Ilm on täna imeline, aga loodust sisse hingama ma polegi õieti rohkem saanud kui hommikuse jooksu ajal. Nagunii on täna ju ka see rohi-ei-kasva-päev, nii et üldse ei tunne vajadust midagi asjalikku teha. Siinkohal meenub lõik ühest vanast loost (filmist või lavastusest  või millest?), kus üht noort naist hurjutatakse sellepärast, et ta pole oma elamist koristanud ja kus siis see noor naine vaatab hurjutajat mõistmatul pilgul ja laob letti omapoolse kaitseargumendi: "Kurat, lugedagi ei jõua kõike…"