Et jõge mööda allaujumise traditsiooni me sel aastal  (arusaadavatel põhjustel) jätkata ei taha - krrrrdi külm on ja ülikond ei mahu enam selga - siis tegime muud kasulikku. Näiteks nagu käisime jalutamas.    Mount Cooki lähedal Hookeri orus on selline paras 3-4 tunni matkarada, linnainimese stiilis, et korralikult hooldatud ja üle küngaste ei roni (ühesõnaga mulle täitsa sobiv hetkel) ning läksimegi siis sinna. Parkisime end õhtul raja algusesse, magasime autosse pandud madratsil ja hommikul saime kohe pärast söömist teele asuda. Mõnus!    Ja et ma  mingit pikka juttu kirjutada ei viitsi, siis panen lihtsalt väikesed märked fotode kõrvale, selgituseks või nii.    Esiteks muidugi auto, Bruce - väääääga mõnus on temas magada! Tubli ratsu =)                    See seal taga ongi  muideks Mount Cook, Uus-Meremaa kõrgeim mägi. Edmund Hillary käis enne Everesti esmatõusu siinkandis harjutamas.     Täitsa rull on juba ees... 24 nädalat.     Mount Cook'il oli sel päeval kuri nägu ees.        Martyn sulpsas ja sulpsas kive jääkamakate suunas, sulpsas ja sulpsas, kuni... jääkamakal kukkus suur tükk ülevalt otsast küljest ja ta seepeale, karpauhh!, end ümberpidi pööras. Väga äge!     "Mis sa arvad, kas see vesi on puhas? Joodav?"  "Puhas on ta küll, iseasi, kas sa teda juua tahad - seal on hästi palju setteid sees."  "Mis need setted kõhule teevad?"  "Rasked on seedida."  "Aaaaah, mu kõht on muidki raskeid asju seedinud - käib kah."    Ja mees viskabki  end seepeale jõekaldale kõhuli. Koomik.        Aaaa, ma vist sellest polegi  veel rääkinud, et meil on komme jõgedele tamme ehitada. No et meelelahutuseks või nii, et kui me kusagil käime, siis me üritame ikka mingi väikesegi tammi kuhugi püsti panna =)    Kuna minust suuremat kivitassijat hetkel pole, siis Martyn tegi 99% tööst ise sel korral ära, mina istusin aint kalda peal ja viskasin väiksemaid lupsukive juurde. Ja no lõppude lõpuks tuli sellest tammist ikka...        ...päris sigalahe tamm =).              Ja kui me juba peaaegu tagasi olime jõudnud, hakkas uus ilmasüsteem üle mägede sisse pressima. No ikka niimoodi, et silmaga vaatad, kuidas mürgel käib!    Oi, mis tuul sealt tuli... Täitsa kreisi. Mount Cook'i mäeilma-ennustus prognoosis tolleks õhtuks "severe gale" ehk 130 km/h - aga seda  muidugi 3000 m kõrgusel. Seal, kus meie olime, oli vist kõigest 80 km/h kandis.