Päevaleht, 1930    Laadalisi saabus mandrilt ja saartelt. Võis näha Vormsi ja Noarootsi rahvarõivais noorikuid ja päevitunud mehi. Turuplatsile tõmmati kaubaplagude read. Tallinnast oli kohale sõitnud hulk kaupmehi, kes tegid siin rahaks pitse, satse ja seelikuid. Ilm oli äärmiselt soe ja plagude all liikumine maksis higi. Loomadest oli  müügil kõige rohkem seapõrsaid. Neid müüdi umbes 20 krooniga. Noori harjasloomi osteti sedavõrd rohkesti, et terve linn oli sigudike kisa täis. Kes ikka vastu tuli, sel põrsas karjus kotis. Terve see kaubitsemine ja olemine jättis külalaada mulje. Uulitsa ääres lõid ''suslanaised'' oma lauad üles ja külapoisid ning -plikad pugisid rosinatega saia nii, et lõuad punnis. Pealtvaatajale tekib mulje, et see on külanoormehest suur kavalerlikkus, kui ta oma kallimale ostab kruusi kohvi ja paar naela saia, esijoones  rosinatega saia. Räägiti, et üks Vormsi kaunitar keeranud tervelt kuus naela saia kinni. Taas oli turu ääres suur telk loomaaiaga ja ''trikimeistritega''. Sees saeti viiuleid. Sisseminek 15-35 senti. Ah, kui palju oli siin karvatunud külamehi, kes ''Mikumärdi'' Antsuna kratsisid küsitledes kukalt: kas minna või ei. Suured krokodillid ja loomad, neid peaks nägema, 15 senti raha pole aga ka plekk, et loobi aga tuulde. (Haapsalu turul sai 15 sendi eest kilo silku. AV märkus). Joogikohis lasti juba  hommikutundidel laulu, sest palava ilmaga hakkab alkohol kergesti pähe. Kõrtsist väljudes võttis mõni külakangelane auto ja käskis kihutada puha promenaadil. Seal pole aga luba sõita jalgratturilgi, seepärast sooritati esitussõite kesklinnas, nii et tolm tõusis. Kui laadakaubad korras, mindi kuursaali juure supelsakste elu-olu uurima. Küla-pillimehed istusid pingil ja kuulasid Murrill-serenaadi. Üks kesteldunud ninaga poiss arvas, et Konnaoja Kustas kisub sama muusikapala lõõtspilliga iga oktaavi peal puhtalt välja. Üks  turjakas Taebla taat oma naabriga vajus otsekohe kuursaali einelauda. Lõi piibu põhjaga kop-kop vastu lauda ja köhatas: ''Hehee, kas süüa saab?'' Kuna kelner kandis road lauale, seletas taat lauanaabrile, et karta polevat midagi. Kui inimesel on raha, suru end kas või otsekohe saksarahva sekka. Salatist ei saanud aga peremees aru. ''Mis see on? Mis salat! Mina maksan puhta rahaga et toote kobrulehti lauale, muudkui ma keeraku kinni. Koristage ära!'' Veel hilistundidel liikus uulitsail laadaliste jõuke. /…/