Reedel käisime orhideenäitusel. BA välisukse kõrval võttis meid vastu säärane kaunistus. Ilus,  eksole. Ta suurus ei paista pildilt päris täpselt välja.  Näitusesaalis  oli tegelikult palju väga huvitavat. Mul endal polnud fotokat kaasas, aga lapsuke lubas ka teised fotod mälupulgaga siia tuua, eks võin siis edaspidi üles riputada ka neid, kes mulle meeldisid.  Aga selle vanda juurest mu mees enam palju kaugemale ei saanudki. Tegelikult käis ta ikka ringi ka ja päris kaugel, aga kõik need ringid tõid ta tema juurde tagasi.  Niiviisi ta kasvab ja elabki, vabalt rippudes veeta nõu peal. Paar korda nädalas on ta juuri vaja vannitada nii, et lehekaenlad ei märguks.  Päris seda näituse-eksponaati me siiski koju ei tarinud:), aga mingi silmarõõm ja mänguasi peab ju igal mehel ka kodus olema:D       ja nii elab meil siis nüüd tema õde või vend küll:) Polnud meil õiget nõu, kuhu ta asetada. Esimesed päevad elas vanda suure vaasi peal. Aga ta juured peavad olema vabalt ja kuivas õhus s.t. anum, mille peal ta istub, peab olema piisavalt lai. Ja peale vannitamist ei tohi nõusse jääda vett. Täna paneme ta õigele alusele. Parem oleks muidugi ta üleüldse kuskile rippuma panna, aga enne tuleks säärane oks konstrueerida, kuhu ta kinnitada  saaks.  Vandasid on üksjagu palju liike, see eksemplar on mingi vandahübriid s.t. sort, aga pakendil seda õiget nime polnud ja ma ei tea, kas neid neile üldse pandudki on.