Kogu selle õnne keskel õnnestub mul muidugi vahel end magama nutta ja vihaselt rusikaid vastu patja taguda ning tunda end  kogu maailma ebaõigluse ohvriks langenuna, ent by morning you'll be gone ja I would rather have thirty minutes of wonderful than a lifetime of nothing special ning muud taolised klišeed, mis panevad mõtlema, et kõik ei ole nii traagiline ja oma õnnetu saatuse üle nutmine lihtsalt ei tooda.