvad peamiselt aastates 1940-1953, mil eesti rahvas kandis üliraskeid kaotusi. Rohkem kui Teise maailmasõja rinnetel sõdureid hukkus tsiviilisikuid okupatsioonivõimude käe läbi. Küüditatute, hukatute ja kodumaalt põgenenutena, samuti sõjas langenutena kaotasime uurijate hinnangul peaaegu viiendiku rahvuskaaslastest. Kümned tuhanded inimesed lahutati oma perestja kisti põlisest  kodust, kuhu enamikei saanud enam kunagi tagasi pöörduda.