Eesti Perearstide Selts on alates 2002. aastast juhtinud nii ministeeriumi kui ka õiguskantsleri tähelepanu sellele, et kuna antud protsess on väga aja -ja töömahukas siis peaks sellekohane tegevus olema kindlasti ka hüvitatud. 2003.  aastal vastas meie järelpärimisele tollane õiguskantsler, et perearsti tööjuhendist ei ilmne, et perearst kohustuks osalema puude raskusastme määramise ja lisakulude tuvastamisemenetluses. Seega oli meie õlule pandud meid arvestamata oluline lisategevus ja seda täiesti tasustamata.   Praegusel kujul ebaotstarbekaks ja kulukaks on töövõimekaotuse ja puude määramise süsteemi hinnanud ka Riigikontroll oma 2010.aasta auditis. Ja kuigi puude määramise aluseks on inimese toimetulek igapäevaeluga, mis sageli on  pigem sotsiaalne, siis pahatihti nõutakse otsuse tegemiseks perearstilt ka mitmete uuringute ja analüüside teostamist, milleks tuleb aga ressursse leida juba ravirahadest. See on aga ravikindlustusrahade mittesihipärane kasutamine ja seda tingimustes, kus raha niigi napib.  Võrreldes 2002. aastaga on nende isikute arv, kes taotlevad puuet, tõusnud märkimisväärselt ning sellest johtuvalt ka perearstide töökoormus. Ja kuigi jätkuvalt teeme seda tasuta, ei ole täna enam perearstide seas valmisolekut teha  seda tööd ka lisatasu eest. Niivõrd kannatab lisategevuse tõttu juba meie igapäevane töö. Lisaks on sellise tegevusega seatud perearst konfrontatsiooni nii oma patsiendi kui ka riigiga. Patsiendid soovivad loomulikult saada võimalikult raskemat puuet ja seeläbi rohkem lisaraha, riik aga on perearste juba nimetanud "puuete tootjateks". Meile ei ole seda vaja!