Too lavastus on tavalisest paremini meelde jäänud küllap ennekõike oma tavatu vormiga. Ühtlaselt musta riietatud osalised seisid ja istusid etenduse algusest lõpuni staatilise reana vaatajatega (kuulajatega) silmitsi. Kas eestlasest osavõtja tugev elamus lähtus ka sellest, et tuttava näidendi tekst tuli tõlke puudumisel endal luua?