1940. aastal liideti Central Garage transportvalitsuse autoparandustöökojaga Auto. Natsionaliseerimisel märgiti, et seadmed on heas seisukorras ja tööriistade komplekt  täielik. Johannsonid olid uue sisseseade soetanud aastail 1935-1939. Kuni natsionaliseerimiseni oli töökoda töötanud poole koormusega, kuna Johannsonil puudus tegevuskapital täiskoormuse rakendamiseks. Enne natsionaliseerimist töötas ettevõttes viis meest, pärast seda koostati plaan kaheksale. Johannsoni raske finantsseis oli tingitud ka sellest, et garaaži ruumid ei vastanud nõuetele ja ta oli võtnud ette kogu ehitise remondi. Kui tööd olid lõpetatud, tahtis majaomanik Urov ta ruumidest välja tõsta  põhjendusega, et üüri pole makstud. Johannson oli enda sõnul kogu oma varanduse (2800 krooni) töökotta paigutanud ja kuna tal olid võlad Eesti panga ees, taheti teda maksujõuetuks kuulutada. Ta esitas vastuhagi ja 1941. aastal märtsis mõistis Eesti NSV Ülemkohus ta õigeks, sest ruumid olid remondi järel kasutoovamaks muutunud ja kuna töökoda oli natsionaliseeritud, oli väljatõstmishagi alusetu. Johannson pidi küll tasuma maksmata üüriraha, kuid hoopis Tallinna Linna Elamute Valitsusele. Urov aga pidi  Johannsonile tagasi maksma 2800 krooni, hilisemal otsusel küll vähem.