Kirjutasin täna kirja ühele inimesele, keda kohtasin pool aastat tagasi ja kes, ehkki ta on öelnud jaa Jumala kutsele, kahtleb selles. Mõtlesin pärast, et kuna suur osa kirjutatust võib julgustav olla ükskõik kellele, siis siin ka jupike sellest kirjast (tõlgin eesti keelde):    -----------------  Tihtipeale ma mõtlen, et kui Jumal kutsub meid mingi suure asja jaoks, siis peaaegu alati on  meil mingi takistus tee peal ees, mis paneb meid kahtlema või sikutab meid tagasi. Olla Jumala teenistuses (või selleks valmistudes) tähendab alati olemist vaimulikus pingeväljas: kui kristlased magavad, magab ka vaenlane, ent niipea, kui asume tegutsema, hakkab ka tema tegutsema.    Siiski ära karda, sest Jumal on suurem kui need takistused. Temal on suurem vägi kui sellel, kes sind takistada püüab - isegi rahalised raskused ei ole Tema jaoks tõeline probleem. Olen kindel, et mõnikord oleme  keerulises olukorras just seetõttu, et me tõeliselt õpiksime lootust panema Jumala ja mitte iseenda peale ja õpiksime igapäevaselt Temale toetuma. Nagu Paulus kirjutab 2Kr 12. peatükis: kui ma olen nõder, siis ma olen vägev. Jumal võib pöörata meie suurima nõrkuse suurimaks tugevuseks. See aga toimub mitte meie läbi, vaid Tema väe ja armu kaudu.    Hoia oma kutsumist alati silme ees ja see annab sulle jõudu minna läbi ka rasketest aegadest. Kui Jumal kutsub, siis Ta ka varustab. Leia keegi, kellega  arutada ja palvetada oma kutsumise pärast regulaarselt. Olen kindel, et see teeb Sind tugevamaks ja julgustab Sind väga.    Viimastel kuudel olen leidnud, kuivõrd palju sügavamale võib minna suhtes Jumalaga. Olen kogenud, et võin panna oma mured Tema peale ja Tema kergendab raskust ja annab rõõmu ja rahu, mida ma ei ole siiani võimalikuks pidanud.    Sul on vist jäänud mulje, et olen oma kutsumises väga kindel. Tegelikult ma arvan, et suurem osa ajast ma kardan, ent Jumal on nii paljudel  viisidel näidanud, et see pole lihtsalt minu idee ja Ta on julgustanud nii mitmel moel, et mul ei saa olla kahtlust. Tõtt-öelda see kutsumine kasvab iga päevaga tugevamaks.    Võti on vaadata Jumalale, mitte endale, oma suutmatusele, nõrkustele, hirmule, oskuste või rahaliste vahendite puudumisele. Mina pole iseenesest väärt, ent Jumal on. Üksnes Tema armust võime me elada, hingata, süüa igapäevast leiba ja teenida Teda erinevates olukordades. Tema armust võid ka Sina elada ja omada lootust - mitte  mingit hägust ja õrna lootust, vaid tugevat lootust, et Tema on see kalju, millel võid seista ka peale maavärinaid.    Rahu ja lootuse Jumal täitku Sind Tema headuse tundmisega ja Tema Vaim tõstku Sind üles nägema Jumala tööd Sinu elus.