Eesti Ekspress avaldas täna meie ühe üleilmselt tuntuima ning tõlgituma kirjaniku ning mõtleja - Jaan Kaplinski arvamuse, mis sisuliselt käsitleb ühiskonna stabiilsust ja turvalisust. Läbi rahvusvahelise võtme.    Seal toodud arvamusega võib nõustuda või mitte nõustuda, eks kõik sõltub inimese maailmavaatest, kuid ühes on Kaplinskil vaieldamatult õigus - hegemoon tagab rahu, stabiilsuse ja turvalisuse.    Kindlasti tõstatab selline lähenemine küsimuse hegemoonist endast - kes või mis see peaks olema või pigem, millistele tunnustele peaks hegemoon  vastama, et talle ühte püsivat võimutäiust lubada. Eriti situatsioonis, kui algselt hegemoon puudub.    Oluliseks muutub eeltoodud küsimus olukorras, kui Kaplinski artiklis toodu taandada näiteks ühe riigi raamidesse, ühe väikese riigi raamidesse ja siduda see poliitilise valitsemise gamma ning riikliku formatsiooni küsimusega.    Nii näiteks jõudis Euroopa alles peale 15 000 aastast poliitiliste formatsioonidega katsetamist järeldusele, et valgustatud absolutism on parim, mida (haritud ja mõtlemisvõimeline) inimene võiks üldse tahta. Aasiast pärinev konfutsianistlik filosoofia on riigipoliitilistes küsimustes samadele seisukohtadele jõudnud oluliselt varem, kuid see mõttemaailm jäi Aasiasse ja olgu sellega siis nagu on.    Rääkides valgustusfilosoofiast Euroopas, peab märkima, et paljud filosoofid on seda mõtteteed käinud, alates Thomas Hobbes'ist kuniVoltair'ini kes on valgustatud valitseja iseloomustuse kokku võtnud sõnadega: "Ma võin küll mitte nõustuda sellega, millest te räägite, kuid ma võitlen viimseni selle eest, et teil oleks õigus sellest rääkida".  Valgustatud absolutismi, eksisteerigu see siis monarhia, nn vabariigi või mistahes riiklikus vormis, probleemiks peetakse vaid järglase küsimust. Seega pole probleem valitseja vaid tema järglane ehk kuidas tagada absoluudi lahkumise järgselt (näiteks surm) seda, et ta järglane oleks sama "valgustatud", mitte aga despoot või omakasupüüdlik diktaator.    Niisiis Jaan Kaplinski.    Kirjanik ja mõtleja Jaan Kaplinski  kirjutab oma blogis, et kui USA olekski saanud maailma täielikuks hegemooniks, oleks maailm palju rahulikum paik. Varem sotsiaaldemokraatlike vaadete poolest tuntud Kaplinski sulest on selline seisukoht värske ja üllatav, märgib  Eesti Ekspress.    "Jälgides seda  tohuvabohu millesse maailm täna on sattunud, mõtlen ma et Ameerika laskis mööda ajaloolise võimaluse maailmas kord majja panna ja seekaudu paremaks muuta. See tähendanuks et 1946. aastal oleks pidanud põrutama ultimaatumi ainsale tõelisele võistlejale, NSV Liidule, ja muutma kogu maailma üheksainsaks USA mõjutsooniks," kirjutab Kaplinski.    Kõik väiksemad riigid oleksid siis olnud sarnases situatsioonis kui Lääne-Euroopa riigid olid külma sõja ajal, ent külma sõda ennast poleks olnud. Poleks olnud ka  võidurelvastumist, suuri sõdu Aasias ja Aafrikas, tõenäoliselt ka hulle diktaatoreid nagu Pol Poth Kambodzhas või Idi Amin Ugandas.    Tragöödia on selles, et tänapäeval pole enam võimalik ühendada maailm ühe valitseja või ühe võimukeskuse alla. Ainus võimalus maailma paremaks paigaks muuta oleks ühendada kogu maailma võim millegi Viini 1815. aasta kongressi alla. See kongress lõpetas Napoleoni sõjad ning tagas meie mandrile peaaegu saja-aastase rahu.    Selliseks arenguks peaksid kokku  leppima Hiina, Venemaa, USA ja Euroopa, lisaks India ja mõned arenguriigid Aasias ja Aafrikas.    Anar Rand  BHR