Vene (aja)kirjanik Sergei Dovlatov valmistub 1970ndatel Nõukogude Liidust emigreeruma. Tal lubatakse kaasa võtta kolm kohvritäit asju, kuid selgub, et piisab ühestki. Teose iga peatükk kaheksast on pühendatud ühele kaasapakitud asjust: Soome  kreppsokid, nomenklatuursed kingad, korralik kaherealine ülikond, ohvitseri vöörihm, Fernand Leger' kuub, popeliinsärk, talvemüts ja autojuhikindad. Sündmused, mille käigus mainitud esemed Dovlatovi kätte sattusid, on vähemalt sama ebaharilikud kui need asjad ise. Sõltumata nende juhtumite tõeväärtusest iseloomustavad nad ilmekalt tolle aja kurbnaljakat elu, jättes küll mulle kui 1985. aastal sündinule aeg-ajalt mulje, justkui tollase Nõukogude Liidu näol olnuks tegemist mingi paralleeluniversumiga. Dovlatov  ei kuulu mu lemmikute hulka, aga sellele vaatamata oli teos üsna nauditav ja millegipärast ka väga kiiresti loetav. Võib-olla on asi autori ajakirjanduslikus taustas ja kirjutamislaadis.