Ja abielu lõppes  lahutusega.    Kahju. Sest minu jaoks oli OF puhul suureks hämmelduseks võrdlusmoment varasemaga. St, ühe närvilise Multiphonic Rodenti kontserdiga paari aasta tagusest ajast &amp; minu ülipositiivne arvamus sealtmaalt on olnud, et antud kollektiiv on Lõo tulekuga jõudnud teatud küpsuseni &amp; hakkab tegema suuri tegusid. Nüüd selgub, et metamorfoos ise on võtnud oma ohvri... ja selleks on pool (kolmandik või mõni muu suhtarv) bändi näost.    Igatahes Erkile edu ja ma loodan, et ta ei  jää ainult oma sooloasja kinni, sest ma saan nendest psühholoogilistest kompleksidest väga hästi aru. Opium Flirti ma võimalusel siiski läheks veel vaatama, kui te pahaks ei pane.    Muide, Luarvik Luarvik mulle ka väga midagi ei paku. Selles suhtes minu jutt loomingulisest küpsusest jääb (kuigi ma Lõo vahepealset sooloplaati pole kahjuks kuulnud).