eile õhtul olin ma lõpuks vapper ja vaatasin otsa kõikidele nendele koolitöödele, mis on vaja jaanuaris ära teha. neid oli umbes 10, neist 8  selleks nädalavahetuseks. nüüd natuke aega tagasi sain kolmanda tehtud.  ühelt poolt on mul tunne, et miks ometi ma oma mõnusa elu jälle keeruliseks tegin. teisalt... see tartu sügis oli nii ilus ja vaimsed pingutused on ka tegelikult nauditavad, kui alustamise barjäärist suuta üle hüpata... ja kui ma ei oleks magistrantuuri läinud, siis oleks mu elu praegu palju tühjem.  laiskloom minus tahab süüa ja magada - kui ta väga häälekaks muutub, siis on vaja endale meelde tuletada, miks ma teen seda, mida  ma teen :)