Loomulikult  kumbagi mõtlemist puhtamail kujul päriselt ei esine, pigem võiksime rääkida kummagi mõtlemistüübi alusel kokku segatud kokteilist, mis kindlate kultuuride kandjatele meelepäraseks on tembitud. See kokteil vaimustab erinevaid skeeme, diskursusi (vt Anttonen 1993; Volt 1997), modelleerivaid süsteeme (vt Lotman 1990: 8-31), mentaalseid mudeleid (vt Siikala 1994: 25), pilte, lauseid (vt Wittgenstein 1996: 52-53, p.4.01) jms, mille alusel pannakse kokku maailmapilt, mis mudelina asendab "reaalsust inimese teadvuses tunnetusprotsessi käigus" (Lotman 1990: 8, Wittgenstein 1996: 22-23, p. 2.04, 2.063, 2.1, 2.12) [3]. Näikse, et valdavalt joonmõtlemise alusel toimuva maailmakirjelduse kasutamine on pikka aega moodne olnud Õhtumaises kultuuris. Ühe või teise kokteili eelistamine ja neile hinnangu andmine on juba maitseasi, mis on suuresti määratud harjumusega. Lubjastunud maitsemeele omandamise vältimiseks on inimestele antud uudishimu kui üks elu edasiviivaid jõude.