Niisiis,  kuulutasin end eelmisel nädalal puhkuselolijaks ja põrutasin Pärnu - just enne seda, kui päris suveilmad tulid, nii et vahepealseks paaripäevaseks rannahooajaks olin kenasti jälle "vales kohas". Sõbrantsi sünna oli igati meeldiv, ikka vanad head näod, ainult lapsi hakkab järjest lisanduma   Pooleaastane magas enamasti issanda rahus oma vankris ja viieaastane semmis omavanuse naabritüdrukuga, nii et  suured said rahulikult suurte jutte rääkida. Ausõna, päris kena vaheldus on mõnikord kolmekümbiste normaalsete inimeste seltskonnas kolmekümbist normaalset inimest mängida. Mis sest, et ma üürikas elan, pubekate muusikat kuulan ja lõunamaareisidel ei käi - vana tutvuse poolest antakse sellised tartulikud kõrvalekalded andeks.  Asjalikku nägu tegin ikka ka, vaarikavõsas mütates nimelt. Olgu öeldud, et kadestamisväärset polnud seal midagi, seniste ilmade tõttu olid vaarikad tulihapud ja muus osas täiesti  maitsetud. Nii et vaarikakorjamine taandus lihtsalt eestimatuslikuks Tööks. Koju kaasa pandud marju sõin kah suhtes kausitäis jäätist ja viis vaarikat, niisiis kulus paari salatikarbitäie peale kolm liitrit jäätist ja viimased läksid ikka külmkapis hallitama.