Elektra  puhul on aga see poliitika jõuetu: ükski argument ei kooluta teda, sest ta ei ela arvestuste, vaid oma inimliku vaistu najal, mis laseb tal kõike tunda ja hinnata selle sisemise soojuse ja humaanse puhtuse järgi, mida inimeste teod sisaldavad. Teda ennast täidab selle sooja humaansuse üks kõige üllamaid tundeid: piiritu armastus oma surnud isa ja lapsena maapakku saadetud venna Orestese vastu.