Tavakäsituses on ajaloo ja mälu vahekord lihtne: kui esimene räägib asjadest, nagu need tegelikult olid, siis teine pelgalt sellest, kuidas need ühele või teisele paistsid. Ajalugu on objektiivne, mälu subjektiivne. Uuem arusaam sellise lihtsa eristusega ei lepi, leidub koguni üha enam autoreid, kelle silmis ajalugu ja mälu ongi üks ning seesama  nähtus. Seda seisukohta jagamata leian kummatigi, et ajaloo ja mälu vahekord on märksa komplitseeritum ja ühisosa palju suurem, kui see tavaliselt paistab.