Ekraanile ilmus professor Petrovi elusuuruses värviline kujutis. Iga tähtsamat piirjoont saatis mõlemal pool nõrk punktiirjoon, mis märkis võimaliku arvutusvea. Kohati need jooned eemaldusid, kohati lähenesid, vastavalt vea suurenemisele või vähenemisele. Kui punktiir lähenes ekraani servale, muutus kujutis ähmaseks laiguks. Seda juhtus siiski harva.