See on ju kulunud lause, et kus elu on, seal ka võitlus tekib. Vaadete ja püüete lahkuminemine ühiskonna elu  põhiküsimustes on kõigi rahvaste juures ja kõigis ühiskondades olnud. Tõelises, prak­tilises elus ei ole mitte ainult üks tee, üksainus õige tee olemas ja teised kõik eksiteed. Elutähtsama­tes küsimustes, nagu usulistes, riiklikes, ühiskondlikes, sõditakse just lahkuminevate ja üksteise vastu käivate aadete eest suure vaimustuseja varmsusega. Näib vahel küll, et õige tee üle mingit kahklust ei ole; aga kui tihti on nähtud, et mõni õigusemõiste, mis iseaegadel ja iseoludel usudogma pühaduse on saanud,  teistsugustel aegadel ja oludel kõrvale heidetakse. Ühiskonna üleüldistes küsimustes on iga rahvaliikme kohus iseoma järelekaalumise põhjal oma seisukoht võtta. Kui ta seda teinud, võib ta küll kinnitada: mina olen selle üle kindel, et minu vaade õige on. Aga temal ei ole mitte õigust kinnitada: see on täitsa kindel, et minul üksnes õigus on ja teistel mitte. Sest sel, kel teised vaated on, oleks siis õigus sedasama kinni­tada. Aga kui mul õigust ei ole ütelda, et minu vaade ainus õige on, siis on minul veel  vähem õigust kinnitada, et need, kes teise aate eest välja astuvad, ise teavad, et see vale on, ja vastu oma paremat tahtmist teevad - isiklikel, egoistlikel põhimõtetel