On kurbust, mis ei sobi maale, loodusesse.  Palkmajja, õunaaeda, alleele, mis viib läbi metsa heinamaale. Õuele, mille kõrvalõuel saeb naaber puid, söödab uttesid, käsutab oma ainukest poega, kelle ema teeb ilusaid loodusfotosid ning kirjutab luulet. Tahaks ära…tahaks linnast ära, tahaks … Continue reading  →