Mõned päevad hiljem juhtusin nägema ühest Lõuna-Kalifornia hipide kogukonnast (sest ka sellised moodustised on neil olemas) eetrisse antud televisioonisaadet, mida  kommenteeris keegi tuntud ning filantroopiaga tegelev leedi. Selle põhjal, kuidas viimane aeg-ajalt silmanurgast liigutuspisaraid pühkis, võis järeldada, millise tähtsa koha leedi südames see vaga liikumine oli omandanud. Leedi rääkis, kuidas hipid olevat kaasaegsest külmast, tõtlevast ja hingetust elust pettunud noored, kes leiavad, et ainuvõimalik tee hingelisele täiusele on lahtiütlemine variserlikust moraalist, eemaldumine tsivilisatsioonist ning lähenemine loodusele. Seepärast koonduvad hipid  kogukondadesse, mille liikmed on võrdsed ja hingeliselt vabad, teevad lihtsat tööd ning elavad tagasihoidlikku, eelarvamustevaba elu. Hipide tõekspidamised - rahu, armastus, enesesse süvenemine - pärinevat neid põhimõtteid ammu jutlustanud filosoofilistest kontseptsioonidest: vana-india filosoofia, ristiusk. Lihtne lill - karikakar - on nende hingelise puhtuse sümboloks, mille pärast hipid end ise ka lillelasteks kutsuvad.