Vähe on olnud Keskerakonna suurkogusid, kus ma olen  esimehe valimistel pääsenud ilma vastaskandidaatideta. Küll soovis Kalev Kallo, küll Peeter Kreitzberg minuga rinda pista. Oli teisigi. Mis selles halba on? Pigem oleme olnud uhked, et meil on selline demokraatlik konkurents, kuigi meedia jaoks ei ületanud see tookord millegipärast uudiskünnist. Tuletage meelde, kas on veel jäänud mõni suur partei, kus esimehele vastaskandidaate üles pannakse. Minul oleks ainult hea meel, kui nt Ain Seppik minu vastu kandideeriks, temaga oleks huvitav debateerida. Lausa  julgustaksin teda selleks. Ka meediale oleks see huvitav. Kui nad on ilma jäänud presidendidebatist, siis olgu neil vähemalt ühe erakonna sisene diskussioon käepärast võtta!