Peale lõuna/õhtusööki käisime jälle jalutamas. Sel korral jalutasime Lossiparki. Gregori mängis mänguväljakul ja meie puhkasime jalgu pingil. Mind jäi kohutavalt hinge närima ühe naise lause oma lapsele: "Jaaa, seal on kutsu aga see on nii kuri kutsu.  See kutsu teeb kohe naksti…!" No mismõttes??? Kuidas saab oma ema last koertega ära hirmutada juba maast madalast? Ma ei vaidle, paljud koerad on kurjad, paljud koerad naksavadki aga lapsele niimodi öelda ilma, et tunneks MINU koera… Ütlesin valjusti, et meie koer pole kuri aga kahjuks see naine ei kuulnud meid või ei tahtnud kuulda ja kuna ta edasi liikus, ei hakanud ma talle järele ka jooksma, et selgust luua. Mõni inimene kohe on kinniste silmaklappidega. Igatahes on selline suhtumine minu meelest väär ja  siis me imestame, miks lapsed koeeri kividega loobivad või paaniliselt kardavad. Vot just selle pärast, mis neile kodus räägitud ja tihti ka rääkimata on jäätud.