19. sajandi keskpaigas jõudis Angkori prantslasest vaimulik Mouhot. Mouhot sai nähtust šoki: prantsuse misjonäril oli maha jäetud templimaastikut nähes tunne, nagu oleks ta sattunud mingile teisele planeedile, kus tsivilisatsioon on hukkunud kosmilise kataklüsmi tagajärjel. 20. sajandi esimesel poolel tegid Prantsuse uurijad, kelle hulgas oli ka Vene päritolu kunstiteadlane Golubev, templikompleksi puhastamisel, kinnitamisel ja konserveerimisel ära kolossaalse töö. Teine maailmasõda katkestas need tööd kümneks aastaks. Tööd taastusid uuesti 1950. aastatel.