Pärast XVIII sajandi  valgustusaega ja selle kannul käivaid revolutsioone ning rahvusromantikat juhtisid Euroopa riikide elu kõigepealt majanduslikud huvid. Ing­lismaaga eesotsas kujunes välja Euroopa kapitalism, mis viis Euroopa rahvaid veel suuremale industrialiseerimisele. Majandus­lik võistlus asetas Euroopa rahvad üksteise vastu ja et Euroopa kultuur elas oma levi­mise hiilgavaimat ajajärku, heites oma mõju alla kõik maailma posthistoorilised kultuurid ja hävitades asumaade loomi­sega kõik prehistoorilised rahvad -  välja arvatud Jaapan - tuli maailma katastroof: maailmasõda. Maailmasõjale järgnevas se­gases olukorras saavutas kriis nüüd oma kõrgeima tipu: iga rahvas on iga rahva vastu. Sest seda kõige hilisemat järku ise­loomustab kõigepealt autarkiline majan­duslik süsteem, kinniste rahvuskultuuride kannul käivad rahvuslikud majandustervikud, mis tähendavad iga rahva majandus­likku ning kaitsesõda teiste vastu.