Ühes oldi ühel nõul - kuigi migrantide vastu suunatud ksenofoobiat kohtab eelkõige Venemaal sageli ja igal aastal sureb seetõttu kümneid inimesi, on suurimaks probleemiks siiski  migrantide staatuse reguleerimine. Tänase seisuga töötab "mustalt" rohkem kui 90% Kesk-Aasia töömigrantidest Venemaal. Oma suur osa on sellel, et Venemaa lubab välistöölisi riiki kvootide alusel. Kvootide aluseks on aga sageli poliitilised motiivid ja mitte tegelik majanduslik vajadus. See teeb aga sisserändajad haavatavaks grupiks, kes on dokumentideta ning sotsiaalsete garantiideta,langedes sageli orjastava kohtlemise osalisteks või inimkaubanduse ohvriteks. Kõiki neid lahendusi peaksid Kesk-Aasia riigid otsima  üheskoos. Praegu on erinevad statistikakogumise meetodid, millest ühestki pole eriti kasu, tegevusi dubleeritakse või siis pole neid üldse. Puuduvad tehnilised vahendid, puudub ka väljaõppinud personal, kes seda statistikat koguda oskaks. Jutu jätkuks kirjutan lähiajal järgmisena Filipiinide migratsioonipoliitikast, millel on rahvusvahelist staaži juba 1974. aastast, OSF-i Central Eurasia initsiatiivist ja sellest, mida võiks teha välistööliste pensionitega.