Alvander kõndis kikkis kõrte seas terariistaga ja langetas elavat surnuks.  Ikka sähvakas hooga paremalt vasemale, vikatikand maadligi ja loogu langemas.  Mahlast ja tummist.  Seda välja ta teadis, seda põldu tundis.  Siin julgelt käia söandas.