Sellega tuleb arvestada ka arvutamise õpetamisel. Et sellel on mõju kogu kultuurile, seda võite järgmise näite najal tõdeda. Kuni 13. 14. sajandini ei omistatud kuigi suurt väärtust sellele, et inimlikus mõtlemises  tervikut osadest kokku panna. See tuli alles hiljem. Ehitusmeister ehitas lähtudes terviku ideest ja jagas siis osadeks, mis oli vaja jagada. Osadest ei hakanud ta mitte hoonet ehitama, see tuli hiljem inimkonna tsivilisatsiooni. Pikkamööda hakkasid inimesed kujutlema kõike koosnevana väikestest, kõige pisematest osadest. Tekkis atomistlik teooria füüsikas. See tuli inimeste kasvatusest. Meie kõrged õpetatud mehe ei oleks üldse kõnelema hakanud aatomitest, nendest imelikest deemonite karikatuuridest - sest  nad on deemonite karikatuurid -, kui neid poleks kasvatuses harjutatud kõike kujutlema osakestest koosnevana. Nii tuli maailma atomism. Meie kritiseerime täna atomismi, ent see on üleliigne kriitika, kuna inimesed ei saa lahti neli, kuni viis sajandit tagasi õpitud tagurpidi mõtlemisest: selle asemel, et tervikust alata ja osadeni jõuda, alustatakse osadest ja ehitatakse nendest üles tervik.