Ma ei ole jõudnud teile vist isegi veel mitte mainida, et meil oli eile(teisipäeval) tutipidu. Võib-olla  on asi minus, et ma ootasin liiga palju või olin selle asja lihtsalt enese jaoks üle mõelnud, aga teen ühe suure häbi-häbi korraldajatele, sest see oli epic fail. No ausalt. Me pidime viimaste päevadega leidma tuhande töö, kursuse hinnete ja proovieksamite kõrvalt aega, et vändata teile üks hea film ja vastu andsite meile.. selle. Ehk siis mitte midagi. Võite endale medali kinkida, sest korraldsite kooli ajaloo läbikukkunuima tutipeo. Ja ärge mind nüüd selle eest viieks rebige, minuga ühtemõtlejaid ma sõrmede peal kokku lugeda ei jõudnud, sest sõrmi jäi puudu. Olin pettunud. Pettunud just sellepärast, et ma tean, kui superägedad ja muidu hakkajad tüdrukud ja poisid te seal olete. Olin kindel, surmkindel, et te saate hakkama ja korraldate meile ka midagi ägedat. Pettumus ongi siin parim sõna väljendamaks minu emotsioone, sest ma uskusin teist rohkemat. No offence, aga kurb ikkagi.    Kui nüüd see kooli korraldus välja jätta, siis edasi oli kõik super. Tiirutasime linnapeal ringi,  pidasime sõda sõpsidega teistest koolidest.. ja afkoors ka omadega. Ja lõpuks parkisime end tüdrukutega maha Hessis, et mõni eine naha vahele panna. Õhtul oli aftekas ka. Just ja ainult selle ürituse pärast ärkasin ma täna mingi major peavaluga ja mõtlesin et it can't be happening. Õde(seekord vanem) ütles selle peale, et: "Pead tihedamini jooma hakkama, siis harjud ära ja enam pea ei valuta kunagi." Oma ala eksperdid ikka teavad, millest räägivad. Ja ma olen alati kahlustanud, et neil on Jaanikaga midagi kahtlast ühist.. nüüd ma tean!