ja mind ennast remondib päris hästi see, et ei pea üksi olema. kunagi oli see minu jaoks umbes tähtsaim asi maailmas ja ma ei kujutanud ette, et kellegagi saaks üldse koos elada ja ammugi poleks saanud seda teha kellegagi ühes toas. nüüd laenan vabalt välja riiuli oma riidekapis, korvikese oma kummutis ja pärast kahetunnist katset "elu võimalikkusest narva mnt 89 koos prussakatega" ütlen, et ok, lähme toome nüüd su tööriided uuesti siia. coming soon: stange mu tuppa?