Kui selline vimm mingil määral eksisteerib, siis minuni ei ole see kindlasti jõudnud. Laar sai võimule esimesel okupatsioonijärgsel valimisel rahvusluse sildi all, suurepärase valimisprogrammiga, mida mina täielikult toetasin, aga mille Laar täielikult hülgas. Nii põhjalikult kui Mart Laar ei ole rahvast petnud ükski järgnev valitsus. Valimispropagandas näidatud  luud ei pühkinud platsi puhtaks, see pühkis rahvale prügi silma. Eesti ajaloo kõikide aegade kõige suurem viga oli Laari valitsuse tahtmatus rakendada Genfi konventsiooni sätet, mille alusel oleks võinud nõuda Stalini poolt Eestisse asustatud okupantide lahkumist. Selle asemel hääletasid laarlased ja savisaarlased, enamlased ja kelamlased menetlusest välja minu eelnõu, mis oleks lubanud alalisteks elanikeks ja tulevasteks kodanikeks saada ainult Eesti Vabariigi loal, nagu on tavaks teistes riikides. See  saatuslik viga on viinud eestluse hävingu lävele. Kui midagi drastiliselt ei muutu, siis on ainult aja küsimus, mil eestlased jäävad vähemusrahvaks oma põlisel kodumaal. Statistikaameti andmeid rahvuse kohta ei saa tõsiselt võtta, sest iga Eesti elanik võib panna omale rahvuseks, mida tahab. Need, kellele meeldib faktides kahelda, vaadaku valimisõiguslike elanike arvu jõudsat kasvu ajal, mil eestlasi kuskilt juurde ei tulnud: 1992. aastal oli see 678 570, 2003. aastal 858 616 ja 2007. aastal 896 704. Ei tea, mis  on see arv sel aastal, aga ennustan samasugust tõusu.