Kunstlikku võtet kasutab  ohtrasti ning väga silmatorkavalt kriminaalromaan ja igasugune muu põnevusromaan: katkesta­mised pinevail kohtadel, tõeliste otsade peitmised ja siis lõpuks äkilised avalikustamised jne.; õieti peitubki põnevusromaani au­tori meisterlikkus teose šablooniliste ehitusvõtete osavas variee­rimises ja rakendamises. Need võtted on enamikus liiga mehaa­nilised, välised ja tihtipeale lausa vägistavad tõsielulist psühho­loogiat. Võib-olla siit kandist on jäänudki kunstlikule ehitusvõttele odav maik juurde, nii et  tõsine kirjanik meil ehk on arvanud mõistlikumaks hoiduda kaugemale niisugusest kahtla­sest kaubast.