Me tunnustame küll, et inimene on  vaimne olevus. Kusjuures "vaimsus" tähendab tunnust, mille poolest ta erineb anorgaanilisest ja orgaanilisest, taimest ja loomast. Ent väga raske on kindlaks määrata "vaimu" suhet teadvusega, eluga ja anorgaanilisusega. Et inimesel on endateadvus, et ta vaimsuses on olemas tsentrum, selles võib olla veendunud. Ent kas see endateadvus ja see tsentrum on ainult formaalne, kas nad on käsitatavad ainult punktuaalsetena, või saame neid kujutleda ka ühendatult sisaldustega, - need on küsimused, mida vastata raske.  Ja kas see personaalne vaim, mida omistame inimesele, on lahutatav objektiivsest vaimust, mis on ajalooline?