On õige sügavasti iseloomustav Adsoni hoiakule, et ideeprogrammilisim rühm ta luuletusi kannab päälkirja "Mo heng", "Mo heng liigup üten" ja "Jumala tsirgu" (Roosikrants). Jumala linnukesed aga pole loodud mitte üksi muretult oksal laulmiseks, vaid "Neile jääp igatsus, neile jääva palve', Olla Jumala tsirgu', aija Jumala vagu.'" Siin väljendet "programmis", samuti kui kogu Roosikrantsi-nimelises värsiraamatus pole aga tegu  sektantliku enesepiiramisega ega kõr­valehoidmisega maailmast. Sest suurt, peagu whitmanlikku kaastundeavarust kuulutab eelnev luuletustepaar. Mõlemad lõpe­vad sama refrääniga: "Kon eales liigup heng, Sääl üten liigup minu heng."