…Ja see Niru lugu rongist pani küll naerma. Pisike Eesti. Need olime meie jah, mina, Justin (mõlemad välja magamata ja  ähkides-hingeldamas, sest see oli puhas ime, et me rongist maha ei jäänud), Marta ja mu õetütar Simona. Läksime Tallinnasse. Aga nüüd oleme Laulasmaal. Simona hoiab Martat ja meie Justiniga osaleme vaatlejatena Avatud Eesti Fondi korraldatud euroopa kodanike foorumil, kus juhuvalikuabil on kokku kutsutud inimesed ja pannakse nad nüüd ümarate laudade taha arutama… Eks kirjutame sellest edaspidi.  Seda sa siis kuulsid pealt, et küsisin kontrolörilt wiFi kohta? Siis ma vist isegi tean, kus sa istusid, otse meie  taga?  Ja Marta jah siiani veel flirdib võõrastega igaks juhuks inglise keeles, kuigi iga päev julgeb rohkem eesti keelt ka proovida.