Keeruline on olukord, kui nad on sisse piiratud sajast põhjala sõdalasest hobustel, kes tungivalt soovitavad neil alla anda ja vastuseks seiklejad neid hoopis hakkima hakkavad. Tulemuseks oli see, et gnoomid kes vaikselt kohal istusid ja vastu ei hakanud, seotid pampudeks ja visati hobustele, päkatsit ja barbarit (kes ka muide Põhjast pärit) taoti niikaua, kuni nad enam ei liigutanud. Päkapikk stabiliseerus  viimaks, tema kaaslane mitte. Mõneti oli seiklejate vastumeelsus alla anda mõistetav, kuna eelmine kord, kui eelmainitud barbariga "vestelda" sooviti, lõppes asi sellega, et viimast üritati mägijõe kaldal vibudest siiliks lasta. Siis lõppes asi hobuse ja suurema osa varustuse kaotusega, pluss külmetus. Kõige hullem on muidugi asi, et neil pole aimugi, miks nende vastu nii suurt huvi tuntakse. Jutu point on see, et tegelt mulle ei meeldi mängijaid maha koksata aga vahest ei ole lihtsalt valikut. Aga eks näis,  mis järgmine nädal juhtuma saab.