Selleks ülesandeks ei olnud Ühisriigid siiski kuigi hästi ette valmistatud. Terve aastasaja olid nad peale enda tekkimist kinni hoidnud Monroe doktriinist, mis Ameerika ameeriklastele määras, kuid neid samal ajal hoiatas kaugemaisse ilmapoliitilistesse suhetesse  segamast. Alles XIX aastasaja lõpul hakkasid noore, kasvava ja pai­suva demokraatia "Flegeljahre", millest Euroopas oldi harjutud rääkima ainult üleoleva pilkega, lõpuks mööduma. Ühisriigid, kes Tocqueville'i sõnade järgi olid "elanud õnnelikus isoleerituses, Jibre et heureuse comme une petite nation", muutusid majanduslikkude jõudude arenedes, suurkapitalismi kujunedes ja rahvaarvu kasvades tähtsaks kratopoliitiliseks üksuseks, jõudsid oma jõu äratundmisele ja astusid Hispaania sõjast 1898. a. alates otsustavalt  ilmapoliitika teele. Tunnustades oma otsekoheseks missiooniks -manifest destiny - kõige pealt poliitilise ja majandusliku primaadi saavutamise tervel Ameerika kontinentidel kui ka Lääne-India ja Vaikse Ookeani mõjupiirkonnas, andusid Ühisriigid Euroopa suurriikide eeskujul jõhk­rale ja hoolimatule imperialistlikule poliitikale, mille energilise nõud­jana ja teostajana esines kõige pealt vabariiklaste erakond.