Tõnissoni oleks võinud ettevaatlikumaks teha kirjastusühisuse raske majanduslik seis. Kuid hea polnud see alates selle asutamisest 1911.a kunagi olnud. Pealegi oldi kõige suuremast hädast paari viimase aastaga üle saadud. 1. märtsil 1930 oli kirjastusühisus pankadele võlgu 474.434 krooni, veksleid oli  välja antud 232.051 krooni eest ja muid tasumata arveid oli 150.000 krooni (Eesti Riigiarhiiv, f 1627, nim 1, s/ü 194, lk 111). Seega oli võlgade kogusumma üle kaheksasaja tuhande krooni. 1. märtsist mindi kirjastusühisuse kõikides allüksustes üle kokkuhoiupoliitikale. Näiteks muutusid toimetuse palgad. Peatoimetaja oli saanud 600 krooni, hakkas saama 550. Tegevtoimetaja palk langes 250lt 225le, joonealuse toimetaja oma 120lt 100le, korrektori oma 90le ja ärijuhi palk 300lt 225le kroonile. Ainult öövahi ja  noorema jooksupoisi palgad jäid endiseks - esimesel 30 ja teisel 20 krooni kuus. Palgad vähenesid ka trükikoja, ekspeditsiooni, raamatukaupluse jt struktuuride töötajatel (Eesti Riigiarhiiv, f 1627, nim 1, s/ü 194, lk 61). Kirjastusühisuse peaaktsionärina kustutas Tõnisson aprillis 1930 oma osakapitalist 40 tuhat krooni ühisuse bilansi saneerimiseks enne uute aktsiate müüki, mis oli kavandatud suve algusesse.