Euroopa Parlamendi valimiste tulemust mõjutas kõigi aegade madalaim valimisaktiivsus, mis küündis ainult 30%-ni. Samas oli ka raske oodata valijate kõrgemat aktiivsust olukorras, kus kõik erakonnad peale sotsiaaldemokraatide otsisid "ei-valijaid" (euroskeptikuid). Suuresti ebaõnnestusid need erakonnad, kes polnud tunnetanud rahva meeleolu ja olid oma kampaania üles ehitanud Euroopaga vastandumise ideele. Mõned erakonnad tahtsid oma valimiskampaaniaga luua visiooni  eestlastest, kes tahaks minna eurooplasi õpetama - oma proportsionaalse maksusüsteemiga, oma Eesti krooniga, oma liberaalse sotsiaalpoliitikaga. Sellised selgelt Euroliidus väljakujunenud poliitikate vastase suunitlusega kampaaniad jätsid rahva külmaks.