"Baas 211"..... 7    Lennupäevik: Arktika baasi, 19.02.1947      6.00 Kõik ettevalmistused lennuks põhja on tehtud. 6.10 Kütusepaagid täidetud, stardime mandrilt.    6.20  Kütusesegu paremas mootoris on liiga rikas, teostasime reguleerimise. Nüüd töötavad Pratt Whittney päritolu mootorid korralikult.    7.30 Raadiokontakt baasiga. Kõik on korras ning raadiosignaal hea.    7.40 Märkasime paremas mootoris väikest õlileket. Samas näitab õlirõhu näidik, et kõik on normis.    8.00 Idasuunast tundsime 2321 jala kõrgusel väikest turbulentsi. Vähendasime lennukõrguse 1700 jalani. Turbulents kadus kuid tagantuul suurenes. Natuke korrigeerisime kütusesegu  koostist ja nüüd on lennuki juhitavusega kõik korras.    8.15 Sideseanss baasiga, kõik on normis.    8.30 Uuesti turbulents. Suurendasime lennukõrguse 2900 jalani.    9.10 Keset piiritud jää- ja lumelagendikku märkame kollaka lume-ja jääga kaetud piirkonda.. Muudame kurssi ja suundume sinnapoole. Edasi on näha piirkonnad, mis tunduvad punasevõitu kuni lausa purpurini välja. Teeme selle maa-ala kohal kaks ringi ja pöördume algsele kursile tagasi.  Raadikontakt baasiga. Teatame  olukorrast ja anname edasi kirjelduse värvilise lume-ja jääga kaetud maa-aladest meie all.  Magnetkompass ja güroskoop keelduvad töötamast nii, et me oleme sunnitud suunda hoidma päikesekompassi järgi, sest see aitab veel hoida kurssi. Lennuki juhtimine on muutunud küllaltki raskeks, kuigi kere jäätumist ei tähelda.    9.15 Kaugusest on näha midagi mis meenutab mägesid.    9.49 Veendume ( 29 minutit hiljem ), et tegemist ongi mägedega. See on väiksemat sorti mäestik, millist ma pole  kunagi varem näinud!    9.55 Tõuseme 2950 jala kõrgusele, kuna uuesti on märgata turbulentsi.    10.00 Lendame väikese mäestiku kohal, ikka hoides kurssi põhja, nii täpselt kui võimaldavad mõõteriistad. Mäestiku lähedal näeme väikest aasa koos jõekesega. Kuid meie all ei saa olla rohumaad! Siin on midagi väga valesti! Me peaksime asuma keset jää ja lumelagendikke! Vasakul pardal näeme metsa, mis kasvab mäeküljel.  Meie kompassid tiirlevad endiselt, güroskoop kiigub edasi- tagasi...    10.05 Muudan lennukõrguse 1400 jalani ja kallutan lennuki vasakule, et näha paremini maastikku meie all. See näib roheline ja justkui sammal või siis tihe muru. Valgus tundub siin ebaharilik. Ma ei näe enam rohkem päikest. Teeme veel ühe tiiru vasakule ja näeme enda all midagi, mis meenutab suurt metslooma. Sarnaneb elevandile.Ei! Loom on rohkem sarnane mammutile! Uskumatu! Kuid hoolimata sellest on see nii! Laskume 1000 jalani ja otsin välja oma binokli, et paremini vaadelda. Nüüd olen  veendunud, et metsloom meenutab mammutit. Teatame sellest baasi.    10.30 Avastame suured rohelised künkad. Välistermomeeter näitab 74 kraadi Fahrenheiti järgi ( 23* C ) Jätkame ledamist põhjasuunas. Kompassid on nüüd taas korras.Hämmastav. Proovime luua raadiokontakti baasiga. Raadio ei tööta!    11.30 Maapind meie all on nüüd rohkem tasane ja normaalne, ( kui nii üldse öelda tohib ). Eespool märkame midagi mis sarnaneb linnale!!! Uskumatu!  Meie lennuk tundub kuidagi liiga kerge ja  juhtkangidele ei reageeri! Issand! Lennuki tiibade lähedale ilmuvad kummalist tüüpi lennumasinad. Need lähenevad kiiresti.Vormilt meenutavad läikivaid kettaid. Nüüd on nad piisavalt lähedal, et näha eraldusmärki nende kerepinnal. See on haakrist! Fantastika! Kus me oleme? Mis juhtus? Proovin enda poole tõmmata lennuki juhtkangi. Ei mingit reaktsiooni!  Oleme püütud võõraste lennumasinate poolt mingisse nähtamatusse lõksu!    11.35 Meie raadio hakkab ragisema ja kuulda on kerge, kas skandinaavia või  saksa aktsendiga hääl. "Admiral, tere tulemast meie territooriumile. Maandame teid täpselt 7 minuti pärast. Lõdvestuge, admiral, te olete usaldusväärsetes kätes!"  Meie lennuki mootorid jäid seisma! Lennuk on mingi arusaamatu võõra kontrolli all ja hakkab sooritama pööret.  Katse lennukit ise juhtida on mõttetu.    11.40 Saame veel ühe raadioteate: "Alustame teie maandamist" ja mõne aja pärast lennuk väriseb pisut ning maandub nii, nagu ta asetseks nähtamatul õhkpadjal. Maandume sujuvalt  ja maapinnaga kokkupuutest annab aimu vaid kerge tõuge.    11.45 Teen kiirustades viimase sissekande pardapäevikusse. Meile lähenevad mõned mehed. Nad on pikka kasvu ja heledate juustega. Kaugemalt paistab linn, mis helgib kõigis vikerkaarevärvides. Ma ei saa aru, mis parajasti toimub kuid ma ei näe lähenejatel kaasas olevat mingeidki relvi.  Kuulen häält mis pöördub nimeliselt minupoole, soovitusega avada lennuki koormaluuk. Täidan korralduse. Pardapäeviku lõpp.    ( järgneb )      [Muudetud: 10-28-2009 varjutroll]