Nad olid kohtunud hiiglaslikus ruumis, kus Isand elas üksinda, kui välja arvata tema ushabti'd, neli elusuurust vahast inimkuju. Kõigepealt teatas ta neile oma veidralt laealuselt õrrelt, et ristiusku, seda vihaselt kõrvetavat päikest, mis on nõiduse täiesti kuivanud kestast elumahlad välja aurutanud, on katma hakanud kahtlusepilved, mis tõusevad Voltaire'i-, Diderot'- ja Godwini-suguste inimeste kirjutistest.