Aga neljapäeval, kui surnuaias käisime, tuli mul proua kuivanud oksi viimast tagasi ja  ütles, et kännu otsas olla suur uss. Mina läksin omakorda ka, mu jaoks see nii põnev. Lapsena nägime rästikuid hirmsasti päevitamas mätaste peal. Aga nüüd esimest korda elus nägin looduses nastikut, puges peitu mu eest. Mõne aja pärast, kui uuesti läksin, oli seal juba suurem, üle meetrine nastik. Surnuaiapühal käisime jälle, siis jõe ääres nägin veel kolmandatki, pisikest. Nii et terve perega. Üks oli tõesti hiigelsuur, ma ei kujutanud ettegi, et nii suur võiks üks nastik olla. See küll mesilastesse ei  puutu, aga selline põnev lugu mul oli rääkida.