Uus nädal, neid kaks veel. Siis tuleb udu. Tuleb üle metsa.  Õudne magamise päev see täna. Ei saanud kohe ülesse, jõudsin koju, magasin 2 tundi. Asi on rõhus arvatavasti. Mingi kõrvavaherõhk. Pole ammu Salme kultuurikeskuses käinud. Mitte et sel tähtsust oleks, aga niisama. Vist.  Lõpuks leidus keegi, kes minu ideed "enda mõnuks" maha teeb. See naeratuste  idee. Kriitika on hea. Loodan, et üle käte ei lähe. Pean kusagilt rasvakriite leidma, kui läheb. Teate ju küll.  Uni vajub ka mu rüperaali klahvidelt mu vereringesse. Vajub teistpidi ehk alt ülesse. See on ebavajumine. Vist. Mitte ei jaga.    Soovin teile mõnusat und, mu sõbrad ja lugejad. Langeme koos unerüppesse, kus saame Matiga koos liivakastis hullata ning veelgi kord tunnetada ammukadunud lapsepõlve, kus noorena ei hoolinud niipalju majanduslangusest, vaid vaatasid tunde, kuidas tuul  mängis karjamaal kollaste kõrtega. Vahepeal tuleb hingeliselt kunstiline ka olla. Vist.