On siiski midagi, mida me ei kuulnud tol päeval Asta ja Valteri aiamaal võrktelgis pehmete patjade peal kohvi juues. Me ei kuulnud, kuidas Asta ja Valter koos laulavad. Aga ehk tuleb kunagi seegi võimalus. Lugusid mõlema pikast elust jätkus ohtrasti ja jätkus ka seda lummavat valge pojengi lõhna, mis üle kogu aia hõljus ja meie  lühikese koosviibimise veelgi meeldejäävamaks tegi.