(Foto: Saksa sõdur kostitab Brestis punaarmeelasi. 22.09.1939)  Nõukogude ajal paraadist rääkimine oli eluohtlik. Kolmas oli olnud  hämmingus punaarmeelaste kasimatust riietusest. Improviseeritud paraadlikust päevast alates kuulus linn Nõukogude Liidu koosseisu ja algas Bresti kindlust kaitsvate poolakate ründamine. 27 septembril õnnestus kaitsjatel kindlusest lahkuda.  Ei möödunud 2 aastatki, kui Poolat jaganud okupandid läksid maade hõivamisel vaenujalale. Saksa väed alustasid 22 juuni öösel 1941 aastal, Bresti pommitamist, ülesandega 12 tunniga linn vallutada. Ja taas oli kohal Bresti paraadis osalenud Wermachti kindral  Heinz Guderian , keda vahepeal jõuti autasustada Rüütliristiga, mida sõja jooksul ka 4 eestlast välja teenisid. Hüüdnime saanud "kiire Heinz" ei saanud aga plaanitud ajaga hakkama. Lahingud kestsid mitu päeva, kuigi kaitsjate arv oli kordades vähenenud. Üksteisest äralõigatud gruppidesse oli alles jäänud umbes 400 võitlejat, kes  suutsid kindluses varjuda. Garnison ja kindluse lähiümbrus oli sakslaste poolt hõivatud. Punaarmeelastel ei õnnestunud kindlusest väljuda ja pidid kaitsesse jääma. 23 juulil võeti raskelt haavatuna vangi komandör, major Pjotr Gavrilov. Kanderaamil, üleni veres - ohvitseri vormis elutuna näiv mees - oli vangivõtja sõnade järgi alles mõned minutid tagasi heitnud granaate ja tulistanud. Kui ta 1945 aastal saksa koonduslaagrist omade poolt vabastati, saatis Stalin kangelase Siberisse jaapani  sõjavangide laagri ülemaks. Sedavõrd kahtlustäratav oli tema süü, et ellu jäi. Alles mõned aastad hiljem, peale Stalini surma, tunnistati ta riigi poolt kangelaseks ja anti Lenini orden ning võeti tagasi komparteisse. Mõned päevad enne majori vangi langemist oli keegi võitleja jõudnud kindluseseinal hüvasti jätta: "Mina suren, aga ei alistu!"    (Foto: Bareljeef muuseumi hoovis)