kas see asi on nüüd selles, et magistritöö tahab lähiajal palju tähelepanu, või hoopis selles, et kuue aastaga on käisin-seal-ja-tegin-seda kujul blogimine ennast mu jaoks ammendanud, aga see blogi sellisel kujul igatahes praegu lõpetab.  ma otsustasin tuua oma ellu tagasi kogu selle salapära, mis oli seal enne aprilli 2004, kui ma blogimist alustasin :)  facebook ja twitter jäävad kohviku- ja muude muljete jagamiseks esialgu alles, nende kasuks räägib seegi, et kui mõni elamus kiiret  jagamist nõuab, on sinna lihtne ka telefoniga postitusi teha.  see aadress on mulle siiski sedavõrd armas, et päris ära ma seda ei kustuta - äkki mul tuleb kunagi tunne, et on sõnu või pilte, mida just siin jagada. mul veidi kripeldab nende 20-40 inimese pärast, kes siin iga päev lugemas on käinud, aga... ma olen nagunii sellest võistkonnast, kes usub, et mõte on ainult rõõmu ja vaimustusega tehtud asjadel.  nägemiseni, aitäh, rõõmu ja armastust!