Suve veetis ta aega vaikselt ja paikselt metskitserikkas Zürichbergis, detsembris läks aga jälle itta ja üle maantee, kuid aasta lõpuks oli tagasi. (Ületada Šveitsi kiirteed ilma ohtu sattumata on eriline õnn: tavaliselt istuvad loomad tee ääres tundide kaupa, kuni tekib ületamiseks sobiv hetk, või otsivad nad viadukti või tunneli.) Kevadel võttis ta ette uue retke, seekord kagusse. 2004. a maist alates püsib Turo Zürichseest põhjas.