Igatahes, magasin veel ja veel ning viimased 2 tundi olin vist ärkvel. Kuulasin muusikat ja vaatasin aknast välja udu sees paiknevate mägede poole. Jaapan on tegelikult ikka väga mägine maa, Tokyost välja jõudes oled kogu aeg mägede sees põhimõtteliselt. Igatahes, hästi ilus vaatepilt oli ning sel hetkel mõtlesin, et see väike reis oli seda kõike ikka väga väärt! Ja et inimesed on ikka nii head. Ja et ära minna üldse ei taha. Ja igasuguseid muid mõtteid oli ka. Igatahes, sel hetkel oli küll väga õnnis tunne  vaatamata sellele, et magada korralikult ju tegelikult ei saanud 2 päeva järjest ja terve keha oli ühe koha peal istumisest valus. Njah. 1,5 kuud saan veel seda õnnist tunnet kohapeal nautida!