Siitpeale vestlesid niisiis omavahel kaks kunstiinimest, mis tähendas, et Vicente lõi letti erinevad ajakirjad ja albumid, mille jaoks tema soenguid ja make uppe teinud ning pildistanud on (kusjuures osa neid olid  rahvusvahelised ning pildistamiskohtadena seisis Milano ja Pariisi kõrval miskipärast ka El Puerto de Santa Maria). Peaaegu oleksin juba leppinud faktiga, et peame oma kirjastusega nüüd kohe ka juuksuriajakirja välja andma hakkama, kuhu Vicente tublisti kaastööd teeks. Kui sellest mõttest siiski asja ei saanud, uuris Vicente, kas mu raamatutel on juba kaanekujundused ja illustratsioonid olemas ning ma veetsin, värv peas, tubli pool tundi tema arvuti taga võimalikke erinevaid variante vaagides. Seda paraku  järgmiste kordade jaoks, sest esimesed kaks juba on ühe geniaalse kujundaja (Villu maravillu!) käes. Vicente oli küll veidi löödud, et peab oma suurepäraste ideedega ootama, kuid lohutuseks tohtis ta näidata veel paberkandjal fotosid, kus pruutmodellina erinevate kindluste ja katedraalide ees poseerib tema 24aastane tütar.