Otsisin parem mõnusa viludas asuva puu ja sõin raamatut lugedes supermaitsvat ekleeri. Muideks raamatu kohta nii palju, et mulle anti soovituslik ülesanne iga päev vähemalt 10 minutit kellelegi midagi ette lugeda, et oma  hääldust parandada (loomulikult prantsuse keeles). Lugesingi siis eile büroos teistele seda raamatut, mis mulle raamatukogust soovitati (palusin midagi lihtsat, aga huvitavat, aga samas mitte liiga lihtsat). Tuleb välja, et tegemist on tiinekajutuga ja kui ma seda lugesin, siis pool aega teised itsitasid naerda, et mis raamat mulle anti. Ja ebatsensuurseid väljendeid ka nad eriti tõlkida ei tahtnud.