ehk lühemalt kokku võttes - sünnitanud ja vägistatud naised tundsid mõlemad süütunnet, tingisid (oleks-poleks), identiteedikriisi.  ma usun, et paljud on ca sarnaste tunnetega elus kohtunud. mina viimati siis kui seisin vastamisi poole  kooliga, kes üritas mulle selgeks teha,e t ma lapsevanemana olen läbi kukkunud. täpselt samamoodi - olekspoleks, minasüüdi jne jne. nii et võrrelgem siis elu kriitilisi sündmusi vägistamisega? paneks siia juurde veel abielulahutused, lähedaste inimeste surmad, enda või lapse kolkisaamist õhtusel koduteel, mõne hea tuttava suitsiid… elu ei ole lust ja lillepidu ja kõiki sündmusi vägistamisega võrrelda oleks jabur. nii ka meditsiinilise abiga sünnitust.