Veidi enam kui kaks aastat enne seda olin jalgadega hääletanud, peasekretäri kohalt ja organisatsioonist lahkunud. Olin pettunud tollases juhatuses, ühingu aktiivi vaenulikus suhtumises ning passiivses  organisatsioonis. Olin selleks ajaks NS-i liige olnud fantastilised 1913 päeva kuid vabandusi, edasilükkamisi, ärajätmisi, intriigide punumist, JOKKi, saunajutte ja paranoiasid oli ümberringi tekkinud tuntavalt enam kui millegi elluviimist. Meeskond, mis viimasel aastal kokku pandud sai ja mille liikmed lubasid maa ja ilma kokku, unustas antud lubadused mõistetamatu kiirusega. Meie koostööpartnerid nimetasid toonast ühenduse presidenti pätiks ja kaabakaks.