Raibe, kui palav on. Ma ei või isegi kiiremaid liigutusi teha, ilma, et higi vohama pistaks. Isegi kergemad kodused toimetused ajavad lauba immitsema. Arvan, et ilm soosib mõnuga ühte korralikku äikesekärakat. Ja kui see laks tulema peaks, siis hoidke piip ja prillid. Muidugi ei soovita äikese ajal kellelgi ujumas olla, olgugi, et mõte võib erutav tunduda. Erutuse asemel saate hoopis vägevat ergutust. Muidugi on nii igaühel võimalus  rikastada kalasuppi vürtsikama maitseelamusega... iseendaga ainult sel puhul. Ja kui suurest mürtsust ja kärtsust püksis jahedaks tõmbub, siis ei tasu ka hirmust puu alla peitu pugeda. Kui te muidugi Chuck Norris olete, siis istuge äiksega kasvõi puu otsas. Sellisel puhul kardab äike ju hoopis teid.  Olen ka mõelnud, miks äike inimesi köidab? No esiteks muidugi sellepärast, et nad on särtsakad inimesed, aga sedagi seni, kuni nad pole äikese tõelist särtsu tunda saanud. Teiseks meeldib inimestele äikese  kõikvõimsus, kuna sedasi õnnestub neil ennast sellega võrrelda. Muidugi meeldib mõnele sellisele mõelda, et äikest lööb ju nende viha tõttu, aga ega nad seda siis kõvasti ju välja räägi. Nad lihtsalt naudivad seda vaadet, kuidas nende viha sähvib ja käratab, nii, et mõnel vanuril püksid märjad.  Miks arvatakse, et äikese korral Jumal kurjustab? No muidugi on see tavaline udu, mida usklik toodab. Raske on ju tunnistada, et loodusnähtused on Maa loomulikud füüsikaliselt toimuvad protsessid. Aga siiski  arvavad nad, et Jumal sai kurjaks ja nüüd kuulutab seda kõigile.. milline tähelepanuvajadus! Hämmastav, kuidas sa suudad ennast maksma panna. Ja milline äge emotsioon. Ahjaa.. puberteet, muidugi, mul läks juba meelest. Ära põe, gümnaasiumis hakkad üle saama!  Siis veel olen lapseeas kuulnud, et keravälk lendab nagu ketas ringi ja lõikab kõrisid. Oh seda vahvat lapseiga. Fantastikat rohkem kui ameerika ulmefilmis. Kartsime keravälu nagu hunti koduteel... mmm. Ups, hundid ei ela linnas, ainult Punamütsikese  muinasjutus ju. Keravälk on kõigest pall, millega mängida ei tohiks, sest jalaga talle pihta nagunii ei saa, ilma, et ise jalutuks jääksite.    Ahjaa, iseendast kah. Mul on korras.. nii enam-vähem. Olen siis uue nädalani Viljandis. Eks selgub. Endiselt ootan oma sülearvuti, mis pole veel nädala jooksul ilmunud. Isegi sülearvutiga minnes on siit raske lahkuda.    Ja august möödub.