Sõber, samuti bernapidaja, kurtis lindudele riputatud rasvapallid kadumist kahtlase kiirusega. Eriti hämmastanud pallikese kadumine koos võrguga. Mingeid ülisuuri röövlinde  selles hoovis siiski ei ela. Hoopis kaheksakümmend kilo kaaluv bernhardiin tõusis kergelt tagajalgadele, et rasvapallid ära ampsata.  Meie arusaamad loomapidamisest ei ühti sõbraga. Mõtlesin, et kui ta loomale korralikult süüa anda, siis...  Kuniks avastasin pr Betti linnumaja all isukalt lindude poolt maha pudistatud sihvkasid õgimas. Just õgimas, sest naabrinaine ei koonerda tihaste toitmisel ning majakeses on alati kenake hunnik, mida linnud varvastega maha pudistavad.  Naersin seda  vaatepilti südamest üle päris mitme nädala.    *********************  Psühhoterapeut, keda viimasel ajal regulaarselt külastan, tuvastas täna, et lisaks ärevushäirele vaevab mind ka depressioon. See viimane on vaevuseks muutunud alles viimaste päevade/ööde jooksul. Ületöötamine, mis tingitud õppepuhkuse puudumisest. Õigem oleks öelda hirmust kehval ajal seda mitte välja võtta.    "Pead kohustusi vähendama. See ei ole läbikukkumine vaid normaalne elu", arvas terapeut. Kuidas, sellest kõneleme  järgmisel kohtumisel. Depressioon ja ärevus olevat tänapäeva edukate haigused. Kiiremini, kõrgemale, kaugemale ning keha põleb läbi. Minu puhul on tegemist üritamisega olla vapper korraga nii tööl, koolis kui ka eraelus. Ja teadaolevalt vean seda vankrit 99% üksi. Ma lihtsalt olen väsinud ema tänitamisest, kuidas tema omal ajal sai ühildatud töö, kooli, lapse ning pidudelgi ei jäänud käimata... Ning isaga me ei suhtle. Õde, olgugi poolik elab kaugel-kaugel...  Terapeut uuris, kes on need inimesed, kes  üldse minu suhtlusringkonda kuuluvad. Avastasin õudusega, et oma kahte sõbrannat näen haruharva, mitte tihemini kui kord paari-kolme nädala jooksul. Et olen kogu oma maailma uputanud töösse ja kooli ning väheseid vabasid hetki käsitlen ajavargusena.  Tänasest saadab mind päevaplaan, kuhu peab mahtuma kindlasti liikumist vabas õhus. Palju õnne, pr Betti!