Riigikohtu seisukohtadest ei saa teha järeldust, et kui teiste tõenditega on tõendatud tehingute toimumine, võimaldab üksnes vastavussertifikaadi puudumine teha vastupidise järelduse, st et tehingut ei ole toimunud. Eeltoodut kinnitavad ka Riigikohtu7 järgmised seisukohad: "Käibemaksuga maksustamisel ei saa olla karistavat iseloomu. Käibemaksu kumuleerumist tuleb vältida ka siis, kui on aset leidnud maksupettus." /../ "Eeltoodud seisukoht ei ole vastuolus vaidlusalusel perioodil kehtinud käibemaksuseaduse § 22 lõikega 1 ja § 28 lõikega 1. Nõue, et arvel oleks märgitud ostja nimi ja aadress, on vajalik selleks, et vältida ühe ja sama arve alusel sisendkäibemaksu mahaarvamist mitme isiku poolt. Kui kohtuotsusega tuvastatakse, et arvel näidatud isiku asemel on ostjaks teine isik, siis on sellega ühtlasi ka tagatud, et sisendkäibemaksu saab maha arvata ainult üks isik - see, kes on arvel märgitud kauba tegelik ostja. Arvel märgitud fiktiivne ostja aga kaotab sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse."