Hilisem Patricus istumine oli ka väga muhe, vormisin seal naistepäeva puhul lille valmis salvakast ja targutasin erinevate inimestega, nii kuis jaksasin. Tegime ka proovi Levika suunal, kuid muusika oli nii jube, et ma väga pikalt ei jaksanud seal olla.  Patseerisime siis Liisi ja Jaagupiga veel Katre juurest läbi ning siis koju. Pühapäev möödus lennates Botaanikaaias ja Texases ja Jaagupi asju laiali vedades ning nüüd on mul mõnus unevõlg ning tunne, nagu oleks nädalavahetus mitte lennanud mööda, vaid tuhisenud kuhugi möirates tuhande tonni raketikütuse abil. Ja reede tartu. No rest for the wicked.