Pärast Venemaa ametlikku taandumist anneksiooni-vastaselt positsioonilt oli võetud ka Inglismaa vastuseisult tugi. Grey andis järele Austriale ja lubas koostööd Serbialt relvastumise lõpetamise saavutamiseks. Heakskiitmine saavutatud Inglismaa ja Prantsusmaa poolt, oldi kriisi kõrgpunktist üle. Tuli vaid veel astuda samme Belgradis rahu jaluleseadmiseks. 30. märtsil suurriikide saadikud  esitasid Serbia valitsusele sõnastuse, mille see muutmatul kujul pidi märgukirjana üle andma Austria valitsusele. Inglismaa, Prantsusmaa, Itaalia ja Venemaa andsid tagatise, et Austria ei ründa Serbiat, kui see demobiliseerib oma sõjaväe ja lõpetab muud sõjalised ettevalmistused. Serbia pidi lubama liituda otsusega, mis suurriigid teevad Berliini kongressi 25. artikli suhtes ning elama edaspidi Austriaga heas naabruses. 31. märtsil see märgukiri esitati Viinis Serbia poolt. Nüüd järgnes lõplik samm Austrialt: 3.  aprillil anti üle memorandum suurriikidele, milles juhtides tähelepanu Austria-Türgi kokkuleppele Bosnia suhtes Austria valitsus kutsus üles suurriike nõustuma Berliini kongressi 25. artikli kaotamisega. Kuna ka Montenegrosse puutuva 29. artikli modifitseerimine toimus hõlpsasti, siis oli suurriikide nõusoleku avaldamine ainult ajaküsimus. Nii üksteise järele kiitsid heaks Austria ettepaneku Saksamaa 7., Itaalia 11., Inglismaa 17., Prantsusmaa ja Venemaa 19. aprillil.