Kolimiseks (juba homme!) pakkides leidsin kapi otsast ühe nukra ja tolmunud kolmanda generatsiooni two-handeri. No ei käi ma juba aastaid ja aastaid lahinglarpidel ja, olgem ausad, ei ole ma selle mõõgaga ka kunagi midagi teha osanud, on teine rohkem uhkuseasi olnud. Sest ilus on ta küll. Sel ajal, kui Dan ta mulle ehitas, sääraseid Eesti larpiturul veel ei  liikunud. Nimi on ka mõõgal olemas - Safira.