Kui suhe ei püsi aastatki, siis võimalusi on kaks - viga on sinu partneris või viga on sinus endas! Kas on mõtet ennast kohe suhtega siduda, kui inimene ei tundu [see] õige!? Paar korda kinos, klubis ja pargis jalutamist ei saa suhteks tituleerida - aga see oleneb juba inimesest ja tema maailmavaatest. Kui inimest enne tundma  õppida, siis püsib suhe kindlasti kauem, kui aasta. Paaril korral väljas käies saab inimesest hea pildi kokku. Klubis, kus muusika paneb vee klaasis loksuma, ei saa normaalset vestlust pidada, küll aga näeb kui energiline ja alkolembeline inimene on. Kinos-teatris ei saa jälle vestlust pidada, küll aga saab selgeks, millised filmid on huvipakkuvad (lapsikud märulifilmid, sünged õudusfilmid, muhedad suhtekomöödiad) ning kas inimesel on üldse haritust, et teatrit külastada. Pühapäevane jalutuskäik mererannal  või pargis või vanalinnas annab pildi ette inimese peas toimuvast - kui seal midagi peale hormoonide tootmise üldse midagi toimub.    Kui sugutung kaalub hingesuguluse üle, siis suhe ei püsi muidugi - ehitati see ju pelgalt fassaadi peale. Kui partner on ilusa välimusega, aga totaalselt idiootse jutuga, lapsiku maailmavaatega, ilma tulevikunägemuseta, lohakas või muidusööja, siis suhe kestab täpselt nii kaua, kuni keegi vähemalt sama hea välimusega silmapiirile satub.    Pealegi on mehel  ürgne instink jahti pidada - kui saak satub liiga lihtsalt kätte, siis peale saagi murdmist ja nälja kustutamist minnakse järgmise jahile. Samas kui saak on kättesaadamatu, siis loobutakse saagist, kui võhm on väljas ja kõik püüdmise nipid läbi proovitud.    Lõppude lõpuks elab igaüks ise oma elu ja õpib enda vigadest - targutage palju tahate!