Ameerika Ühendriikide kosmoseagentuuri (NASA) Maa-lähedase objekti programmi ekspertide kinnitusel langes tõenäosus, mille kohaselt tabab asteroid 2007 WD5 30. jaanuaril Marssi tasemele 1/10.000 ehk siis teisisõnu muutus see praktiliselt olematuks.  2007 WD5 avastati 20. novembril ning selle läbimõõduks hinnatakse praeguste andmete põhjal umbes 50 meetrit.  Kui esmaselt avalikustatud esialgsed orbiidiarvutused näitasid, et see tabab käesoleva aasta 30. jaanuaril planeeti Marss tõenäosusega 1/75, siis nädal hiljem avalikuks tehtud arvutuste kohaselt oli see tõenäosus juba 1/25.  Kui jätta kõrvale 1994. aastal Jupiteri tabanud komeet Shoemaker-Levy 9 ning asteroid Apophis, pole varem ühegi kosmilise objekti puhul leitud olevat nii suurt mõne planeedi tabamise tõenäosust.  Esmaste kalkulatsioonide põhjal hinnati Apophise puhul selle Maa tabamise tõenäosust aastal 2036 suhtega 1/37, ent täpsemad uuringud vähendasid selle sündmuse tõenäosuse tasemele 1/45000.  NASA uurijate käsutuses oli suur kogus viimasel ajal läbi viidud teleskoobivaatlusi, mille põhjal tehtud arvutused näitavad, et ülisuure tõenäosusega ei  satu ohtlikuks peetud taevakeha 30. jaanuaril Marsile kordagi lähemale kui 4000 kilomeetrit.  Paljudele teadlastele on kokkupõrkevõimaluse sisuline kadumine kurvaks uudiseks, sest sündmust loodeti reaalajas jälgida ning uurijatele pakkunuks suurt huvi ka asteroidilöögi tagajärjel tõenäoliselt tekkinud ca 1-kilomeetrise läbimõõduga kraater.  2007 WD5 juhtum näitab mitmete ekspertide sõnul, kui kaitsetud me tegelikult taoliste kosmiliste rünnakute vastu oleme - taevakeha avastati vaid pisut enam kui  kaks kuud enne selle võimalikku kokkupõrget meie naaberplaneediga ning selle potentsiaalne kokkupõrkekurss selgus ainult paar nädalat enne sündmuse ennustatavat toimumisaega.  NASA teatel peaks paari aasta pärast olema kaardistatud ca Maale 90% potentsiaalselt ohtlikest asteroididest, mille läbimõõt ületab 1 kilomeetrit.  Pisemad asteroidid võivad aga jääda märkamatuks, kuni kosmilise rünnakuni jäävad veel vaid loetud nädalad, mistõttu saab ainsa ennetava meetmena kasutada tõenäolises  kokkupõrkepiirkonnas elavate inimeste kiirevakueerimist.    Vaata ka: