Tuled õhtul läbi linna ja linn on huvitavaid inimesi täis.  Samas, kui praegu tahaks neist kirjutada, siis midagi ekstrapõnevat nagu polnudki.  Peale M. Ts-na, kes kinkis mulle oma plaadi, et ma ikka teda valiks.  Pärast oli natuke aega veider ja võõrik tunne.  Et justkui … ikka kummaline.  Surnuaias käisime. Memme surmast sai eile aasta.  Kole külm on.  Ma saan aru küll, miks pidevalt vendade Johansonide "Nii külm, nii  külm…" kummitab.  Ja ootan kevadet. Vahepeal kui päike paistis, siis juba justkui lubas, et nüüd ja kohe ta tuleb.  Tänases tuisuses lumesajus seda lootust küll enam polnud.