Live:  Sarju on muidugi mitmeid ja enamus, mda ise jälgin on kas alles lõppemud, lõppemas või alustamas.    Suured tänud soovitamast! Jah, mul on endal täpipealt sama olukord sarjade suhtes, ehkki lahterdamine on väheke erinev. Kõige rohkem leidub mul sehukest kraami, millega hetkel kusagil  keskpaigas olen.    Nagu Sinagi, üritan isegi verivärskeimat TV-loomingut jälgida, aga paraku pole siiani nähtu veel niiväga häid muljeid jätnud. "FlashForward" näiteks on küll ehitatud tõeliselt ainulaadsele ideele (ja "sügisprogrammist" ootasin ma seda vist võib-olla, et kõige pingsamalt), ent teostus on senini veel ebatasane. Eriti häirivad mind meenutuslikud "flashid" hiljutinähtu põhjal, justkui vaatajate intelligentsi (=tähelepanuvõimet/mälumahtu?) ei juleta usaldada (mistõttu on ka veider, et  inimesed näivad FF'ist rääkivat kui "uuest LOSTist"). Karakteriloome on hetkel veel kõhnavõitu, aga kui sihukest rumalat "käehoidmist" poleks, elaksin selle külje vast üle. Ära saa valesti aru, ma vaatan FF'i küll. Kuid süvendatud, lahkavad analüüsid? ...Ei tea.    Oled "Dollhouse"-iga veel algstaadiumis (s.t esmahooaja I pool)? Ehk oled sel juhul kursis, et Whedon'il läks DH'i alustamine küllaltki vaevarikkalt. Esimesed 5(?) episoodi nõuti FOXi poolt "sõltumatutena" ning minimaalse temaatilise  mütoloogiaga. Aga otseselt sellistena kukkusid nad suhteliselt läbi (pluss Eliza Dushku pole paljude arust piisavalt laiahaardeline näitlejanna, et sedavõrd massiivset isiksustemustrit välja mängida - ma isiklikult kord vaidlen sellele vastu, kord olen jällegi nõus). Seejärel taipas FOX järele anda ning leidis, et Whedon'il tuleks pigemini lasta vaikselt oma asja ajada, siis on tulemusedki kõige etemad. Olid ka. Minu isiklik lemmik siiski on rumalal kombel USA eetrisse mitte-jõudnud (aga DVD'l välja antud)  "kadunud" 13. episood, mis artikuleeris suurepäraselt seda va vanema Whedon'i kraami tundmust. Teine hooaeg on kahtlemata hulka parem kui, julgeks öelda, avahooaegki tervikuna (rääkimata selle esimesest poolest). Aga ma ei oska öelda, kuivõrd tugevalt seotud ma DH'iga olla sooviks, kuna karta on, et oma käesoleva hooaja kolmeteistkümnest jaost ta kaugemale ei ela (ja kas suudab ka sinnani, reitinguid arvestades). See, ning teise hooaja avalöögi järgselt ilmnes, et pole teadagi, kuna Whedon avahooaja "kadunud  osas" näidatud šüžeearenduse maile tagasi pöördub (teise hooaja esimesest osast olla vastav kraam ajapuudusel välja lõigatud). Ja vot see oli tõeliselt intrigeeriv osa, millest tahaks rohkem näha. Ehkki senised kaks eetrisse läinud DH'i teise hooaja episoodi on meeldivalt süvendatult kinnistet' teatavate "nukumängude" eetilis-moraalseile puutepunktidele (kindlasti rohkem kui avahooajal), on siiski *veel* tegemist pigemini "case of the week-stiilis üllististega. Teisisõnu, mõneti on mul raske täies mastis vaimustuda, vaadates ju paralleelselt ka "Firefly"-d (apples and oranges, jajah - aga "Firefly" jätab sedavõrd lihvitud mulje).    Ha! "Sons of Anarchy". Hea valik, muide. Kui õieti mäletan, hakkasin sarja ilmudes seda ka koheselt kaema, ent asi jäi kiirelt soiku. Ilmselt ei osanud piisavalt süveneda ning nähtu üle lähemalt mõtiskleda. Mõni nädal tagasi (praktiliselt vist kusagil samal hetkel kui USAs startis sarja teine hooaeg) sai uuesti - ja värskema pilguga - vaatama asutud. Hetkel  olen kolmanda episoodi juures ning senini on mulje igakordselt tõusnud. Soovitaksin kindlasti.  Ehk oleks siis see pikemat jutlemist väärt?