Maarja meenutas, et jäi tukkuma, kui üks tüdruk oli oma kodutee otsas  bussi pealt maha lastud ja talle lehvitatud. «Jäin nagu unne, siis tuli kokkupõrge ja ma ei tea, kas ma ronisin bussist välja või kukkusin. Nägin enda ees ühte tüdrukut, kes oli surnud. Siis jooksin metsa ja pärast tulin tagasi tee peale. Algul käsi eriti ei valutanudki. Läksin kolm kilomeetrit mööda teed edasi, seal oli mingi pood. Helistasin vanematele, aga neid polnud kodus. Siis viis üks auto mu Palale ja Inno isa viis meid Tartusse.»