15. mai on meie maa ja rahva ajaloos üsna mätkimisväärne päev.  Ühelt poolt on ta märgilise tähendusega kaugema ajaloo sündmuste tõttu. Teisalt aga lähiajaloo vaatepunktist vaadates on 15. mai täis venemaa ülbelt üleoleva käitumise märgikesi.    . Linnaõigused anti küll ilmselt mitte Tallinna  nime kandvale asulale vaid pigem Rewel või Reval nime kandnud asulale, sest nimetus Tallinn (täpsemalt "Talyna") on esmakordselt kirjalikult mainitud alles 1536. aastal. Ka tänapäeval on kohati Rewal nimi tuntum kui nimetus Tallinn. Eelkõige ajaloolises aspektis ning Balti aadli järeltulijate seas.    Lisaks eeltoodule peab märkima, et Tallinnast sai seepärast ka Hansa Liidu liige, olles seotud Lübeckiga kui Hansa juhtlinnaga. Nii oli Tallinn alates 13. sajandist integreeritud Kesk-, Ida- ja Põhja-Euroopa linnu hõlmavasse õigus-, kultuuri- ja majandusruumi, mida teatud reservatsioonidega võib vaadata ka kui Euroopa Liidu arhailist vormi.    Tõenäoliselt oli Tallinn linna mõõdu andnud välja juba tunduvalt varem: sealseid linnakodanikke ja isegi raadi (linnavalitsust) on tõenäoliselt mainitud isegi varasemast ajast (1230. aastatest), kuid linnaõiguste andmine andis sellele kõigele legaalse aluse. Õige pea pärast linnaõiguste andmist muutus Tallinn üheks olulisemaks Läänemere idakalda kaubanduskeskuseks ja liitus ka Hansa  liiduga. Koos linnaõigustega sai Tallinn endale ka vapi ja lipu. Vapi, millel on kujutatud kolme lõvi, laenas hiljem Eestimaa rüütelkond, kelle kaudu jõudsid loomad ka Eesti vapile.     1248. aasta Lübecki õiguste koodeksit Tallinnale pole paraku säilinud, kuid selle kohta on teave 1347. aasta ärakirjas. Vanim Lübecki õiguste  koodeks Tallinnale pärineb 1282. aastast.    Paraku on 15. mai suurelt osalt seotud ikkagi selliste sündmustega, mis on pärit lähiajaloost ning kus üheks teguriks on ilmtingimata venemaa. Otse loomulikult on need sündmused negatiivse toimega ja peegeldavad pigem vene ülemvõimu laamendamist meie vaimu- ja kultuuriruumis, poliitilisest maastikust rääkimata.    Nii on teada, et Rootsi kuningas Gustav II Adolf'i poolt asutati 1632 aastal Tartu Ülikool. Sellise asutamisaasta tõttu sai Tartu Ülikoolist hiljem vene impeeriumi koosseisus olles vanimaid ülikoole üldse.    1928. aastal, Eesti Vabariigi 10. aastapäeva puhul püstitati Trartusse Tartu Ülikooli peahoone taga asuvale Kuningaplatsile tänutäheks eeltoodu eest monument Rootsi kuningale Gustav II-le. Skulptuuri autor oli rootslane Otto Strandmann.        Praegu on monument taastatud. Uue kuju valmistas Elisabeth Tebelius-Myren. Monumendi taasavasid 23. aprillil 1992 Rootsi kuningas Karl XVI Gustav ja kuninganna Silvia.         HISTRODAMUS kirjutab selle sündmuse kohta, et pärast baasivägede sissetulekut hakkas Nõukogude Liit baaside edasise korralduse reguleerimise osas kasutama venitamistaktikat.    Samal ajal tugevdas NSVL survet Eestile uute nõudmistega: novembris-detsembris 1939 lükkas Eesti valitsus tagasi ettepaneku lubada Eestisse elama baasides teenivate Nõukogude ohvitseride perekondadel, keda oli  kokku 5000 inimest. Veebruaris 1940 esitati maavägede paigutamiseks vajaminevate kapitaalsete püsiehitiste programmi projekt, veebruaris-märtsis nõuti täiendavaid baasialasid Osmussaarele, Saare- ja Hiiumaale.    2. veebruaril 1940 tulistas Nõukogude sõjalaev Tallinna sadamast Eesti lennukit, mis ristiti rahvasuus irooniliselt "saluudiks Tartu rahule".    Baasides algas koheselt vilgas ehitustegevus: rajama hakati suuri kivikasarmuid, koole, elamuid ja kõikvõimalikke abihooneid, mis  viitasid selgelt sellele, et Nõukogude sõjavägi kavatseb Eestisse jääda alatiseks. Ehitustega seoses taotles Moskva üle 10 000 ehitustöölise toomist baasidesse, millega nõustuti veebruaris-märtsis 1940. Neile lisaks tuli Eestist palgata veel 10 000 töölist. Samal ajal üüris, rentis ja ostis Nõukogude kaubandusesindus Tallinnas massiliselt ladusid, kontoriruume ja elamuid, mis anti seadusevastaselt Punaarmee käsutusse    Punaväelaste arv Eestis aina kasvas, aprillis 1940 oli baasivägede koosseisus 31 648  sõdurit.    1940. aastal alustasid Saksa relvajõud Põhja- ja Lääne-Euroopas kevadkampaaniaga, okupeerides praktiliselt ilma igasuguse vastupanuta Taani, Norra, Hollandi, Belgia ja Luksemburgi ning tungides seejärel Prantsusmaale. Nõukogude Liit otsustas seetõttu tugevdada survet Balti riikidele. Selle üheks väljenduseks oli Eestile uue lepingu pealesurumine baaside territooriumite laiendamiseks.    Punaarmee sai lisaks 42 maa-ala kogusuurusega üle 30 000 ha. Leping tühistas sisuliselt  kõik varasemad 1939. aasta sügisel sõlmitud kokkulepped. Muuhulgas tuli nüüd baaside piirkonnas elanud inimesed ümber asustada.  Eesti valitsus püüdis terve baaside aja jooksul rahustada nii iseennast kui avalikkust, lootes iga järelandmisega, et sellega Moskva ambitsioonid piirduvad. Tegelikult Eesti Vabariigi sisuline iseseisvus hävitati, mida näitas ilmekalt alates novembrist-detsembrist 1939 Nõukogude lennuväe pommitamisrünnakud Soome linnade vastu Eesti baasidest.        1941. aasta 15. mail alustasid nõukogude võimud Eesti passide väljavahetamist Nõukogude omade vastu. Eesti kodakondsus oli kaotatud küll juba 1940. aasta septembris, kuid vanad isikutunnistused jäid siis veel kehtima. Ka 1941. aasta suveks ei jõutud vel kõiki Eesti-aegseid passe ümber vahetada.