Ida  vaimulaad olla see, kui soome-ugrilane suhtus loodusesse mitte vallutaja üleolekuga, vaid kui üheväärne, vastastikkuse ("tõivu") põ­himõttel: nagu mina sulle, nii sina mulle. Siit soome-ugrilaste tüü­piline harras looduseaustus, leplik pehmemeelsus, võimas ühtekuuluvusetunne kõiksusega. Siit aga ka nende passiivsem ellusuhtumine ja sage taganemine aktiivsete vallutajate eest (Eesti rahva ajalugu, "Loodus", I, lk. 154). Tugev loodustunne ja veelgi võimsam hõimutunne, elavate lahutamatu side surnutega põlvest  põlve, mis kristalli­seerunud hingedeusuks, see ida kollektivism olla soome-ugrilastes alles lääne individualismi rünnakute all taganema hakanud (Mulgimaa ohvrikohad, lk. 300).