...ma pole siiani näinud midagi, mis annaks alust arvata, et sundteenistuse läbinutest sooviks enamus neid paari kitsaskohta kaitsma tulla,    Need "paar kitsaskohta" muutuvad vägagi aktuaalseks, kui vaenlase sõdur Sinu kodu väravat lõhub. Asja näitlikumaks tegemiseks - mis juhtub siis, kui see sõdur Sinu ema, õde või naist hakkab vägistama? Kas Sa astud nende inimeste kaitseks välja või mitte? Kui astud, siis mõtle selle peale, kumma isiku kaitse oleks effektiivsem - kas nohikust valgekrae või inimese, kes vähemalt korra aastas ka trenni teeb?    Muideks, allahhi-usuliste juures on täiesti aktsepteeritav ka meessoost mitte-muhameedlaste vägistamine - neil on selle jaoks isegi oma termin olemas: uzbeki (tegelikult ka teistes kesk-aasia keeltes) keeles kõlab see umbes nagu tsõk-tõm (=suguühe loomaga).    Üks asi on küsida inimestelt, et kas nad oleks valmis Eestit välisagressiooni puhul kaitsma, hoopis midagi muud aga selle kaitsetahte reaalne väljendumine.    Vaata minu eelmist punkti - kui asi isiklikuks läheb ja mehest vähegi meest on, siis see kaitsetahe väljendub ja vägagi võimsalt.    Minu teada on kaitseliidus nii 10 000 inimest ja see on ka kaitsetahte reaalne väljendumine. Ma arvan, et elukutseliste baasil ja veel mõnede jugeolekut tagavate organisatsiooni baasil saaks veel 10 000. Kust leitakse ülejäänud 80 000 inimest?    Totaalkaitse idee pole organiseerida massilist vasturinnet. Elukutseliste idee totaalkaitses ei ole organiseerida massilist vasturinnet.    Sissisõja kotseptsiooni lühike kirjeldus:  Üle riigi on olemas mingi hulk sõjaks (ja eluks) vajalikku - relvad, laskemoon, medikamendid, toit, sidevahendid jne. Infrastruktruuri all pean ma silmas justnimelt selliste punktide (jaotuskeskuste) loomist. Need peaksid olema piisavalt  hajali, et ühe suure rünnakuga kõiki punkte hävitada poleks võimalik.  Ründe korral haaraks hetkel kohal olev regulaararmee (elukutselised ja ajateenijad) oma käsitelvad ja vajuks mööda metsi laiali. Tekiksid väikesed (ca 20-30) liikmelised grupid.  Eeldusel, et on olemas mingi hulk kaitsetahtelisi inimesi (vt ka kommentaari alguses olevaid argumente), hakkavad nad nende gruppidega kontakte otsima ja nendega ühinema. Grupid hakkavad kasvama ja juhul, kui nende liikmete hulk saavutab mingi  kriitilise piiri, siis nad jagunevad. Minimaalselt võiks ühes grupis olla 2/3 seltskonnast noor ja kogenematu, kuna ülejäänud 1/3 suudab selle seltskonna (praktilise tegevuse käigus) suhteliselt kiiresti välja õpetada. Eeldusel, et ühinevad inimesed omavad juba mingit (baas) väljaõpet, toimub selline asjadega (hetkeolukorraga) kurssi viimine ülimalt kiiresti. Sedasi tekivad ülimalt lühikese ajaga väga tugevalt motiveeritud ning hea väljaõppega (effektiivselt toimivad) väikesed relvastatud grupid.  Vajaliku varustuse saavad nad algselt nendest jaotuspunktidest. Samas on selge, et pikemas perspektiivis sellest ei jätku. Samas - kui need grupid toimivad, siis saavad nad edaspidi oma varustuse juba vaenlase käest.    Veel kord, me kas panustame NATO'sse ja elukutselistesse vägedesse, mis on integreeritud aktiivselt NATO kiirreageerimis üksustesse - käivad õpustel, osalevad missioonidel, sõlmivad isiklike kontakte, oskavad keeli ja loovad siia igati NATO standarditele vastavad tugipunktid, kuhu on võimalik vastu võtta toetusjõudusid enne suurema konflikti algust ja ühtlasi anda mõista Venemaale, mida kollektiivne julgeolek endast kujutab. Tegu oleks reaalse kaitseväega (ressurssiga, millega saab reaalselt arvestada), mis on pühendunud ja millele saab loota.    Isiklikud suhted on head ja vajalikud, kuid käsuliin käib siiski isiklike suhete väliselt. Pealegi - NATO on riikide liit ja iga liikmesriik otsustab ise, kas ja kuipalju ta NATO operatsioonidesse panustab. Tasuks tähele  panna, et riigi kontekstis ei ole otsustajateks mitte (elukutselised) sõjaväelased, vaid tsiviilisikud (poliitikud).    me jääme lootma, et EHK sundteenistuse läbinud ilmuvad vajaduse korral välja ja on nõus ka suurel hulgal surema,...    Nagu ma juba ütlesin, rinde organiseerimine tähendab enesetappu. Väikesed ja ülimalt liikuvad grupid mitte - neid lihtsalt ei ole võimalik niisama lihtsalt tabada.  Motivatsioonist kirjutasin ma juba oma kommentaari alguses.    Kui aga NATO abi ei tule ja iga üks peab enda eest väljas olema, siis mina soomlastelt abi küll eriti ei loodaks. Nemad ajaks enda neutraliteedipoliitikat edasi nagu varem ja ise ennast Venemaaga konflikti mässima ei hakkaks.    Tuleta meelde 40-ndaid - eestlased läksid vabatahtlikult hõimurahvale appi. Ülima tõenäosusega toimuks samasugune asi ka tänasel päeval. Muideks 90-ndate alguses ütlesid Soome ohvitserid üsna otse, et juhul, kui Eesti suudaks venelase kallaletungi puhul organiseerida mingisuguse vastupanu, siis nad tuleksid (neil oleks, kuhu tulla) ja teeksid seda riigi vaikival nõusolekul.    Mõlema jaoks (sundteenistus ja NATO) ei ole Eesti piisavalt rikas.    Seda tänase päeva seisuga öelda on raske. Arvestades, et Eesti on võtnud kohustuse suurendada oma kaitseeelarvet 2%-ni SKP-st ning vaadates juba täna, kuidas seda kulutatakse... Muideks, ma ei ole siiamaani näinud mingisugust üldrahvalikku arutelu.    Venemaa võib kalduda üha rohkem autokraatia poole, kuid mingit põhjust meid rünnata ei ole. NATO on liiga suur risk ja EL samuti, kuigi märgatavalt vähem.    Venemaa teab samahästi, et NATO-l läheb liigutamisega aega. Eeldusel, et ta jõuab Eesti annekteerida enne, kui NATO liigutada jõuab, pole mitte mingisugust riski - NATO-l pole lihtsalt enam kellelegi appi tulla ja sisuliselt peab ta alustama sõda venemaa territooriumil.    Autokraatia iseenesest pole argument - suvaline valitseja peab oma rahvale  põhjendama, miks ta vägivalda alustab - vastasel korral rahvas lihtsalt keeldub oma juhti järgimast. 17-sajandil oli Peetri argumendiks "Aken Euroopasse", 40-ndal oli papa Jossi argumendiks fašism. 1978 oli argumendiks "sõbraliku vennasrahva abistamine". Kui me nüüd vaatame, kuidas käesoleval hetkel käib propaganda, kuidas venelaste õigusi jalge alla tallatakse ja milline kohutavalt ebaõiglane rõhumine siin toimub, siis pole midagi imestada, kui sõda tõesti homme algab. Muideks, mis seal Tšetseenias sõdimise põhjus oli... :)    Lõpetuseks - Allar, ära võta seda isiklikult, kuid enamus kaitseliitlasi ei ole professionaalid ja selleks kunagi ka ei saa. Professionaal vajab kogemusi, pidevat enesetäiendamist ja võimalust tegeleda enda põhitegevusega. Enamusel kaitseliitlastest ei ole see sissisõjaks ette valmistumine.    Kaitseliidu olemasolu idee ei olegi kellestki proffessionaalset sõdurit koolitada. Kaitseliidu eesmärk on see, et inimene vajadusel ennast kaitsta oskaks - et tal oleks mingisugune elementaarne ettevalmistus relvakäsitlemiseks ja metsaeluks. Muideks, see enese kaitsmise oskus on ka igapäeva elus abiks - siis, kui vägistajaks on tavaline kurjategija.