Korduv kutse sundis siiski tagumikku kergitama ja laisalt kaamerat käes hoides kuuldud suunas sammuma. Tõepoolest oli põnev jälgida, mil viisil Minnie 45 mm läbimõõduga metalltoru otsas turnis, aga ikkagi ei taibanud, mis selles nii eriskummalist olla võiks. Alles hetk hiljem mõistsin, et Minnie oli oma pehmetel käppadel läbinud 3 meetri pikkuse teekonna eelmiselt postilt teisele mööda 3 mm  jämedust traati, mis toetas tavalist aiavõrku ja üritas samal viisil järgmiste postide vahet kõndida. Ettevaatlikult igal sammul kõigile neljale käpale ümaral traadiniidil kindlat toetust otsides ilma, et küünised saaksid kusagil haakuvalt kinnituda ja samal ajal kogu keha tasakaalus hoides liikus ta saba vasemale või paremale väänates tasakesi edasi. Tundus, et saba oli üheks tasakaalustavaks abiliseks, mis aitas kõrvalekaldeid vältida umbes sama moodi nagu tsirkuseartistid nööril kõndides kätega õhku  puudutades tuge leiavad.