Sellest, mis meie mäluliikide arenemisel tähele pannud, tulevad iseenesest mõned järeldused keele peale. Kõigepealt on vaja koolipraktikas seda silmas pidada, et üksikud mälu­liigid mitmesugusel ajal arenevad.  Abstraktsete mõistete ja arvude jaoks areneb mälu ühel ja selsamal ajal ja hoopis hilja. Nõnda ei tohi me siis rehkenduses ja grammatikas lastelt palju meelespidamist oodata, niisama ka mitte arvata, et lapsed niisama hästi meeleliigutusi meeles peavad ja neist niisugusel kraadil osa võtavad nagu täisealine neid läbi elab. Lapsed tahavad kõike, mida ette tuuakse, vaadata, ja enne 13. eluaastat on nende mälu keerulisemate, kõrge­mate tunnete vastuvõtmiseks nõrk. Sellest siis tulebki, et nad näiteks lüürilisi laule  ei suuda küllalt mõnusalt dekla­meerida, ehk neile küll häid eeskujusid on antud. Niisama huvitav on kuulda ja kasulik silmas pidada, et nägemise ettekujutusi laps, iseäranis tütarlaps, kauem meeles peab kui kuulmise ettekujutusi.