Tegin täna pimedast nägija. Isegi kätt ei pannud peale, ainult vaatasin patsiendile vastuvaidlemist mittesalliva näoga otsa ja inimene tervenes mitte minutite, vaid sekunditega. Situatsioon järgmine:  Tuleb mammi, kes väidab, et temal jääb k6ik toit ja vesi söögitorusse kinni - mitte piiskagi alla ei lähe. Kutsusin neelamisraskustega patsiendi oma kabinetti ja panin klaasi mahla ette: "Joo!". Tädi v6tab pisikese lonksu ja kukub öökima ja  sylitama. "Joo veel!" Sama nali. "No joo rohkem - joo terve klaas tyhjaks!" Tädi tatsab öökides kraanikausi juurde. V6tab siiski pisikese lonksu ja näkku tuleb 6nnis naeratus. Rüüpab veel pistut - ja kulistab siis kogu klaasi tyhjaks. "Oh issand, ära kadus see takistus! Ma saan juua!!! Terveks sain!!" 6nnelikumat ja tänulikumat inimest on raske ette kujutada.  Tsirkus Barcelona, raske oli naeru tagasi hoida. Minu tarkus seisneski selles, et diagnoos oli 6ige - lapski teab, et kala hakkab mädanema peast, mitte  söögitorust.