Reede algas  vene keele loenguga, mis oli suurepärane nagu ikka, ja tänu oma kaastudengite lahkusele, sain ma taas eratunni täiesti fenomenaalselt Olga Burdakovalt. Mul ei ole sõnu, et kirjeldada, kui hea ja samas ka lahe õppejõud ta on. Ma tõesti tunnen, et õpin neis loengutes palju, aga samas ei ole tegu kunagi nüri tuupimisega. Pigem on kogu aeg huvitav ja naljakas. Pean siiski möönma, et vene keele hääldus on ikkagi nii raske. Ma kuulen vahet, kui õppejõud erinevaid susisevaid häälikuid hääldab, aga ma ei suuda neid  häälikuid ise esile kutsuda. Hakkan mõistma saksa õpetajate õudust, kui meie lasime neil öelda lauseid nagu "Õie jõi õlut."