Kui ma olen eakas ja hommikust und enam suurt ei ole (mida ma hetkel küll ette ei kujuta), siis ma tahaksin, et mu maja suur klaasist sein avaneks päikesetõusu poole. Istuksin mõnusas tugitoolis ja naudiksin värve. Ega igal hommikul neid ei antagi, aga täna hommikul oli neid eriti rikkalikult. Uksest välja astudes oli taeva pilveribalad  ereroosad. See oli nii intensiivne, et pani seisatama. 10 minutit hiljem tööl parklast kontori poole sammudes olid taevakaarel juba hoopis teised värvid - soojad kollased toonid.