1. olevat senine usumõiste käsitlus skolastiline, kitsas ja sallimatu. Kahjuks jätab autor siin ligemad kirjeldused enese teada, olles üpris kitsi ka tõikade esitamisega. Võib ainult arvata, et  sesse usumõistesse ta arvates ei mahtuvat mitmesugused sotsiaalsed probleemid, tas puuduvat ühiskondlik vaist ja ligem seos patsifistlikkude ja evolutsionistlikkude aadetega. Kõik need asjad olla puhtal kujul selle usumõiste ees "ilmalikud" ega olla seetõttu ka mingit kasu nende käsitlemisest. Vastavale kirjutiste vaim "Akadeemias" polevat seetõttu kokkukõlas "ristiusu postulatiivsete ideedega", olevat midagi isiklikkude vaadete ebakohase külgepookimise sarnast jne. Pole siinkohal mõtet laskuda ligemaisse  selgitusisse, kuid lubatagu siiralt nentida vaid seda, et sääraseid etteheiteid langetada ristiusu aadressil on võimalik üksnes kohutava teadmatuse taustal. Ei tea, et kristluse mõju paljudes sotsiaalsetes küsimustes oleks olnud karjuvalt vähene või isegi võimatu. Tarvitseb vaid avasilmi jälgida neid eetilisi maksiime, milliseid leidub Uues Testamendis, siis peaks olema hoopis võhikulegi selge säärase etteheite asjatus. Ristiusu õpetuse vaim on sotsiaalse eetose vaim ja see on ilmlikustunud kiriku süü, kui  see vaim igal ajal küllaldaselt esile ei ole tulnud. Ei tea religiooni, kus see vaim nii puhtal kujul nähtavale tuleks, kui Jeesuse eefilisis nõudeis. Seega igasugune etteheide kristluse usumõiste skolastilise kitsuse suhtes on vaid sõnakõlks, mida võib meelevaldselt pilduda ju alati siia ja teiselegi.