Eilse Sirbi  Diplomaatia-lisas kirjutas Kaja Tampere, kuidas soomlaste puhul ei pruugi üldse teada saada, et nad sinuga absoluutselt ei nõustu või risti vastupidisel seisukohal on, sest nad enamasti väldivad otsest konfrontatsiooni ning pigem vaikivad või parimal juhul mõmisevad omaette "joo...". Taipasin üllatusega, et teen sageli enam-vähem sama (näugudes võib-olla mõne ähmaselt ebaleva "mnjaa...", aga see on detail, eks) - võõrama seltskonna puhul viitsimatusest end raisata ja nende puhul, keda liigagi hästi tunnen, kas lootusetusest või siis tajudes, et igasugust katset kõnealust küsimust teise nurga alt vaadelda ilmselt tajutakski otsese ja isikliku rünnaku või vastuseisuna.    Tegelikult mulle meeldib diskuteerida ja naudin kõige rohkem seda, kui vestluskaaslane ei pea mu kirglikustumist ärrituseks ja jääb vaidlusteema piiridesse, üritamata sinna vahele pikkida midagi isiklikku stiilis "rahune nüüd maha" vms. See võtab ikka vestlushoo ja -isu täiesti maha, tekitab isoleerituse ja ligipääsmatuse tunde ning enam-vähem välistab võimaluse seda teemat selle  inimesega uuesti käsitleda. Millest on alati hirmus kahju.    Kuna Kreeka-kogemused moodustavad arvestatava osa minu identiteedist ja on mulle elu kohta tohutult õppetunde pakkunud, siis peangi siinkohal tooma enda jaoks parima vaidlus-tava näitena just sealse diskussioonimaneeri. Kreekas ei pelga ka täiesti võõrad inimesed oma seisukohti üksteisele välja öelda ning õhtusöögilaua ääres võivad argumendid ikka väga kirglikuks ja filosoofiliseks minna. Samas on teada, et üksteist austatakse ja otseselt  tülli ei minda kunagi, keegi ei solvu ega hakka vestluskaaslase teistsuguseid vaateid kuidagi isikliku rünnakuna tõlgendama. Kui õhtu lõpeb, tunnustatakse ja võib-olla tänataksegi kaaslasi huvitava ajaviite pakkumise eest. Jah, demokraatia häll ikkagi.    Kuniks aga elan siin, pean vist edaspidigi soomlaseks jääma. See ei tähenda, et mul ei oleks oma arvamust või et ma vajadusel ei oskaks seda sõnastada. Lihtsalt kultuurikontekst on teine, mis on, vähemalt mõnikord, jällegi teistmoodi huvitav.