Kuidas seda manipulatsiooni läbi viia? Katseisikutele anti  kaks erinevat tähelepanuülesannet: ühel juhul oli ülesanne lihtne ja seotud pallikesega, teisel juhul oli ülesanne raske ja seotud fiksatsioonipunktiga pallikese keskel. Loogika oli muidugi selles, et lihtsa tähelepanuülesande korral peaks suuruseillusioon V1s püsima, kuna ka kontekstiteave saab töödeldud, kuid et raske tähelepanuülesande korral peaks suuruseillusioon V1s vähenema. Ja just sellised tulemused leitigi. Lihtsa tähelepanuülesande korral leiti V1st eelmises postituses kirjeldatud efekt: näiliselt tagumine pallike aktiveeris suurema osa V1st, näiliselt eespoololev pallike aktiveeris väiksema osa. (Tegelikult kasutati käesolevas katses ringikesi, mis tegid fMRI mõõtmise veelgi elegantsemaks, kuid jään lihtsuse huvides pallikeste juurde.) Keerulise tähelepanuülesande korral väitsid katseisikud, et nad olid nii ametis tähelepanuülesandega, et ei näinudki suurt midagi pallikeste kohta. Seda tulemust oli näha ka V1s: näiliselt kaugema ja näiliselt lähema pallikese poolt tekitatud aktiivsuste vahe V1s oli oluliselt väiksem kui lihtsa tähelepanuülesande korral. Huvitav oli muidugi see, et pallikeste vahel võis erinevaid aktiivsuseid mõõta sellegi poolest - see erinevus oli lihtsalt väiksem. See tulemus läheb kokku sellega, et sügavustunnuste integreerimine tundub olevat sisseõpitud ja automaatne protsess, mida tähelepanu küll võimendab, kuid mida tähelepanu puudumine olematuks ei tee.