Ta õppis Tartu ülikoolis, aga lõpetas Peterburi ülikooli juura alal. 1920. aastal oli ta kolmekümnene. Tegeles poliitikaga, oli Tõnissoni erakonnas, Eduerakonnas. Samuti oli ta "Postimehe" ärijuht. Sel ajal toetas ta üllitamiste asjus "Noor-Eestit", Tuglast ja eriti Visnapuud, kellega ta oli suur sõber. Tutvusringi kuulusid veel Bernhard Linde ja Eduard Hubel - kõik see ring… See sai talle pärast ka võib-olla saatuslikuks… Kahekümnendate aastate alguses oli ta aga veel Tõnissoni kabinetis tööhoolekande minister, muidugi Riigikogu liige, 1930. aasta paiku veel ka Narva abilinnapea, sealt läks jälle Riigikokku. Ega see tollane Riigikogu - oskan nüüd tema jutu järgi ise võrrelda - palju tänapäevasest erinenud, sest et ka toona vahetusid valitsuskabinetid üpris sageli. Peagi ta pettus poliitikas ning kolmekümnendate alguses tõmbus sellest tagasi, hakkas ajakirjanikuks "Vaba Maa" juures. Kolmekümnendate keskel oli ta veel koos Karl Einbundiga nimede eestistamise kampaania läbiviija.