Panin punkti. Kui õppejõudude varasemad soovitused näisid mõistlikud, siis viimane nõue, leida midagi olulist Vihalemma toimetatud meediasüsteemi ja meediakasutuse raamatust, oli tõesti tobe. Olin kõik sellesama juba eelmises punktis ära rääkinud ning lõin juhendajate soovitusel eraldi peatüki mittemillestki...    Ühe oma töös esitatud fakti võtsin iidvanast, kümne aasta tagusest isiklikust meilboksist - originaalkirja lehtede ühinemise koosoleku kohta. Herr Taivo  Paju dateerib kuupäeva aga kaks kuud varasemaks...    Kui nüüd kaubeldud retsenseerija oleks nõus mu töö läbi vaatama, siis ei peaks ma otsima mulle täiesti tundmatute kaaskaitsjate kontakte.  Ja kus paganama kohas Tallinnas võiks asuda köitekoda... Ja huvitav mitusada krooni küsitakse 43 lk köitmise eest? Kas tuleb teha üks või kaks eksemplari? Kas intervjueeritud kodanikele on viisakas oma töö eksemplar anda? Yeah.    Mu palavikust segane peakesekene viltuse tuka all (jõudsin oma  soengut võrrelda juba kunagise menubändi Kiss liikmete omadega) on kaotanud viimase kui aruraasu.    ÖÄK. Esitlusele mõtlen tervenedes.    Edit 17.02:  Köita ei ole vaja. Saata õppejõududele ja retsensendile meiliga, printida kaks eksemplari pluss retsensendi arvamus kaasa. Slaidid mälupulgale. Seminaritööd kaitstakse juhendajatele.  Läks kohe lihtsamaks see eluke. Ja hoolikalt Humeriga öö jooksul mitu korda pestud nina kaudu on võimalik kohati isegi hingata.