Kalevipoeg käinud põrgus, mille keskel seisnud ümmargune tumesinise veega järv, sealt löönud üles tugevad tuleleegid.    Mihkel Veske kandis 2. veebruaril 1877 Õpetatud  Eesti Seltsile ette, et tänu Kalevipoja põrguskäigule on eestlased saanud täpseid teateid põrgust. Tuginedes üle-eelmise sajandi keskel Paistu kihelkonnas Viljandimaal kuuldud rahvapärimustele, teatas ta, et põrgu keskel seisnud ümmargune tumesinise veega järv, mille kaldal kasvavate puude okste külge olnud inimesed kettidega riputatud, kuna altpoolt tugevad tuleleegid nende juurde üles löönud. Põrgupuudele ei teinud tuli midagi kahju (Kp, lk 123).  Ümmargune tulejärv kõlab üllatavalt hästi kokku  meteoriidikraatrisse tekkinud Kaali järvega. Rahvateadmus seostas põrgulise vanapaganagi kindlalt Kaali järvega. Et  , mäletasid vanemad inimesed veel eelmise aastasaja keskpaiku: Saaremaal on üks järi, Kaali järi, Vanapaganas vihtleva sääl ja oleva ennast pesnud (Vp 573).  Soome loitsud tunnevad ka tulist raudumbjärve põrgu mäe vallide ligi, mille ääre peal asub põrgulise   sepikoda.        Arheoloog Vello Lõugas on väitnud, et Kalevala-laulude Alue järv tähendab Püha järve, see on tabuline järv  alu oli germaani hõimudel tabuline, maagiline sõna.    järv asub Püha kihelkonnas (püha 'puutumatu, tabuline'). Järv ümbritseti võimsa raudkividest ringmüüriga, pikkus pool kilomeetrit, laius ligi kolm meetrit, kõrgus kaks meetrit. Põhja-Euroopas ei leidu vabas looduses teist sellist kultusepaika,  mille kaitseks oleks püstitatud niisugune müür  tegemist peab olema keskse kultusepaigaga, kinnitab Lõugas.  Saaremaa vallutati ristisõja käigus   samal aastal uputatud kroonik Henriku väitel seal  . Kaali järve ümbrus läänistati, võõrandati või läks automaatselt kiriku valdusse. Juba 13. sajandi keskel oli Kaali tulnukate käes  üllatavalt vara, tõdeb Vello Lõugas. Pühapaiga üle tuli kontroll saavutada.  Pole  teada, millal lammutati võimas kivimüür Kaali kraatri ümbert ja hävitati hiiesalu. Üks viimaseid järve langenud põlispuid on varisenud aastal 1426 (Lõugas, lk 154). Järelikult pidi püha hiis olema selleks ajaks hävitatud. Oli eelreformatsiooni aeg, olukord paganausu vastase võitluse rindel pingeline. Usupuhastus oli aktuaalne nii Euroopas kui ka kohapeal. Riia kirikukogu astus karmilt välja eestlaste seas leviva väärusu ja paganakommete vastu, samas hakati preestritelt nõudma kohaliku rahva keele oskust.  Hiie võimalikus hävitamises võisid mängida oma rolli ka Taani ambitsioonid Eesti aladele. Augustis 1425 oli Taani kuningas Erik XIII teatanud ordu kõrgmeistrile, et võtab Saare piiskopkonna oma kaitse alla. Aasta hiljem väljendas Schleswigi hertsog ja Holsteini krahv Heinrich IV territoriaalseid nõudmisi Saaremaa suhtes.        Tõenäoliselt oleks mõttekas nimelt Saaremaalt Kaalist otsida   Kui pahal tulesuvel kukkus tuli taevast Kaleva järve, sattus see üksiti Tuurin uutehen tupahan,/ Palvosen laettomahan (L, lk 336). Ilma laeta pühapaiga all mõistetakse tavaliselt päikese templit, millel pole katust peal, et valgus vabalt sisse pääseks. Näiteks päikesejumal   pühamus Egiptuses olid kõik saalid päikesele avatud, ühelgi neist polnud lage ega katust.  Kiviringiga piiratud Kaali peakraater peaks olema põhimõtteliselt  sama nähtus mis muistsed kivikalmed. Kaali kraatrit võib müütilises kontekstis pidada  , kuid samas on see paik, kus päike sündis uuele elule. Põrguhaud on päikese allilmlik pesapaik selles mõttes, et eks seal ta sünnibki taas = hautakse välja just päikesele parajas põrgulõõsas.   usuti põlevat oma pesas tuhaks ja tõusvat taas tuhast, kaunimana kui enne.  Päike ja põrgu on lahutamatult seotud:  kreeka   ('päike') on samatüveline indoeuroopa sõnaga hell ('põrgu'). Põrgu on päikese pesapaik, et mitte öelda kodu, kust see korraks vaid käib ülailma teed. Asjatundjad arvavad, et kiviaegsete ettekujutuste järgi peeti   sinna ta ju õhtuti looja juurde minnes kadus ning sealt hommikul taas ilmus.        Seitse-kuussada aastat eKr asus Kaali Järvemäe ida- ja kirdevallil paekivist linnusasula. Kaali kantsi ehitamisel kasutati ära peakraatri kõrge ja järsk sisenõlv, väljastpoolt kaitses seda kaarjas paekividest laotud müür  ca 110 m pikk, 2 m paks, 4 m kõrge (Lõugas).  Valgest paekivist võimas kiviehitis pidi nii varasel ajal avaldama muljet. See oli aeg, mil kreeka varemeis kultuurmaastikul jooksid ringi kitsekarjad, Põhjala metsmehed aga olid vaevalt üldse kivihoonet näinud. Muinasgermaani lugulauludes ja keldi  pärimustes aimdubki mingi kummituslik valge ja vallutamatu kants kaugel Põhjas udusel meresaarel.  Kas nimelt Kaali muinaslinnas pidasid eluaset müütilised päikselised? Läti laulud tunnevad Päikese mõisa või  , mis asub saarel Päikese mäel; Eesti laulud Päeva uut valget tuba meresaarel, soome loitsud ja laulud valget Kaleva mõisa päikesemaa Päivölä mäe otsas. Eks Kaali mõis, mille perepoeg tahtnud oma õega abielluda, seisnudki mäe otsas.  Valge  Kaleva mõis samastub Tuuri uue toaga: kui pahal tulesuvel kukub tuli taevast Kaleva järve, satub see üksiti, nagu juba mainitud, Tuurin uutehen tupahan,/ Palvosen laettomahan (L, lk 336; 24, XII, 4553 jj). Tuuri uus tuba on ühtlasi põrgu saares asuva Ukko Ylijumala ning põrgulise Piru uus tuba (R V-2, 1907, V-3,1013; I-4, 561). Tuuri uus tuba võiks väga hästi olla meie kaugete keelesugulaste hantide-manside juures säilinud taevajumala Tuuremi ehk   uus asupaik.  Kroonik Henriku teatel lennanud saarlaste suur jumal Tharaphita Virumaalt Saaremaale (Henrik XXIV, 5), tema teekond alanud Ebavere mäe otsast   muinaskihelkonna mailt. Ebavere suunda peetakse üldiselt Kaali meteoriidi langemissuunaks.  Läti Päikseke nutab, magab ja kängitseb jalad ka valgel mäekesel (LTd 1009810099). Päikeseuinaku valge mäeke  Saarel asuva päikesemaa mägi? Maapõhjast päevavalgele paisatud valgete paekivirahnude mägi? Päikeses kiiskav valge  kivimägi, kuhu laoti paekivist üles kõrge linnus?  Vene muinasjuttude   asub   Järsul mäel või otse järves kõrguvad seal valgest kivist tared või lossid, ümbritseb neid valgest kivist kõrge sein. Paika kutsutakse Päikesemaaks, peremeheks lonkur ühesilmaline vanamees, kelle vanaisa kandnud kuldset habet, juuksed olnud hõbedased, mis vastab slaavi piksejumala kirjeldusele.  Keldi  muinasjutud räägivad   kantsist, kuhu pääseb sisse üksnes katuse kaudu.  Ka meie meremehed jõudnud kord imelisse katuseta linna. See Läänemere odüsseia kujutab endast teekonda ilma otsa. Otsustanud nii kaua purjetada, kuni senna jõuab, kus mere äär taevaga kokku puutub, jõutakse mingisse inimtühja kantsi: Linn ilma katukseta, näib imeline välja, inimestest tühjad, tuli põrmandal. Meremehed sättinud ennast tule juurde sooja, suur ühe silmaga mees ilmunud  ukse peale, seisnud käed laiali ega lasknud kedagi välja. Vana meremees pistnud tal mingi pajunutiga silma sisse. Suur mees langenud maha ja karjunud mis hirmus (Loorits 2-I, lk 322).        Anglosaksi eepos Beowulf räägib taani sõjasalgast mingi põrgujärve lähedal. Taani ekspeditsiooni juhib Healfdene ('pooltaanlane') poeg.  Beowulfis kirjeldatud põrgujärv meenutab nii Kalevipoja külastatud ümmargust põrgujärve kui ka  omaaegset võimalikku maastikupilti Kaali järve ümbruses. Beowulfi tee põrgujärveni viis piki kiviseid järsakuid, kitsukesi tõuse, püstisi mäekülgi. Minnes mööda mulda ja põllumaad, oli järsku märgata mäeseinal puid, mis ülalt hõlmasid halli kivi  rõõmutu mets, all maa veerel vesi (Beowulf 14091416). Surnuna vaikiv puutihnik sirutus veepindu kattes, hoides end juurtest kinni (Beowulf 1363 1364). Põrgujärve juurest võidukalt tagasi tulles astuti aga lihtsalt mööda põlluteed.  Kalevipoeg kihutas  põrgujärveni metsateed mööda. Jõudnud väikese lagendikuni, avaneski põrgu pilt, raudväravad ees ja rauast tara ümber. Põrgu keskel seisnud ümmargune järv tumesinise veega, järve kaldal kasvanud puud, mille juurde tuleleegid altpoolt üles löönud (Kp, lk 123). Beowulfi põrgujärvel võrreldavalt öösiti näha võib hirmsat imet,/ vee peal tuld (Beowulf 1365 1366).  Vello Lõugas kirjeldab ilmekalt, kuidas võis minek Kaali järveni omal ajal välja näha: mida lähemale, seda suuremad paemürakad tõkestavad teed, seda  tihedamaks muutub kivistik. Läbi mahalangenud puude räga vaevaliselt üles järvemäele rüsinu ees avaneb vapustav pilt võimsast stiihiast: kraatri sisenõlvadel läbimatu ürgmets, vaikne veepeegel kaetud tuulemurruga, tüvede vahelt siit-sealt läigatamas tume vesi (Lõugas, lk 39).  Põrguasukad   ja tema ema, hirmus hiidnaine, pidanud eluaset põrgujärves, neid nimetatakse vastavalt   ning ürgseks  .  Saaremaa vägimeest Suurt Tõllugi iseloomustab hundilik olemus: hunt on Wiedemannil metsa-Tõll ja wana Tõll.  Grendel on raudkäpp, tal näisid olevat küünte asemel terasest küünised, käekannused, õudsed teravad pinnid (Beowulf 984987), tema kämbla külge ei hakanud kõige kõvemgi raud. Raudkäpp on tuntud tegelane niihästi kohalikus müütilises kui ka reaalmaailmas.        Raudkäpp oli algselt  oletatavasti sugukonna vanem. Raudkäpaks, raudkäeks resp. mõõgaisaks nimetati omal ajal isameest. Raudkäpp rautas mõrsja, piirates teda mõõgaga, eesmärgiks pika ea ja tervise taotlemine, et nõiad ega ükski paha ei pääseks ligi: Rao nüid, rao, raudkäsi,/ rao nüid ravva terveesse! (Karksi). Raudkäpp tegi neiust naise, tõstes teda kolm korda üles, mis tähendab sümboolselt tõstmist neiupõlvest abielunaiseseisusse. Raudkäpp tantsis noorikuga esimese tantsu.  Raudkäpal lasus esimese öö kohustus. Esimene öö  kuulub jumalale  lapsed on jumala and. Väga võimalik, et esimese lapse tegi sümboolselt valmis maajumal raudkäpa vahendusel. Nooriku esmakordne magatamine on initsiatsiooniriituslik toiming. Mõrsja defloreerijaks ei tohtinud olla peig, vaid suurpere vanem või esindaja (vt märksõna pulmatüra; Ülo Tedre, Pulmasõnastik (Mäetagused 10/1999)).  Esimene raps on raudkäe jagu, ütleb vanasõna. Peigomes läks vuode, nuorikko ei julgind, äpenes. Sis peijopoissi ja isämies ja peigomes sis kolmekeste toppivad nuorigo  vuode. No sis isämies üttel, et tänä üöse oliks old miu vuoro nuorikogo makada, miä oliksin pruovind ka setä nuorikkoda (Vaivara). Raudkäsi maganud pulmaööl noorpaari vahel (Põlva). Mõnel pool heitnudki raudkäsi lühikeseks ajaks noorikuga voodisse: Saares viinud pulmanaised raudkäe lühikeseks ajaks noorikuga voodisse, mees olnud riides ja pidanud ennast viisakalt  pulmanaised seisnud juures (Kruusberg, lk 26).  Raudkäpp on ürgse tavaõiguse järgija, vana pagan, kes pani alla andmata vastu uue usu ja  kombestiku survele. Raudkäpp lahkus ajaloo näitelavalt alles nii hilisel ajal, et elav mälestus temast säilis veel meie vanaisade-emade noorpõlves. Raudkäpa otsesel osalusel tehtud esiklaste soontes pidi voolama tibake põrguliste verd, tibake päikseliste verd  muidugi juhul, kui sel põrgulise aujärje pärijal lasus tõepoolest austav kohustus kohaldada esimese öö õigust, mis tõestas ühtlasi mehe elujõudu ning isandaõigusi.  Muinasjutuline raudkäpp on põrguliste peremees. Põrgulise raudne käsi sobib  igavesti põleva põrgutule kohendamiseks ning päikese haaramiseks selle peitmisel. Raudnäpp olnud nõiamoor Louhi, kes peitnud päikese nimetule Saarele põrgumäkke. Tulisesse päikesesse puutumine käis kreeka jumalatelgi üle jõu  teatavasti olnud Leto ainus, kes võinud paitada oma poja Apolloni kuldseid kiharaid kui päikesekiiri  Letogi pidi olema raudkäsi resp. kuldkäsi. Läänemeresoomlaste müütilisel   resp. Kaleva poegadel olnud käed kuldsed küünarnukist saadik.  Raudkäsi olnud kaukaasia tuletooja Sosryko, kes kandnud päikesekera mütsi peal.  Rooma ajaloolane Tacitus kirjeldab Schleswig-Holsteini ja Jüütimaa lõunaosa asukate omapärast   kultust (Tacitus, Germania: Nerthus, id est terra mater). Germaanlaste keskne kultuspaik asunud müütilise ilmamere saarel. Arheoloog Vello Lõugas uskus kindlasti, et Tacituse mainitud germaanlaste püha saar on Saaremaa ja kõigi pilkude eest varjatud järv, mille ääres korraldati  maaema auks saladuslikke rituaale ja ohverdati inimesi, on Kaali järv. Saaremaa tühjenemist meie aja esimesel kolmel-neljal sajandil seostas ta germaanlaste sõjalis-rituaalse kohalolekuga.        Vello Lõugas peab Tacituse mainitud germaanlasi langobardideks, kes 300. 400. aastate vahetuse paiku lahkusid Elbe alamjooksult, suundudes Kesk-Euroopa sügavusse, tänapäeva Austria alale ja edasi Itaaliasse (Lõugas, lk 143).  Kas mitte anglid ja saksid pole need germaanlased, kellest kõneleb Lõugas? Saaremaal Karja kiriku läheduses strateegilisel seljakul asub  . Kas Anglale võisid nime anda anglid, vrd Inglismaa, lad Anglia? Võimalik, et germaanlastele viitab ka kohanimi  : Carries, 1254. Sõna Karja peetakse germaani või balti laenuks: gooti harjis, muinasnorra herr, saksa schar, muinaspreisi karja ' ' (Kallasmaa, lk 85). Kas kohanimes Karja on säilinud  lisaks pärinemisele Püha Katariinast  ka vihje anglite-sakside sõjasalgale?  Anglid ja saksid asusid nimelt Schleswigis-Holsteinis, 5. sajandil koloniseerisid nad koos jüütidega Britannia, Saaremaal aga toimus sel ajal kultuuriline tõus. Britanniasse ümber asudes võtsid anglosaksid mälus kaasa lood oma kuulsusrikkast minevikust, sh lugulaulu Beowulf, mis kajastab Pooltaanlase poja vastasseisu põrgujärve asukaga. Mis mõttes oli taanlaste  pealiku isa pooltaanlane  kas mees võis olla poolenisti kohalikku verd? Kas mitte Anglast ei tuleks otsida Pooltaanlase poja peatuspaika?  Sakside tuhat aastat varasem kohalolek Saaremaal seletaks saksteks kutsutavate tegelaste tungimise kohalikku mütoloogiasse. Lutsi eestlastel näiteks on saks põrgulise sünonüüm, muinasjutuline järve-elläj ehk järvesaks esineb ka meresaksa nime all (Kallas, lk 229, 230), mis viitab asjaolule, et põrgujärv peaks asuma saarel. Muinasjutuline järveelajas nõuab  kuningatütreid toiduks. Mälestus inimohvritest?  Saks ja sakslane on jõudnud isegi neisse müütilistesse lauludesse, mis räägivad päikese peitmisest: Viroin noijat päivöin peittiit,/ Saksan noijat kuun salaisiit (KSKE 30.III); Saksalain kuun sallais,/ virolain päivän peitti (R XV, 682).  Eesti müütilistest rahvalauludest tuttav Saare saksa poeg aga, Annus nimi, keda kontekstist johtuvalt annab samastada päevapojaga, teeb Kureta Mareta neiule lapse, kes hakkab kolmepäevaselt kõnelema (ERl 1, lk 110139). Ka  see itse saaren saksalain, kes soome lauludes esineb Päivöin poika valkiain ja Kaleva poegade paralleelina (R XV, 10281036), võiks olla kajastuseks sakside kohalolekust Saaremaal.  Läänemeresoome müütilised rahvalaulud on täis vihjeid Saare sakstele ja Saare suurele soole. Saare suur sugu on Kalevane sugu. Saare soost, suurest soost pärineb Saare neiu (R XV, 1050). Saare neiule tulevad kolmed päikselised kosilased. Saare suurest soost pärit kaunis Kalevatar resp. kallis Katerina kannab ilmale kolm  poeglast, kolm kuulsat Kaleva poega.        Saare suuresoolistele vihjab samuti Liivimaa kroonik Henrik, kes teatab, et piiskop Albert ristis  samaaegselt vaarao uputamisega  Valjalas suursuguste poegadest esimese. Selle mehega olla enne veel laskutud dialoogi usuasjus. Kohalike suursuguste tähistamiseks kasutab Henrik sõna nobilis ('suursugusus, kõrgesugusus'), mis tal muidu esineb üksnes Lääne-Euroopa feodaalide puhul. Henrik eristab  Saare vanemad muudest paganlikest ülikutest, pidades neid kõrgestisündinuiks. Vaevalt oli tal põhjust seostada Saare ülikuid Euroopa ilmlike võimumeestega väliste tunnuste põhjal, pigem on tegemist sisulise samasusega. Oletatavasti kasutab kroonik otsetõlkimist nagu mõnel muulgi puhul.  Müütilised Saare saksad oleksid siis algselt lihtsalt saksid? Saare saksa poeg  tulnuka järeltulija, kes ajutiselt vallanud kohalike suuresooliste aujärje?      http://haridus.opleht.ee/2003/1/1/5.shtml