Keiser sai mässust pealinnas teada 24. veebruaril. Aga ta oli hõivatud 1917. aasta sügisese generaalpealetungi kavandamisega ning  otsustas seetõttu tegeleda mässuga "pisut" hiljem. See oli fataalne viga. Kõige õigem oleks olnud, kui keiser oleks kohe naasnud pealinna ning mässu viivitamatult esialgu veel truuks jäänud kaardiväe abil maha surunud.