Hüvesõprade "kirev" päritolu illustreerib mahajaana budismi üht põhilist maailmavaatelist alust, mille järgi täiuslikud bodhisattvad võivad ilmuda ja tegutseda ükskõik mis kujul ja kellena, vastavalt sellele, mis tasemel on olendid, kes nende abi vajavad. Kõik ei ole ju küpsed Buddha õilsa õpetuse  vastuvõtmiseks selle kuulutuslikul kujul; bodhisattvad peavad aga aitama kõiki, nii tarku kui ka rumalaid, nii pühasid kui ka patuseid. Sestap lastaksegi Sudhanal õppida puht-religioossete tarkuste kõrval ka hulga praktilisi ilmalikke tarkusi, mida kõiki läheb vaja olendite aitamisel ja küpsusele viimisel. Kõik hüvesõbrad, olgu budistid või ilmalikud, inimesed või jumalused, rõhutavad aga seda, et kõik nende teadmised on saadud buddha väel, kellele nad on varasemates eksistentsides loendamatuid kordi aupaklikkust  osutanud. Lõpuks on nad mingil spetsiifilisel alal täiuslikkuse saavutanud, mida nüüd Sudhanale edasi annavad. Kuid kõik ilmalikud tarkused omandavad sügavama mõtte vaid religioosses raamistuses, milleks on mahajaanale omaselt kaastunne kõikide vastu ja soov kõiki aidata. Teadmisi ja praktilisi oskusi "iseeneses", ilma kaastundeta võrreldakse laste mänguga, millega bodhisattva ei peaks aega viitma.