Signe Kivi on kahtlemata jõuline isiksus, kuid padufeministidele ei pruugi ta üldse meeldida, sest mängib meeste reeglite järgi. Reformierakond aga vajas mingil hetkel selliseid naispoliitikuid ja reformi valimisplakatitele ilmusidki atraktiivsed naised, teiste seas Signe Kivi. Tänutäheks anti talle kultuuriministri portfell, mida eelmiselt ministrilt Jaak Allikult polnud kerge üle võtta (Allik on minu meelest tänaseni olnud parim kultuuriminister). Mäletan selgelt Signe esimesi pressikonverentse, kus ta oli äärmiselt ebalev. Muidu häälekalt enesekindlast naisest oli saanud poliitik, kes nüüd pidi meestekeskses poliitikas laveerima. Pärast Kultuurkapitali juhi Avo Viioli rahaskandaali astus ta tagasi, ehkki partei seda otseselt ei nõudnud. Ju oli Signe tulevikus arvestanud Kunstiakadeemia rektori kohaga, kuid Ando Keskküla tegevus kiirendas seda protsessi. Rektori kohta vastu võttes aga sattus ta teisele poole rindejoont.