Indrek Tarand on välja  pakkunud mitu huvitavat ideed. Esiteks, et Tallinn vajab vahetust. Sellega ei jää üle muud kui nõustuda, põhjusi selleks on Tarand piisavalt üles lugenud. Teiseks tegi Tarand ettepaneku, et Tallinn võiks saada apoliitilise linnapea, kes ajaks ikka eeskätt linna, aga mitte partei asju. Tegemist pole uue ideega. Seda on Tallinnas varemgi välja käidud, viimati minu mäletamist mööda Paltsu linnavalitsuse ajal. Mitmel pool maailmas asju just niimoodi aetakse - poliitilised otsused kuuluvad poliitilise rahva poolt  valitud volikogu pädevusse, kes võtab avaliku konkursi abil tööle linnadirektori, kelle asi on konkreetselt linna juhtida. Vähem korruptsiooni Tallinnas tuleks ju kõigile kasuks. Piisas aga vaid Tarandil oma ideega välja tulla, kui hirmus kisa puhkes. Tublid keskerakondlased tegid kohe kõigile selgeks, et tegemist on väga halva ideega. Et ilma parteita on linna juhtimine lausa ilmvõimatu, et kui linnapeal parteilist juhet pole, siis läheb asi untsu. Seda oli mõnevõrra üllatav kuulda. Ma saan aru, kui  keskeerakondlased oleks Tarandi peale pahandanud, et ta julges linnapead Savisaart solvata. Sest tegelikult ei ripu Tallinna linnapea mitte Keskerakonna lõo otsas, vaid Keskerakond Tallinna linnapea lõa otsas. Sellest aga paljuski Tallinna tänased probleemid just tulenevad. Apoliitiline linnavalitsus aitaks Tallinnas asju rahulikumalt ja üksmeelselt ajada ega tooks ei ühes ega teises suunas kaasa mõttetut poliitilist vägikaikavedu. Nii et minu meelest on Tarandi pakkumisel jumet. Erakonnad võiksid pead kokku panna  ning asja tõsiselt arutada.