eile oli reede. lumi oli maas ja seda sadas juurde. aimasin et talv on lähedal juba öösel kui väga külm oli. mantliga magada oleks halb, mantel võib kortsu minna. seega oleks arukas kütta.  hea, et ma asso pole. bussipeatuse pingil on lisaks sellele, et teised su magamist näevad ju veel külmem.  õhtul tulid liina ja arian külla. vaatasime pereseriaali "baar". sinna on tekkinud mingi uus vidin, kes miljardite eestlaste  armastust püüab pälvida palja tagumikuga. emad peaks lastele juba varakult rääkima, et meeleheitlik liputamine, edvistamine ja katkematult endast rääkimine on tüütu ja ajab inimestele hirmu nahka. samas on mitmed inimesed ju minust julgemad..võibolla neile meeldib.  pärast seda siirdusime me rockcafesse. seal said noored valju muusika saatel jalga keerutada, juttu vesta ja vaadata vahvaid laulumehi laval. peale pakutud tegevuste oli seal puhvetis võimalik end veel ääreni täis juua, kakerdada, armastust  leida, kakelda ning jalaluud murda.    täna omikul tegin oma vanamehele ettepaneku minna vaatama kuuske raekoja platsil. kuusk oli kõrge ja roheline. kuuse ümber hõljus küüslaugu parfüüm. Kas oli tegemist moodsa mutandiga või haises see balthazari söökla jäi mulle arusaamatuks.  võtsime ette ka jalutuskäigu viru keskusesse. see maja on kui suur laulupidu! palju välisriikide kodanikke ning meie rõõsat noorust, kes seal käsipuudel ning pinkidel nühkides seppäla talvekollektsiooni esitlevad. ka  meil õnnestus sealt ühtteist soetada. ühed kollased saapad ostsime nimelt.  aga nüüd pean end taas maskeerima hakkama. pean ilusaks hakkama, sest vaja minna erki moeshowle ja ollivuudi peole. ei ole kerge see elu. ainult pidu ja lõbutsemine, puhata üldse ei lasta.