seda, et  tegelikult ma ei tea ka. miks just või nii.  et blond ostab bondi ja kapsast, et täna ei ei  olnud jalutamise ilm, et level on endiselt väga vale, tead. et armastuse kuri uss on teind mu südamesse iseäranis salakavala pesa ja ma olen faking kuri. juba päevi tahaksin ma olla eriline ja asendamatu. juba päevi on enamik asju tüütud. ega ma ju tegelikult ei viitsinud eile ka kobiseda. ma kukkusin pikali ja sain haiget. käsi oli päris pikalt valus. ma mõtlesin selle unenäo peale, kus ma saagisin oma käe maha. nii randmest. ja ilusasti tuli ja verd ei pritsinud. ma võtsin oma käe, oma maha saetud käe  teise kätte ja vaatasin seda. aint et olla tahtnud tagasi kruvida. mis sellest, et oli ilus ja valge ja punane. mina olengi see mulaaž. kuidas lõikasid ennast täna sina?  teinekord mõtlen ma jälle, et nad kõik on natuke üle kolmekümne aasta vanad, sündinud pigem hilja kui mitte kunagi ja nende naiste nimi on kristiina. või sohvi. või juudit. si un autre homme t'aime, il sera jaloux, ütles greg. mu magamistoas ulub tuul. looda sa. tegelikult ka. ma arvan, et see tuleb akna vahelt, aga võib-olla ka kõigist  seinapragudest.  aga kviitungit mul teile anda ei ole, ütles see sealt alumiselt korruselt ja ulatas mulle võtme. nüüd saan käia tagaukse kaudu. ja keegi kuskilt keskelt karjus: mehed, kas täna on reede? aga neljapäev? see oli juba mitu päeva tagasi.  ma ei tee päevade kaupa mitte kui midagi. anna mulle andeks.