Ka Scheler ei taha dualismi "vaimu" ja "elu" vahel olematuks teha või ületada. Ent ta annab sellele dualismile, olu ürgsele kahes­tumisele, teistsuguse sisu ja tähenduse. Pole võimalik kujutleda vaimu pidevat esiletõusmist, arengut, elust. See uus printsiip, mis teeb ini­mest inimeseks, asetseb väljapool kõike seda, mida nimetame (psüü­hiliseks ja vitaalseks) eluks kõige  laiemas mõttes. See printsiip on elule üldse vastakas printsiip; teda pole võimalik tuletada elust mingi "loomuliku evolutsiooni" teel (vt. mainitud teos lk. 46).