Hakkasime siin ükspäev meenutama, et oleme kunagi kusagilt kuulnud, et ammu-ammu teadis üks  tark inimene rääkida, et sportimine on tervisele kasulik. Sel nädalal kogesime omal nahal et sportimine pole mitte ainult tervisele vaid teatud viisi pidi ka tengelpungale turgutavalt mõjuv.  Aga alustame algusest... Nimelt asub vähem kui 5 minutilise jalutuskäigu kaugusel meie toredast magamise jaoks kasutatavast toast selline majakene nagu Airlie Market Place. Nagu nimigi viitab on tegu sisuliselt turutegevusteks püstitatud ehitisega. Olgu selle turuga kuidas on aga selle majakese kolmandal korrusel  asub hoopis absoluutselt mitte midagi turuga seotut vaid hoopis päris pesuehtne jõusaal. Võttes arvesse esimeses lauses avaldatud teesi ja seda, et saledam autoritest on tihti õhtuti tööl, siis otsustas meie toreda reisiseltskonna pekisem pool, et oleks aeg tolle toreda sportimiskohaga tutvust sobitada. Ja 27nda Jaanuril õhtupoolikul ta siis sinna toredasse jõu tegemise saali oma sammud seadiski ning on nüüd juba pisut vähem kui kuu aega seal oma hädiseid biitsepseid, triitsepseid ja kui teised ei vaata siis  ka tuharalihaseid pinguldamas käinud. Masinad on kõik uued ja neid on palju, kõik on ilus puhas ja haisuvaba ning reede õhtuti mängib nurgas treeningu elavdamiseks isegi päris elus DJ. Ühesõnaga vinge koht! On ainult üks probleem... Seda eriti meiesugustele vaestele seljakotiränduritele: liikmemaks on iga kuu 89 dollarit ehk siis peaaegu 900 krooni. Ei ole midagi öelda see on päris suur raha selle eest et lihtsalt sporti teha, nurgas plaate keerutava DJ-ga või ilma.  Õnneks on sellele suurele  probleemile olemas ka teatavaid lahendusi. Nimelt korraldab too jõusaal oma liikmetele iga kuu 3 erinevas kategoorias võistluseid kus esikohale on auhinnaks 1 kuu tasuta liikmeksolemist.  Kategooriad on:  1) Rinnalt surumine (üles surutud raskus vs kehakaal)  2) Jõuharjutused (ehk siis võistleja teeb 1 minuti jooksul kõigepealt lõuatõmbeid, siis kätekõverdusi ja viimaks kõhulihaseid ning lõpuks parim keskmine võidab)  3) Triatlon (10 km rattaga, 2,5 km jooksu ja kõigepeale veel 1,5 km  sõudeergomeetril)  Tundus rumal vähemalt ühes kategoorias mitte kaasa lüüa ja tasuta membership'ile mitte kandideerida.  Rinnalt surumises oli mingi vend oma 100 kg kehakaalu kohta üles surunud 165kg. Seega seal kategoorias osalemine tundus suht mõtetu. Jõuharjutused olid juba paremad aga lihtsalt mitte päris Harry teetass. Seega jäi üle triatlon, mida Harry enne Eestist lahkumist paar korda harrastada oli jõudnud ning milles seni parim ette tehtud aeg 35min 23sek ei tundunud sugugi ületamatuna. Et ka  strateegiliselt kaval olla jättis Harrykene asja päris viimasele päevale enne võitjate välja kuulutamist, et keegi ei jõuaks pärast tema aega üle teha juhul kui ta tasuta membershipi saamise katse peaks edukaks kujunema.  Lõpuks siis saabuski see eelpoolnimetatud viimane päev ning oli aeg oma tolmukihi alla mattunud võhm välja kaevata ning jalgadele sõna otseses mõttes valu anda. "Täiega-täiega-täiega" haamerdas peas ja kui saabus aeg tibusid (ehk siis ülekantud tähenduses minuteid-sekundeid) üle lugeda,  ilutses jõusaali administraatori stopperkellal kaunis number 33 min 50 sek. Eelmine parim aeg oli löödud üle pooleteise minutiga! Vorm oli parem kui Harry oskas loota ja nüüd kolme päeva pärast saabki ta kuu aega kohe päris tasuta sportimas käija. Elu on ilus!