Süsteemist jääb mulje, et EFTA riigid peavad andma hinnangu ühenduse siseturualastele õigusaktidele, mis  laienevad EFTA riikidele, alguses ühiskomitee otsuse näol kaasata need õigusaktid ja siis riikide otsuse näol need üle võtta. Tegelikult on need otsused oma olemuselt formaalsed: ühenduse õigusaktid peavad nendele riikidele laienema; neil ei ole mingit valikut. Assotsiatsioonilepingus nõutakse ka, et ühiskomisjon langetaks otsuseid võimalikult kiiresti, nii et kõnealune õigusakt jõustuks liidus ja neis kolmes riigis enam-vähem ühel ajal; tegelikuks hindamiseks on jäetud ruumi ainult puhtalt tehnilise  kohaldamise küsimustes.