Minu ema oli mahajäetud kass,kelle head inimesed enda juurde võtsid.Seal ma sündisingi,märtsi alguses 2000 aastal.Olen juba 7 aastane,aga käitun vahel nagu kassipoeg.Mul oli 3 venda ka.Ema armastas meid kõiki väga ja õpetas hiiri püüdma.Kui olime juba suuremad,viidi mind uude koju,maale.Harjusin seal ruttu.Paari nädala pärast tuli ka vennake mulle järele.Ma tundsin ta ära,aga  võõrastasin ka natuke ja ajasin teda taga.Peagi olime uuesti parimad sõbrad.Ühel päeval tundsin,et olen juba täiskasvanud.Vennakese Antsuga kaklesin ka rohkem kui enne.Ühel päeval läks Antsu kodust ära ja tagasi enam ei tulnudki...Hiljem sai peremees teada,et ta oli kurjade inimeste käe läbi hukka saanud.Nüüd sain küll kõik paid endale,aga kahju oli temast...Nüüd elan juba 7 kuud uues kohas ja olen toakass.Vahest saan õue ka,aga perenaine tuleb kaasa ja on minuga koos ja siis toob jälle tuppa.Olen nüüd rahulikum ja  emakassid ei huvita mind enam.Perenaine ütleb,et olen kastreeritud.Ega ma ei tea,mis see sõna tähendab.Kuulsin seda esimest korda,kui mind kotti pandi ja ühte võõrasse kohta sõidutati.Mis siis juhtus,seda ma ei mäleta.Magasin ja ärgates oli natuke paha olla.Üldiselt olen eluga rahul,söök on ees ja pererahvas lahke.Kaks karvikut on mul ka seltsiks.Nende kohta öeldakse "koerad".Vahel ajavad nad mind närvi,mörisevad ja maadlevad,jube!Nende keelest ma ka aru ei saa.Olen nende peale kurjalt sisisenud,kui nad  mulle otsa paiskuvad.Ja kui mulle pikalt keel väljas otsa vahitakse,hüppan kallale!Oma toas saan rahulikult olla ja omaette süüa.Perenaine lubas varsti minust pilte panna ja minu tegemistest veel kirjutada. Käpakest lehvitab Intšu.