Kuid see oli üllatus, et Almodóvari tänapäeval 19 raha eest müüakse, no kuhu me niimoodi jõuame. Ohverdasin ühe supipurgi raha siis "Halva kasvatuse" peale (siia peaks käima väljend "vahi või söömata"). Kunagi, kui seda filmi nägin, jäi igati hea mulje - mitmetahuline, sünge ja ilus, ja geitemaatika ei häiri mind õnneks kopika eestki -, aga miskipärast ei osanud oodata, et see nüüd nii puuga pähe lööb. Näiteks ei pannud ma esimesel korral õieti tähelegi, kui sugestiivselt üks peategelane filmi teises pooles enamiku oma "eetriajast" pisaraid tagasi hoiab. (Või kust mina tean, ehk oli lihtsalt nohu pluss põselihaste krambid stsenaariumis ette nähtud.) Aga no jumala eest, lasku käia - iga kell vaataks ennem head näitlejat huuli väristamas (või peaks siinkohal täpsustama: meesnäitlejat) kui singitaoliste biitsepsite ja rauast riistapikenduste demonstratsiooni.