Eks me olime ka natuke ette valmistatud. Panime Mollyle puuri ta lemmikpadjad põrandale ja väikese veekausi nurka (seda ta kogu näituse jooksul muide ei puutunud). Siis panime üle puuri sellise suurema riidekanga, et tal veidi vaiksem oleks ja kogu see lärm ja lastenutt päris pähe ei karjuks. Külastajate poole pealt jätsime ühe nurga lahti, et lapsed saaksid sisse vaadata ja kassi  peale OoooooOOOkuinunnu! teha. Et Molly oli peamise osa päevast kössis ühes puurinurgas ja vaatas suurte süüdistavate leemurisilmadega inimesi (teie olete selles kõiges süüdi! teie pärast ma pean siin puuris istuma! mida te minuga ometi teinud olete!), saavutas tema isiklik nunnumeeter naaberpuurides laisalt selilimagavate kassidega võrreldes olulise edumaa. Oi kui nunnu ja väike kass! Oi kui suured silmad! Oi kiisu, ära karda mind! ajasid lapsed näppe läbi puuri ja lehvitasid Mollyle, kes oma parimat  "talk to the hand" ilmet näole manades etteheitvalt meile kui veel rohkem süüdiolevatele omanikele otsa kiikas.