Täna oli kuri juhus. Esiteks rikkusin kahel erineval viisil seadust, tegelikult isegi neljal, sest peale kahel erineval viisil seaduse rikkumist lõin ma autouksega vastu politseiametniku põlve ja kobisin autost välja, et inspektor E-ga mehejuttu rääkida. Faabula siis järgmine - sõitsin 30 alas radarisse 47-ga, sest ajasin juttu tütrega, kes kahetsusväärsel kombel oli tagaistmel turvavööga aheldamata. Politseiametnik muidugi märkas, mina muidugi tunnistasin, aga  siis alustas ametnik E dialoogi:  -Te rikkusite seadust, autojuht peab veenduma, et kõik reisijad on aheldatud!-  -Jah-, tunnistan ausalt.  -Nii võib avarii korral laps vigastada saada!-  -Jah-, tunnistan, sõbralikult politseiametnikku vaadates.  -Mis isa te selline olete, seate oma lapse ohtu!-teatab hoogusattunud politseiametnik,-te olete halb isa!-  Siis mul kihvatas, pistsin esitamisvalmis dokumendid taskusse tagasi ja astusin seadust eirates autost välja. Politseiametnik  ehmus ja astus paar sammu tagasi, radar kukkus käes rippu.  -Minu lapse kuuldes ei avalda keegi arvamust minu kui isa sobivuse kohta nimetatud rolli-, nurrusin talle peaaegu kõrva.  -Te rikkusite seadust-, kiunatas politseiametnik,-ärge karjuge mu peale.  -Ärge enam kunagi lapse kuuldes minu kohta midagi öelge-, lisasin veel vaiksemalt, sest meie small talk toimus ainult paari sammu lahtisest autoaknast eemal.  -Lapse ema suri mõned kuud tagasi, pole vaja talle isa iseloomustust ette  lugeda-,tikkusin ägestuma.  Kuna mu käed olid juba poolemeetrise amplituudiga värisema hakanud ja ka lõug tikkus pikaks vajuma, siis osutus edasine arutelu võimatuks ja ma vajusin autosse. Andsin kuidagimoodi dokumendid ja asusin endale tuhka pähe raputama - kuradi lollakas, aga kui politseinimesel oleks nõrgem närvikava olnud? Ma oleks viimased 5 minutit olnud maanteekraavis kõhuli, peenikesed plastvitsad randmeid soonimas, kas sellest oleks lapsele hea ees-ja tagakuju?? Või veel hullem - politseinik oleks  pidanud uksemüksu otseseks rünnakuks ja kabuurist relva tõmmanud?? Tasapisi andsid värinad järele ja kui politseametnik taas auto juurde astus, olin juba üsna talleke. Kustsuti mind nende autosse, näidati paturegistrit - kaks kiiruseületamist kahe aasta jooksul- ja ulatati dokumendid tagasi, soovitades rahuneda ja turvalist teed rataste alla.  Sihuke kaastundlik noormees oli. Laps oli veel tükk aega näost valge.