Mainitud konverentsil ilmnesid lahtisalastamise suhtes ühtsed seisukohad Eesti, Läti, Leedu ja Sloveenia puhul, kus primaarseks oli kujunenud siiski eraellu puutuvale informatsioonile juurdepääsu piirangu kehtestamine. Samas tuleb märkida, et eelmainitud riikides langetati otsustus sarnaste arhiivide kasutuspõhimõtete osas küllaltki kiiresti pärast taasiseseisvumist ning seetõttu ei olnud ka tõsist vastuseisu vanameelsete poolt, kes tõenäoliselt polnud veel toimunust toibunud. Riikides, kus kommunistliku partei mõju jäi küllalt tugevaks või ajapikku hakkas tugevnema, ei olnud võimalik järske pöördeid teha ning seetõttu on seal kompartei arhiivide lahtisalastamise küsimus jäänud probleemina püsima.