Teie mäletate, minu vanad kaasvõitlejad, kui tihti olen nõndaviisi sirutanud kätt oma sisemistele vaenlastele, kui kaua olen püüdnud nende poolehoidu võita, mida kõik  olen ma teinud mõistliku kokkuleppe saavutamiseks. Alles siis, kui see osutus asjatuks, otsustasin haarata vahendi, millega siis, kui mõistus vaikis, on ainuüksi võimalik end maailmas läbi lüüa. Need olid meie SA ja SS. Ja lõppeks saabus tund, mil nende vastastega valmis saime, ja kuldas veel! See sisemine võitlus oli võib-olla ainult näilikult kergem kui väline. Tegelikult olid mehed, kes kunagi pidasid sisemist võitlust, ka võitjad väljaspool, ja on praegu jällegi võitjad all sise- kui väljaspool. Sest,  minu parteikaaslased, see on meile, rahvussotsialistidele, põhjuseks olla uhke. Nii võitles kodanlik Saksamaa, mis koosnes marksistidest, kodanlastest jne. siis oli 2 miljoni langenu hulgas 2 riigipäeva saadikut. Rahvussotsialistlik Saksamaa on seni jätnud sõjaväljale 39 riigipäeva saadikut, ja seda vaevalt 350.000 langenu hulgast. See on hoopis teine suhe. Ja koui ma arvestan parteikaaslaste suhet, siis pean ma ütlema: kõikjal, kus seisavad rindel minu SA mehed, parteikaaslased, või SS mehed, täidavad nad  eeskujulikult oma kohust.