Presidendivalimise kampaania justkui käib ja ei käi. Otsitakse parteidele sobivat ühist kandidaati. Hulk oma elualal väärikaid inimesi on lasknud end nn kandidaadiks üles seada. Ja siin näib nende roll lõppevat. Me ei tea, mida nad  mõtlevad Eesti elust, millised on nende tulevikuvisioonid, mida nad armastavad või vihkavad. Neil endil puudub tahe oma sobivust presidendiks tõestada. Nad ootavad, kes neist võiks parteidele sobida. Jõudu kulutavast tingel-tangelist meedia vahendusel ja isiklikest kampaaniatest on sel korral loobutud. Ja ehkki lõpuks otsustavad 101 või 347 valitut, võiks rahvas mõni kuu enne valimisi siiski saada võimaluse tundma õppida seda meest või naist, kellest president saab.