EML-il on selle lühikese ajaga tekkinud ka pisike kogemus asjade menetlemise osas ning ega meil ei ole kahju seda teistega jagada.  Esiteks tasub arvestada, et maksuamet omavolitseb natukene, kuid ega see ei ole ilmselt uudis.  Nimelt reguleerib registreerimistaotluste esitamist majandustegevuse registri seadus. Viidatud seaduse § 20 lõike 4 kohaselt kehtestab majandus- ja kommunikatsiooniminister registreerimistaotluse ja registreeringu muutmise taotluse vormid ja esitamiskorra. Vastava delegatsiooninormi alusel andis majandus- ja kommunikatsiooniminister 07.04.2004 määruse nr 65 "Registreerimistaotluse ja registreeringu muutmise taotluse vormid ja esitamiskord". Seda määrust muudeti viimati elektroonilise Riigi Teataja andmetel  majandus- ja kommunikatsiooniministri 31.12.2008 määrusega nr 122. Oluline on arvestada, et määrust ei ole muudetud seoses Riigikogu 22.02.2011 vastu võetud vedelkütuse seaduse ja käibemaksuseaduse muutmise seadusega.    Sellest hoolimata nõuab MTA MTR-is registreerimistaotluse esitamist sellisel vormil, mille MTA tubli ametnik on ise välja töötanud. Kui kütusekäitleja "õiget" vormi ei esita, võidakse viidata haldusmenetluse seaduse § 15 lõikele 3, mille kohaselt võib haldusorgan jätta taotluse  läbi vaatamata, kui ta on andnud menetluse algatajale tähtaja puuduste kõrvaldamiseks, kuid kui puudust ei kõrvaldata siiski tähtaegselt.    MTA on veel nii resoluutne, et isegi kui taotlusele lisatud kaaskirjast tuleb üheselt välja kõik see, mida omaloominguline taotluse vorm nõuab, ka seda ei arvestata, kusjuures ainus erisus on vormil see, et võimalik on teha ristike kasti, millel seisab kiri "Kütuse tarbimisse lubamine (märgitakse juhul kui tegemist on VKS § 42 lõikes 1 nimetatud kütuse  müüjaga)." Aga ega elu ei peagi lihtne olema.    Kuna tagatise vähendamiseks on vaja teada isiku majandustegevuse kohta täpsemat teavet, on ka selle saamiseks kehtestatud formularid, mida peab täitma, sest MTA soovib nii. Iseenesest on need täiesti mõistlikud asjad, mida küsitakse, kuid küsimise viis ja tagajärjed vastamata jätmisel on need, mis peaksid panema mõtlema.    Muidugi võib alati öelda, et süüdi on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, kes jättis ministri määruse muudatused  välja töötamata ja mistõttu maksuamet peab õigusvaakumis ise vaatama, kuidas õigust rakendada saaks.  Teine teema, mis on tõusetunud, puudutab mõistete sisustamist. Nimelt näeb ette VKS § 42 lõige 5, et tagatise vähendamise üldaluse puhul on nõutav ka isiku laitmatu ärialase reputatsiooni nõude täitmine.    Aga mis on õigupoolest laitmatu ärialane reputatsioon ning mis seda mõjutab?    Näiteks on teada kaasus, kus teise äriühingu pankrot ja maksuvõlg (alla 100 euro) loeti piisavaks, et  taotluse esitajal ilma igasuguse täiendava analüüsi ja kaalutlemiseta tuvastada laitmatu ärialase reputatsiooni puudumine. Mõlemal ühingul oli sama juhatuse liige. Nii et eks see kaalumine ja otsuse langetamine on kinni igas inimeses endas ja tema arusaamises seadusandja eesmärkidest.  Kuna tuntud advokaadibüroo, kellele põhiseaduskomisjon samuti vihjas, kogus tublisti kundesid ühise eesmärgi nimel, siis on loodetavasti üsna pea oodata ka praktikat küsimuses, kas tagatise nõue on põhiseadusega  kooskõlas, või vähemasti, kas maksuamet on kaalutlusõigust seadusega kooskõlaliselt rakendanud.    EML praktika hulka kuulub lõplikest lahenditest 0-eurone tagatis, kuid kindlasti on see pigem erandlik.