Selle hooaja "Laululahingu" avasaade oli aga just nimelt igav. Banaalsed poplaulud, mida ei lihtsalt ei suuda enam saja tuhandendat korda kuulata, eriti kui esitajadki puha ühtemoodi kõlavad. Nagu oleks külapulmas. Või  kõrtsis karaokeõhtul. Kõrvad hakkasid juba poole saate pealt huugama, lõpuni ei jaksanud vaadata. Žüriigi mõjus igavamalt kui kunagi varem, ei päästnud asja isegi Aunaste naljad. Ehala ja Saluveer on oma ala autoriteedid ja väärikad inimesed, aga mõjusid selles saates liiga akadeemiliselt. Hirvo Surva ja Mart Juur olid ikka teine tubakas! Siis oli žürii sähviv suuvärk omaette kompvek, saadet kannatas vaadata isegi sellel, kellele laulud korda ei läinud.