Keeruka käitumusliku  mimikri näitena võib tuua Wolfgang Wiekleri poolt põhjalikult kirjeldatud mimikrisüsteemi, mille puhul kihvlimakala Aspidontus taeniatus jäljendab suuremate kalade ektoparasiitidest toituva huulkalakese Labroides dimidiatus [2] käitumist. Viimane läheneb oma hooldatavatele erilisel viisil diagonaalis ujudes, mida suuremad kalad peavad sümbioosipartnerit tähistavaks märguandeks ning lubavad sääraselt käituva puhastaja endale ligi. Kihvlimakala, kes sarnaneb Labroides dimidiatus'le nii oma kehakuju ja põikivöödituse poolest, läheneb hooldatavatele samasugusel viisil, kuid ta toitub elusate kalade kudedest, mida näksib nende uimede ja naha küljest (Wickler 1968: 157-176). Säärase keeruka käitumusliku kohastumise puhul, mis ilmselt sisaldab ka õppimiselemente (kihvlimakala kohandab oma käitumist vastavalt suuremate kalade reaktsioonidele), näib pettusest kõnelemine olevat põhjendatud.