No  näiteks mina käisin Tartu EMOs umbes pool aastat tagasi, sest hakkas tugev kõhuvalu, et oli isegi raske lihtsalt lamada vms. Kuna olen naissoost, siis ilmselgelt oli hirme peale pimesoole teisigi.    Kui EMOsse kohale jõudsin, siis pärast nn registratuurist läbi käimist pidin u pool tundi ootama seal ees.    Pärast seda tuli keegi õde ilmselt ja juhatas mind miskisse ruumi, kus lademete viisi voodeid ja veel 2 patsienti oli. Ja järgneva u 3 tunni jooksul ma peamiselt ootasin (mind  kraaditi ja võeti verd aga see ka kõik).    Mingi hetk võtsin julguse kokku ja küsisin ruumis istuvalt õelt, kas ma võin oma elukaaslase ka siia kutsuda (telefoni kaasas polnud ja mees oli juba vägagi ärevaks muutunud), sest kedagi ei huvitanud, kas mul on keegi kaasas või mitte ja sain nõusoleku. Pm mind lasti ilma järelvalveta tagasi registratuuri juurde kõndida. Aga see selleks.    Kui siis see 3 tundi täis sai, siis tulid keegid arstid ja katsusid kõhtu ja küsisid küsimusi, pandi kirja,  et vaja günekoloogi ja kirurgi konsutatsiooni.    Ja kui siis veel u 1 tund möödunud oli, käis günekoloog (kes oli enne sünnitusel olnud, niiet püüan mõista, arste on vähe) ning pärast seda veel u poole tunni pärast tuli kirurg.    Ja mulle öeldi, et vb on kah pimesool, aga ei tea, lõhkend pole, suva, minge koju ja kui homme hullemaks läheb, siis tulge uuesti, aga ärge vahepeal midagi sööge, muidu ei saa opereerida.    Ja see oli lihtsalt hirmus ja kole ja niimoodi mind sealt  välja ka kirjutati.    Õnneks läks kõhuvalu varahommikul vaiksemaks ja paari päeva pärast möödus üldse. Aga kui oleks miskit tõsisemat olnud?? Igatahes, ma ei saa öelda, et ma olen rahul sellise tööga.