Sealt sai siis sujuvalt (ja üsna kinnivajuvate silmadega) Sadamateatrisse "Müümise kunsti" vaatama kapatud, mille peale läksid unised silmad küll lahti niitkut kassipojal ja algul ei tulnudki kohe  muud kommentaari kui "karm". Järgmisena tuli kange tahtmine ropendada, mida ma (küll korralikku enesetsensuuri rakendades) ka tegin. Aijah…