Tänan küsimuse eest! Ma võib-olla astun veel sammu tagasi. Nagu te teate, toimuvad ju pidevalt läbirääkimised, ühes kohas valitsusega ja teises kohas kohalike omavalitsuste vahel. Kogu eelarveprotsessi üks eeldus on mingisuguste kokkulepete saavutamine. Kui me vaatame protsessi käiku sellel aastal, siis näeme, et ka omavalitsused ei ole aktsentueerinud seda, et on olemas Riigikohtu otsus  ning et tuleks eraldada riiklikud ülesanded ja omavalitsuse ülesanded. Tuleks nõuda riigilt aru, kui kaugel need protsessid on, et saaks konkreetselt hinnata nende tööde mahtu, mis riiklike ja omavalitsuse ülesannete täitmisel omavalitsuste ees seisavad. Pean ütlema, et tihti valib omavalitsus mugava positsiooni, öeldes, et tal lihtsalt ei ole vahendeid, ta on väike, tal on vähe inimesi ja ta ei saa neid ülesandeid üldse täita. Väga paljusid asju ei püütagi täitma hakata. Elatakse oma konkreetses  keskkonnas. Kontrollimehhanismide täiustamisega me ei saavuta seda eesmärki, mida me tahame saavutada. Meil on olemas omavalitsused, meil on vallavalitsused, meil on vallavolikogud, kes seda peaksid tegema. Meil on terve hulk ülesandeid, mida peaksid täitma maavalitsused. Ma isegi rõhutan, et omavalitsuste jaoks peaks olema süsteemne õpetamis- ja koolitusprogramm. Riigikontroll on teinud omal algatusel terve hulga koolitusi omavalitsuste töötajatele. Saal on alati täis, inimesed tulevad kokku ja kuulavad. Me oleme  teinud omavalitsustele sageli koolitusi. Tihti võtavad ministeeriumid selle eest raha. Siin on oluline koostöö. Minu arvates on riik mingil määral ennast omavalitsustest distantseerinud ja ka omavalitsused on selle distantsi loomisele kaasa aidanud.