"Kas siin toesti politseid pole, kelle kaest adekvaatset infot saada?" karjub Epp nende poole. Jarsku on mehed kadunud.  Aga jargmisel hetkel on peroonil ilmutus, peajagu teistest suurem ja toeliselt sobraliku moega habemik, kes kuulab meie muret ja on sygavalt nordinud, kuidas meid petta  tahetakse.  Ta selgitab, et toeline jaam asub poole tunni tee kaugusel ja hopsti! eneselegi ootamatult istume temaga koos yhes taksos. Mees votab taskust mobiili ja helistab, et kas meie jaoks pileteid jagub. Epp tahab talle avitamise eest pisut tippi anda, nagu siin maal kombeks, aga mees ei taha votta. "Oh, mis te nyyd," torjub ta.