Soomesoo inimestele olevat eriti omane to passiivne impressionism, on kord ütelnud prof. Söderhjelm, to alistuv vastuvõte ja vähene aktiviteet, minnalaskmine, mida teda kandev saatusvesi võib viia kuhu tahab. See väide tuleb ikka jälle meelde kui vaadata seda Helmit mõtiskelemas või hulkumas, seda tüsedat maatüdrukut, kellest ometi ei ole õieti mil­lekski, kes on  saamatu nagu hobuse unenägu ja ilmetult veniv nagu päts tainast. Ta meeled on ainult vastuvõtmiseks, ja isegi selleks liig jõuetud.