Aga ka saanisõiduga kui uue kogemusega jäin kokkuvõttes rahule. Veendusin küll, et loodust niimoodi vaadelda ei saa. Äärmisel juhul on küll võimalik saada mingi ülevaade vahelduvatest üldpiltidest. Ja peab ütlema, et need pildid  tundusid tõesti vahelduvat. Mets ei koosnenud ainult ühesugustest pikkadest kitastest tundrakuuskedest ja tundramändidest ning jändrikest tundrakaskedest. Kord sõitsime üle järve (Pyhäjärvi), mida ma algul suureks lagendikuks pidasin, kord sõitsime läbi madalate noorte mändidega kaetud lagendiku, kord tundus mets ühes kohas punakaspruuniks ja pisut madalamaks muutuvat. Nii et midagi ikka nägi ka. Looduse tõsiseks vaatlemiseks tuleks aga minna üksi, vaikselt ja jalgsi ning võtta kaasa binokkel ja  suurendusklaas detailseks vaatamiseks, paber ja pliiats märkmete tegemiseks ning joonistamiseks. Eelkõige tuleks aga sihtkoha loodust enne reisi algust kodus põhjalikult kirjandusest uurida, et teaks, mida üldse vaatama minna. Selle viimase põhimõtte vastu ma teinekord enam eksida ei tohi.