Erilist tähelepanu  teenib siin talupoiss Andres samanimelises novellis oma erilise hingerahu, tasakaalu ja muretusega. See on "õnnelik inimene" tolstoilikus lihtsameelsu­ses. Metsanurga kangelased taotsevad õn­nelikuks saada ikka "suurte mõtete" toetusel. Andresel pole aimugi, et tal võiks olla ka mingi "maailmavaade" või et seda oleks kellelegi tarvis. Tema rahulolu ja õnnetun­ne peitub tema bioloogilises olemuses.