Üllatus-üllatus, aga kell oli juba seitse, kui praamiga tagasi mandrile jõuame ja meil Riiani õige mitusada kilomeetrit veel. Mõnus, saame jälle öösõitu kõvasti praktiseerida, aga peatauda ka ei taha, sest teame et Riia lähistel on sugulased ootamas ja saun soe. Üks väike mäger oleks väga napilt oma otsa leidnud, aga muidu läks sõit vahejuhtumiteta. Meelike oli ka ekstratubli, ei virisenud külma ja une ja värgi üle (ma ise vist  küll oleks virisenud) ja kunagi pärast kella kahte öösel jõuame Riiga. Tol ööl magasin sügavalt nagu kahurikuul. Pikk päev, teeaukudest läbipekstud keha, saun, kaks õlut, täis kõht, pits viina, seks ja värske õhk teevad ikka imet. Briti teadlastele võivad nüüd sügava une valemi otsingud lõpetada.