Agaok. Muud juttu kah. Imiklaps on lõpuks ometi aru saand, et on MaSu. Juba teist pääva sööb ta raamatuid. Eile haukas ühe oma kõvaleheküljelise raamatu küljest kobeda tüki ja täna tõmbas ammastega ära jõehoburaamatust väljaulatuva hobu kõrva:S See on nagu see Kivirähu mitmelapselise majandusraskustes oleva pereema monoloog, kus ta räägib, kuidas lastele raamatuid söötis ja kui need otsa said, siis krõbistati riiuleid... Halenaljakas värk. Teatris näidati seda vist kunagi pealkirja  Asjade seis all, Loomingus ilmus hiljem lihtsalt Monoloogid rahast v raha asjus vms. Ma ise arvan üldiselt, et imiklaps meil näljas ei ole. Vastupidi. Jube palju sööb ja ma kardan, et tal seda funktsiooni ei olegi, et eiaitähkõhtontäis, söögi peale ta vist pole pead veel raputand. Aint noogtab:)