Teisipäeval, 7ndal juulil käisime Terjega jälle Tallinna antiigipoodides, et otsida huvitavaid ja inspireerivaid asjakesi :) Esimest korda tegime sellise eksursiooni aprillis ja selle kohta saad lugeda siit.  Me alustasime juba tuttavast tillukesest poekesest Müürivahe tänavalt, kuna Terje lemmikpross jäi teda sealt kummitama ja huvi pärast tahtsime näha, kas see on veel alles. Oli :) Nüüd on see Terje oma. Mõnusalt soe vastuvõtt ja väga kasulikud nõuanded iseloomustavad seda kohta! Ja muide, kuulsime, et "meie" sõbrannad olevat käinud külastamas teda pärast meie esimest käiku. Ei oska öelda, kes need olid või kuidas meid omavahel seostati, kuid juba tore on mõelda, et keegi pärast tollase postituse lugemist samu poode läks külastama :D    Kuna me olime samal teel, kus eelminegi kord, siis kiikasime ka Müürivahe 17/ Väike Karja 5 nurgapealsesse poodi. Seal nägin ühte väga armsat ehtekarpi, mille eesmärk on puhas edevus - pisikene, klaasist seinad ja padjake, mis kunagi vist oli kaetud siidiga. Siid oli täies ulatuses üles hargnenud või lagunenud ja seetõttu vajab see karp lisa tööd. Sinna vist mahuks üks pross... Miks ma küll seda ei pildistanud!? See oli nii armas. Hind oli päris krõbe - 1200eeki ( palun-palun ostke mu ehteid, et saaksin seda karbikest endale lubada!!! )    Järgmisena hüppasime sisse Rae Antiiki Raekoja platsi ääres. Ma alati küsin, kas ma tohin pildistada ja ausõna ma ei solvu, kui mulle öeldakse, et seda ei lubata. Kuid miks pidi see naine nina alla hõõruma, et iga lisa liigutus tema poolt  on tema aja raiskamine ja et asju näidatakse lähemalt ainult siis, kui sa selle ostad. Kui Terje ütles mulle, et lähme ära, et talle ei meeldi seal, siis lahkudes kuulsin, kuidas selja taga öeldi, et väga hea, et teile siin ei meeldi. Ma ei tea, miks ta nii käitus või mis võis seda põhjustada.    Eks see natuke rikkus tuju ka, kuid niimoodi ei tahtnud me oma ekskursiooni lõpetada... Ja siis leidsime Raekoja platsi lähedal ühe teise, poe Antiik, mille aadress on Kinga 5. Ääriveeri üritasime tajuda sealviibivate naisterahvaste meeleolu. Meeleolu oli väga viisakas ja soe ja sellest julgust saanuna küsisin luba pildistamiseks. Selle vastu polnud neil midagi, see tundus neile vist pisut pentsik :) Oh, kui palju ilusaid asju seal oli!!! Ja kui palju ehteid! Üritasin pildistada, aga kui on nii tohutult palju, mida tahaks näha, siis pildistamiseks aega ju ei jää. Sellest poest on üks mu selle ekskursiooni lemmik (lisaks klaasist karbikesele)! Üks Tšehhoslovakkia lihvitud klaashelmestest kaelakee, 1960ndatest!!!