Tänase päeva mõttetulem on selline:  1. Koerad Peremehele täielikult ei kuuletu.  2. Täielik tupiktee meil ka ei  ole ja eratee (mis meil tegelikult on) siltidega, öeldi vallast, peletan ma ka järgmise talve lumesaha koduteelt ära.  3. Ehhkki ma tean, et penid on mul lurumad kui mõnigi jäär või hani, keda ma olen pidanud ei saa eirata mõnede inimeste hirmu misiganes suuruses haukujate ees.    Seega pean kindlasti homme saama suure lotovõidu ja maja ümber aia tekitama. (krt...)    Suur koer sai kunagi võetud kindla eesmärgiga kodu kaitsta. Mul oli oma isiklik hull ahistaja, kellelt võis ju  praktiliselt kõike oodata ja kuna mul ei olnud erilist isu mingil öösel ärgata kurikalöökide või tulekahju ragina peale, siis valisin voodi all vedelevale püssile lisaks veel valvuri.  Nüüd kui vajadus on kadunud (loe: sundravil) on Rekust saanud lihtsalt kodununnu. Võõrad seda ei tea, esmapilgul on siiski tegu viie puuda hammaste ja lihastega.