Kuna ma ei olnud kunagi lugenud Robert Kyosaki raamatut "Rikas isa, vaene isa" ja korterite hinnad näisid mulle sellel turul üldse  täiesti müstiliselt kõrged, siis neid ma ei kaalunud. Samuti ei tulnud kõne alla majad, sest need on ikka palju kõvemas hinnaklassis, kui mina enda sissetulekuga oleksin lubada saanud. Samuti kaasneb nii korterite kui majadega amortisatsioon. Üks kindel asi, millega midagi eriti juhtuda ei saa ja mis pikas perspektiivis odavamaks muutuda ei tohiks, näis olevat maa. Maaga on see lugu, et elu liigub paratamatult linnastumise suunas. Linnad kasvavad pidevalt ning kolmekümne aasta pärast on Tartu või Tallinna  piir kilomeetreid eemal sellest, kus ta on täna. Seega hakkasin otsima maatükki linna ääres. Hirmus mõttetult kallid olid. Eriti kalliks olid muutunud Tartu ja Tallinna veer, aga mingil põhjusel oli kallis ka Võru ümbrus. Ida-Virumaa on kahtlane piirkond. Lääne-Virumaalt on pärit Jana, minu abikaasa. Pärasti mitmeid kuid väldanud otsinguid vaatasin Rakvere ümbrust ja üks maatükk jäi silma - hea tee, linna piirist 5 km (mis on tänase Rakvere mõistes tohutult pikk vahemaa), kahel küljel naabermajad, elekter ka  ligidal ning suurus pisut üle 3 ha. Paistis suhteliselt normaalne ja otsustasin ta ära osta.