970. aastal Ungari suurvürstiks saanud Géza lasi ennast ristida ja asus ungarlasi kristlikku suunda pöörama. Pärast ristiusu vastuvõtmist (1000) ja Ungari Kuningriigi väljakuulutamist (kuningaks sai Géza poeg István) kohanes iidne ungari usund uue usuga (rahvausundis on sellest säilinud teatavaid märke tänaseni), osalt aga kadus jäljetult. Üht-teist on säilitanud muistendi- ja muinasjutupärand, samuti arheoloogiline aines. Võimalik on arvesse võtta ka meie keelesugulaste pärimusi: jumalate asupaik on  taevas, inimeste oma maa peal, keskel on aga taevani tõusev ilmapuu, mis ühendab taevast ja maist maailma. Hing elab edasi ka pärast surma, seega tuleb koolnut varustada sealilma tarvis kõige vajalikuga. Seepärast maeti koos surnuga ka tema rõivad, tarbeesemed, koos sõjamehega ka tema relvad ja hobune (täpsemalt vaid selle kolp ja sääreluud ning nahk). Sealilmaga hoidis sidet lovesse langev teadmamees - šamaan. Iseloomulik usuakt oli loomaohver ja pühade ohverduspaikade väljakujunemine.