Inimese keha on nagu keeruliselt komplitseeritud imeteos, mis tekkinud jumala loovast käest. Nagu iga komplitseeritud masina juures arvukad rattad ja kangid teineteisest sisemiselt haaravad kinni ja piinliku täpsusega peavad töötama koos, et masinat hoida käigus, nii on ka inimkeha kõik organid  määratud oma funktsioonidega segamatuks koostööks. Ja jälle on nahk see organ, millele avalduvad kõik sisemiste organite refleksmõjud ja peegelduvad sealt vastu. Juba ammu oli tuttav, et üksikute siseorganite haigusnähtude korral vastavais nahakohis esinesid n-n. hüperteesiad, s. o. teritatud nahatundelisus puudutamisel, ja tihti tekkisid punetused või plekid. Need n-n. Headi tsoonid mängivad olulist osa sisemist organismi käsitlevas arstiteaduses ja praktilises arsti-diagnoosis näitavad talle juba välisel  vaatlusel, kus kohal sisemuses tuleb otsida haiguse asukoht.