Küll on ilus see elu siin maal, rohelus ümberringi, linnud laulavad, putukad lendavad jne. Kõik oleks veelgi ilusam, kui meie talusaareke ei oleks praktiliselt igast küljest ümbritsetud haritava põlluga. Kevadel pärast  freesimist oli tükk aega kuiv ja tuul kandis lahtist mulda silmadesse, mis kipitama hakkasid, nüüd kui vili on juba tõusnud, peab loomulikult ka seda pritsima. Terve mõistusega asja võttes peab tõdema, et nii ju käibki. Eks need mürgid ole ka teatud seadustega reguleeritud, et mingit väga õudset asja ikka kasutada ei saa. Kõik me ostame poest jahu, saia, leiba jm, mis on tehtud viljast, mida nii kasvatatakse. Aga kuidagi valus on vaadata, kuidas traktor su akna taga mürki pritsib ja kerge tuuleiil seda ka mujale  kannab. Kanad käivad ka tihti põlla pääl uitamas, ei tea kuidas see neile mõjub ja palju sellest munadesse kandub? Plaanisime ilusa ilma puhul teha õues väikese grilli, kuid nüüd istume kinnise akna taga toas ja isu välja minna pole üldse, hoopis sees närib miski. Eks ta ole see NIMBY ("not in my backyard"). Mis siis teha? Osta ära ümberkaudsed maad (nõuab kullapada)? Hakata toituma ainult mahe- ja ökotoodetest (nõuab samuti kullapada)? Kolida mujale? Leppida olukorraga? Ei tea.