Ei saa öelda, et ma noorpõlves poleks salamisi mõelnud, et ema keelab-kamandab liialt või et ta võiks rohkem naeratada ja vähem kurjustada. Muidugi mõtlesin. Kui nüüd hakata meelde tuletama, heitsin talle sisimas ikka palju asju ette.  Teismelisena olin ma endast ka nii heal arvamusel, et lausa "vaimuvaesust" ninale visata. Kuna meil pole sellest emaga hiljem juttu olnud, ei tea, kuidas see talle meelde on jäänud, aga ise tagantjärele mõeldes tekitasin just sel perioodil kindlasti rohkelt halle karvu.