Tänane ilm ja tänane päev on justkui habras peotäis kohe-kohe sulavat kristalset lund. Selline õrn ja kaduv ja ainulaadne ja mida kõike veel. Ma kahtlustasin, et see on pelgalt minu imelik kiiks, see sooja ja päikese lakkamatu igatsus. Aga põhjus peitub vist siiski ennekõike ilmas. Nüüd, mil päris talv on kohale jõudnud, on tõepoolest tahtmist ja põhjust nina toast välja pista.  Vahelduseks pilkasele pimedusele oli täna valgust ja heledust piisavalt. Ja pakane oli  mõnus, selline kõditav, ajuti näpistav, aga igati nauditav. Ma nautisin lumekrudinat saabaste all, suitsuviirge, mis korstendest otse taeva poole tõusid, toimekaid kollase kõhuga tihaseid...  Kui talved oleks sellised, siis võiksid need tõesti mitu kuud kesta ju:)  Lisaks tuli kõndides täna erakordselt palju häid mõtteid, natuke küll kiiksuga ja imelikke, aga omamoodi vajalikke.  Ma ei ole küll päris veendunud, et minu tänane saak ("Hommiku pool Eedenit" ja "Elementaarosakesed") just nimelt  tänasesse päeva sobib, kuid üritan siiski.