Sellele abile vaatamata olid punased tugevas ülekaalus. Jõudsime  siis kolme rooduga Paju mõisa alla, metsa äärde ja lõime end ahelikku. Ees lagedal väljal olid sinna veetud sõnnikuhunnikud, mis pakkusid keskmiselt tõhusat kaitset. Nende varjus üritasime välja jõuda mõisa ees asetsevate õlerõukude ja küüni varemeteni. Kohe rünnaku alguses sai aga ltn. Kuperjanov surmavalt haavata. Nagu harilikult, oli ta ise meiega kaasas just seal, kus lahing kõige kibedam; oma eeskujuga meid julgustades ja juhatades. Haavatasaamise momendil oli ta küll maas laskeasendis, aga punased  olid arvatavasti ühe kuulipilduja kuskile puu otsa vedanud ja sealt see surmav kuul tuligi - läbistas parema käe ja tungis rinda. Olin ise temast sel hetkel u. 30 m eemal. Meestele mõjus teade Kuperjanovi haavatasaamisest õli tulle valamisena. Kuperjanovi asendajaks sai ltn. Unt, kes sellele kohale jäi sõja lõpuni, sest Kuperjanov suri Tartu haiglas kaks päeva hiljem - 2. veebruaril.