Mõnes mõttes on esimene seks nagu esimene luuletus. Kuidagi oma ja armas, aga mitte eriti õnnestunud. Päris ära visata või ära unustada nagu ei raatsiks, aga on parem, kui ta jääbki sinnasamma sahtlinurka, kuhu ta kunagi pandud sai.  Nii on hiljem turvalisem seda tolmukihi all ilusamaks ja romantilisemaks mõelda. Kogu selle seksijutu juures ei tasuks aga unustada ära, et seks ei ole asi iseeneses. See on lihtsalt üks võimalikke viise väljendada kiindumust, iha, armastust. Armastust omakorda ei ole võimalik välja teenida, see on alati oma ja isiklik. Ja tihtipeale kuidagi üksildane ka. Kes on kord õppinud armastama, ei unusta seda kunagi ära.