Dominiiklaste ordu ülemkapiitel andis juba 1236 korralduse, et mungad õpiksid kohalikku keelt. Kloostrikirikutes jutlustati eesti keeles alates 13.saj lõpust. Aastast 1428 nõudis Riia provintsiaalkirikukogu maakogudustes ka rahvakeelset jutlustamist. Samal aastal loodi lisaks lisaks kloostri- ja toomkoolidele ka kõrgem ladinakool. Reformatsiooni käigus 1528 muudeti Tallinnas varasem  ladinakool triviaalkooliks, elementaarkoolid olid Tartus, Narvas ja Paides, toomkoolid tegutsesid edasi Tallinnas, Tartus ja Haapsalus. Rahvakeelse usuõpetuse vajadust püüti rahuldada eestikeelsete katekismuste üllitamisega (Wanradt-Koell 1535, Witte 1553-54), mis aga vastavalt Tallinna ja Tartu rae poolt keelustati. 1583 avasid jesuiidid Tartus gümnaasiumi ja 1585 esimese Eesti kõrgkoolina kolleegiumi koos tõlkide seminariga. Samal aastal ilmus jesuiitide eestikeelne katoliku katekismus, kolleegium avaldas  muidki mitmekeelseid teoloogilisi käsiraamatuid.