Ma nimetaks eilse päeva, reede, M ja N päevaks mu elus. Sest M ja N tegid selle täiuslikuks.    Saame tuttavaks M-i ja N-iga.  M nagu Merka. N nagu Nupsu.  Saadud.    Hommikust mäletan vaid Raidole bussipealt maha tulles laulmist: "Ma tulen salaja kui laine...Mis merevaiku randa toob...Ma olen mees ja sina oled naine" ja Raido: "Ole vait." oma tasasel aldil. Jajaa, alt on madal naishääl. No ja siis?  Muusikaõpetaja lasi meid üle, kuna oli puhkusele läinud. Nice. Õpetajad, võtke õppust. VAHEAEG!! Peale kooli Revalisse, niizama. Juhtumisi astus sinna sisse ka tunni aja  pärast N, kes juba tema häält kuuldes tõi naeratuse mu näole. Kuna istumine oli teinud juba nii uniseks, et isegi N, kellel oli koolis olnud tohutu jauramispäev, muutus uniseks, otsustasime minna ja vallutada Pirita. Just, Pirita kuningriik.    Vahelepõige: Pirita on üks Eesti kahest kuningriigist. Teine on Aseri kuningriik. Kanepi kohta ma ei tea. Aga Pirita, koht, kus kõik tunnevad kõiki. Koht, kus kohanimedeks Rummu ja Lillepi. Nagu mis koht on Lillepi?? Koht, kus enamus inimesi on märjad või  liivased.    N omas mullis    Bussis sai räägitud N-i hulludest unenägudest, alustasime vallutusretke aka ristisõda lauluväljaku tagant/juurest. Kõndisime mööda mereäärt, kus seletasin N-ile kuidas tema kuningriiki valitsevad kuldse paisunud lümfisõlmega mustanahalised, kelle lõualott on ristikheinakujuline. Arusaam oli meeletu. Kajakad pikeerisid meid, vesi kippus üle kallaste. Jõudnud eikuhugile, korraldasime võidujooksu, finishiks valge kuju, kuhu N ei jõudnudki kohale. Aga ega  see takistanud mind  imast, kukkudes maha, tehes kukerpalli, mille tagajärjel mu teksaste põlv oli mudane. Nice.  Aga miski ei takista möögavendade ordu retke läbi Pirita kuningriigi. Käies edasi, tegime tasakaalujooksu, käes kaks eukalüptioksa ning võitjaks osutusin mina! Edasi rännates veeretasime maast leitud rehvi ja tšillisime niisama, kuni tuli taastada energiavarud. Hüppasime läbi kohalikust toidupoest, kus proovisime ka käsikootud mütse ning testisime  müüja võimet kaupade hinda öelda. Kassiir võitis seekord. Tee jätkus KitKat ümmarasju õhku loopides, mis nägi välja umbes nii, et mina viskasin 50m kõrgusele ja lämbusin nendesse ja N viskas 50m endale seljataha. Õnneks nägi seda kõike pealt mitu N-i sõpra, keda ma kaasasin ka vaatemängu. Kui jõudsime muuli äärde, olid seal tood lohesurfarid.   Oleks vaid olnud meil plakatid. Iga kord, kui üks neist vette oleks kukkunud, tõstaksime meie oma plakatid, minul kirjas "EPIC" ja N-il "FAIL!". Ma usun, et neile oleks meeldinud. Kuna oleme  hullud, siis muidugi käisime mööda veeall olevat muuli edasi ning ei jätnud kasutamata ka võimalust skeitide ja teksaste ja muu väel meres jalutada, karata, sumada. Tulemus oli ette teada, aga elu on lühike. Mis teha.  "I'll riivi you, kui sa vastu väidad," ütles üks porgand teisele.  Pole ammu naernud nii palju. Aitäh sulle N selle päeva eest!