Ameerika eripäraks on ehk see, et suur mass inimesi elab siin õndsas teadmatuses muust maailmast ja sulle üritatakse tungivalt selgeks teha, et sa oled pääsenud paradiisi. Siis tekibki tõrge, et 'ah mis teie ka üldse teate' ja nostalgia endale tuttava elukorralduse ja harjumuste, loogika järele. Ameerikal on ikka täiesti oma loogika, mis osutub palju teistsugusemaks/võõrastavamaks,  kui algul ette kujutada oskad…  Ja kui siis vahest Eestisse põikad, tuleb pähe, et teatud asjad on võõrsil päris mõnusad ja järgimist väärt. Mulle tegelikult meeldib ameerika 'small talk'. Sa pole päris anonüümne ja samal ajal säilitad oma privaatsuse. Muidugi pinnavirvendus, aga minu arust on 'how are you' st ka kergem pikemat vestlust alustada kui lihtsalt 'tere' ütlemisest. Ja 'how are you'd öeldes lihtsalt tuleb naeratus paremini näole, mitte ei saa seda kuidagi mornilt suunurgast pobiseda!