Lauluväljaku meeleavaldusel esitati lindilt ka Alo Mattiiseni viis legendaarset isamaalaulu, mis olid lühikese ajaga saanud  eestlaste iseseisvusliikumise sümboliks. Rahvas kuulas neid püsti seistes ja üksteisel kätest kinni hoides. Laulev revolutsioon ja Rahvarinne sulasid kokku, järgnes isamaalaulude tsükli võidukäik üle Eesti, muusikud esitasid neid peaaegu kõigil vabaõhulavadel ning ei olnud vahet, kas ürituse korraldas Rahvarinne või keegi teine. See oli üksmeele suvi.