Yks pisike mõttelend  lendas ja lendas  mõttelind  mõte ja lind    Lin lendas koju  Omasse pessa  Sarapuu oksade vahele  Kase kollaste lehtede vahele  Kuuse teravate tokivate okaste vahele  Pihla paikäte peitu  Jalakalt julgust laenates.  Tuuled temaga.    Mõte lendas ringi  Mõttel kodu ei ole  Mõttele võib anda ainult mõned kirjaread  õrreks  millele korraks maanduda.  Kui kauemaks jääda,  saavad sõnad mõttest raskeks  ja vajuvad põhja    Mõte peab sõnu puudutama  edasi lendama.  Peaski ei saa  puhata  juuste all julgust koguda  kulme taga kuulatada  kõrvade vahel kuulata  silme taga suigatada.    Vaene mõte.  Kahju hakkab kohe.    (põimukuu 29., 10222)