Minu kangekaelsus, mis on ju oma hea poolega mind elu habrastest olukordadest üle aidanud, on oma liiga suureks kasvatatud halva poolega tekitanud mulle vastumeelsuse tunnistada oma elu kibestumisi. Oh hoidku! Aga see on ju tõsi. Kuidas ma ei ole tahtnud näidata, et  olen nõrk ja annan alla. Hirm olla süüdi, sest siis ei peeta minust lugu, kasvas hinges vihaseks vastuhakuks. Küllap see oli sõnadetagi näost näha. Mees ja lapsed on seda kindlasti näinud, aga võõraste ees emotsioone taltsutatakse. Hirm, et ei armastata, surub raamidesse.