Austatud blogilugejad, Teie kõrgeaugused, sõber Villu!    Lubage mul Teid tänada ning Teile ka jätkuvalt tänu avaldada selle toetuse puhul, mida Te meie püha ürituse nimel ja ma ütleks võibolla, et suisa sellepärast võiks Teile käe sõbralikult õlale panna ning öelda  "Aitäh!"    Nädalavahetusel käisin ma Sinu, Villu, juures külas, kus toimus - ja on meie tuhandeaastase ajaloo jooksul kindlasti mitu korda toimunud ehk korraldatud või peetud üks tubli mehine söömine väljas. Tulles tagasi oma eelpool väljaöeldud mõtte juurde - piknik!    Ma olen sündinud Saaremaal ja Saaremaal on alati hinnas olnud kala. Kuigi ka lambad olid meil päris tihedad külalised ja ma arvan, et siinkohal peaks meenutama, et ka nädalavahetusel oli üks lammas ära küpsetatud ning sõin ja  jõin seal minagi.    Ja seejuures pean märkima, et tegin täis kõhuga mõned kiiremad liigutused, mida võib võrrelda meie olümpiasangari, Andrei Veerpalu, viimaste ponnistustega teel oma kullast finishi poole, mis meid, eesti rahvast, ühendas samamoodi nagu omal ajal Erika Salumäe, Kristjan Palusalu ja mitmete teiste, võidud. Aitähh Teile veelkord selle eest!    Ja nüüd Tarmo - Eesti rahva nimel - vesi peale!