Antud isiksuse tunnetusteooriaga toob Keller paralleeli tänapäeva filosoofia ja füüsika probleemidega, kus objekt ongi subjektist täielikult eraldamatu. Näiteks elementaarosakeste maailmas ei saa vaatlejat  põhimõtteliselt eraldada vaadeldavast, kuna vaatlemise aktis info vahetus sisaldab ka energia vahetust. Objekti ja subjekti eraldamine on traditsiooniliselt probleemiks ka pehmetes" teadustes, kuna uurija(d) ja uuritav(ad) on sama liigi esindajad ning asuvad samas sotsiaalses ruumis. Nende probleemide tõttu tuleks Kelleri arvates klassikaline kaksikjaotus asendada dünaamilisema reaalsuskäsitluse ja seda toetava rafineerituma epistemoloogiaga. Ta usub, et kohatud klassikalised ideed on kõige kiuste tänapäeva  füüsikas püsima jäänud, kuna inimesed hoiavad neist kinni kui kaitsevahenditest autonoomsuse minetamise hirmu vastu.