Siinkohal jõuame küsimuseni, millises suunas riigieelarve koostamine on liikunud ja peaks liikuma. Viimastel aastatel on olnud suund vähendada riigieelarve seaduses konkreetseid kuluartikleid ja suurendada valitsuse otsustuspädevust. Toome näiteks riigiasutuste tegevuskulude katmise: kui varem nägi Riigikogu eelarves ette konkreetsed kuluartiklid, siis nüüd on see voli antud valitsusele. See areng näeb omakorda loogiliselt ette valitsuse paremat aruandlust Riigikogule: kuidas on raha  kasutatud, mida on tehtud. Euroopa tavad rõhutavad tugeva parlamentaarse kontrolli olulisust. Seda ka eelarve täitmise pideval jälgimisel. Euroopa riikides on selleks traditsiooniliselt loodud riigieelarve kontrolli komisjonid, mis ei tegele eelarve koostamisega. Selle komisjoni kaudu saab Riigikogu nõuda jooksvat teavet, kas eelarves seatud eesmärgid on täitmisel. Võin heameelega tõdeda, et tänaseks on see idee ka Eestis teostusküpseks saanud. Ma loodan, et kui Riigikogu hakkab pühendama pidevat tähelepanu  riigieelarve täitmisele, hakkab vastuseid saama ka hulk küsimusi, mida Riigikontroll on ikka küsinud. Esiteks, milline on Riigikogu roll valitsuse eelarvearuandluses? Riigikogu on täna kuulanud ära ka valitsuse aruande - kas sellega on valitsuse tegevus eelarve täitmisel heaks kiidetud? Teiseks, mis on riigieelarve seaduse kui õigusakti tegelik kaal? Mis õiguslikud tagajärjed on sellel, kui seadusena kinnitatud riigieelarvet rikutakse? Mis on selle tagajärg, kui maksumaksja raha kasutatakse teisiti, kui  Riigikogu seda on ette näinud? Üks näide valdkonnast, kus läbipaistvuse vastu eksitakse, on palgamaksmine. Riigiasutuste koondaruandeid vaadates selgub, et eelmisel aastal ei kulutatud avalikus sektoris palgamaksmisele mitte 3,9 miljardit krooni, nagu seisab riigieelarves, vaid tervelt 4,7 miljardit krooni - töötasu on makstud lisaks riigieelarves palgaks ja sotsiaalmaksuks ette nähtud summadele ka majanduskulude, toetuste, omatulude ja muude allikate arvel. Riigikontrolli missioon on viidata kitsaskohtadele,  seda nii planeerimise, aruandluse, seadusest kinnipidamise kui ka seadusandluse vallas. Kui paraneb valitsuse aruandlus - ja ma olen kindel, et see paraneb -, siis saab Riigikogu parema ülevaate, kuidas eelarvet on tegelikult täidetud. Kui minu esitatud küsimused hakkavad vastuseid leidma - milles olen samuti veendunud -, tugevneb kontroll eelarve täitmise üle. Kõik see viib loogiliselt protsessi algusesse tagasi: just ja ainult nii saab paraneda ka eelarve koostamine, ainult tuginedes parimale võimalikule  informatsioonile. Riigikontroll võiks lugeda ühe olulise osa oma missioonist täidetuks, kui täna arutatavas dokumendis esitatud probleemid ja soovitused kõlaksid küsimuste ja ettepanekutena Riigikogu saalis tulevase eelarvearutelu käigus. Tänan tähelepanu eest!