Kuigi tavakodanike isiklik elu allutatakse riigi rangele kontrollile, ei seata takistusi korporatiivsete struktuuride tegevuse suhtelisele vabadusele. Valitsev eliit ei näe korporatiivsete struktuuride tegevuses mitte ainult kasu  sõjalise toodangu suurendamisel, vaid ka sotsiaalse kontrolli täiendaval tugevdamisel. Majanduseliiti toetab enamasti poliitiline eliit kindlustamaks ühishuvide kaitset, eriti eliidist välja jäävate kodanike represseerimisel.