Vahepeal on mu elu muutunud, väga muutunud. Vabadus teha mida iganes ja millal iganes on ilmselt alles, aga teise inimese sõltumine minu olemasolust on nüüd kordi ... kümneid kordi suurem kui enne. Ma  vastutan oma südametunnistuse ees. On mul üldse midagi sellist? Küllap on. Vastasel juhul töötaksin praegu juba Hiinas või Poolas.  Need väljakutsed jäävad ootele.  Ma olen nüüd pahur ja turtsakas põetaja. Nojah, täiskohaga töö kõrvalt, loomulikult. Või pigem peaks ütlema, et töökoht on põetaja koha kõrvalt.