***  Enne, kui solvunud lugejad kivi haaravad, viskan siia diskleimeri: esiteks on tegemist kõigest kategooriatega, millest iga konkreetne inimene võib esindada mitut korraga. Ükski loetletutest  pole mulle päris võõras, välja arvatud kaks esimest, kust ma soo- ja sättumusspetsiifilistel põhjustel välja kukun. Kui ma praegu mõtlen eri žanridele, millega ma kokku puutun, siis tundub, et mustlastantsu juures on suur osa rollimängul; ajaloolise tantsu juures nohiklusel ja rollimängul ja keerulisemate tantsude korral tuleb mängu meditatiivne külg; iiri tantsuga saab endorfiinilaksu; tango pakub võimalust flirtida, muidu suhelda ja vahelduse mõttes juhitava rolli mängida. Ja ükskõik mis stiili puhul on  muidugi olemas kõva ports histrioonilisust, rääkimata sellest, et muusikaga nagunii jalad (vms kehaosad) liikuma hakkavad.