Niih, täna oli siis minu esimene tõeline eksam, kus ma olin sunnitud oma tagumikku aheldama neljaks tunniks kooli tooli külge ja mõtlema ajud paiste.  Siiani oleme läbi ajanud teaduslike paberitega ja kodu eksamitega, mis nõuavad nagu meeletult kirjanduse uurimist ja oma seisukohtade tugevat väljendamist.    Eksami korralduse suhtes olin kohati ikka täitsa hämmeldunud. Näiteks see, et kubjasena pannakse meile valvama, mingi rootsi vanamutikesest tudisev tädi, kellel on inglise keelest arusaamisega tõsiseid raskusid ja rääkimise oskusi ei tasu üldse mainidagi. Lisaks oli kummaline see, et eksamit on lubatud kirjutada hariliku pliiatisga, mis Eestis  ei tule kõne allagi. Aga kõik rootslased tundusid vist väga õnnelikud, et nad saavad meeletult kustutada ja harilikuga siis uuesti kirjutada. Palju edu neile.    Teine asi mille osas ma sügavalt hämmeldusin on see, et 4h eksami aega võib osutuda liiga napiks. No tõesti, kui lõpuni oli jäänud umbes 1,5h aega, oli minul vastatud alles esimene küsimus 4-st. Ehk siis väike arvutus näitab, et ülejäänud ülesanded said iga üks poole tunni jagu tähelepanu. Oma ülikooli aja jooksul ei mäleta ma ühtegi  eksamit, kus ma oleks nii kaua ühe töö kallal aega veetnud. Tavaliselt oli ikka nii, et ma kribasin töö kiirelt valmis ja tegin siis sääred, aga täna mõtlesin end konkreetselt halliks. Ühesõnaga - mis tehtud, see tehtud ja edasi on juba savi.