Aju põhifunktsiooniks on kahepoolse side kindlustamine aju makrostruktuuri ja maailma süvastruktuuri vahel.  Naturaalsed ajud pole kindlasti optimaalse konstruktsiooniga selle ülesande täitmiseks, sest nad peavad rahuldama aju ehitust väga tugevalt piiravaid lisatingimusi: ontogeneetiliselt peab tavaline aju koos kehaga kasvama välja ühestainsast rakust, fülogeneetiliselt peab ta olema iseevolutsioneerunud lihtsatest keemilistest lahustest. On imekspandav, kui kindialt realiseeruvad ajus integroinfiniithierarhilised protsessid vaatamata sellele, et aju ehitus pole kuigi korrapärane, et tema energeetilise toite  ning impulss-signaalide ülekande keemilised mehhanismid on äärmiselt keerulised, et ta töötab võrdlemisi tugeva soojusmüra tingimustes ega ole ekraneeritud häireväljade eest. Kuna tehisaju konstrueerimisel pole muid tehniliselt raskestitäidetavaid nõudmisi peale integroinfiniithierarhiliste sidekanalite kindlustamise, on täielik alus arvata, et tehisaju saab ehitada palju lihtsama ja palju efektiivsema kui looduslikud ajud, nagu näiteks pneumaatilised silindrid on jõumehhanismidena tugevamad lihastest, raalid  loogilis-matemaatiliste tehete sooritajatena märgatavalt üle inimajust ning magnetlintmälud oluliselt mahukamad ja püsivamad neuronmälust. Seetõttu, ühest küljest võib tehisaju ehitamine osutuda mitte eriti raskeks ülesandeks, teisest küljest võib aga tehisaju omav subjekt oma intellektuaalselt potentsiaalilt olla inimesest väga oluliselt üle.