Tegin oma Swearengeni "õppekuju" arendamises uue ja pika sammu edasi. Raamatust järge ajades võtsin ja joonistasin jublakale uue topoloogia.    Kuna algne kuju on kerast venitatud, oli nelinurksete polügoonide kuju väga kõikuva suurusega, võimaldades seega väga ebaühtlast  detaili ja muutes kohati teravad servad võimatuks. Nüüd aga on pind oluliselt ühtlasem. Järgneval pildil ongi kõrvuti vana ja uus, vahe on silmaga näha:      Protsess siis selline, et käsitsi tuleb joonistada ja paika panna topoloogia esimene aste. Seepeale võtab programm aluseks varem valmistatud kuju ja genereerib ise uued kõrgemad tasemed, säilitades detailid ja paigutades need uude struktuuri.    Mõte ongi selles, et skulptuuri algusjärgus tuleb lasta loovusel lennata ja mitte  mõelda tehnilisele poolele. Siis aga, kui juba asi paigas, saab teha uue ja parema struktuuri, mis toetaks tulevasi detaile ja vajadusel ka animeerimist. Seda teeb ka minu kujukese uus ülesehitus, jälgides näiteks silmade kuju võrratult paremini kui originaaltopoloogia. Siin on kõrvuti uue versiooni kolm esimest alajaotust:      Tulemus: väliselt täpselt samasugune skulptuur kui enne, mis aga sisult hoopis kvaliteetsem.  Kuna kuju koosneb nüüd üsna ühesuurustest ruutudest, on edasine  nikerdamine hoopis tulemuslikum ning detailid jõuavad ka sinna, kus see enne oli võimatu. Nüüd tuleb lihtsalt jätkata...