Seekordne teekond polnud küll nii tappev kui 1941. aasta oma. Neil, kes raske rongiteekonna lõpuks Siberi ja Kesk-Aasia elujõuetutesse kolhoosidesse ja asundustesse laiali jagati, tuli näha nälga, sageli olid nad ka ainsad, kes üldse  mingeid töid oskasid teha, ning pidid ellujäämise oma kätega välja võitlema. Tööga harjunud rahvas suutis sellisteski oludes ellu jääda, kuid põhjust heldida ei ole - tuhanded inimesed Siberit üle ei elanud.