Ühel nädalalõpul oli Heli pojal Uku Suvistel kontsert Valgas. Möödaminnes tõi ta ka ema maale. Pärast kohustuslikku tervituskallistust asus Heli otsemaid toimekalt tegutsema. Mina olin sügisel talle kinnitanud, et sel aastal panen püsti kasvuhoone, aga Heli saabumise ajaks polnud ma  seda veel teinud. Ta hindas põlglikul pilgul kogu korralagedust, mille ma vahepeal olin tekitanud, ja küsis: "Kuidas sa küll niimoodi elada saad?" Nagu kindralile kohane, käis ta aias ringi, kepp käes, ja hindas olukorda. Kogu aed oli muttidel üles songitud; õunapuudelt oli liiga vähe oksi ära lõigatud; maasikad olid vanad ja ei ela ilmselt seda suve üle; ait ja saun olid otsapidi tiigis, sest ma olin kaevanud tiigi suuremaks; puukuur vajas uut katust; talvel oli kulunud liiga palju küttepuid. "Sinu  elektriarve on igal kuul olnud liiga suur - kas sa ei võiks maalida väljas, miks sa pead seda tegema toas?" küsis Heli.