Sel ajal, kui ma esimese päeva õhtupoolikul ülalkirjeldatud barbaarset  stseeni pealt vaatasin, tuli platsile pikk lihaseline indiaanlane, peaaegu alasti, heitis maapinnale pikali nägu allapoole, ning talle järgnes meditsiini-mees, kes valmistas ta ette tema katsumuseks, tõstes nahka tema niuete kohalt, ülalpool vööd, ja pistes sisse kolm ora, mille külge ta kinnitas piisonikolbad. Kui see oli tehtud, tõusis ta üles ning seisis mõne hetke sirgelt ja vaikselt püsti. Siis hakkas ta laulma ja mööda platsi tantsima, et vabastada ennast oma koormast sel teel, et orad oma niuetest  välja rebida. Ma nägin, kuidas ta ühe neist välja rebis ja jälgisin teda teisi sikutamas tund aega või rohkem, kuni ta tantsimise lõpetas, ning ma võisin näha tema näoilmest, et ta oli suures valus oma niuete veninud naha tõttu, kolbad kõlkumas tema jalgade juures ja peaaegu maad puudutades. Nende seaduste või kommete kohaselt ei saanud ta neid eemaldada muidu, kui ainult tantsides või joostes, kuni nad välja rebenevad, aga ta võis palgata kedagi, et neid ära lõigata, ning nõnda siis kutsus ta kaks sõpra ja  andis kummalegi pealtvaatajate juuresolekul poni, et sõbrad need ära lõikaksid, mida nad ka tegid.