Sestap on poliitilises mõtlemises vasak-parem-jaotusest mõttekam jaotus liberaalse ja  autoritaarse, demokraatliku ja diktaatorliku, isikukeskse ja kollektiivikeskse vahel. Isikuõiguste ja poliitiliste vabaduste kaitsmise kõrval on teises kaalukausis millal miski ühine õilis idee - kas tegu on sotsialismi paradiisi, puhastatud rahvuse või politiseeritud jumalariigiga, on vähem oluline. Mida tugevamalt allutatakse isikuid ideele, seda autoritaarsem, ebademokraatlikum ja inimvaenulikum on ühiskond. Selline ühiskond, mis ei taga oma liikmete põhiõigusi, isikuvabadusi ja eriti sõna- ja mõttevabadust,  ei või olla vaba ega avatud, ega ka demokraatlik - vaid siis, kui kodanike õigus erimeelsusele on kaitstud, võib toetust mistahes režiimile pidada siiraks ning usutavaks. Kui demokraatiaks peetakse ainuüksi häältelugemist, siis on ikka ja jälle võimalik, et demokraatlikul teel hääletatakse võimule isikuvabadusi eirav režiim.