Koju jäädes avastasin tõsiasja, et päevad lähevad kordades kiiremini kui tööl käies. Kusjuures kontoriinimesena oli mul aega lõunastada, aeg-ajalt näpistada tund Notsu koju viimiseks. Nüüd aga... kui end kell 7 üles ei vea ja kohe asjatama ei hakka, jõuab õhtu enne kui tegusad tööd tehtud saavad.    Algatuseks kolis üüriline  lõpuks välja. Ja uut ei ole ma seni leidnud - natuke pirtsakas olen. Aga vist lasen lati allapoole. Tegime terve tänase päeva suurpuhastust eelmise üürniku järel, kes ometi oli kena inimene. Aga miks üks kena inimene magamistoa uksele toidunire voolata laseb, seda enda järelt koristamata, aknalauad paksu tolmukihi alla jätab ning köögilaua lauamatte ei liiguta... Igatahes on rasvanõred likvideeritud ja üks avar ja valgusküllane kahetoaline linna südames ootab elanikku.    Suurpuhastusega tegin algust  ka kodus. Siin kahjuks on nii, et ühest otsast koristad ja teisest määritakse. Olgu siis määrijaks laps, teismeline, täiskasvanu või hoopis neljajalgne. Kassi pesin puhtaks - pärslast võib pesta iga nädal, ent meie Miu satub dušši alla umbes kord kuu-pooleteise jooksul. (Ilmselgelt pesi ka eelmine omanik teda - kass on pesus olles tohutult rahumeelne ega osuta vähimatki vastupanu). Hoovis on vaja samuti üht-teist korda sättida, ent sinnani ei ole ma veel jõudnud :S    Eilse õhtu logelesime maha -  pläkasin sõbrannaga ja Notsu sai samal ajal oma parima sõbranna uusi raagritsikaid kiita. Peale hamstripoiss Miki vikerkaare taha minekut saabusid just sellised "lemmikloomad". Aga kohe hea oli mitte midagi asjalikku teha, vaid kooki pugida ning teed peale juua. Vahtisin peale külaskäiku hilisööni ebaloogilisima alpinismifilmi tiitlile kandideerida võivat linateost (näidati Kanal2 ja nime ei suuda ma meenutada)    Ja reedel... reedesel hommikul lubasin endale mõned iluprotseduurid. Nüüd on mul  näiteks hooldatud varbad. Ühe raamatugi jõudsin salongis poole peale lugeda - Vassili Aksjonovi "Tähepilet".    Kiitsin Notsukest viielise tunnistuse eest - ka jooksvate hinnete hulgas oli sel pikimal ja raskeimal veerandil vaid üks "neli" ning ühe matemaatika töö pidi ta tegema uuesti ehk siis esimene sooritus väärinuks hinnet "3" või hoopis "mitterahuldavat". Prantsuse keel, see mille pärast ma aasta alguses väga muretsesin, on täiesti puhas viis! Kinke me veerandilõpul ei tee, pidulikku söömaaega  kodust väljas ka ei pea. Nautisime reedel hoopis koduahju-friikartuleid ja viinereid ketšupiga. :D Notsu sai külla kutsuda oma sõbranna lasteaiapäevilt ning pubekas läks laubal klassiõhtule ning sõitis täna ema juurde.    Ühe kahetunnise mullivanniskäigu lubasin keset päist päeva - mul ei ole ju enam kuhugile kiiret:)    Homme läheb suuremaks pakkimiseks - kes sõidab Kurgjärvele suusalaagrisse, kes sanatooriumisse. Just! Nende üheteistkümne tööaasta lõpetuseks veedan ma neli päeva  sanatooriumis - 12 protseduuri + saunakeskuse piiramatu külastus. Et sellega ei saa veel uimesid külge kasvatatud, on ka tuba ise saunaga sviit. Ja kolm korda päevas toitlustamist ilma nõude koristuseta:) Aeg iseendale.    PS! Head algavat töönädalat:P