Lause, mida ma KÕIKIDE inimeste kääst esimestel Eestis veedetud päävadel kuulnd olen, kõlab umbes nii: Ähh, see pole ju midagi, pool on ju juba ära suland!  Seda siis reageeringuna minu oigamis-ohkimis-üllatusäälega tehtud steitmendi kohta, et ma ei mäleta ei lapsepõlvest (mil kogu maailm ju ikkagi suuuuurena tundub ja seda tundusid ilmselt ka lumevallid) ega ka oma täiskasvanuajast selliseid lumeunikuid, -valle, -vaale, -mägesid - kuidas iganes neid kutsutasse! Niet sedakorda  paneb Kallis Kodumaa mind julmalt proovile - vaata ise, kuidas oma Imiklapsega siin hangede vahel veeretud saad, eksole...:S Lisaks lubatasse alates omsest miskiseid maagilisi nummereid termomeetrisse, niet ma kardan, et kuulutame külmapühad juba alanuks:)  Imiklaps suutis täna õues olla u 20 minutit ja akkas peale paari lumeingli tegemist oigama, et tema tahab koju. See tähendas tema keeli siis, et tuppa sooja, kuigi eriti külm ju täna ei olndki, aint tuul uilgas.  Lisaks arvasin ma juba ette ja  sain nüüd autoga (kaasreisijana) sõites lõpliselt aru, et selliste teedeoludega minust miskit sohvrit küll siin Eestis ei saa... Ekstreemspordipisik mind nakatand pole ja naeselik alaloiuinstinkt sosistab kah, et ega vist praegast ei tasuks enam akata elu esimesi kiiruskatseid lumel tegema. Sain ma ju oma juhtimisõiguse Ungaris ja peale õrna lumekirmetise pole minu liiklemist seal miski muu eriti segand. Seega ei jää meil Imiklapsega ilmselt muud üle, kui külma ja libedat kartes ema juures kodus istuda ja  aprillikuud oodata. Siis on ehk soojem kah, aga isegi kui kevad veel ei tule, siis muud äkshönit peaks ikka saama:)    Ahjaa, info mõttes veel niipalju, et esmasbal näitas Viini lennujaamas termomeeter 17 kraadi sooja. Z. arvas, et nats äkki valetas, sest auto oma näitas kõigest 14...:S  Teretulemast Eestisse, mismuud:)