30. märtsil ilmusid «Ajutise Valitsuse otsused Eestimaa valitsemise ajutise korra kohta»  (dok 9). Selle dokumendi alusel liideti peamised eestlastega asustatud piirkonnad - Eestimaa kubermang (v.a Narva) ja Liivimaa kubermangu põhjaosa (v.a Setumaa) - terviklikuks  rahvuskubermanguks. Uue haldusüksuse valitsemine anti Ajutise Valitsuse määratava kubermangukomissari kätte, kelle juures hakkas tegutsema valitav Ajutine Maanõukogu (Maapäev). Maanõukogu funktsioonide hulka kuulus kubermangu omavalitsuslike, administratiivsete ja majanduslike küsimuste lahendamine, kohustuslike normide ja maksude kehtestamine ning omavalitsusseaduse eelnõu väljatöötamine. Maanõukogu otsuste elluviimiseks lubati moodustada täidesaatvat võimu teostav Maavalitsus. Kuigi ametlikult käsitleti ümberkorraldusi kui laiendatud omavalitsuse andmist, tähendasid need sisuliselt  1905. aastal esile kerkinud autonoomia idee realiseeerumist.