Sotsiaalreklaamiga on nagu igasuguse reklaamiga - kui teema sind puudutab, siis mõjub, kui sa üldse huvitatud ei ole, siis võib reklaam olla milline iganes, sa ikka tarbima ei hakka.    Kuigi, siin on erand laste ja teismeliste puhul,  väga tugevalt selle pärast, et nad alles hakkavad oma toimimis- ja tarbmisharjumusi kujundama ning seega võib reklaam kallutada neid igasuguseid asju tegema, mida nad varem ei oleks teinud.    Hundi Ulg, sina ei ole ilmselt teismeline, kes roolis sms-e saadab, sellepärast sulle ei mõjugi. Sa tead niigi seda, mis seal üteldakse, seega kehitad õlgu: sulle mõjub hoopis läbi liblikate üteldu, mis sinu fantaasiat ergutab ja paneb mõtte tööle. Iga reklaam ei pea igaühele meeldima ja sobima.    Inimene, kes veendunult teisi peksab, ei pruugi jah reklaami peale midagi muuta. Inimene, kes aeg-ajalt endast välja minnes lapsele/abikaasale füüsiliselt kallale läheb, aga seda kahetseb, võib reklaamist saada tuge enese muutmisest. Inimene võib reklaamist saada signaali, et kui tänaval naine appi karjub, sest mees teeb talle liiga, siis ta läheb vahele või kutsub politsei, sest talle on antud ühiskondlik signaal, et nii ei ole hea.    Mitmed uuringud on näidanud, et pikaajaline, sihtgrupile  meeldejääv sotsiaalreklaam televiisoris on üks tõhusamatest hoiakutemuutmise vahenditest.    Muide, üks töötavamaid (sotsiaal)reklaamide näiteid pärineb Itaaliast. Veel pärast Teist maailmasõda kasutati suures osas Itaaliast toidu tegemiselt searasva, ainult lõunas tarbiti oliiviõli. Itaalia riik tegi suure pikaajalise kampaania "tarbi oliiviõli, see on tervislikum" ideega. Kümne aasta pärast oli oliiviõli kõigi regioonide köögi lahutamatuks osaks muutunud. Ja itaallased on väga toidutundlikud ja  selletundlikud, et asju tehakse traditsiooniliste retseptide järgi...