Ja seetõttu ei usu ma, et vanema  aja inimesed oleks sellepärast loomade tapmisega muretumad olnud, et nad loomi inimestest paremini eristada oskasid. Ei (ja siin keeran ma oma tavalise tsiviliseerumisprotsessi jutu ja Norbert Eliase kummardamise peale), minu teada oli piir inimese ja mitteinimese vahel veel varauusajal hägusam kui praegu, pigem on põhjus selles, et vägivald häiris neid üldse vähem. Sattusin hiljuti renessanssmenüü kirjeldusele, kuhu kuulusid "jänesed ja metskitsed, kes olid küll hautatud, kuid kellele kõigile oli nahk selga tagasi pandud, et nad paistaksid elusad" ja ma usun, et enamikule tänapäeva ratsionalistidele mõjuks selline asi laua peal kõhedalt. Aga samuti oleme palju tundlikumad selle suhtes, kuidas inimestega ringi käiakse. Avalikke hukkamisi Lääne riikides ei korraldata ja suuremas osas neist maadest on surmanuhtlus üldse kaotatud. Karistused on leebemad, aga pangem tähele: ka raskeid kuritegusid on vähem. Kusjuures ma ei arva, et siin oleks tegemist üht- või teistpidi põhjusliku seosega. Vaevalt lähevad kuriteod karistuste leevenemise peale leebemaks/vähemaks, aga mul on raske ette kujutada ka seda, kuidas seadusandja ajab näpuga järge kuritegevuse statistikas, vaatab: "Nii, tänavu on meil vähem mõrvu olnud… kaotaks õige surmanuhtluse? " ja järgmisel aastal: "Ups, jälle on mõrvama hakatud, hakkaks õige jälle avalikke hukkamisi korraldama?"