Reformide läbiviimiseks pidi Jeltsini kõrvale leitama intelligendist ambitsioonideg teoreetik. Tema ülesanne oli  algatada "metsikud" reformid, kogudes enese ümber sarnased tarkpead. Teoreetikul on meri põlvini, lugenud Hayeki teose läbi, asub ta seda koheselt iga hinna eest ellu viima, erinevalt praktikust, kes alustab loetu anlüüsi läbi isikliku kogemuse. Mängu astus ajaloolasest peaminister Mart Laar ja tema meeskond. Reformid aga pidid olema radikaalsed ja rahva suhtes halastamatud - ainest saab Londoni või O`Henry kirjeldustest, kuidas kullaotsijad üksteise kõrisid läbi lõikasid. Laari meeskonda toetas nõukogude  hoiukassade peavalitsuse ja ametiühingujuhi kogemusega Reformierakonna asutaja Siim Kallas. Reformide etteotsa vajati intelligenti, kelle vastu oleks operatsiooni kolmandas ja neljandas etapis lihtne pöörata rahva raev (rahvas ei salli siiani prillipapasid). Esireformisti palutakse plaanis hoida surmanuhtlusest, kuid vandglakaristusena peab ta kandma vähemalt kümme aastat. Seetõttu tundub tragikoomiline Laari, Kallase ja Savisaare seniajani jätkuv konkurents, kes on teinud rohkem reforme Eesti heaks. Samas  tuli teoreetikute kõrvale sokutada praktikuid-majandajaid, et elustuksid Krõlovi valmiread luigest, haugist ja vähist. Endine autobaasi direktor ja linnavalitsuse esimees Tiit Vähi sobis ideaalselt - tõustes peaministriks alustas ta "reforme" Tallinna Sadamas üheskoos tandemiga Rutt Martin - Enn Sarap, Eesti Raudteel koos Parbo Juchnewitschiga, Eesti Gaasis koos Aarne Saarega. Vähi oli kommunist, aga kas ta kuulus ka nomenklatuuri? Täna kuulub talle Sillamäe unikaalne kombinaat Silmet, mille kõrvale ehitab  Euroopa Liidu idapoolset sadamakompleksi, kus tema äripartneriteks on KGB taustaga Venemaa peaministri Vladimir Putini lähikondsed. Nii pidi sündima vabaturu majandus, mille kangelased petsid endisi kolleege ja sünnitasid termini "punadirektor".