Selle ekskursiga viib autor lõpule oma ülevaate valgustatud mo­narhia ajajärgu kohta. Septimius Severusega algab uus ajajärk Rooma keiserriigi ajaloos. Mainitud keisri valitsus on viimane lüli selles arenemisahelikus, millega algab Antoninuste ajajärk, ja esimene selles, mis viib täielikule Rooma riigi ümberkorraldamisele idamaa despootiliste riikide eeskujul.  Septimius Severus toetab esimesena teadlikult ja jär­jekindlalt oma võimu sõjaväele. Algab riigivalitsuse süstemaatiline militariseerimine. Lihtsõdur pääseb kõige kõrgemaisse ameteisse. Alamad rahvakihid, kuhu nüüd kuuluvad sõdurid oma rõhuvas enamuses, saavad igasuguseid soodustusi; seevastu avaldatakse linnaelanikele rasket sur­vet. Liturgia süsteem kujuneb nüüd lõplikult välja ning laskub oma täie raskusega linlaste õlgadele. Samas suunas sammub ka Septimiuse lähimate järglaste poliitika: ühelt poolt näeme  heatahtlikkust sõjaväe ja alamate klasside vastu, teiseltpoolt sundust ja repressioone linnaburžu­aasia suhtes.