Ma nüüd muudan süvafilosoofilised mõtisklused natuke kergemaks, aga millegipärast tuli mul Sind lugedes meelde kellegi pakutud idee- teha kord aastas "parteivahetuskuu". Selle ettepaneku taust oli eelkõige see, et Eesti erakonnad pole endid klassikaliselt positsioneerinud ning samuti kanduvad oma tegevuses pigem populismi kui nö ettenährud suunda.  Aga see selleks- mulle tundub, et ongi kahte sorti inimesi- need kes jäävad elu lõpuni kahtlema, kelle maailm pole  must-valge, kes ei taha end lõplikult identifitseerida ja kuhugi kasti paigutada. Ning teised, kes on endid selgelt positsioneerinud ning valmis mingi idee nimel fanaatiliselt võitlema. Need teised viivad ellu revolutsioone.  Mõlemaid on vaja.