Lasin rattale talvekummid panna. Ikka on vilets sõita. Lumehanges on lihtsalt raske, aga kõnniteele sisse tallatud jalgrajal lausa võimatu, sõida nagu lahtises liivas, ratas lihtsalt vajub alt ära, kord paremale, kord vasakule. Kõik mu turvalised otseteed on järsku ebaturvaliselt läbitamatuks muutunud. Sõiduteel saab küll sõita, aga jalgrattateedel enamasti mitte.    No mulle seletati küll seal jalgrattatöökojas, et need  naelkummid aitavad siledaks sõidetud jää peal. Jama on see, et EMA rääkis mulle põhimõtteliselt sama juttu. Räägitakse jah, et EMA TEAB, aga no kes oleks võinud arvata, et kõige muu elutarkuse lisaks võib ema sind isegi jalgratta naastrehvide asjus harida...  lapsed, kuulake, mida te ema teile räägib! See VÕIBKI tõsi olla!!!    Samas, ma näen et teised jalgratturid sõidavad küll ja pole nagu hullugi?  Tegelikult on mu peamised kõhklused seotud ikka selle Nõmme mäega, eriti sealt  laskumisega. Jubeda vungi võtab ju sisse, mis siis kui libedaga hoogu maha ei saa?