«Esimene mõte oli kontrollida  kuuldust mahalaskmisest - kiirustasin keldrisse. Milline õudne vaatepilt seal avanes! Kohe sissekäigu ees nägin meesterahva verist ja kohutavalt moonutatud laipa ning selle kohal südantlõhestavalt nutvat naist. Keldri eesossa olid juba kogunenud inimesed /…/. Üks neist osutas käega keldri sügavusse ja hüüatas: «Vaadake, mida need elajad on teinud!» Tõepoolest, ma nägin midagi kohutavat ja unustamatut… Terve kuhi purustatud koljudega veel jahtumata laipu,» jutustas kaasaegne pärast veriseid sündmusi. (Katkend  raamatust «Õigeusu hingekarjased Eestimaal».)