Ja siis oli ta läinud, vist saabus põetaja ja peletas ta ruumist. Ja ma teadsin igat hetke, mis tuleb, kõik oli olnud ja siiski sündis uuesti. Vaatan nüüd juba aastaid televiiorit, näen katastroofe ja hukkumist, näen piina, aga ka rõõmu, tahaksin hoiatada. Aga ma  olen lõplikult lahti ühendatud. Ma tean, et kõik on juba olnud, kuid kurbus inimolendite saatuse pärast selles kannatavas maailmas paneb mu silmadest voolama pisaratejõed.