Tere,    täna kiire lugu sellest, kuidas ma jälle raamatukogus käisin.    Olukord on nüüd selline, et pean ikkagi septembri l6puks korraliku kontseptsiooni oma  tööst esitama - siis on ehk lootust saada ka juhendaja!!!! peale kahte aastat sebimist.    No, tuli siis m6te, et kuna täna on veel vaba päev, et ma kasutan seda hästi ja käin korraks ülikooli raamatukogus. (Hea, et ei tulnud näiteks m6tet s6ita Mainzi v6i kuhugi veel kaugemale!)  M6eldud, tehtud, (ehk nagu lätlaste puhul kehtib: tehtud, tehtud). V6tsin siis kaasa ka s6ber Sweni, kes on Frankfurdi ülikooli raamatukogu asjatundja ja läksime.    Kui me kohale j6udsime, siis selgus, et  KOGU humanitaarraamatukogu, sh ajalugu, keeled, teoloogia, on just täpselt TÄNA suletud, sest personal viibib väljas6idul!!! (Sellepeale: ka meie haiglal on reedel väljas6it, aga keegi ei tule selle pealegi, et kogu haigla korraga välja s6idaks!!!)  Igatahes oli meie käik asjata. Siis m6tlesime, et peaks ikkagi midagi kasulikku tegema ja end lugejaks regama, siis saab ka laenutada. Niisiis kulgesime teise punkti, kus saavat end regada.    Algus oli paljut6otav - kohe lubati online´s  eelregistreerida ja siis pidi minema teise laua juurde, et kaart kätte saada. Mul siis juba süda aimas, et nad kohe küsivad mu käest aadressi t6estust. Siin on ju nimelt selline süsteem, et aadress on ID kaardi peal kirjas. Mul on aga Eesti ID ja siis ma pean alati, kui midagi teha tahan, oma siinse sissekirjutust6endi esitama. Mida mul loomulikult ju kaasas ei olnud, sest ma ju ei teadnud, et mul seda vaja on. Swenil oli sama seis, sest tal varastati ID Londonis ära, ja pärast pole ta uut taotlenud. Ta isegi  kardab, et äkki peab trahvi maksma, ja teades siinseid olusid, v6ib tal ka 6igus olla!    Olgu kuidas on, mina lähen järgmisel nädalal sinna uuesti ja v6tan oma neetud paberi kaasa.    Kui me head aega ütlesime, siis tegime veel kokkuv6tteid: läks täpselt nii, nagu oli ette ennustada - et mitte midagi ei saavutanud. See on siin tüüpiline, et absoluutselt iga asja peale kulub ILGE aeg. No aga kuna mina seda juba südames ette aimasin, siis ma ei olnudki väga pahane. Lihtsalt naer tuli peale, et  kuidas ikka t6esti MITTE MIDAGI esimese korraga ei 6nnestu.    Vot sedasi siis. K