Üks põnev tegelane,  kelle võimsat kasvamist suvel jälgisin, pesitses Roosiaia vahetus läheduses nö köögiviljade maalapil. Ta oli oma sõjaka tumepunase olekuga päris muljetavaldav. Eriti efektsed tundusid tema noored arenevad lehed, nad väändusid ja kobrutasid nagu saatana sigitised, ajades oma kombitsaid võimalike ohvrite järele. See põrguline, kes suvega kasvas inimese pikkuseks ja ülegi, oli Riitsinus. Mürgine taim muideks, mistõttu tema asukoht veidi küsitav tundus, aga kui järele mõelda, siis eks kastoorõligi, mida temast  tehakse, tuleb aega ajalt mõnel meist sisse võtta. Troopikas kasvab ta üle 10 m kõrguseks puuks, meil paraku lastakse tal kasvada ainult suvel. Juba ongi öökülmad tema maailmavallutusplaanitele kriipsu peale tõmmanud. Omapärane on ta minu arust ka seetõttu, et vili (see punane kastanimuna sarnane) on märksa pilkupüüdvam kui õis, mis selline tagasihoidlikult väike, määrdund valge ja käsnataoline. Ka niimoodi juhtub.