Kaup, mida laeval veetakse, ei kuulu reeglina vedajale ega ka mitte kaupa vahendavale laevamaaklerile. Vedada saab alles siis, kui kauba müüja ja ostja vahel on tehing toimunud. Seega laeval olev kaup kuulub lähtuvalt hankelepingu tingimustest kas müüjale või ostjale ning maksmine selle vedamise eest sõltub tarneklauslitest. Kusjuures tasu kauba transportimise eest arvestatakse alati tehingu sisse. Tarnelepinguga pole laeval mingisugust pistmist - laev  täidab mereveolepingut, mis pole mitte kuidagi seotud kauba hankimisega. Kui tehing on sõlmitud, siis otsitakse vedaja - seda korraldavad maaklerid. Peale tarnelepingu sõlmimist toimub vedu igal juhul, küsimus on ainult selles, kes soodsa töö endale saab. Vedajal tuleb kokkulepitud ajaks kaup ettenähtud kohta toimetada ning ta saab selle eest lepitud tasu.