Sünnipäevale me läksime jala. See ei olnud üldse kaugel. Sünnipäeval oli väga palju lapsi ja lärmi ja sellepärast mind ei võetudki koti seest välja. Annabel kartis, et äkki ma kaon ära. Ega mul poleks midagi ära  kadumise vastu olnud, sest ma nägin seal ühte kena karukest.. oleks hea meelega tutvust teinud. Aga asi on selles, et Annabeli emme pidi mind ju jälle edasi saatma. Igaljuhul oli mul seal kotis lõbus.. ma kuulsin ju kõike, mis ümberringi toimus. Aind nad oleks võinud selle ilusa karukese mulle seltsiks sinna kotti panna.