Parkisin end täna maha kohvikus  "Portaal" ja iga tunniga, mis ma seal veetsin, oli mul tunne, nagu ma peaksin kohe häbist laua alla vajuma, sest iga teine kohalviibijast ilmselt arvas, et tulin elama. Tegelikult olin sunnitud lihtsalt oma geograafia proovieksami käsile võtma ja ma teadsin, et koduses keskkonnas ei tule see kõne allagi. Pealegi olin ma ammu tahtnud sinna uudistama minna ja seega sain kaks vajalikku asja korraga ühendada. Kodus aga ei vaevuks ma seda paberipatakat kotist väljagi võtma, rääkimata siis sinna mõne tinditõmbe  tekkimisest. Kui nüüd päris aus olla, siis päris lõpuni valmis ma seda teha ei jõudnudki, sest noh.. ma lihtsalt ei viitsinud. Ja kui veel ausam olla, siis ma pole geograafia eksamiks üldse mitte midagi õppinud. Kõik, mis sinna kirja pandud sai, on puhtalt vanast ajast meeles või loomulikust intelligentsist väljamõeldav. 1. juunini, mil päris riigieksam aset leiab, on ju aega ka veel veidi, niiet peaks just nagu jõudma. Ja kui nüüd triple aus olla(päris ausaks inimeseks olen hakanud, kas pole), siis ma ei mõista üldse miks see eksam juba homseks ära vaja on teha. Täna sain ja homseks pean tagasi viima. Mis mul on õpihimu otsa ette trükitud või?    Sain eile kirja ülikoolilt. Ma vist unustasin teile mainida, et ma kandideerin Taanis kahte ülikooli. Rahvusvaheliste suhete kursus Aarhuses on minu prioriteet, aga kuna ma ei võinud olla kindel, et sinna saan, soovitati mul valida ka mingi varuvariant. Varuvariant oli seotud finantsilise poliitikaga ja kool ise asus Kopenhaagenis. Kirja saingi  sellelt varuvariandilt, kes soovis mulle kõike paremat ja andis teada, et response on failed. See tähendab, et not accepted. Eile tegi see mul seest tegelikult suhteliselt õõnsaks. Ma olen lihtsalt selline, kes ei suuda alla vanduda ega aduda, et ma kaotasin. Ma tean, et kaotamine on omaette oskus, aga no ju ma seda siis lihtsalt ei oska. Olen harjunud pingutama senikaua, kuni selle miski saavutan. Läbikukkumine pole eales minu jaoks olnud. Ma ei peaks olema muidugi väga kurb, sest see oligi ju varuvariant ja see õige variant on siiski veel jõus, aga.. andis põntsu mulle siiski. Ja üldse mitte väikese. Niu.