Vaid  kuuskümmend aastat pärast inimõiguste rahvusvahelise kaitse süsteemi asutamist oleme jõudnud olukorda, kus inimõiguste algne idee - kaitsta iga inimese loomuomast väärikust - on muutunud sedavõrd arusaamatuks, et praegusel ajal tehakse ÜRO raames jõuliste huvigruppide survel tõsiseid pingutusi määratlemaks aborti mitte raske inimõiguste rikkumisena, vaid vastupidi - inimõigusena, mida peavad tunnustama kõik riigid ja rahvad.[5] Seega oleme tunnistajaks, kuidas on sündimas uus "inimõigus" - õigus tappa.[6]