Õhtu. Tuisk ja torm. Oktoobri-deprekas jätkub kolmandat kuud. Eelmise blogiga tellisin tänaseks Trios vaba-rulli turniiri.  Tasuta. Ainult arvuti-kirjatükkide eest. Nüüd proffessionaalne kirjanik. Nagu Kertu Rakke. Saan pappi oma väljaimetud kriipsukeste eest. Virtuaalselt.  Juba turniiri algul vajuvad silmad kinni. Õhtu ju. Estakate norskab vanni all. Üritan teab mitmetuhandendat turniiri. Nagu masin. Frankeerimismasin. Vasak silm pilukile, fold. Parem silm pilukile, fold.  ( Anne tuli vahepeal. Tõi kuus siidrit ja kaks heeringat. Säilitusaineteta, tervislik. ) Esimene paus. Püsin mängus. Käsi on haige, kuid  varvastega hiirt liigutada on veelgi hullem. Foldin peale õhtusööki uue jõuga. 10 minutit, seejärel foldin jälle apaatselt.  Imelik. Ümberringi on rahval kiire. Kellelgi tuleb ema koju, teisel jälle laps räuskab. Kibekähku turniirilt minema. Neistki tuleb aru saada. Toimetamised tahavad toimetamist. Jälle tund. Paus.  Anne on vahepeal Estakatega hakanud paaristurakat mängima. Jennifer käib loomaaias öövalves. Öökull pidada öösiti räuskama, ei lase ninasarvikut magada. Hea, et Jennifer mingitki tööd sai.  10 inimest alles. 29-st. Kõik puha kirjanikud. Kolleegid noh. Aga raha makstakse ainult kolmele. Pokkeris on masu kogu aeg. Koondamised. Katk. Keegi ei hädalda.  Foldin veel tunnikese. Telekas ei mängita nii igavalt, aga seal saab kaameramees saate kokku miksida. Meie oleme ju kirjanikud. Vigu meile ei andestata. Ühesõnaga võitsin üle pika aja turniiri. Finaaliks olid kiibitsejad kohal. Ahhetasid ja rääkisid vahepeal seksist. Vägagi eluterve seltskond. Sain enne lõppu oma elu teise mastirea. Ei  võitnud sentigi, nii kangesti tahtsin näidata.  Anne hakkas rõõmust kiljuma ja tormas uue heeringa järele. Ma ei jõudnud talle hüüda, et kell üks öösel on heeringamüük keelatud.  Eesti mees ei rõõmusta enne kevadet. See üks turniirivõit on vaid kübeke Fortuuna soosingut, mida ta aegajalt jagab, et me teda kiitmast ei hülgaks.