Hea on see, et praegu on aega lambaid meelitada. Tahame, et nad oleksid sõbralikud ja ei jookseks kohe ühte nurka, kui nende juurde läheme. See on hea siis, kui nad hakkavad poegima ja neil on abi vaja. Mis iganes manipulatsioone on lihtsam teha, kui loomad ei karda. Niisiis annan neile käest leiba. Aga leiva kohta on ka omad nõuded. See peab olema köömneteta, kuna paljudele lammastele ei meeldi see maitse. Samuti ei tohi leib olla väga värske,  see võib seedimisele halvasti mõjuda. Niisiis ostan tavalist parim enne kuupäeva ületanud vormileiba. Mul ei ole õnnestunud veel kõiki lambaid leiba sööma meelitada, kuid neid, kes leiva enda jaoks avastavad, lisandub pidevalt. Kui nad on korra juba maitse suhu saanud, siis tulevad edaspidi ruttu. Nüüd, kui suur üle saja kilo kaaluv jäär on eraldi pandud, on leiva andmine rahulikum ja ohutum. Ta nimelt muutub vahetevahel kannatamatuks, kui leivatükk liiga harva tema suhu satub, ja hakkab peaga puksima. Suvel  oli mitu korda selline olukord, et andsin talle suurema osa leivast ära, kuna ei tahtnud haiget saada. Muidu on ta väga sõbralik ja rahulik, saab läbi ka talledega. Vaid toidu juures muutub mõnikord tujukaks.