Võitnud oma teel olnud mao, jätkas Herakles oma otsinguid. Tema järgmine vastane oli lummus uuel kujul. Ka Busiris oli Poseidoni poeg, kuid tema ema oli lihtsurelik. Busiris kuulutas, et on suur õpetaja. Ta oli kõneosav ja tema sõnad haarasid kuulajaid. Ta kiitis end taevani,  kuni Herakles uskuski, et Busiris võib olla talle teejuhiks, et Busiris võib tuua talle valgust, et Busirisele kuulub tõe monopol. Ta langes täielikult pettuse ohvriks. Järkjärgult allus ta Busirise väele ja lummusele, järkjärgult loobus ta oma tahtest ja aktsepteeris Busirist oma õpetaja ja teejuhina. Kui Busiris oli Heraklese täielikult oma kontrolli alla saanud, sidus ta Heraklese ohvrialtari külge ja sundis teda unustama Nereuse. Müüt kõneleb, et lõpuks Herakles siiski vabastas end ja jätkas oma  otsinguid, kusjuures ta sidus Busirise sama altari külge, kus ta hiljuti ise oli lebanud. Niisiis iseloomustab seda proovilepanekut heitumus, viivitus, läbikukkumine ja pettumus.