Üldiselt nõustutakse ka sellega, et ennenatslik saksa ülikool ja teadus oli langenud palju sellest hiilgavast tasemest, mille nad saavutasid 19. sajandi viimaseil kümneil, kui Helmholtz, siis Berliini ülikooli  rektor, võis uhkus­tada, et ainuüksi Saksamaa teiste Euroopa riikide hulgas hellitab täielist teadusliku diskussiooni vaba­dust oma ülikooles. Kui Kuno Francke kirjutanud, et saksa karakteri intellektuaalne ja religioosne vabadus on Saksa riigi vabaduse õiged kaitsjad, üheks kirstunaelaks saanud ka halvasti lahendatud (õieti lahendamata) teadlaste järelkasvu prob­leem, kuigi ülikoolid olid riigi ülalpidamisel, ometigi tulnud noorel teadlasel alus­tada karjääri oma rahadega. Muidugi on ka Maailmasõda oma  otseste ja kaud­sete põhjustega ülikoolide ja teaduse langusele kaasa aidanud.