Mõnes mõttes ju mõistetav, inimene tahab lihtsalt, et teda rahule jäetaks; vajadusel heiskab uuel pühal teist värvi lipu, pomiseb tööpäeva  alguses uusi kohustuslikke vormeleid ning vahetab "seltsimehe" "härra" ja "härra" "seltsimehe" vastu. Peaasi, et saaks enam-vähem oma elu edasi elada. Orwelli peategelane romaanis "1984" katsub ka ju veel keskealise mehena suruda kurgust alla võigast "Võidu" džinni ja leida üha trööstitumast keskkonnast kasvõi natukenegi tröösti. See on inimloomuses, see kohanemine on aidanud inimkonnal laieneda kõigile mandritele, isegi Antarktikasse (iseasi, kas hooajaline baas kvalifitseerub elupaigaks või mitte). Ent  kohanemine ei tohiks välistada elementaarset huvi ümbritseva maailma vastu. Pikka aega kapseldunud inimene satub muidu liiga lihtsalt esimese mõjuka tõeallika võimusesse.