Kaks viimast päeva olen pildistanud väikelaste invakodus. Kontingendi moodustasid autistid, Downi sündroomiga ja kõikvõimalike arengupeetustega lapsed. Nii mõneski mõttes oli paljusid lihtsam pildistada kui niiöelda normaalseid lapsi, sest enamus on harjunud ainult käskude ja keeldude abil funktsioneerima. Tavalises lasteaias juhtub vahel sihuke sõnakuulmatu jõmpsikas, et kasvõi nui neljaks, paigal ei püsi ja sõna ei kuula. Ja kuna on tegemist poseeritud portreedega, tuleb  neid sättida, kasvõi valgustuse pärast. Pujäänidele kahjuks laksu anda ei tohi.