6. Tähelepanu tuleb kindlasti juhtida raskustele astmeid puudutavate maksureformide mõjude hindamisel. Enamasti ei muudeta reformiga ainult astmeid. Kui ühtlase skaala kasutuselevõtuga koos on samaaegselt maksuerandid kaotatud ja neid vähendatud ning maksude administreerimist parandatud, siis ei saa rikaste deklareeritava maksustatava tulu kasvu tervenisti kirjutada ainult skaala muutmise arvele. Või  kui näiteks maksureform on toimunud majanduslanguse ajal, siis on pärast keeruline öelda, kui palju majanduse taastumine on tingitud reformist ja kuivõrd muudest teguritest. Üks õpetlik näide on Joel Slemrodil ja Jon Bakijal3 ning see puudutab üht uuringut, mis tehti üsna pärast seda, kui Bill Clinton tõstis 1993. aastal kõrgeimat piirmaksumäära. Leiti, et kõige rikkamate tulu langes 1993. aastal eelmisega võrreldes tervelt 7,8% võrra. Samas jäi tähelepanuta tõsiasi, et 1991. aastaga võrreldes see  õigupoolest ei vähenenud. Kuna Clinton valiti ametisse novembri algul 1992. aastal ja maksumäära tõus oli kõigile ette teada, siis paljud kasutasid ajalehtede soovitust sättida tulu tekkimine maksimaalselt 1992. aastasse.