Uus töölepingu seadus jõustus 2009. aasta suvel, nii et seaduse ühtset ja üldistatavat rakenduspraktikat veel ei ole. Küll aga teeb töövaidluskomisjon igapäevaselt otsuseid, mida saab lugeda töölepingu seaduse rakenduspraktikaks.    2008. aastal esitati TVK-dele  4102, 2009. aastal 6371 avaldust. 2010. aastal TVK-dele avalduste esitamine vähenes - aasta jooksul esitati "vaid" 3803 avaldust. Neist 6% ehk 233 avaldust esitasid tööandjad. Töötajate nõuetest olid esikohal maksmata töötasu ja nn lõpparve nõuded.    Töötasu tuvastamine   Töölepingu seaduse kohaselt on töötasu töölepingu oluline tingimus (TLS § 1), mille suuruses lepivad pooled kokku töölepingu sõlmimisel ja mis  kajastatakse töölepingu kirjalikus dokumendis (TLS § 5 lg 1 p 5).    Praktikas võib juhtuda, et töötasu kokkulepe jääb fikseerimata. Otsuses 1751 tuvastas TVK, et töölepingu puudumise tõttu pole töötasu suurust võimalik tuvastada ja seetõttu tuleb lähtuda VÕS-i § 25 lõikest 1 ehk pooltevahelisest praktikast, st kontole laekuvast summast. Samas leidis TVK otsuses nr 5, et kuna töötasu suurust ei ole usaldusväärsete kirjalike tõenditega võimalik tuvastada, tuleb lähtuda töötasu mõistlikust määrast, mida sama  tegevusalaga ettevõtted tavapäraselt sama kvalifikatsiooniga töötajale maksavad, st statistikaameti andmetest.    Autorid pooldavad teises otsuses toodud seisukohta, mis ühtib töölepingu seadusega.    TLS-i § 29 lõikes 2 sätestatud reegel ütleb: kui töötasu suurust ei ole kokku lepitud või kui kokkulepet ei suudeta tõendada, on töötasu suuruseks kollektiivlepingus ette nähtud, selle puudumisel sarnase töö eest sarnastel asjaoludel tavaliselt makstav tasu.