Paraku rikkus Gary Gilmore kõik need õilsad kavatsused, sest ta oli otsustanud surra ja mitte armu paluda. Ta ütles ära kõigist abipakkumistest ja kinnitas pidevalt ja kangekaelselt, et soovib surmanuhtluse täideviimist. Ma ei viitsi kogu seda pikka sebimist ümber jutustada, aga 17. jaanuaril 1977. aastal sai ta lõpuks oma tahtmise. Gary Gilmore'i hukkamisega sai surmanuhtluse rakendamine USA-s jälle hoo sisse. Lisada on vaid tobedaid fakte. Oma viimaseks söömaajaks olevat ta palunud six-packi õlut (kas ta sai ka selle, ma ei tea). Viimasel hommikul helistas Garyle Johnny Cash ja laulis talle läbi telefoni, Gary, kes oli jälle drooge täis pumbatud, üritas kaasa laulda. Tema viimased sõnad olid "Let's Do It". Kõlab peaaegu nagu Nike'i reklaam. Oma eluloo eest sai Gary Gilmore 50000 dollarit, mis 1977. aasta kohta polegi nii vähe.