"Ma lootsin, et mu keha aitab sellele kaasa, aga seda ei juhtunud. Ma ei kannatanud kohvi ja ei suutnud süüa juustu, aga suitsunälg ei kadunud kusagile," meenutab Sarah. Ta proovis kõike: nätsu, nõustamist, käsiraamatuid, aga mitte miski ei aidanud. "Erinevalt paljudest teistest suitsetavatest rasedatest sain ma aru, et see on kohutav ja vale, ma tundsin ennast suurima tõprana ja peitsin end iga sigareti ajaks oma kodu sügavustesse, et  keegi mind ei näeks," räägib ta. Teise trimestri ajal ämmaemandat külastades ei pidanud Sarah vastu ja kurtis oma muret ämmaemandale lootuses, et see sõimab tal näo täis ja vapustatuna suudab ta sigarettidest loobuda. Tema üllatuseks ütles ämmaemand hoopis, et mõni üksik sigaret ei tee midagi hullu: see kahjustab tervist samavõrd kui igapäevane heitgaaside rohke retk kodust tööle ja tagasi! "Nii oli võimatu lõpetada. Ma töötasin kodunt. Seega sai mu õigustuseks fakt, et ma ei pea üldse kontorisse sõitma. Mu  tervis jääb heitgaasidest rikkumata. Järelikult võin endale veel ühe sigareti lubada!" meenutab Sarah eneseõigustusi.