Nõnda viskleb meie kirjanik oma mõtete ja tunnete vihurites, püsimatu ja täis vastuolusid. Oma kanda ta ei saa ega tahagi kinni­tada ühelegi kindlale  pinnale. Igipüsiva algusena projitseerib ta oma fiktiivse Sümboli, aga sellegi teispoole teadvust.