166:1.5 Kui Jeesus lahkumiseks tõusis, ütles üks lauas istuv seadusetundja talle: "Aga, Meister, mõnes oma sõnumis teed sa vahel ka meile etteheiteid. Kas kirjatundjates, variserides ega seadusetundjates pole siis midagi head?" Ja püstijalu vastas Jeesus seadusetundjale: "teid rõõmustavad nagu variseregi aukohad pidulauas ja pikkade rüüde kandmine, ehkki panete samal ajal inimeste õlgadele koormaid, mida on raske kanda. Ja kui inimhinged löövad nende raskete koormate all vankuma, ei liiguta te sõrmegi. Häda teile, kes te rõõmustate nii väga selle üle, et ehitate haudu prohvetitele, kelle teie isad on tapnud! teie soostumine oma isade tegudega avaldub selles, et te kavatsete tappa ka nemad, kes on tulnud praegu tegema seda, mida prohvetid omal ajal tegid - kuulutama Jumala õiglust ja ilmutama taevase Isa halastust. Ent sellelt väärastunud ja võltsvagalt põlvkonnalt nõutakse prohvetite ja apostlite verd kõigi varasemate põlvkondade eest. Häda kõigile teile, seadusetundjatele, kes olete võtnud lihtrahvalt teadmiste võtme! te keeldute astumast tõe teele ja tahaksite samal ajal takistada ka kõiki teisi sinna astumast. te ei saa aga taevariigi uksi niiviisi sulgeda; me oleme avanud need kõigile, kellel on sisenemiseks usku, ja neid halastuseväravaid ei sule väärõpetajate ja truudusetute karjaste eelarvamus ega ülbus, nad on nagu valged hauakambrid, mis näivad küll väliselt kaunid, kuid on seest täis surnute luid ja igasugust vaimset rüvedust."