Kisun nüüd mühaklikul kombel vanad haavad lahti,aga eks igaühel ole oma lemmikteemad.Arvan,et praegu pole küll mõtet kvantfüüsikat sisse tuua,sest aeg ei ole selleks lihtsalt küps.Parapsühholoogia peamiseks ülesandeks saab praegu olla vaid empiiriliste tõendite kogumine,kusjuures võtmeküsimuseks on kõikvõimalike pettuste vältimine. Vähemalt oletatavate  taassünnilugude uurimine on selline detektiivitöö,mida ei saagi laboris läbi viia.Kõige usaldusväärsemad on kindlasti juhtumid,mis pärinevad keskkonnast,kus neid ei tohiks esineda.Näiteks on kristliku või islami taustaga peredest pärinevad juhtumid usaldusväärsemad,kui hindude või budistide juhtumid,sest kristluse ja islami usudoktriinid eitavad kategooriliselt reinkarnatsiooni.Tähelepanuväärne on ses suhtes näiteks Antonia Millsi uurimus,kus käsitleti oletatavaid reinkarnatsioonijuhtumeid India moslemitel(26  juhtumit),aga ka Stevensoni kollektsioonis oli mitmeid juhtumeid islami perekondadest.Ja kõik USA või Euroopa juhtumid on olnud kas kristliku või ilmaliku taustaga peredest,nii et silmnähtavat motivatsiooni asja väljamõtlemiseks enamasti ei ole.Kuid ka hindu juhtumite seas oli selliseid,kus pettuse ja kokkumängu hüpotees oli ebatõenäoline,näiteks siis,kui laps väitis,et ta kuulus eelmises elus madalamasse kasti ning shokeeris oma vanemaid "madalate" käitumismaneeridega.Ja lõppude lõpuks oli Stevenson siiski olnud  10 aastat psühhiaatriakliiniku juhataja,mis lubab eeldada,et ta oli veidi teisest puust mees,kui näiteks Castaneda.Kõige kaalukamaks on muidugi need kokkusobivate kehamärkide asjad,kusjuures kasutatud oli ka lahanguprotokolle. Mainimata ei saa jätta ka hüpnoosi teel saadud juhtumeid,ehkki isegi Stevenson suhtus nendesse skeptiliselt.Ometi on näiteks Bruce Kelly juhtumile või Linda Tarazi poolt kirjeldatud "Hispaania juhtumile" väga raske "normaalseid" seletusi leida.Põhjalikke juhtumikirjeldusi võib leida  näiteks Ilmar Soomere raamatust "Karma ja taassünd."