Kolmas töörühm (keskkonnaeksperdid-konsultandid) arvas, et KMH efektiivset rakendamist takistab näiteks vajalike juhiste ja ühtlustatud metoodika puudumine. Mõju (sh sotsiaalse, majandusliku jms) ja riski hindamise jms metoodika hõlbustaks KMH aruande koostamist ja tagaks KMH-de ühtlasema kvaliteedi. Rõhutati, et eriti läheks vaja ühtset alternatiivide võrdlusmetoodikat. Räägiti sellest, milliste meetoditega hinnata ühiseid loodusressursse (vett, õhku jt). Konsultantide arvates raskendab KMH-d ka see, et seadused ja normdokumendid ei haaku ega ole konkreetsed. Ehitusprojektide keskkonnamõjude hindamisel ja prognoosimisel rõhutati maa-ala planeeringute (eelkõige detail- ja üldplaneeringute) kohatisest puudumisest tingitud raskusi (maakasutuse otstarve pole eelnevalt määratletud). Siit kerkis küsimus ühiskonna arengukavade tulevikuootuste kohta: mis on kavandatavate tegevuste keskkonna- ja sotsiaalse mõju hindamise mõõdupuu. Eraldi oli juttu KMH kvaliteedi hindamisest. Eksperdid leidsid, et kvaliteedikontroll puudub või ei ole pidev eelkõige ühtse ja seadustatud metoodika puudumise tõttu. Tihti on üldsuse suunamine pandud KMH aruande koostaja ehk ekspertrühma peale. Ent vajaliku metoodika puudumine ja kogemuste nappus ei võimalda üldsust tulemuslikult kaasata. Vaja oleks kasutada sotsiaalteadlaste ja ekspertide abi. Uuringuteemadena nimetati KMH ja teiste nn keskkonnainstrumentide vahelisi seoseid ja kasutamise efektiivsuse analüüsimist, näiteks kuidas integreerida parima võimaliku tehnika (BAT) kasutamist, ökoefektiivsust jms mõjude prognoosimisel ja mõjude leevendamise abinõude väljatöötamisel.