Olen nüüd tõesti paar korda osundanud subjekt-objekt suhtele ja sellest johtuvale kohtlemisele, olemisele ja mõtlemisele, suhtumisele inimesse ja inimlikku igas mõttes. Kui rajada õppekava olemuslikult faistlikule või kommunistlikule (vahet ei ole!) pedagoogilisele ideoloogiale, siis kujuneb edasistest taotlustest sõltumata selline õppe- ja  kasvatussüsteemi alus, ehk paradigma ühiskonnaelu ja inimese käsitlemiseks, mille kohaselt säilib ja tugevneb faistlik/kommunistlik vaim, mille kandjad idealiseerivad võimu, autoritaarsust ja vägivalda "õigete" eesmärkide saavutamiseks. Inimesed kujunevad siis vahendiks ja inimlik ülearuseks, so pigem segavaks kui soodustavaks asjaoluks. Varem olen mitmel korral paradigmat käsitlenud ja pikalt lahti kirjutanud kümmekond paradigma tunnust. Kahjuks see kõik on olnud nagu vesi hane selga. Mõelge vaid! Mõne  aasta pärast saab kakskümmend aastat iseseisvat Eesti Vabariiki - sama palju, kui Vabadussõjajärgne (II maailmasõja eelne) Eesti Vabariik üldse kestis.