530. aastal lasi Benedictus Monte Cassinos purustada paganliku templi ja asus selle asemel rajama suurt kloostrit. Nii sai temast benediktlaste ordu asutaja. Monte Cassinos koostas Benedictus ordu liikmetele ranged reeglid. Keegi benediktlastest ei tohtinud omada isiklikku vara. Söödi ühises lauas ja omavahelised vestlused viidi miinimumini. Benediktlaste peamisteks kohustusteks oli ilmalikust elust  kõrvaletõmbumine, palvetamine, individuaalne õppimine, ümbruskonna puudust kannatavate inimeste aitamine, füüsilise töö tegemine. Benedictus rõhutas, et ka kõige mustema ja lihtsama töö tegemine on vajalik. Äärmuslikku  asketismi ta ei pooldanud. Benediktlaste ordu muutus väga populaarseks, kloostrite arv kasvas kogu Euroopas. Hiljem muutusid benediktlaste eeskirjad leebemaks ning mungad said rohkem aega pühendada inimeste õpetamisele.