Teist perioodi nimetatakse tuntavas vormis armu äravõtmiseks - inimesele osutub raskeks iga kristlik tegu. See periood on hirmus valus ja raske, kuid on pääsemise teekonnal absoluutselt möödapääsmatu igaühe tarvis meist. Sest et Kristuse käskudele ustavaks jäämises väljendub meie iseloom, meie otsus, meie usk. Ja nagu Issand ütleb: Alguses antakse inimesele armu selleks, et ta midagi ära teeks. Seejärel võetakse arm ära, et anda inimesele võimalus näidata üles oma ustavust. Ja seejärel, kui ta on näidanud üles ustavust pisimas (Lk 16: 10), antakse talle suurim rikkus - igavik.