Uhkus ei rahune ka siis, kui leidub keegi, kes ei taha olla parem, sest ta teab, et ta ei ole parem ja seepärast annabki alla. Uhkus on võimeline litsuma allaandja nagu lutika laiaks, sest uhkus tahab demonstreerida oma tõeliselt võidukat võitu. Allaandja alandab teda ja alandamist uhkus ei talu. Loobumisvõit teeb uhkusele häbi. Uhkuse jaoks on ainult üks suund: kõrgemale. Meie uhkus ei lase meil saada aru, et tekitades alandatust ja vihates seda, vihkab ta oma töö tulemusi, pidades neid üheselt halvaks. Nii hakkame oma tegude ja tööde tulemusi halvustama ja häbenema.