Diagnoosiga "seda emaplaati me küll parandama ei  hakka" lõppes meie selge jutuajamine. Edasisest saanuks aru ehk itimehed omavahel ent mina, tobu meediainimene, ei mõiganud sõnagi. Ütleme, et itimehed on ka harva inimesed, kes arvutitest rääkides end lõpptarbijale arusaadavaks teevad. Seega andestame elukutsest sõltuva kretinismi :)    Lubas tüüp aga tagasi helistada andmete asjus, ent kahe päeva jooksul ei ole ta seda teinud.  Teiseks. Ma ei tea endast lugupidavat ettevõtet, kes kliendile helistades laseks kutsuda kahel korral ning seejärel  kõne katkestaks. Istusin juhuslikult köögilaua ääres, telefon peos kui see helises. Mõlgutasin paar sekundit mõtet, kellele võiks kuuluda number algusega +37258... kui kutsung katkestati. Teadaolevalt teevad nii teismelised oma vanematele kõneaja kokkuhoiuks. Rotikas, noh.    Uus emaplaat maksab ei rohkem ega vähem kui 470 eurot. Koos käibemaksuga, rõhutas esinduse teenindajanäitsik.  :) vahet pole, selle hinna juures võivad nad ka käibemaksu lisada. Niikuinii ei ole investeering arukas.    Tööandja itimees teadis rääkida, et mu Dell 620-le sobib ka 630 emaplaat, aga see tahab veidi /piip-piip-piip - üks ropp sõna/ Nuuks. Kuulsusetu lõpp tundub olevat arvutil, mis vapralt teeninud mind nii ülikooli kahel viimasel kursusel kui lõputöö ajal kui järgenud tööaastal kui kodus kui...    Põhimõtteliselt ei ole ma veel alla andnud - otsin jätkuvalt itimeest, kes viitsiks parandustöö ette võtta.