Vaatasin eile "Pealtnägijast" Ita Everiga tehtud intervjuud ja süda hüppas rõõmust sees.  Nii  terane, nii adekvaatne, nii igihaljas, justkui vanajumala eriline pailaps. Eks ta ongi ju.    Milles on tema elujõu saladus?  Võib-olla selles, et ta käib iga päev jääkülmas vannis, eelnevalt vanniveega vesteldes, et kontakti saavutada?  Võib-olla selles, et ta suudab veel pikki osi pähe õppida ja lava peal nooruslikult kepselda? Kahjuks pole tema viimast tükki "Hiilgav" näinud, tahaks küll!  Võib-olla selles, et ta huvitub siiani meestega flirtimisest ja tunneb, et on veel  võimeline armuma??? Samas tunnistades, et ega ta kujuta küll enam ette mõnda meest oma elamises kaaberdamas.  Ja teatrist ei mõtlegi ta ära minna, igal juhul enne mitte, kui aetakse! Istub julmalt edasi!    Keda meestest talle võrdväärsena vastu seada? Ma pakuks Aarne Üksküla.