Seadusloomes rakendatava pragmaatilise lähenemise alustalaks kujunes põhiseaduse rakendamise seaduse § 2, milles sätestati: "Käesoleval ajal Eesti Vabariigis  toimivad õigusaktid kehtivad pärast põhiseaduse jõustumist niivõrd, kuivõrd need ei ole vastuolus põhiseaduse või põhiseaduse rakendamise seadusega ja seni, kuni need kas tühistatakse või viiakse põhiseadusega täielikku vastavusse."