Neljapäeva hommikut alustasime jalutuskäiguga Varssavis. Noh, ma ei oskagi selle kohta midagi erilist öelda. Uus ja huvitav. Ning taas bussisõit.. kokku olime neljapäeval ratastel umbes 13 tundi. Suhteliselt jube, aga elasime üle. Ja mul pole isegi süda pahaks läinud. Arvan et seda soodustab konditsioneer, värske õhk on koguaeg olemas. Ok, neljapäev ja pärastlõuna, Tsehhi  aina läheneb ja lähenesid ka mäed. Vot sellist vaatepilti pole ma varem näinud. Nii kaunis! Nii suur, nii roheline, nii kõrged mäed - vapustav! Tegelikult kirjeldamatu. Neljapäeval enne hotelli jõudmist oli ühe külakese teel tupiku märk ja pidime mingitsorti ringisõidu tegema. Väljas oli juba pime ja sõitsime kitsal teel, ümber põllud. Omapärane, kohati creepy, aga peale mõningast tiirutamist leidsime hotelli üles. Oh seda väsimust.. ja kõhutühjust! Muideks Poolas käisime lõunal burksi sööams, täitsa hea oli.  Okei lähen nüüd neljapäeva õhtuga edasi.. Kuna me hilinesime, pidime kohe õhtusöögi kallale asuma. Laua taga istudes ja oma einet oodates oli ikka veel selline tunne, nagu oleks bussis - kõik kõikus, lainetas, keerles.. Ma polnud ainuke kes niimoodi tundis, Jaana lainetas samamoodi. See on samasugune tunne, nagu peale pikka laevasõitu või muud sellist. Kindlasti mängis oma osa kaasa ka kõhutühjus. Aga süda pahaks ei läinud, ruum kõikus küll. Kõht täis, kõik korras.