16 kodanikku. Vahetult pärast katku kuni 1714. aastani uusi kodanikke arvatavasti vastu ei võetud. 22. oktoobril 1714 võeti kodanikeks korraga vastu üheksa inimest, kellest enamik oli loonud eraldi majapidamise Haapsalus juba enne katku.1714.-1727 võeti vastu 30 uut kodanikku. 1731. a. elas linnas juba 63 peret (kokku 288 inimest). Nende hulgas oli aadliku, pastori, uue köstri ja kooliõpetaja, endise köstri, 2 ohvitserilese, 5 raeliikme, 25 linnakodaniku, 5 kodanikulese, 19 eeslinlase ja 2 vaid orbudest koosnenud peret. 600ni, nagu see oli olnud 16. saj. lõpul. Seega vajas linn elanike arvu taastamiseks ühte sajandit.     Kodanikuõigusi andis ka 18. sajandil Rambach, kes organiseeris 1740. a. taastati bürgermeistri amet, kelleks sai senine kohtufoogt Johan Jencken. 1739-1784 koosnes magistraat viiest liikmest. Bürgermeistri ja ja kohtufoogti kõrval olid ametis kolm raehärrat. Kohtufoogt oli portooriumi- ja aktsiisihärra ning sekretär. Esimene raehärra oli majutushärra ja pruulihärra. Raesekretär tegeles lisaks protokollimisele, arvepidamisele ja asjaajamisele ka postikorraldusega. Rae teenistuses olid kohtuteener ja aktsiisiteener. Aegade jooksul tööjaotus mängiti ümber vastavalt raeliikmete huvidele. 1767 oli kohtufoogt portooriumi- ja aktsiisihärra, esimene raehärra oli pruulihärra, teine raehärra oli ka sekretär, kolmas raehärra oli majutus- ja ehitushärra. Pikka aega 1780ndatel täitis kohtufoogt ka sekretäri kohuseid. Kõige ebameeldivam ala - majutamine - oli reeglina noorima raehärra kureerimise all. Raehärrade spetsialiseerumisele järgnes vastavate kassade ja osakondade või komisjonide moodustamine. Aktsiisikassa moodustati 1740, mille eesistujaks oli vanim raehärra ja kaks kaasistujat kodanike hulgast. 1780 moodustati tuletõrjekassa, mille eesistujaks oli tuletõrje- ja ehitushärra. 1865 moodustati leskede ja vaeslaste kassa, 1872 moodustati kuurordikomisjon. 1739. a. õnnestus tänu Rambachi sidemetele sisse seada riiklik magistraat turuplatsi ääres asuvas asehalduskorra kehtestamisega 1783. a. hakkas muutuma ka linna valitsemine. amet ja selle asemel määras linnas korda hoidma raest sõltumatu linnafoogt. Rae koosseisu suurendati, nüüd oli seal neli raehärrat ning neid ametikohti hakati täitma linna kodanike poolt valimiste teel. Lisaks loodi keskvõimu 1785. a. linnaseaduse alusel kaotas magistraat omavalitsuse funktsioonid ja muutus vaid alama astme kohtuinstantsiks, mis allus kubermangumagistraadile. Magistraadi koosseis suurenes ja ühtlustus teiste linnade magistraatidega. Raes oli nüüd 2 bürgermeistrit ja 4 raehärrat ja sekretär. Kodanikuõiguse said kõik vabad linnaelanikud. Kaubanduse ja käsitööga lubati tegeleda kõigil soovijail sõltumata rahvusest ja usutunnistusest. linnaametnike hulk. Mitmeid ametimehi tuli valida igal aastal uuesti; linnanõukogu ja lihtsustatud kodanikuks võtmise korraga said Eesti linnades kodanikuks paljud vabad eestlased ja venelased. 1797 kaotati asehalduskord ja taastati varasem olukord, kuid magistraat kaotas üha enam otsustusõigust. Haapsalus jätkasid tegutsemist kingseppade ja rätsepate tsunftid. 1742 loodi pruulijate gild (hilisem kaupmeeste ja suurgild), kuhu astus 15 liiget (13 kaupmeest ja 2 käsitöölist). Samal aastal alustas tegevust apteek. Pruulimisõiguse ja kõrtside koondumine pruulijate gildi kätte tekitas terava konflikti käsitööliste ja kaupmeeste vahel. Tekkinud konkurentsi tingimustes hakkas raad rakendama rangemat valikut kodanikukspürgijate vahel. 1787.a. kaotati senised suur- ja väikegild. Kaupmehed jagati varandusliku tsensuse alusel kolme gildi. Haapsalus oli arvukalt esindatud vaid kolmas gild, kuhu astusid ka mitmed jõukad käsitöölised. 18. saj. viimasel veerandil ehitati suuremad riiklikud ja kommunaalhooned - kohtumaja, tollimaja, raekoda(1775), kivist magasinid ja kasarmud, mis olid linnapildi olulised koostisosad.