"See peldikusein, kuhu peale saab kraapida ükskõik missuguseid roppusi, toimib ühiskonnas nagu ventiilina kibestumisele," arvas Toompere. "Arvan, et sinna see kibestumus jääbki. Iseenesest see anonüümsus on hea. Olen ka ise kirjutanud: peamiselt oma nime all, mõnikord anonüümselt nalja tehes. Sealt on võimalik välja noppida vaimukaid ütlemisi, mis tulevad jumal teab kelle suust - me ei tea seda,  vaimukaid tähelepanekuid olukorra suhtes, mille peale ma ise ei oleks tulnud ja mille muul moel väljaütlemiseks puudub kirjutajal kanal."