... seejärel mõtlesime, et no võiks ju minna Galleria dell'Accademiasse vaatama toda Taaveti originaali, kuid muuseumi ette jõudes nägime väga pikka järjekorda ja otsustasime, et ei ole mõtet snoobi mängida ja oma nappi aega originaalisabas kulutada. Muuseumi ees sattusime ühe noormehe küüsi, kelle müüdavaid suuri plakateid me vaatama jäime, ta hakkas meile neid tohutu innuga pakkuma, tegi nägu, nagu oleks täiesti uskumatu, et me midagi osta ei taha, hakkas tingima nagu vana juut (ma pole muidugi ühegi vana  juudiga kunagi tinginud), tingimine oli sisuliselt ühepoolne: "15 eurot" - "ei, ma ei osta niikuinii, lihtsalt jäin vaatama" - "no 12 eurot" - "ei, ikkagi aitäh" - "10 eurot" - "hehehee, suur tänu" - "7 eurot, ja saate veel selle eest kaks postrit"; umbes nii see käis, igal juhul hakkas ta juba jätma meeleheitlikku muljet, umbes nagu tingiks ta enda täielikku kahjumisse, hinnad langesid paari minutiga alla igasuguse mõõdu, ja kui hakkasime edasi kõndima, kõndis ta meiega kaasa, hakkas mängima Sirle peale,  umbes et sinjoora ju ehk ikkagi oleks seda tahtnud, tal oli näpus üks suvaline poster, millele Sirle oli enne juhuslikult näpuga osutanud, lõpuks tuli mul lausa piinlik tunne peale, et mis ma lasen tal niimoodi ennast alandada, ja kõndisime ta postrite juurde tagasi ja valisime sealt välja mitte selle, mida ta meile kaela tahtis määrida (ei mäletagi, mis see oli), vaid Leonardo kuulsa inimproportsioonide joonistuse. Võtsime selle siis 7 või 8 euro eest ära ja teist postrit juurde ei võtnud. Nii et saime  sama raha eest originaal-Taaveti asemel ühe miljoneist Leonardo-koopiatest, vasak käsi ei teadnud, mida parem teeb.    Joonise juurde on kirjutatud:              Nõnda kirjutas Leonardo tolle inimproportsioonide joonistuse juurde, jutustades ümber Vitruviust. Ta pani selle kirja peegelkirjas, paremalt vasakule nagu araablane või juut,  see tähendab, tavaline inimene peab selle lugemiseks kasutama peeglit. See näib, otsekui oleks oma kaheksat liiget sirutav ja üheksandaga oma keskpunktis paigal olev mees ise selle sinna joonise ümber kirja pannud ja seejärel kirjapandut demonstreerivasse poosi asunud - tema vaatepunktist poleks peeglit vaja. Leonardo kirjutas kõik oma isiklikud märkmed peegelkirjas. Tõenäoline põhjus on üsna lihtne - leidliku mehena (kes ta ju ilma igasuguse kahtluseta oli) ja vasakukäelisena oli see ilmselt kõige  ökonoomsem viis kirjutada nii, et käega tinti laiali ei määriks; ta tegi pelgalt elementaarset - selle asemel, et kohandada oma keha kirjutamise süsteemiga, kohandas kirjutamise oma kehalise eripäraga. Nii nagu Vitruvius tegi oma ehitised inimproportsioonide järgi, järgis Leonardo oma märkmete kirjutamises seda, mis talle oli  .  Ka Raffael ja Michelangelo olid vasakukäelised; Michelangelo kuulsal Sixtuse lakke maalitud inimese loomise kujutisel  sirutab ka Aadam Jumala poole just oma vasaku käe.