Iga propaganda peab toetuma mingile dispositsioonile. Need eshatoloogilised,  apokalüptilised mõtted olid aga tolleaegsete eest­laste vaimuilmale nii võõrad, et vaevalt mõeldav oli kristianiseerimine nende põhjal. Uude usku mindi siis palju "elulähedamatel" põhjustel. Vene kroonika ütleb Vladimir Püha selle järel usku vali­nud olevat, missugune neist oli lõbusam ("Na Rusi veselie estj piti"). Üldiselt mängis otsustavat osa usu tegelik võimsus. Usuvaidlused keerlesid ikka küsimuse ümber, missugune jumal on vägevam. Kraasna maarahvas seletas Dr. O. Kallasele: Vanasti, kui olid vanad  maajumalad, olid viljasaagid paremad ja tulekahjud vähemad. Kunin­gas Chlodwig ütles oma kristlasest naisele: "Meie jumalate käsul on kõik loodud. Teie jumal ei jaksa aga midagi; pealegi, nagu selgub, polegi ta jumalate soost". Veel ürgsem on ühe Islandi aadliku mär­kus: "Kas oled sa kuulnud, et Thor kutsus Kristuse kahevõitlusele ja Kristus ei julgenud võitlust vastu võtta?" Millele misjonär samas vaimus vastas: "Ma olen kuulnud, et Thor poleks muud kui tuhk ja põrm, kui Jumal talle mitte poleks elu  kinkinud".