et kõik ausalt ära rääkida nagu on, pean ma alustama sellest, et mulle on suht ilmvõimatu leida mütsi, mis tegelikult nagu sobiks ka. pärast asjatuid otsimisi nii tallinna kui ka tartu kaubandusvõrkudes suundusin ma teisipäeval  otsustavalt tartu kaubamaja lõngapoodi, ostsin lõnga ja kobisin koju. esimesel õhtul ma kerisin lõnga keraks (kuna mulle ei meeldi tokkide pealt kududa). teisel õhtul vaatasin heldimusega oma lõngakera ja mõtlesin, et kas sellest tõesti kunagi ka müts saab… minu laiskuse juures. täna hommikul aga ärkasin ebanormaalselt vara (nii kella 9 paiku), otsisin vardad välja ja hakkasin pusserdama. tahtsin lõbusat mütsi, mis ei oleks päris soolikas ega liiga tihedalt ümber pea. päeva peale käisin paari rea kaupa kudumas. ja  nüüd siis lõpetasin. ma olen enda üle UHKE.