Seega on maavanemal valitsuse ja riigikogu kõrval täita oluline osa Eesti regionaalpoliitikas. Et Eesti on eriti viimasel kümnel aastal ebaühtlaselt arenenud, on vajalik riiklik regionaalpoliitika, et tagada kõigi piirkondade elanikele turvalised elutingimused, arenguvõime, rahvastiku ja asustuse arengu piirkondlik tasakaalustatus ja riigi territoriaalne terviklikkus.  Regioonide majanduslike ja sotsiaalsete erinevuste tasandamine ning tasakaalustatud areng on Euroopa Liidu üks peamisi prioriteete. See annab häid lootusi, et ühinemisel Euroopa Liiduga on võimalik saada soodsaid laene ja toetusi oma regioonide arendamiseks.  Kuigi Eestis võeti juba 1994. aastal riigikogus vastu regionaalpoliitika kontseptsioon ja hiljem veel teisigi sellealaseid dokumente, pole suurt progressi selles vallas veel toimunud.  Maavanema nimetab peaministri ettepanekul viieks aastaks ametisse  vabariigi valitsus kooskõlastatult maakonna kohalike omavalitsuste esindajatega (igast vallast või linnast üks volikogu esindaja ja linnapea või vallavanem). Kooskõlastamiseks on vaja rohkem kui poolte esindajate toetus. Kui kandidaati ei kooskõlastata, esitatakse uus kandidatuur. Kui ka seda ei kooskõlastata, võib valitsus nimetada maavanemaks kooskõlastamist küsimata isiku, kes varem ei ole kandideerinud. Maavanema ennetähtaegse ametist vabastamise otsustab valitsus: