Omamata mingit seisukohta konkreetse uurimistöö suhtes, tundub mulle siiski suhteliselt silmakirjalik rakendada meie uskumustega sobivate uurimistulemuste osas ühtesid, aga mittesobivate osas teisi reegleid. Ma arvan, et ei ole päris korrektne öelda, et meil ei ole tavaolukorras eelarvamust. Pigem just vastupidi - meie enda vaade maailmale, meie "loogiline loogika", "oma prill" või kuidas iganes seda nimetada on kõige suurem eelarvamus  üldse (kui vaadata ajalukku, mida kõike on tehtud, et seda säilitada ning pöördelisi tulemusi eitada).  Saan ma õigesti aru, et konkreetsel juhul nimetad sa publikatsiooninihkeks olukorda, kus statistika ja andmeanalüüs on andnud väärpositiivse tulemuse? Erinevus lotost on aga selles, et sa tegelikult ju ei tea kui palju on täpselt sarnaseid uuringuid tehtud - sa lihtsalt eeldad, et neid on tehtud palju ning üks eksis ning sellest kirjutatakse palju. Selline eeldus aga vihjab väga tugevalt usu  olemasolule (mis ei käi hästi teadusega kokku).  Ma ise olen mingis mõttes vaimustatud sellest tööst. Peamiselt selle tõttu, et see raputab natuke seda maailma. Kõige igavam oleks kui nüüd leitaks kuskil viga. Ma ise olen juba mõnda aega olnud skeptiline sotsioloogias kasutatavate uurimismeetodite paikapidavuse osas ja nende tulemuste reaalsesse maailma tõlgendamise võimaluste osas. Üleskutse uurimismeetodite täiustamiseks kõlab hästi. Samas on päris põnev vaadata (loodetavasti paljude) kordusuuringute  tulemusi. Ja ma loodan, et need kasutavad sama usaldusnivood.  Jõudu,  kursavend