"Vanematest eestikeelsetest tootenimedest" oli üks mu lemmikpeatükke. Lugema asudes oli tuju kurb, aga peale üht lehekülge kõõksusin juba homeeriliselt naerda. Peale sissejuhatust ktematonüümikasse/pragmonüümikasse ehk eseme- ja tootenimede uurimisse, saame teada, milliseid kelmikaid eestikeelseid nimesid pandi eri toodetele 19. sajandi lõpust nõukogude ajani. Enne eesti keele ametlikuks keeleks saamist olid kasutusel peamiselt võõrkeelsed tootenimed - 19. sajandi tootjal polnud lihtsalt veel põhjust  eestikeelse ostjaskonnaga eriti arvestada. Sellest ajast on mu lemmiktoode koorelahutaja nimega Alfa-Liliput. 1920-30-ndatel olid eestikeelsed nimed juba levinud ja need olid suisa amüsantsed.