6.  Linnaarengu ajaloo Mehhikos võib võtta kokku paari sõnaga: isetegevuslik linnaplaneerimine.    Suures firmas töötamine tähendab ebaõiglase ülemuse teenimist ja paljude mehhiklaste plahvatusliku iseloomu jaoks on see variant välistatud. Nii et kui tahetakse oma elu paremaks teha, tähendab see enamiku jaoks oma äri asutamist. Elanikkonna kasvades on väikeettevõtted uskumatult edukalt õitsema  puhkenud. Järjest enam inimesi kolib linna ning asutab pereärisid ja poode üle terve linna. Tänavatel võite näha miljoneid väikeseid poekesi, kus inimesed üritavad oma naabruskonna konkurentsis elatist teenida. Nii määravad nad ise oma tööolud ja teenivad elatist. Ellujäämine tähendab nüüd kaupmeheks hakkamist, kuna süsteem ei tööta nii, nagu ta peaks.    Kuid viimasel ajal jäävad väiksemad kalad suuremate lõugade vahele. Tänu Põhja-Ameerika Vabakaubanduse Lepingule (iroonilisel kombel  lühendatuna NAFTA), on suur vend USA rakendanud oma kavalat tänapäevase invasiooni strateegiat ja täitnud Mehhiko territooriumi oma äridega. Niisiis on kohal hulk rahvusvahelisi firmasid, kes saabuvad tööandmise lubadustega, kuid tegelikkuses hävitavad tuhandeid väikseid perefirmasid. Suurim pahategija on Wal-Mart: selle tulekuga kadus tuhandeid turusektoreid. Alates nurgapoest, on Wal-Marti ideoloogia hävitanud jäätisekohvikuid, pagareid, mänguasjapoode, vabaõhuturge, sisekujunduspoode ja apteeke. Ükskõik mis  kommertstegevus - kõik on teelt minema pühitud.    Sellegipoolest ilmub Mehhiko linnade tänavatele juurde iga päev tuhandeid uusi poode. Linn on taas palimpsest, kus võid näha inimkäe puudutust. See võib väljastpoolt paista kole ja tasakaalust väljas, kuid see on meie oma saamatuse tulemus, kui püüame luua süsteemi, mis toimiks. Nii oleme leidnud harmoonia keset kaost.    7.  Olen kuulnud inimesi rääkimas, et keegi peaks midagi ette võtma ja midagi "parandama", sest linn on niivõrd  korrast ära. Tegelikult, sõbrad, koosneb linn kõigist meist. See kohaneb meie vajadustega - meie kujundame oma linna. Kuid kas me tegelikult ise teame, mida me vajame? Kas me teame üldse kas või sedagi, mida me elult saada tahame? Pärast surma jäävad meist järele vaid jäljed linnas. Nii et kuidas saavad linnad meile rahulolu pakkuda?    Arvame, et tahame suuremat, paremat, kiiremat; meile meeldib ilu, jõukus, rahu, rohelus, võim… Oleme maailma kõige isekam toode ja lõime linna oma ego teenijaks. Kuid  linn seisab ja ootab. Ta on kannatlik. Igaüks meist on andnud liivatera. Kui saame aru sellest, millist linna me tahaksime - mitte oma taskute, vaid oma laste jaoks -, siis saame teha midagi selle tervikliku arengu jaoks.    8.  Nende aastate jooksul, mil ma olen elanud Eestis, näen iga kord Guadalajarasse naastes suuri muutusi. Linn näeb järjest enam India moodi välja. Hoolimata tihedast liiklusest ja muudest linnamajandamise puudustest - kui elad sellises kohas ja unustad ära selle  esteetilise poole -, siis sa kas kulutad raha oma tillukese ilusa impeeriumi ehitamiseks või võitled tuuleveskitega. Plaanide ja nägemuste asemel muutuvad meie linnad järjest enam killustatuteks. Ja just selles seisneb nende ausus. Nad peegeldavad meie majandust. Seega ei saa süüdistada linna füüsilist olekut.    9.  Inimesed kolivad linnadesse seetõttu, et seal on rohkem võimalusi. Linna ei saa muuta ideaalseks. Vastupidi, ta killustub pidevalt ja muudab end üha uuesti "ebaideaalseks", et tekitada  avastamisrõõmu järgmise nurga tagant leitud üllatava või mugava keskkonna üle. Linnad on saarekesed, sest me oleme nad sellisteks teinud. Lõppude lõpuks me kujundame linnu ise, juba ainuüksi oma mõtete ja ideaalidega linnast. Mis oleks, kui lakkaksime mõtlemast "minu" linnast ja hakkaksime mõtlema "meie" linnale? Jätaks kõrvale oma egod ja väiksed impeeriumid, sest et linn ootab, et me teineteisega kokkuleppele jõuaks. Linn on vaistlik - ta teab meie kavatsusi. Nii et palun, esiteks tehke endale selgeks oma  kavatsused ja mõistke end, ning seejärel laske linnal ennast mõista.