Aga - ta läheb küll kaevule, kuid ei oska ometi võtta vett. Ta ultrasubjektivistlik elusuhtumine ei lase teda näha midagi peale enese, ta materialistlik-relativistlik ilmavaade on röövinud ämbri. Ja kaevu endagi on hoolsalt ära peitnud kaevu valvurid, et müüa ainult soga omast künast. Nii ei kuulegi me kusagil, et teoloog Ellu oleks jõudnud mingi tõelise arusaamiseni religioonist, veel vähem selle antava jõuni. Oma uhkus-paistetanud silmadega ta veel ei näegi oma  jõuetust, ta püüab ainult po­seerida ja koketeerida Jumala ja endagi ees oma valuga. Ta teoloogia ja Hiiobi tsiteerimine jääb ainult instinktiivselt abiotsivaks žestiks, mille mõtet ta ei mõista isegi.