Mis oli meie jaoks selle protsessi käigus kõige positiivsem? Kindlasti inimeste avatus ja valmidus selle mängulise formaadiga kaasa tulla. Igas eas, igas sotsiaalses staatuses inimesed poseerisid vägagi andekalt ja vaimukalt. Ühel tulijal oli pildile tulekuks kaasa võetud isegi hobune, ent enamasti saadi siiski hakkama erinevate pooside, liikumiste ja grupeerimistega. Ja kes julgeb veel öelda, et  eesti inimesed ei oska riides käia või et fotosessioonideks on alati vaja stilisti?