Praegu tiirlevad ümber Maa sajad tehiskaaslased, mida saab käsitleda gravimeetriliste proovimassidena. Ilmne, et satelliidi kaugenemisel keskmisest (ennustuslikust) orbiidist ületab see nõrgema gravitatsiooniga ala. Kui satelliit läheneb maapinnale, on tegemist keskmisest "ligitõmbavama" piirkonnaga. Otse loomulikult peavad piirkondlikud gravitatsioonianomaaliad hõlmama piisavalt suurt maa-ala, rohkem kui sada kilomeetrit, et seda oleks võimalik kosmosest  tunnetada. Tehissatelliidi liikumisest tuleks mõistagi välja filtreerida muud kosmoseaparaadi liikumist mõjutavad tegurid.