Bernsteini Olovernes aga armub Juuditisse kõige kirglikumalt. Juuditis leiab ta kõik need  võlud, mida ta teiste naiste juures on asjata ot­sinud. Ta ei usalda Juuditit pimesi, vaid uurib keerdküsimustega välja tema laagrisse tuleku põhjuse. Ta ei piina Juuditit, vaid alandab isegi ennast tema ees ja raevutseb armukadeduses, kaotades seega oma väärikuse. Kui Juudit tõukab tagasi tema armastuse, siis palub ta en­nast tappa. Nii avaldab Bernsteini Olovernes ennast väga romantiliselt ja ka dramaatiliselt. Kuid põhiolemuselt jääb ta ikkagi külmaks ja kalgiks ennastimetlevaks sõjameheks, kelle ees  väriseb kogu maailm.