Kopter! Pakkisin varju ja kui valmis hakkasin saama, läksin tõusulehte uurima, kuid teine (viimane) tõus oli juba täis. Kurat... Siis aga selgus, et lausa 2 inimest olid ennast kirja pannud lootuses hüpata sellesama Priidu-Aivari Raideriga, mida ma pakkisin. Nii hea inimene ma nüüd ka ei ole, et jätaksin kopterilt hüppamise võimaluse kasutamata ja omasebitud varju kellegi teise heaks annaksin.. :)    Õhkutõusmise hetke ma ei  märganudki ja mingil hetkel aknast välja vaadates oli üllatus, et oo, päris kõrgel juba. Kiiresti ronis üles küll. Kala läks kaameraga mu ees selili, natuke pikalt munesin, kuid ei väga hullu. Pikalt mõtlesin, et mis asendis peaks hüppama, läksin ikkagi õpilast, et kopterit ära lendamas näha. Päris selili ei tihanud minna.    Huvitav oli küll nii aeglase hoo pealt hüpata. Langemine stabiilne, vaatasin kõrgust, 1100, hoidsin veidi veel ja tõmbasin lahti. Vari oli avanenud, keerasin end vabaotsast  maandumiskoha poole ja nägin Kalat veel allpool träkkimas ja avamas.    Maandumisel jälle kõva käna..