Kes on käinud, kes on näinud. Varsasaarõ talul Veriora lähedal läheb juunikuises palavuses hästi. Kuigi peab tunnistama, et  kui inimesi pidevalt sees ei ela, võtab loodus ikka asja üle. Maja taga on peakõrgune hein, palkseina ja välisvoodri vahele on pesa teinud nahkhiired. Nende piiksumist, krabistamist ja kusehaisu on tunda nii sees kui väljas. Looduskaitsealused loomad iseenesest, aga kuidagi valesse kohta on roninud...    Aias on juba mitu sipelgapesa ja tundub, et nad on roninud peenardessegi. Peldikumaja on džunglisse kasvanud, selle kõrval lõhnab jasmiin.  Kogu elu tundub olevat võitlus sellega, et loodus  peale ei tungiks.  Seekordsel käigul niitsime ja pesime palke. Siseruumid läksid kohe avaramaks ja hubasemaks kui see mustusekiht, mis seintel oli maha koorida.    Kevadel külvatutest olid kõige tublimad redised, mõni neist oli kasvanud lausa hiiglaslikuks. Naistepuna võis korjata õue pealt.    Varsti hakkavad pihta savisauna ehitustööd, eks näis, kuis kerkima hakkab!