Täpsema läbivaate annab R. Barthes postuumses poolbelletristlikus uurimuses "Uriaadidiskursuse fragmendid" (Fragments d'un discours uriadique (Seuil 2001)). Toome ühe katke võõrsõnade rohkusest hoolimata ära: "Diskursus räägib aistilise keskkonna ambivalentsile kaasa. Ruumi diskreetsus ja aja kestuslikkus libastuvad pingelisse piirväärtuslikku kontiinumisse. Täpsele ja konkreetsele  lähendatakse pidetu, narmendav, liimendav: päevselgele öö, dateeritavale eluajale eelnev ja järgnev hämar surmapõlv, ärkvelolule uni jne. Liikmed vahetavad viramisi asendeid nagu eurosid ja franke tähistavad täis- ja murdarvulised numbrid kalkulaatoril, kutsudes esile pool- ja topelseisundeid, jampslikke day-dreame, poolelt sammult hangumist ja - miks mitte? - ärkamist surma: "Säärase magaja äratamine võib osutuda ootamatult keeruliseks. Sageli ühest mõõgatorkest ei piisa - tuleb appi võtta oda või kirves." Uriaadniku kõne võõritusjõud rajaneb hulkade, vahemaade, värvide ja materjalide esinduslikule täpsusele väljal, mis oma poolpimeduses ja suhtelises tühjuses ähmaseimatki skalaarsust ei ilmuta. Uriaadniku diktsioon on selge ja emotsioonitu kui kondiklõbin kivipõrandal."