Kohe tüliotsimise alul eestlastega a. 1208 katsub piis­kop Albert ugalastega eralepingu teha, neid teistest eestlastest lahutada, muidugi neile palju lubades. Selle poolest on ülihuvitav Läti Hendriku kirjutus, niisama lühike kui paljuütlev (12, 6), mis seda väärtuslisem, et erilepingu sobitamiskatsetest ugalastega Läti Hendrik piiskop Albertilt saadikuna isiklikult osa võttis ühes  mõõga­ordu esindaja Võnnu pealiku Bertoldiga. Ugalaste õige riiklik seisukoht, nende tugev ühistunne Eestiga ja Lembitu mõju ei lase neid piiskop Alberti kavalale poliitikale vastu tulla. Nad lükkavad kõik pakkumised "põlgusega" tagasi, ähvardades salakavalaid sobitajaid "odade raputamisega": Saksa saadikud "lahkuvad koosolekult ilma rahulepingut tegemata" (12, 6).