Itaalia ilm on muutlik nagu naise meel. Kolmapäeval, kui Tallinnas lõõskas esimene suvepäev, oli Põhja-Itaalias, Alpide vahel Barni külas 13 kraadi sooja ja vihma ladistas.  Treeningkava nägi ette 1h 20min aeglast sörki. Algul oli üsna huvitav - jooksin ju esimest korda vihmaga, ja tõepoolest ladistas, mitte lihtsalt ei sadanud. Teisel kolmandikul olin juba üsna läbimärg, hoolimata kilejopest. Jooksin vahepeal silmad kinni, sadas lihtsalt nii palju vett, et oli üsna keeruline silmi avatuna hoida.  See oli juba üsna tore. Kolmas kolmandik rajast aga võitlesin juba külmaga, randmed ei andnud enam hästi liikuma. Kolmveerand tundi joostud, tulin rajalt maha - kohusetunne lõppes otsa ja mõlema tossu sees lirtsus valjusti.