Me süstime seda mürkki ainult ühte ajupoolkerra ja jätame teise ajupoolkera kontrolliks. Me hävitame seega ainult ühest poolkerast dopamiini neuroneid ja üritame siis vaadata, kui hästi meie faktor neid kaitseb või parandab. Umbes nädal peale mürgi andmist on pilt selline, et suur osa roti aju sünapseid selles alas on hävinud, järgmise nädala jooksul hakkavad juba  aksonid känguma ja hakkab ilmnema esimeste rakkude surm. Ja umbes nelja nädala pärast on nendel loomadel umbes sama seis nagu Parkinsoni haigel, kui ta läheb esimest korda arsti juurde. Tal hakkab tekkima raskusi jalgade liigutamisega, koordinatsiooniga, tekib jäikust. Oleme kolm kuud pärast faktori andmist veel oodanud. Selle aja jooksul on 75% nendest närvirakkudest kadunud, 25% on ainult järgi. Kuid sellest hetkest, kui looma ajju viiakse meie närvikasvufaktorit. närvirakke ei sure. Need  närvikasvufaktorid, kaasa arvatud GDNF-i perekonna kasufaktorid on sellised, mis suudavad näiteks Parkinsoni tõves känguvaid neuroneid kaitsta, kängumist pidurdada ja neid isegi natukene parandada.