Probleem oli ka jook. Ilmselt oli  põhiliseks joogiks vein, kuna see ei roiskunud kiiresti ning peaaegu iga kord, kui kroonikates mainitakse rännakul tarbitavad vedelikku on see vein. Mõned üksikud juhud olid erandid, nt. šotlased ei võtnud veini kaasa, vaid jõid jõevett209. Arvan, et nii toimisid ka teised, sest mitmepäevasel rännakul on inimese vedelikuvajadus väga suur, eriti arvestades, et nad kannavad seljas raskeid turviseid, relvi ja võib-olla ka moonakotte. Seega kogu sõjaväe ärajootmiseks kaasavõetav kogus pidi olema tohutu. Seetõttu arvan, et juua eriti kaasa ei võetudki, kroonika järgi aga ilmselt pisut siiski. Pealegi oli see suhteliselt mõttetu, sest tõenäoliselt prooviti kasutada ära teel olevaid jõgesid ning võib-olla määrati isegi marsruut selle järgi. Pean ka tõenäoliseks, et igal mehel oli oma väike lähker vööl, et raske rännaku ajal sealt rüübata ning kui liiguti hajali, siis satuti kindlasti mõne kaevu peale.