Intelligentsus tarkvara, vaimsus raudvara. Intelligentsus on teadmised, vesi, mis pidevas liikumises, ühest olekust teise muutumises. Sünnime teadmisteta ja kogu elu saama neid juurde. Tõde, mis ühes arenguetapis, mingi hulga teadmiste juures on ühesugune, on mingis teises eluetapis juba teistsugune. Lapsena on  liivakoogid maiuspala, täiskasvanuna ainult hunnik peenikest kivimit. Vaimsus on sündides kohe kaasas. Ühe pere vennad õed on küll sarnase kasvatuse ja teadmistega, kuid erineva vaimse mustriga. Avatust vaimsusele võime elu jooksul arendada, kuid võime seda ka kaotada. Meie endi teha. Ühendust vaimsusega võiks iseloomustada kui mustrit. Mõnel inimesel on mustriks vaid üks kaks valget täpikest, mõnel on muster enamasti valge vaid üksikute tumedate kohtadega. Täielikult valgena pole enam põhjust inimeseks  olla.Lääne tsivilisatsioon kipub samastama mõtlemist intelligentsusega, kuid mumeelest pole see nii. Mõtlemine pole ainult informatsiooni omamine ja töötlemine. Kui puudub vaimne taustsüsteem, muutume kaoseks, kurjuseks. Armastus, empaatia, eetika pole informatsioon. Neid ei saa sõnastada, süstematiseerida, õppida. Neile saab avaneda kas vähemal või suuremal määral. Nad ei ole muutuvad suurused nagu on informatsioon mis kui lumepall veeredes aina suuremaks kasvab. Nende olemasolu ei saa eirata. Noh, jah, võib  muidugi proovida, kuid tagajärjed on sama kohutavad kui mägedes ronides püüda eirata gravitatsioooni. Mägedes kukkudes hukkub füüsiline keha, eetikat eirates hukkub vaimne. Lõpptulemus on mõlemal juhul traagiline. Igasugused püüded kasutada vaimsuse tunnetamiseks intelligentsust (mõtlemisvõimet), ei vii sihile. Seepärast võivad ilmingud vaimsetest kogemustest intelligentsele (teaduslikule) mõtlemisele tunduda täielik jura. Kõik vaimsusele suunatud tegevused, olgu see uskliku tee jumalani, valgustust mediteeriv  askeet või loominguliseks sähvatuseks valmistunud kunstnik, kõik ütlevad kui ühest suust. Ära mõtle, avane. Kogu elu intelligentsuse raamistikus elanud inimesele võib ju tunduda, et kõik on ju õige. Elu on olnud huvitav ja täisväärtuslik. Elu on olnud naudingute (maitsmis-, omamis-, mõtlemis-, võimu-, kunstiliste-, seksuaalsete- naudingute) kogum. Kuid kuis saakski tunnetada seda millest oled ilma olnud, millest sul pole vähimatki aimu. Tagajärgi eetika taandamisest informatsiooniks (reeglistiku kogumiks)  võime igapäevaselt näha. Avalikkuse ees teeme ühtesid tegusid, kui keegi ei näe, hoopis teisi. Kui teame, et keegi meie tegudest teada ei saa, võime eetika reeglistikust loobuda ja juhinduda omakasust. Eetikat ei pea järgima juhul kui on üleolekuks piisavalt palju võimu. Vaimsusega kontaktis oleva inimese jaoks on eetika absoluutne suurus. Saab keegi teada või ei saa. Näeb keegi või ei näe. Tugevaga koos või nõrgaga, targa või rumalaga, eetika on ikka muutumatu. Intelligentsus on suhteline nagu vulisev  vesi. Vaimsus on absoluutne nagu tahke maa. Elu eksistentsiks on vajalikud mõlemad.