Mees on sirutanud käe kartulinõu poole, naine vaatab talle erutatult otsa. Vist on mees liialt väsinud, et jättis naise küsimusele vastamata. Vanataat puhub kartulile, mõttesse vajunud eit kallab teed. Mis temal enam noortevahelistest  lahkhelidest, ta teab, et elu pidev vool pühib oma teelt nii väikese sõnavahetuse kui ka suurema tüli. Elukevad on lühike, armastuse hetk üürike, ülejäänu aga töö, töö, töö…