Hiljuti sai siia bloggi realiseerit üks meem, kus sai viidatud ka ühele varasemale pikemale postitusele.    Seoses sellega tuleks vist püsilugejatele mainida, et antud küsimuses on vähemalt esialgu mingisugune areng toimunud - reede, 23.01.09, hommikul toimus neerusiirdamisoperatsioon. Lugejale, kes kunagi lubas  palvetada - sinu palvetest ei olnud tolku, küll aga kirurgide osavatest kätest, mis oma töö suurepäraselt ära tegid (vt. ka: eelmise postituse pealkiri).    Nüüdseks on sellest üle nädala möödas, haav ei valuta enam niipalju (juba kolmas päev ilma igasuguse valuvaigistita), veremürkide tase üle mitme aasta jälle normaalsuse piirides ning olemine rõõsa ja rõõmus ning mõtted liiguvad peas jällegi Indy 500 kiirusel. Seda võib vist uueks eluks lugeda ? Kogusin kokku sada münti või sada rõngast või  lihtsalt 1-up seene... It's a new dawn, it's a new day, it's a new life for me ? Well, I am feeling good.  Tagasi minu normaaltemposse kiirendatud mõtlemine on andnud mulle võimaluse juba nüüdseks tohutult mõtteid mõlgutada ja ideid arendada ja ma luban - nii mõnedki neist ideedest saavad täide viidud, muudatused ellu viidud ja the world should beware, või midagi. Asjad, mis on registreerimata või lihtsalt läbi mõtlemata jäänud on üle mõeldud, loodetavasti jõutud õigete tulemusteni (ja kui ka mitte, mis siis ?).    P.S.: Mõni kodanik võib selle peale nüüd mõelda, et tal on nüüd kergem põli. Igasugu asju võib mõelda, muidugi, kuidas keegi seda keelata saakski ? Kuid kui keegi kavatseb möga ajada ja see mulle silma jääb ja mul parajasti viitsimist on, siis ma ei põe ikkagi välja öelda, et ta jutt möga on. Vastupidiselt mõne tegelase kahtlustustele ei olnud see tervisest tingitud, ma lihtsalt olengi selline, lapsest saati, spagettide söömisest, ilmselt.    P.P.S. see on nüüd  tegelikult selline postitus, mis pidanuks selle meemi "Mina ise" punkti alla minema, kahjuks aga toimusid sündmused teises järjekorras ja meemi realiseerimise ajal polnud mul veel eesootavatest sündmustest õrnematki aimu...