Kui olen avatud, armastav ja rahulik, siis ma tunnen, et mul pole mingit põhjust keelata talle oma füüsilist armastust. Olen siis mõistev nii enda, tema kui ka elu vastu ja ei nõua midagi, ainult annan. Samas tekib küsimus: kas see on armastav tegu minu enda vastu. Ma ju värskendan iga kord meievahelisi sidemeid, selle asemel, et ta vabaks lasta. Tahan veenduda, et ta ikka ihaldab mind. Tean, et ma annan, et saada, aga ma ei taha seda veel endale tunnistada.