On siin  vast tarku koos! Ja valmis kõik üksmeelselt midaiganes hukka mõistma.  Pole sel emotsioonipahvakul häda midagi, võiks pikem olla, pealkiri võiks olla: ``Tulu saamise lihtsustamise moodused erinevates sotsiaal gruppides ja intellektuaalsuse tasemel.´´  Algab nö. madalamalt ja liigub ülespoole...  Varas valis varastamiseks surnuaia, kus vähem rahvast ja mammikesed sularahaga; sööklatöötajale jääb kindlasti ka endale õhtuks midagi ja ka omanikul on lihtsam toite tellida ja kulusid-tulusid  planeerida; ....  Siit peaks autor ise jätkama, et emotsioonipuhangust saaks mõtlemapanev kirjutis sellest, et kas me tõesti oleme jätkuvalt vaesed või hoopis kasvanud rikkuses ihneks ja mugavaks läinud. Eriti julge samm oleks selles loetelus leida ka koht kirikule. Nii traditsioonilistele arusaamadele - surnuaed-kirik-pastor-deoloog = pühad, vargad-narkarid-prostid-kodutud=pähh, mõistame hukka; kui ka elavale pühadusele meie sees, olenemata kohast ja sotsiaalsest staatusest.  Paratamatult koorub ka  küsimus, et kas on pahasti see, kui Eesti buffees on toit portsjonites ja mitte piiramatus koguses, nagu mujal Eoroopas või see, et inimene lootis 50.- eegu eest saada 100.- eegu väärtuses süüa ja et kui talle seda ei võimaldatud, tundis ta end ahistatuna ja teda oleks nagu koheldud vargana, kes läks surnuaialt mutikest röövima...  Ehk et täpsemalt väljendada, võiks pealkiri olla -``Uskumatu, mida me endis avastada võime, arvates, et oleme õiged.´´  Ja siis jutt surnuaia seigast ja hukkamõistu  mõtetest, mis sellega seoses tekkisid ja siis buffee külastus ja sealsed mõtted. Kuid jutu kokkuvõte oleks siis selline - ..Süües oma ettenähtud portsjoni, mõistsin, et olin näljasena tahtnud 50.- eegu eest süüa 100.- eegu väärtuses, mis tegelikult ju tähendab, et olin tahtnud sarnaselt surnuaia vargale omandada rohkemat, ainult et välja paistaks see ilusam; mul on oma ego ja mõtlemisega veel palju tööd. Kuidas teiega lood on, vennad?  Sellise jutu järel mõtleks, et äkki ongi Soom usklik...