Põlvas käisime ära, paar pilti sai ka tehtud (kuigi vist peamiselt õuesolemisest - aga tegelikult ma ei tea, nad seal klõpsisid siis ka midagi, kui mind parasjagu pealt vahtimas ei olnud). Kunagi jõuavad ehk siia arvutisse ka. Tagasisõit oli jubedalt vihmane ja tee oli ujula.    Eelmisel nädalal panin lõpuks hambaarsti juurde jälle aja kinni - üks  tagumine, juba tükk aega oma järge oodanud hammas muutus puutumisel valulikuks. Esmaspäeval nüüd käisin - kartsin hullemat, aga kuigi alguses oli väheke kibe, siis hakkas tuimestus mõne aja pärast ikka mõjuma ja protsess oli lõpuks täiesti talutav. Küll aga tõi see kaasa mõrva mu rahakotis - väikese lapsega mammade jaoks on hambaarstiteenus ikka täiesti välistatud teema, ma vaatan - ainumalt selle hamba peale saab mul ilmselt kokku umbes 6000 eeku kuluma (nii esialgsete arvestuste järgi). Aga no mis  parata, katsume kuidagi hakkama saada selle väljakutsega - ega hambavalu ka tore asi pole.    Käisin avaldust kirjutamas, et oma selle siiani välja võtmata puhkuse rahasid kätte saada. (Kuluvad marjaks ära selles hambasaagas.) Paistab, et õigel ajal läksin - seal suur segadus parasjagu. Lisaks sain veel kaks päris paljutõotavat uudist: esiteks, et mul ehk tekib sügiseks lapsele poole-või-nii kohaga lapsehoidja, kui hästi läheb (selle peale hoian pöialt, usun, et sellest inimesest saaks mu lapsele väga hea hoidja), teiseks, et kuna esialgu on neil sel koolis kogu vajalik kaader olemas (ja natuke pealegi), siis ma põhimõtteliselt olen suht-koht vabastatud kohustusest sinna tagasi minna. See viimane võib ju ühest küljest tunduda mitte nii hea uudis, aga minul on selle üle tegelikult hea meel, sest olen juba ammu tahtnud oma karjäärisse (niivõrd-kuivõrd mul sellist asja eksisteerib :)) natuke vaheldust sisse tuua - ja antud olukorras, kus mul endise töökoha ees enam otseseid kohustusi ega neil minule ootusi ei paista olevat, saan ma selleks nüüd võimaluse.    Hambaravi tõi eile endaga kaasa ka ühe väga ebameeldiva nähtuse - nimelt ajab see ajutine täidis seal augus nüüd mul suu kogu aeg mingit tugevat ja teravat nelgimaitset täis ja see on ülimalt rõlge. Ei saanud isegi öösel normaalselt magada, sest iga natukese aja tagant ärkasin, et iiveldushooga võideldes juba väga kontsentreerituks muutunud nelgimaitset suust ära kaotada jälle, kuna muidu muutus ebamugavustunne  juba liiga suureks. Vastik-vastik! Neljapäeval on rohuvahetuse aeg - üritan sellest nelgiasjast rääkida siis.    Muus osas olen töösse mattunud seoses nende eesootavate eksamitega. Õpin, õpin ja veelkord õpin!