Igakord kui ma mõtlen, et vot selle peaks üles kirjutama, siis läheb see ikka ja alati enne meelest ära, kui ma seda teen. See tähendab, et mingeid lahedaid kilde pole järgmisest postituset mõtet oodata, lihtsalt ühe uhke ema egotrip oma  superlaste näol.