Loo moraal polegi selles, et olukord  tähendusrikka vaikusega väärikalt vastu võtta, vaid empaatias. Empaatia pole kaastunne. Et vaatad vihast lõkendavasse näkku ja naeratad kaastundlikult: "oh sind rumalat". Tõenäoliselt oleks see sama hea kui läita viitsütikuga pomm enda nina all. Empaatia on olukorrast mõistmine ja aru saamine, ilma õigustust andmata. See annab sulle eelise mitte kaasa minna arulageda vihaga. Kui mõista päriselt, mis võis selle vihapurske põhjus su nina ees olla, on palju suuremad võimalused läbirääkimisteks ja rahumeelseteks  kokkulepeteks.