1  [1] Opositsioonipaaridele üles ehitatud kirjeldamissüsteemi võib ju üle kanda kogu inimkonnale juba aju ehitusest tulenevana (vt Lotman 1999: 29-30,  329, kuid ma pole kindel, et "üldlevinud" võrdub "ainuvõimalikuga" (selle mõtte eest on hoiatatud juba muinas-Indias) (Lindtner 1990: 45, p. 23). Vana-India filosoofia tunneb ka "kolmikuid" (nt Lindtrner 1990: 55, p. 44) ja isegi "nelikuid" (Ibid.: 45, p. 23-25; Mäll 1998: 299), kuid viimatinimetatud kategooriates tegutsemine eeldab vist pikemat katkestusteta (mõtlemis-)kultuuritraditsiooni, kui Õhtumaadel võtta on, kus "kolmikutenigi" jõutakse harva (vt nt 2. joonealune, kus J.Lotman ise "kolmikuga"  opereerib, või siis Wittgenstein 1996: 62-65, p. 4.0621). Seepärast jääksingi mugavama variandi juurde, kuivõrd selle kasutamine nõuab vähem energiat ja tundub antud juhul olema piisav mõtteseoste edasiandmiseks. Seda enam, et binaarne opositsioon on pigem hinnangulist suhet edasi andev konstruktsioon, mis aitab meil vastu võtta mingeid otsuste jadasid.