Nagu Faehlmann'i biograafid toonitavad, olnud ta arstitegevus  niivõrd suure ulatusega, et selle valdamine on tal sagedasti füüsiliselt üle jõu käinud, iseäranis neil aastail, mil laastav taud, nagu näit. düsenteeria (verine kõhutõbi) 1846. a., linna ja maakonda külastas.