Arsti juurde jõudsime silmaga, millest ta enam midagi ei näinud, turse oli võrreldes pildil olevaga kahekordne. Tööl oli teise vahetuse perearsti õde, meie arst pidi tulema alles pärastlõunal. Andsime pissiproovi ära, õde tegi selle kohe ära, kõik oli seal ok. Õe imestus oli suur, et kuidas nii telefonitsi diagnoositakse sellist asja? Silmaga on ju näha, et see ei ole tavaline silmapõletik. Ja Sulfametizol ei pidavat ka  tavalise silmapõletiku puhul teps mitte aitama. Tema üllatus oli suur. Soovitas minna kohe Lastehaiglaga ühes majas olevasse polikliinikusse, seal on silmaarst kelle juurde minekuks saatekirja pole vaja. Suhtumise erinevus oli ikka üüratu. Tänasime toredat õde hää nõu eest ja põrutasime siis polikliinikusse. Seal selgus, et arst hakkab vastu võtma tunni aja pärast. Otsustasin ukse taha ootama jääda. Kui vahepeal oleks koju läinud siis oleks varsti pidanud nagunii last jälle solgutama ja ta tagasi tooma. Tund  möödus, poiss oli tubli. Jooksis ringi, vaatas akvaariumis kalu ja ukerdas mul süles.