Ajakirjas Nature Neuroscience tutvustatavast Max Plancki inimteadvuse ja ajuuuringute instituudi uurijate teadustööst ilmneb, et inimese aju langetab otsuseid kuni kümme sekundit enne seda, kui inimene ise neist teadlikuks saab.  Otsuselangetamise ajal ajuaktiivsust jälgides õnnestus teadlastel kindlaks teha, milline antud otsus on isegi enne seda, kui vabatahtlikud katsealused olid teadlikud sellest, et nad otsuse vastu võtsid.  Teadustöö muudab ekspertide hinnangul küsitavaks, kui "teadlikud" meie valikud ikkagi on ja ehk koguni selle, kas  me oleme ikka oma otsuselangetamistes alati vabad.  Uurimistööd juhtinud John-Dylan Haynes märkis, et kui me tavaliselt arvame, et meie otsused on teadlikud, siis antud uuring näitas üheselt, et teadlikus kujutab enesest vaid jäämäe ülemist tippu.  Haynes ja ta kolleegid jälgisid 14 vabatahtliku ajuaktiivsust ajal, mil neil tuli langetada erinevaid otsuseid.  Katsealustel paluti soovi tekkides vajutada erineva käega ühte kahest nende ees laual paiknevast nupust, jälgida samal ajal nende ees  arvutiekraanil poolesekundiliste vahedega ilmuvaid tähti ning jätta meelde, milline kirjatäht oli ekraanil sel hetkel, kui nad otsustasid nupule vajutada.  Hiljem kogutud andmeid analüüsides selgus, et kõige varasem "ajuotsustus" eelnes tegelikult nupulevajutamisele seitse sekundit ning arvestades antud protsessi viivitusi tähendab see sisuliselt, et aju tegi oma valiku ligikaudu kümme sekundit enne seda, kui inimene ise.  Haynesi eksperiment arendab edasi 80ndatel aastatel neurofüsioloog Benjamin  Libeti poolt läbi viidud katseid, mille käigus kasutas teadlane sarnaseid vahendeid, ent vaid ühte nuppu ning mõõtis ajuaktiivsust palju algelisemate vahenditega registreerides katsetes osalenud inimeste aju elektrilist aktiivsust.  Ta avastas, et liikumise eest vastutav ajupiirkond aktiveerus mõned millisekundid enne seda, kui inimene oli teinud teadliku valiku.  Libeti uurimistööd on siiski laialdaselt kritiseeritud, kuna ajamõõtmise täpsuses ei olnud täielikku kindlust ning registreeritud  ajuaktiivsus võis enesest kujutada üldist valmistumist liikumiseks, mitte aga antud otsustega seotud aktiivsust.  Värske uurimistöö raames täiustati meetodit paludes vabatahtlikel osalejatel valida kahe nupu vahel - parema ja vasaku käe liigutamine tekitab erinevaid jälgitavaid ajusignaale, mistõttu osutus võimalikuks näidata, et registreeritud aktiivsus on seotud just nimelt uuritavate otsustega.    Vaata ka: