Lennukisse, üles, kusjuures seekord on hoopis suurem närv sees, kui eelmisel korral. Rivis olen seekord 5-s, ehk põhimõtteliselt istun samal kohal parempoolses reas, esimesel kohal, kus ka esimese hüppe ajal. Jõuame kõrgusele ja nüüd suudan asja juba rahulikult võtta, uks  lahti, eelmised lähevad välja, tuleb minu kord, mingi jama on veel meduusiga, nii et läheb natuke aega. Uksele, valmis, mine .. välja ma lähen, jällegi natuke liiga nõrk painutus ja natuke liiga nõrk äratõuge, aga asend suht hea (vasak käsi on küll kiivri peal, peaks ikkagi otse ees olema), käsi liigub justkui automaatselt rõnga juurde, haaran ta'st kinni ja tõmban, ilus .. esimest korda tuli kõik ilusti välja, topin rõnga sabapidi rinnarihma vahele, haaran tropid, vaatan ringi ja mida ma näen, maandumisplatsist  suht eemal oleme, tuul ka üsna tugev, sõidan lennuraja kohale, sätin end vastu tuult, et mitte liiga kaugele sõita ja tunnen, kuidas tuul kannab mind tagurpidi ära. Esialgu tundub veaks välja, aga aed tuleb järjest lähemale ja lähemale, lõpuks on selge, et tuleb maanduda teisele poole, õnneks on seal piisavalt (endisi muruplatse), koha leidmisega pole probleem, alla jäänud betoonrajast põikan mööda ja panen mauhh heina sisse maha, ei pidurdanud seekord piisavalt tugevalt, ausalt ei tea miks, üritan  järgmine kord paremini jälle. Lolli vea tegin sellega, oleks pidanud kohe peale avanemist ennast vastu tuult pöörama, nii oleks õige koha peale maanduda ka suutnud.