Aga see-eest sain eile õhtul, peale nõude-pesu, lastega tegelemist, pesu-pesu ja ahjukütmist ka veidi raamatut lugeda ja täna hommikul siis lõpetasin esimese Paulo Coelho raamatu lugemise oma elu jooksul. Üldse olen proovinud igasugustest moes olevatest asjadest kauge ringiga mööda käia, sest massiliikumised pelutavad mind. Nüüd siis jõudis Coelho ringiga ikka minu  juurde, läbi sooja soovituse muidugi, muidu ma poleks seda raamatut vist ise küll kätte võtnud. Soovitati, et "Alkeemik", see on klassika, aga et just "Veronika otsustab surra" on tegelikult Coelho parim raamat. Hakkasin siis lugema ja imestasin isegi, et ta suutis mind juba esimese kümnekonna leheküljega panna nii mõnegi asja üle pikemalt mõtlema. Mitte pikalt, aga siiski… Täna jõudsin siis lõpuni, mis pidavat äärmiselt ootamatu olema… ja pettusin täiega. Lõpp oli igav, aga enne seda suutis see raamat mind  ikkagi paar korda nutma panna, sest mingi laused ja lõigud tungisid ootamatult väga sügavale minusse. Ja näitasid sellega minu jaoks ära mu hetke sügavaimad vajadused ja puudujäägid…mida ma tegelikult ju tean juba ammu-ammu. Aga samas praegu ma neid konkreetseid kohti enam ei mäleta, vaid mäletan enda emotsioone. Üldiselt tundub, et see raamat mõjub seetõttu väga paljudele inimestele, et seal sees niivõrd üldinimlikud ja supersügavad tunded nagu hirm, surm, seks ja armastus…ja palju muud muidugi ka. Aga need  esimesed 4 - need mõjutavad 100% kõiki inimesi ning panna need sellisesse suht lühikesse jutukesse… kui see ei mõju, mis siis veel. Samas oli minu jaoks see teema - elu eesmärgi ja mõtte otsimine surma ootused hirmus liigagi tuttav ja läbielatud etapp, seetõttu see mind vist enam ei üllatunudki. Olen ise selle raamatu teemadel viimastel aastatel nii palju rääkinud ja kuulnud ja mõelnud ja vestelnud ja endale neid asju selgitanud, et pigem leidsin raamatust ainult mõne sellise oh-jah-kinnituse oma  seisukohtade õigsusele. Seega - mind paraku see raamat ei loksutanud. Kurb, aga selleks loksutamiseks peab ikka väga kreisi või väga super-eriline teos olema.