Kui küsisime Valterilt, missuguseid pille ta mängida oskab, vastas mees, et õigem oleks küsida, mida ta ei oska mängida. Kõige väiksem pill on suupill, kõige suurem klaver, ütles Valter. Oma esimeseks pilliks nimetab ta mandoliini kõrval siiski duurkannelt, mida näppis juba viieaastasena. Siis tuli mandoliin ja nii ta läks. Vahelduseks tõstab Valter Sikk põlvedele ennesõjaaegse akordioni Hohner ja mängib ühe kauni romansi. Hohner on ainuke pill, mis Valteril aiandis. Kõige tähtsam  pill viiul seisab linnakodus. Temagi on juubelieas ja Valteriga ühevanune. Viiul on Valteri isa pill, pojale kingitud.