Siin on vaade minu aknast (vabandust, et nii hägune, aknad on pesemata).  Elan Londonis 9. korrusel. Aknas vaatab vastu rida pilvelõhkujaid ja nende vahele justkui ära eksinud või surutud Thames'i kanal. Canary Wharf on piirkond.    Lugesin kuskilt infotahvli pealt, et see ala oli vanasti (18. sajandi lõpuni) lihtsalt soo, kus Thamesi jõgi tegi suure kaare. Lootuses, et laevadele otsetee rajamine toob rohkelt  raha sisse, ehitasid ettevõtjad 19. saj alguses kanali läbi sellest soost. Sinna hakati ehitama maju ja püstitama ärisid. 1940. aastal sattus aga see piirkond 72 ööd järjestikku pommirünnaku ohvriks. Ainuüksi ühel päeval puistati alla 58 pommi. Tuhat kodu ja kolmandik ettevõtteid hävis.         Kuid 1970ndateks oli kant taas üles ehitatud, tundmatuseni muudetud. Nüüd on siin pilvelõhkujad, mille vahelt kanalid läbi jooksevad.     Hotell, kus ma olen, on üpris peen. Varem elus olen sama korralikus hotellis olnud vaid Portos (too  oli 4-tärnine, ma ei tea, mitmene see siin on). Siinse eelis on spordiklubi ja ujula. Kui vähegi aega, lähen ujulat kaema.    Lebotan siin luksuses (muidugi siis lebotan, kui parajasti konverentsi pole - see kestab meil hommikul 9st kuni õhtul 20ni) ja mõtlen, et see pole kuidagi korrellatsioonis minu sotsiaalmajandusliku staatusega. Tavajuhtumil ei satuks ma iialgi sellistesse kohtadesse nagu hotell Portos või ka siin. Või üldse fakt, et olen nii paju reisida saanud. Nii et ehkki võib vahel ju  ette heita, et mis elu see (pastori palk/eü palk jne) ka on, tundub, et on siiski boonuseid... Aeg-ajalt ka materiaalset sorti.       Aga konverentsist endast. Tegemist on kiriku oleviku ja tuleviku üle juurdleva üritusega. Briti metodistid on endale külla kutsunud päris märkimisväärse hulga (ca 200) külalisi üle maailma. Tundub kusjuures, et mina olen meie piiskopkonna ainuke esindaja (Skandinaavia-Balti riigid). Meie piirkonnaga kuidagi seotud inimene on peale minu vaid piiskop Hans Va"xby, kes 2 piiskoppi tagasi  oli meie piirkonna piiskop, aga nüüd on Venemaa oma. Päritolult soomerootslane.    Kõik osalejad on jagatud laudkondadeks/gruppideks, kellega sujuvalt loengute ajal/järel diskuteerime. Minu grupis on rida inglasi, üks pastor Zimbabwest ja teine Haitilt. Mõlemad töötavad hetkel Inglismaal. Ka kolmas mees pole siinses mõttes kohalik, ehkki töötab Iirimaal. Aga olen unustanud, kust ta pärit - emakeel tundub hispaania olevat. Üks liige on ka Briti MK esimene naiskirikujuht (praegu pensionil, meie  mõistes piiskop, nemad nimetavad presidendiks).     Mõningaid noppeid ettekannetest:    ***Tsitaat kirikuisalt J.W.-lt: "Ma ei karda, et inimesed, keda nimetatakse metodistideks, surevad välja Euroopas või Ameerikas, vaid seda, et nad muutuvad organisatsiooniks, kellel on religiooni nägu, kuid kes on minetanud selle väe."    ***Hetk misjonikonverentsilt 1910. aastal, kus 1200-st osalejast vaid 10 olid mustanahalised. Konverentsi lõpuosas tõusis üks neist püsti ja ütles: "Te olete meile andnud toitu. Te olete  andnud oma ihud põletada meie pärast. Aga andke meile armastust. Andke meie sõpru." Mõte selles, et misjoni puhul ei tohi suhtumine olla ülevalt alla.    ***"Misjon ei ole kiriku järjekordne projekt. Ilma misjonita ei oleks kirikut olemas." M.A., minu endine jutlustamise õppejõud C.C.-s.    /Kommentaariks piltidele: päikeseloojanguga viimane pilt on Thamesi jõest, teised on kanalid./