Täna oli mõnus - nüüd tunnen juba iga oma ihurakuga, et kevad on käes. Kummaline - sellel aastal sai seda kevadet kohe eriti innukalt oodatud. Kindlasti oli süü selles pikas ja lumerohkes talves. Ja tundus, et see kevad ei taha kuidagi  tulla ja muudkui venitab. Kuigi kui kalendrit vaadata ei ole see kevad midagi hiljaks jäänud - täitsa graafikus. Ja taimedele on see aeglane kevad kindlasti parem, kui prauhh soojaks- pungad puhkema ja siis äkki külmalaine. Eks neid külmalaineid tuleb ka veel - aga kui see kevad samamoodi vaikselt venib nagu praegu, siis ei tee see külm midagi hullu.    Aga aias ei ole ma midagi teinud. Peale selle, et eile koristasin 2 penilase s...patarei kokku. Eile oli veel suht lirts-lörts ka, ei tihanud  veel rehaga peale minna. Ja mõnes kohas veel lumehunnikudki. Kõige suurem - ca meetri kõrgune laiutab seal, kus peaksid lumikellukesed õitsema. Tundub, et seeaasta õitsevad nad lume all ära ja neid ei näegi. Kusjuures tavaliselt see koht meil aias kõige esimesena paljaks sulab - aga nuhh see aasta tuli ju katuselt seda lund kõvasti. Aga märtsikellukad, krookused, lumekupud ja lumeroosid täies uhkuses ja ka mõned võrkiirised hakkavad lahti minema. Isegi roosad, sinised ja valged sinililled õitsevad juba.  Kingiti mulle Kähri kevadlillede raamat - sealt jäid silma igevesti põnevad sinililled. Huvitav, kas need kasvavad tal enda aias? Ja mis nipiga siis tema käest neid välja moosida annaks?  Prrr - ma ju lubasin endale, et seeaasta ei too ühtegi uut taime oma aeda:DDD Aga paar sinilille ju ikka veel mahuks......  Täna sai aga hoopis lammutustöödega tegeletud. Ema juures - väikesed talgud. Majal sai üks sein maha võetud (õigemini rehealuse sein) ja rehealune puhtaks roogitud. Hämmastav kui palju  igatsugu sodi koguneb aastatega sellisesse nö kuurialusesse. Vanad inimesed ju sellised hirm kokkuhoidlikud ju ka, et äkki läheb kunagi vaja :DD. Õnneks said asjale pihta, et enamus on ikka tarbetu kolu ja vaja prügimäele saata. Nüüd edasi aga läheb endise rehealuse väljaehitamiseks. Uus kanalisatsioon imbväljakuga, kaevu süvendus ja pesemisruumid. Ammu aeg juba. Aga minu kondid nüüd nii haiged ja isegi varbad valutavad. See on see, kui talv läbi oled nö seanahka vedanud ja siis peale esimest tööpäeva oigad ja  ähid.  Aga homme võtan oma aia käsile. Vaja ju kasvuhoone klaasikildudest puhtaks rookida - uued klaasid juba kohal, mees lubas lähipäevadel selle klaasimistöö ette võttta. Ja ehk saab ka muru riisuda ja kõik need ninakesed, kes sealt mullast ennast välja ajanud on, kulust vabastada.    Aga õhtul lõi pahviks uudis Venemaal toimunust. Esimese raksuga mõtlesin, et tegu on hiljaksjäänud aprillinaljaga. Samas selliste asjadega nalja teha ei tohi. Aga väga imelikud mõtted tulid pähe: 70 a tagasi  toimus just sealsamas ju Poolakate jaoks väga kurvad sündmused ja nüüd siis jälle. Kurb, väga kurb ja natuke ka hirmutav. Loodan, et tegu oli siiski inimliku eksimusega, mitte .... . Sest olid ju seal lennukis Poola ühed tähtsamad riigitegelased.