Joostes Marss pole teab mis hiigelfirma, aga isegi seal oli halbadel eeldustel katastroofiline tagajärg. Suurtes, paljude inimestega organisatsioonides on eeldustel kriitiline roll. Töötan praegu Microsofti Office'i divisjonis, mis koosneb kümnetest väiksematest produktidest, igaühel omakorda kümned arendajad. Kõik need produktid on omavahel tihedalt integreeritud, kui näiteks SharePoint lisab uue andmetüübi, peavad  inimesed Outlooki, InfoPathi, Accessi, ECMi, Searchi ja mitmetes teistes gruppides, mis SharePointist andmeid oskavad lugeda, mõtlema, kuidas seda kõige paremini toetada. Muidugi katsutakse sama ülesande mitmekordset lahendamist vältida, aga see põhjustab enamasti situatsiooni, kus mitmed tiimid ootavad kellegi järel, et need selle ühise lahenduse valmis teeksid, teised tiimid ootavad jällegi esimeste järel jne. Sellises ahelas on rohkesti võimalusi halbadel eeldustel põhinevate otsuste tegemiseks, olgu siis  tegemist tehnoloogia, ajagraafiku, inimeste võimekuse või millegi muu valesti hindamisega. Sellepärast tuleb ka panna suurt rõhku uurimisele, mis meie edu jaoks kriitilistes lõikudes tegelikult toimub ja kuidas asjad töötavad. Olulisel kohal on siinkohal näiteks täpsusküsimise ja täpsusvastamise rakendamine.