Olles lugenud ka Lepassalu eelnevaid uurimusi, tunnen autori käekirja. See on intrigeeriva ainestiku käsitlemine lihtsa ja ladusa jutustusena, mida täiendab rikkalik  valik viiteid, dokumente ja arhiivimaterjale. Totalitaarse Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi sümbolitena ehib teost sirbi ja vasaraga punalipp, mille taustal nõukogude kodanikule kättesaamatu transpordi- ja sidevahend - sõiduauto Volga ja kuldse riigivapiga lauatelefon valitsussideks, mis võimaldas otseühendust seisusekaaslastega. Valitsussidega vahetati riiklikult olulist informatsiooni, aga lahendati ka isiklikke küsimusi. Eritelefoni kasutamine palvete ja korralduste jagamiseks tõi keelde termini  "telefoniõigus". Veel kaks kümnendit tagasi valitses tänase vaba Eesti kodanikule uskumatuna tunduv elukorraldus.