Kui me tahame kunagi viimaks mõista ja selgitada, mis see teadvus on, ei ole meil muud võimalust, kui mõista ja välja selgitada, kuidas teadvuselamus on seotud ajus toimuvate neurobioloogiliste protsessidega. Aga praegu, kus me oleme sellest eesmärgist veel üpriski kaugel, pole see sugugi nii, et teadvuseteadus oleks ainult neuroteadlaste  päralt või et hea eksperimentaalpsühholoogiaga teadvuse uurimisse panustada ei saaks. Kõige paremaks näiteks sellest on kõiksugu visuaalsed illusioonid, mis võimaldavad meil teineteisest sõltumatuks muuta seda, mis toimub välismaailmas, ja seda, mis toimub teadvuses. See on oluline samm teadvuse uurimises, sest nüüd saame uurida, millised ajuprotsessid on seotud muutustega teadvuses, sõltumatult muutustest välismaailmas. Seega lõpuks on selliste paradigmade tugevus muidugi kombinatsioonis neuroteaduslike ajukuvamise meetoditega, kuid esimene samm tuleb astuda just eksperimentaalpsühholoogidel - sellised olulised katseparadigmad, kus teadvuselamus ja väline stimulatsioon on teineteisest sõltumatud, tuleb esiteks leida ja katseliselt kirjeldada.