Me elame ajastul, kus hinnatakse intellektuaalse ja empiirilise teadmise väärtusi. Me ajastu küll ühelt poolt soosib imelist ja muinasjutulist (võtame kasvõi Harry Potteri või väga hea Sõrmuste Isanda lood), kuid samas teevad vanemad kõik, et nende lapsed võimalikult varakult "targaks" saaks. Mida see tähendab? Et nad enam jõuluvanasse ei usuks. Ilmselt minu järgnevad mõtted võivad teid häirida, kuid arvan, et  selline valgustusajastu anakronism ei peaks küll eesmärgiks omaette olema. Kui me püüame kõigest jõust imelise ja kauni ja muinasjutulise kadumist kiirendada, siis ilmselt on meiega midagi valesti. Ärge mind vääralt mõistke - ma ei ole siin uut nn jõuluvanausku propageerimas, ainult rõhutamas seda, et väikelaste juures kantiaanliku maailmapildi juurutamist meetodil - mida varem seda parem - ei saa vast küll lapse arengu parimaks näitajaks pidada.