Võimu küsimus  transparentse meedia puhul on omaette teema, sest humanitaarne reaalsus võib avalikustamist kasutada võimuinstrumendina, nt pidasid mitmed ärksamad teatritegelased nõukogude aja tingimustes avalikustamist arreteerimiste korral tõsiseltvõetavaks võitlusvahendiks, nii Mati Undi teatel. Kuid demokraatliku vabaduse ja nõukogude aja tingimused olid avalikustamise osas väga erinevad. Krimiuudiseid ja avalikustamist ei saa panna ühte patta, kuivõrd krimiuudised toovad hästi sisse, apelleerides vaatajate madalale  uudishimule, tegelikult midagi avalikustamata, sest avalikustamine on kriminaalmenetluses uurimise huvides piiratud. Seega siin mingit tegelikku võimu meedial ei ole. Kui pidada silmas Pealtnägija  Keila haigla kaasust, siis võib öelda, et siin esines meedia jah võimuesindaja rollis, kelle volitus ulatub väljapoole oma organisatsiooni, tema õiguspädevuseks oli avalikustamine. Seega transparentse meedia võim on harva esinev nähtus.