2,4 liitrine bensiinimootor ei üürganudki tühikäigul üle mõistuse  valjusti. Kui oleks vaid omal ajal osatud teha isolatsiooni paremini, siis võiks ka UAZ'i salongis maanteel kõrvalistujaga juttu puhuda. Ilma selleta aga mitte, vähemalt mitte ruuporit kasutamata. Kuigi mootor ei hiilga eriliste jõunumbritega, siis sellegipoolest peetakse seda väidetavalt Nõukogude Liidu autotööstuse üheks vastupidavamaks jõuallikaks. Paraku ei saa seda öelda ei käigukasti ega ka starteri kohta. Ilmselt ka mitte siduri kohta, sest kui UAZi puhul mängida siduriga nagu sõiduautoga, siis…  jumal teab. Ehk pool aastat sõidad ära?! Salongi kohta võiks öelda veel niipalju: olematu. Kohe näha, et puhas transpordivahend, ei mingeid kellasid ega vilesid. Elementaarsed näidikud on muidugi olemas, mis sest, et spidomeeter konstantselt 20-40km/h vahel pendeldas. Laevalgustid, kindalaekad, tuhatoosid jms puudub. Kolmnurkset küljeakent pidi paar korda ise kinni hoidma, sest muidu raputab lahti. Kojamehed on asjalikud, pühivad 10cm raadiuses täispritsitud akna puhtaks, aga ainult klaasipuhastusvedelik on  puudu.