Autoritaarne diktatuur on valitsemisvorm, mida iseloomustab võimu koondumine liidri või kitsa oligarhia kätte, kuid muid eluvaldkondi puudutab diktatuur vähe. Autoritaarset riiki õigustatakse tavaliselt vajadusega erakorraliste abinõude järele ühiskonna kriisist väljatoomiseks ning demokraatia taastamiseks. Autoritarism ei sea eesmärgiks uue ühiskonna ehitamist ja uue inimese kasvatamist,  vaid rõhub just traditsiooniliste väärtuste ja rahvusliku ühtsuse säilitamisele (nn konservatiivne diktatuur). Autoritaarne riik propageerib pragmatismi ja erilist ideoloogiat tal ei ole. Tuginetakse ajaloos väljakujunenud ühiskonnakorraldusele. Kodanikeõigusi piiratakse sedavõrd, kuivõrd on see vajalik diktatuuri püsimiseks. Seepärast on autoritaarsete riikide spekter karmist terroristlikust režiimist, kus igasugune teisitimõtlemine on armutult maha surutud kuni pehme liberaalsuseni, kus võimud sallivad  sõnavabadust ja austavad inimõigusi, kuid mitte demokraatlikul teel võimuvahetust, ülimalt mitmekesine. Autoritaarseks juhiks võib olla riigipea, valitsusjuht aga ka mitteametlik autoriteet. Sõjaväel on enamasti autoritaarses riigis väga tugev positsiooni, sõjaväeline diktatuur on autoritaarse riigi üks vormidest. Enamus Ladina-Ameerika, Araabia, Aasia, Aafrika ja sõjaeelse Euroopa diktatuuridest (sh Eesti) olidki autoritaarsed.