Praegu poodides soojade saiadena minevad gripimaskid peas ja pesuvahendid  käes puhastatakse alati autot ja iga detaili, mida võib puutuda palja käega. Kohustuslik, ent hädavajalik rutiin aitab hädast välja, aga ka kõige hoolivam süda võib vaatamata kõigile ettevaatusabinõudele saada nakkuse, mis aeglaselt hävitab oma ohvrid. Range kord tagab kõigi ohutuse, aga seegi langeb kokku, kui lootus ohutusse kohta jõudmiseks üha enam väheneb. "Carriers" õigustab oma nime igatpidi, sest tõesti ei ole filmis midagi ohtlikumat kui nakatunud ja nende laibad, kui välja arvata  inimreaktsioonid, mis sarnaselt Danny Boyle`i raevuviirusest pajatavale loole väljendub sõdurite käitumises juhuslikke ränduritega. Õuduse asemel luuakse pidev hirm nakatumise ees. Iga hetk, mil lähenetakse viirusest puretuile, ei saada stseeni mitte õudus, vaid hirm haigestumise ees. Ka tegelased püüavad kramplikult haigusest eemale hoida. Kasutades sedasama hirmu on stseen, kus Brian kukub peaaegu mädaneva laibaga basseini tugevalt pinget tekitav. Umbes nagu oleks tegu mõne teise filmiga, kus punaste silmadega raevunud  inglise kodanikud hirmu nahka ajavad. Visuaalne külg toetab kogu filmi sündmustikku peaaegu ideaalselt ning pinget ja draamat jagub igale maitsele. Pinget võib-olla vähem, aga ega osaliselt pingeline draama halb ei ole. Natuke teistest eristuv, aga mitte eriti originaalsusest pakatav linateos, mis ei olegi põhirõhult horror, nagu võiks eeldada, aga hoopistükkis huvitav moraalseid küsimusi esitav draama. 7/10