Tänavune kõigi pühakute päeva laupäev üllatas tugeva tormi ja  merevee tõusuga. Saabuvat raju oodati ju mõned päevad varem. Need välised olud tegid murelikuks õppepäeva korraldajate meele, sest seminari toimumiskohaks oli valitud Saaremaa.  Ütlus, et hommik on õhtust targem, pidas paika kokkulepitud päeva osas, sest torm oli möödas ja tee endise Saare-Lääne piiskopkonna kahe keskuse, Haapsalu ja Kuressaare vahel avatud.  Jumalateenistus vajab põhjalikku ettevalmistust  Eesti suurima veega piiratud maakonna poolt vaadates jõudsid 1. novembri hommikuks  esimestena kohale kaugemalt tulnud koolitajad praost assessor Tiit Salumäe ja organist-koorijuht Lia Salumäe. Kui Kuressaare Laurentiuse kiriku uks viimase tulija taga sulgus, oli käärkambris oma koha leidnud kuus kirikuõpetajat ja kümme organisti-koorijuhti.  Kohaletulnute huvi oli sõna otseses mõttes kuulda lähemalt paljuräägitud uuest jumalateenistuse korrast. Seda soovi arvestades oli seminarilt võimalik kogudusse külakostiks kaasa osta valmiva jumalateenistuse käsiraamatu liturgiliste osade  helisalvestisi, mille kuulamist juba kohapeal lahkelt pakuti.  Seminar algas ettevalmistava ülevaatega kirikukäsiraamatute senisest arengust ja laiemalt jumalateenistusega seonduvatest küsimustest.  Päeva esimese osa lektorina pidas Tiit Salumäe oluliseks rõhutada, et senisesse jumalateenistuslikku ellu on põhjust tuua rohkem rõõmu ja Jumala ülistamist. «Väga palju oleneb sellest, millises ruumis jumalateenistust läbi viiakse. Suur kirik või palvemaja tuba annab teenistusele paigast tuleneva värvingu.  Olenemata kohast eeldab jumalateenistus põhjalikumat ettevalmistust, mille juures vaimuliku ja organisti ning koorijuhi koostöö on möödapääsmatu.»  Läänemaa praost arvas, et kuna ühiskonnas laiemalt on meil usuteadmiste õpetamisega halvad lood, peaks see olema jumalateenistuse eesmärk ja ülesanne.  Praost Veiko Vihuri tõi oma sõnavõtus esile tähelepaneku, et eelmisel sajandil on olnud arenguid, kus jumalateenistuslikus elus on liialt inimeste soovidele vastu tuldud. «Me eksime, kui arvame, et  jumalateenistus peab tunduma ilus ja kaunis. Me tuleme ju kokku selleks, et Jumalat tänada, teenida ja paluda. Selles mõttes ei tule ka koorid kirikusse esinema, vaid teenima.»  Uute võimaluse leidmise aeg  Päeva teises osas keskenduti viimaseid täpsustusi saanud kolmele jumalateenistuse muusika variandile, mille koguduse liikmetele mõeldud vihikuid said ka seminaril osalejad kasutada. Lia Salumäe sõnul annavad need kogudusele võimaluse valida vastavalt oma otsusele ja eripärale.  Osalejate  kommentaaridest ilmes, et omamoodi läbilõikena tervest Eestist peetakse Saaremaal jumalateenistusi kõikidel lubatavatel viisidel, nii vana kui uue korra järgi. Tiit Salumäe soovis selles osas kummutada arusaama, nagu oleks jumalateenistuse kord olnud varasemal ajal ühtne: «Pigem me taotleme vaimset ühtsust.» Seminaril osalejatele pandi ka südamele, et liturgiakomisjon ootab õppepäevade kohta tagasisidet.  Õppepäeva kulminatsioonina peeti Kuressaare kirikus avalik pühakutepäeva jumalateenistus, kus teenisid  liturgiakomisjoni liikmed Tiit Salumäe, Veiko Vihuri ja Hannes Nelis. Jumalateenistuse lõppedes kokkuvõtteid tehes avaldas kohalik praost arvamust, et kui koguduse vaimulik teeb valiku jumalateenistuse muusika erinevate variantide vahel, tuleks vältida vana ja uue käsiraamatu kombineerimist, sest mõlemad on omaette tervikud.  Leiti, et uue korra kasutuselevõtuga peaks kaasnema pühapäeviti koos kogudusega teenistuse üksikosade läbiharjutamine. Ettevalmistusprotsessi peaks seejuures kaasama koguduse koore.  Ühise õppepäeva lõppedes pidin osalejana tõdema, et nagu ilusaks sügishommikuks pöördunud tormiöö, nii on ka jumalateenistuse uuenduse ümber puhkenud torm pöördunud sisulise dialoogi ja uute võimaluste leidmise ajaks.