Käisin pangas. Mõnele kohe meeldib sulas maksta, et saavad tsipa odavamalt ja on kuidagi kindlam reaalseid rahapabereid üle anda. Kummi polnud, sedaet, kummipaela tähendab ja ümbrikku samuti mitte. Toppisin priske habemikuga pildiga rahatähtede kah üsna priske paki kirjamapi vahele, kohe lepingu kõrvalsahtlisse. Mapi luku siristasin  kah niimoodi...poolkinni. Surusime kundega kätt ja lahkusime nagu laevad merel, mina kusjuures eriti elegantse kannapöördega. Kuulen seejuures, et nagu siuuuuhh midagi. Vaatan enda ümber juhmi näoga ringi ja avastan põrandal kena lehvikujulise kaarena vedelevat sellesama priske kirjaniku mitukümmendmitu klooni....  Päris tegu oli abivalmis vanatädide ja paari poisikese peletamisega;)