Erna ja metsavendade tegevus ei olnud saladus Punaarmee tagalajulgestuse eest  vastutavale NKVD-le. 31. juuliks oli Kautla piirkond sisse piiratud ja Nõukogude hävituspataljonid alustasid rünnakut. Kautla piirkonna metsades end Nõukogude üksuste terrori eest varjanud inimeste arvuks on nimetatud ligi 2000, neist enamik olid naised, lapsed ja vanurid. Et tagada põgenike pääsemine kindlast surmast, ründas Erna löögirühm leitnant Oleg Marnoti juhtimisel Nõukogude hävituspataljoni üksusi. Sellega tõmbas Erna Nõukogude üksuste jõud enda peale ning võimaldas põgenikel ja metsavendadel  piiramisrõngast väljuda. Kuigi ametlikes aruannetes kuulutati Erna rühm hävitatuks, suutis see piiramisrõngast välja murda ja läks ülekaaluka vastasega lahinguid pidades 4. augustil üle rindejoone. Nõukogude hävituspataljonid vastasid ebaõnnestumistele terroriga. Kurikuulsaks sai Kautla talu hävitamine, mille elanikke Nõukogude hävituspataljonlased piinasid ning seejärel põletasid elusalt. Pärast seda hävitasid Nõukogude julgeolekuüksused haarangu piirkonnas veel kümmekond talu ning mõrvasid nende kätte langenud  tsiviilelanikke vanusest ja soost sõltumata.