Kui neli esimest vaatust on üksteisega orgaaniliselt seotud, kujutades pidevat astmelist tõusu, siis viies on otse võõras nende seas. Kõige pealt satub sellega kuidagi umbkotti draama lahendus, vähemalt see lahendus ei rahulda. Olles ainestikult ja tegelaskonnalt puhtsotsiaalne töölistedraama, tundub eriti 5. vaatuse eetilist lahen­dust sisaldav lõppakord ebakõlaline ja võlts. Eetiline vaateviis ühe riistana suures sotsiaalses  orkestris oleks loomulik, kuid lahendusena näitab draama suubumist valesse kohta.