jälge ei jää inimesest, kui tal on või lõpmatu hulk järeltulijaid.  jälg jääb inimesest, kes suudab end jäädvustada ajaloos, olgu siis kunstides, teaduses, sõjanduses kasvõi.  eistest jääb vaid nimi ja vanad fotod (sellest ajast, kui fotokunst leiutati).  praegu on moes internetis sugupuud kirja panna, uurida. mida teada saab? enamasti lõpevad kirjapanekud Põhjasõjaga, ilmselt kirikuraamatud hävisid või ei pandud nii hoolega kirja. kui perekonnanimesid veel polnud, oli lihtalt talu nimi ja eesnimi. isegi seda pole kirjas, seda ei tohtinud ilmselt kuskil olla  kirjas, kas järeltulija oli oma isalt või saadud mõisniku esimese öö õigusega.  veidralt uhked olete oma DNA peale. mina jätan küll laste otsustada, kas nad tahavad endale järeltulijaid või mitte. pigem oleks tore, kui kogemata jääksidki tulemata. siis ei nutaks keegi vana fotot vaadates, ei tunneks alaväärsust, et tema vanavana...ema (mina ) NII KOLE oli. sest mitte midagi muud ju ei jää peale vana foto.  tööl käimine on parem laste kasvatamisest siis, kui see on töö eneseteostusena. konveieritaga  üksluine öötöö on õigem vaid siis, kui ainult see võimaldab leiba lauale saada. muidu on lapsekasvatamine lihtsalt kodus olles põnevam, mitte nii väsitav.  aga kui naine on tark, andekas, siis võib lastega kodus olemine küll küsitav olla. kui aga on väga suur loominguline andekus, siis kodus laste juures on ka seda võimalik teha.  nii et asi ei ole ühene.  lihtsalt ei ole nii kergelt vastandatavad lapsed ja töö. töörutiin ON SAMA NÕME kui niisama kodus vahtimine. kui raha on piisavalt, erilist  edevust karjääri teha pole. milleks siis tööle kippuda???????????? koristajamutiks, pesunaiseks???  nõme ju.