Sõbra tänava raudtee-poolses lõpus elas keegi noormees, kes oli tööl fotograafina tollase ajalehe "Säde" toimetuses. Ma ei tea, kuidas tal tuli pähe just meid Üloga välja valida, kuid igatahes tegi ta meile ettepaneku temale poseerida. Kokkulepitud päeval oligi ta kohal koos oma kraamiga, mille hulka kuulusid ka rekvisiitidena uisud koos saabastega ja paar suusakeppi. Pidime esitama pildil talvehooajaks hoolega valmistuvaid koolinoori. Tegime siis, mida oskasime, et panna lehelugejad seda tegevust ilusasti uskuma. Tähelepanelik vaataja oleks muidugi märganud, et sellesse saapasse, mille kallal ma usinalt askeldan, oleksin vabalt võinud mahutada oma mõlemad jalad. Kas me mingit honorari ka saime, ei mäleta, kuid peagi sain kooli kantselei kaudu kaks kirja - ühe Pärnust ja teise Tartust. Kaks tüdrukut leidsid ilmselt mind olevat piisavalt huvitava enda kirjasõbraks. Need pealesunnitud kirjavahetused ei kestnud siiski kaua ja lõppesid iseenesest. Ma ei olnud tollal kuigi suur kirjakirjutaja. Ja või seda aegagi üle jäi!