Samas on neis riikides keskpanga osa rahapakkumise kujundamisel olnud võrdlemisi tagasihoidlik. Teataval määral on see mõjutatav kohustuslike reservide nõude abil, millele siiski eelistatakse rahapakkumise suunamist panganormatiivide kaudu. Eestis näiteks kehtib kohustuslike reservide 10-protsendiline määr alates  1992. aasta lõpust. Leedus kehtis kohustuslike reservide 12-protsendiline määr 1996. aasta alguse panganduskriisini. Et tõsta pangandussüsteemi likviidsust, alandas Leedu Pank siis kohustuslike reservide määra ajutiselt 5 protsendini. Eesti Pank toimis analoogiliselt 1992. aasta sügis-talvise panganduskriisi ajal, kui loobuti kavatsusest tõsta kohustuslike reservide määra järk-järgult 15 protsendini, tulles 12 protsendilt tagasi 10 protsendi juurde. Lätis on kohustuslike reservide määr olnud 8 protsenti.  Kohustuslike reservide arvestamise konkreetne kord erineb seejuures riigiti, kusjuures seda on aeg-ajalt muudetud. Leedus näiteks on kommertspangad kohustatud hoidma oma reserve keskpangas välisvaluutas.