Totalitaarne militarism püüab masinatoodangu ja iganend sotsiaalse moraali vahele tekkind kuristikku ja sellest tulenevat majanduslikku ja poliitilist anarhiat ületada kogu ühiskonna organiseerimisega kestvaks sõjapidamiseks. Selleks on teostet sotsiaalse moraali revolutsioon - kasvatuse, propaganda ja terrorismi varal on saavutet kõigi indiviidide täielik allutamine riigile. Lapsi ei sünniteta enam "Jumala teenimiseks ja austamiseks ega  selleks, et nad perekonna pinnases isiklike kogemuste vihma ja päikesepaiste kaudu kasvaksid vastutustundelisiks isiksusiks, vaid riigi agressiivse võime suurendamiseks". Sääraselt kõikvõimsaks tehtud riik peab paratamatult olema agressiivne, sest oma siseorganisatsiooniga ja psühholoogiliste surveavaldustega see teeb rahu võimatuks. Selles seoses meenub Pascali väljend, et "kõik inimese viletsused tulevad sellest, et ta ei suuda rahulikult istuda omas toas". Samuti tuleb meelde Aristotelese väide, et  inimese ülim eesmärk on kaemus, arusaamise vabadus ja rahu. Moodsamas keeles see tähendab inimese vajadust vabaks ja rahulikuks mõtluseks, mida totalitaarne valitsuskord keelab, hävitades inimese olulisimad õigused selleks, et masin funktsioneeriks häirimatumalt.