ma nüüd  veidi oma mätta otsas kükitades seletan:  on hobi, mis pakub hingele ja vaimule, sealjuures ikka ka ajule.  on hobi, mis pakub ajule, kuid sealjuures ka ikka hingele ja vaimule.    esimest sorti hobist sai ka minu väga armastatud töö. kuid peale mõneaastast töötamist ilmnesid tõsised takistavad asjaolud, mistõttu pidin sellest tööst loobuma.    teist sorti hobi hakkasin täiendavalt õppima ja alustasin ka sellealast tööd. kuid see töö nõudis kohutavalt palju materiaalseid ja  vaimseid ressursse edasiõppimiseks.    liites kõik plussud ja miinused kokku, leidsin, et minu jaoks esmapilgul nõme palgatöö on ainuvõimalik tee raha teenimiseks.  no ja sellelgi tööl on siiski oma meeldivad osised. ja üldsegi mitte vähe.  nii nagu Sinugi tööl, eks ole!    mõtlen nüüd, et töötades esimest sorti kirjeldadtud hobi alal, oleks ikkagi aju veidi vähem toitu saanud ja elu oleks veits ühekülgseks jäänud.    töötades teist sorti kirjeldatud hobi alal, oleks aju  ragisenud nii mis kole, kuid vaim ja hing oleks veidi nüriks jäänud.    aga nüüd: raha tuleb, hobid tasakaalustatult pakuvad nii hingele, vaimule kui ajule!    hoplaa!, elu keeb!, mis sest et vingun mõnikord.  aga kui ei vinguks, poleks edasiminekut.  rahulolu on allakäigutrepp.