Kui logistikaprobleemid lahendatud, siis jääb üle läbi hammustada fototehnilistest küsimustest. Kui nii öelda standardseid, maapinnalt jäädvustatavaid maastikupilte tehakse tavaliselt väikeste avadega F8-F16, selleks, et esiplaan ja tagaplaan mõlemad teravaks saada, siis lennukilt alla vaadates on kõik justkui üks ühtlane tasapind. Ka Otepää künklikud kuppelmaasikud näivad kui lahtirullitud vahva mustriga elutoa vaibad. Seepärast pole  vajadust ka suurele teravussügavusele. Teiseks, annaks näiteks F11 niivõrd aeglase säriaja, et plärisev ja värisev väikelennuk ei lubaks ühtegi teravat kaadrit. Õnneks pole aga kinnisele avale vajadustki ja nii saab piirduda avade F4-F5,6'ga. Muidugi kui tahta kaadrisse võtta ka pilveribasid ja ikkagi säilitada teravussügavust, tuleb ikka ava natuke koomale keerata.