Kümmekond kilomeetrit enne lõppu otsustasin oma jõuvarusid täiendada kahe väikese SPONSERI geeliga, mis kohe valusalt kätte maksis. Juba Saaremaa Velotuuril eelmisel aastal avastasin, et kui olen pikalt pingutanud tähendab geelide tarbimine koheselt jalakrampe. Nüüd juhtus samaoodi. Ainuke mis aitab on rohke vedelikutarbimine ja kõrge kadentsiga väntamine. Õnneks sain paari kilomeetriga jalad jälle kontrolli alla. Kuna mul oli juba peale kukkumist otsus tehtud, et kohta lõpuprotkollis ma saada ei taha  ,siis hakkasin proovima kui kaugele see meie grupi passimine võib minna. Ühe järsema tõusu peal hakkasin vaikselt tempot langetama kuni kiiruseks oli juba 21,6 km/h. Sellegipoolest istusid kõik endiselt minu sabas ja vaatasid kuidas saaks oma nahka hoida. Lõpuks paaril nõrganärvilisemal kannatus katkes ja nende järel võttis grupp jälle hoo üles. Viimased paar kilomeetrit passisin ka ise grupi tagaotsas, kuni viimasel kilomeetril nihkusin ettepoole, et näha kui tugevad need nahahoidjad finishis siis on. Viimasel  viiesaja meetril võeti hoog uuesti üles ja lõpukurvi minnes olin vedajate kannul neljandal positsioonil. Seda oli vaja enesele tõestuseks, et grupifinishi võitmine või vähemalt esimeste seas olemine ei oleks täna raskusi valmistanud. Finishikoridori jõudes lasksin jala sirgu ja keerasin enne joont ära auto juurde. Hiljem protokolli vaadates nägin et meie grupp finisheerus kohtadele 111 ja edasi.