Kui sa ei ole elu sees ühtegi kätekõverdust teinud, siis võib sellega natuke raskem otsa peale saada. Üldiselt on nõnda, et kui sa ennast sirgetelt kätelt kõverdatutele ja tagasi püsti saad, siis sa oled mäel omadega. Siis sa võid mõne aja pärast  järgmise teha. Sinu mittejaksamine annab kusjuures märku mitte nõrkadest kätest, vaid nõrgast seljast. Nüüd sa saad ajapikku veits tugevamaks ja jaksad neid rohkem teha, sest üks on julmalt vähe. Ma ei näe erilist põhjust seda arvu, mis sa järjest teha jaksad, väga suureks ajada, aga hasardi mõttes on see ka normaalne plaan. Üldiselt arvan ma, et kolm korda päevas kolmkümmend kätekõverdust teha on normaalsem, kui kord päevas üheksakümmend. Kolmekümne kätekõverduse tegemine võtab muide alla minuti aega ja seda saab  teha ükskõik kus. Kui ma välismaal reisimas käisin, siis ma harrastasin seda avalike kohtade peldikute eesruumides, kui seal kedagi ei olnud. Teiste nähes seda värki teha on mulle alati kergelt ebanormaalne tundunud. Samuti ei poolda ma jõusaali. See raibe maksab raha, seal ilmselt haiseb ja seal on teised inimesed, lisaks läheb seal kindlasti oma tund aega jõu tegemise peale ära, mis on suht ebanormaalselt palju aega jõu tegemise peale. Koos sinna ja tagasi minemisega läheb kaks tundi. Suhteliselt  masendav värk. Ma arvan, et nad peaksid tegema ägedaid privaatjõusaale, mis on normaalselt disainitud ja kus sa saad oma tümmi mängima panna, et ägedam jõudu teha oleks ja kõik oleks jumala space age. Kuigi ma ei käiks seal ka. Ma vist isegi ei ehitaks seda endale.