Kalle Laanet  Aitäh, austatud juhataja! Austatud kolleegid! Head külalised! Kõigepealt tänan Riigikohtu esimeest sisuka ettekande eest ja loodan, et väljatoodud puudused ei jää seekord valitsuse ja seadusandja tähelepanuta. Täna tõstatatud probleemid ei ole iseenesest midagi uudset, kuid nagu näha, siis tegematajätmised vajavad pidevat meeldetuletamist.  Härra Rask märkis oma ettekandes, et eelmine kord Riigikohtu poolt tehtud ettepanek analüüsida igakülgselt kehtivate kõrgete riigilõivude mõju  sellele, kuidas isikutele on tagatud nende põhiõiguste kohtulik kaitse jäi tähelepanuta. Tuletan meelde, et see ettepanek tehti Riigikohtu poolt seoses 2009. aasta 1. jaanuarist valitsuse survel tsiviilkohtumenetluses mitmekordseks tõstetud riigilõivu määradega. Selgituseks märkis valitsus lakooniliselt soovi vältida kohtute ülekoormamist põhjendamatute ja pahatahtlike nõuetega ning muuta kohtumenetlus kulupõhiseks. Mis seal salata, tegelikult oli ju riigilõivude tõstmine ajendatud pelgast vajadusest  kindlustada kriisiaasta eelarve vajalike vahenditega, mida iseenesest juba ei varjatud. Ühiskonna surve puudumisel õnnestuski valitsusel panna kogu õigusemõistmise kulud kohtusse pöörduja peale.  Keskerakonna fraktsioon oli tol korral ja on jätkuvalt seisukohal, et kõrged riigilõivud ei saa olla tõhusad, kui need piiravad igaühel oma õiguste ja vabaduste kaitseks kohtusse pöördumist. Oleme siin saalis korduvalt väljendanud oma suhtumist tõusutrendis jätkavate riigilõivude suhtes ja leiame, et liiga kõrged  riigilõivumäärad on saanud tõsiseks takistuseks põhiseaduse §-s 15 sätestatud tõhusa õiguskaitse teostamisel. Ka õiguskantsler on lõpuks meie korduvatele järelepärimistele vastates, konkreetse normikontrolli käigus riigilõivude suurust analüüsinud ning asunud Riigikohtule esitatud arvamustes seisukohale, et riigilõivud on ülemäära kõrged ehk Eesti Vabariigi põhiseadusega vastuolus. Seetõttu esitasime Riigikogu XII koosseisule uuesti riigilõivu seaduse muutmise ettepaneku, mis näeb ette riigilõivude olulise  vähendamise, et tagada põhiseaduse §-s 15 sätestatud tõhusa õiguskaitse teostamine ning viia lõivude määrad lähemale Euroopa Liidu liikmesriikide keskmisele tasemele, millele juhtis tähelepanu ka Riigikohtu esimees oma kõnes ning kõige olulisem - kooskõlla põhiseadusega.  Kuni tänaseni on valitsuse tegemata töö koormanud kohtusüsteemi ja Riigikohus on pidanud ebaproportsionaalseid riigilõive põhiseadusega vastuolus olevaks tunnistama konkreetse normikontrolli käigus. Esmakordselt annab Riigikohus üldisema  seisukoha 12. aprillil 2011. aasta lahendis, milles tõdetakse, et Eestis on vähemalt rahaliste nõuete puhul Euroopa Liidu riikidest proportsionaalselt kõrgeimad kohtukulud. Nimetatud seisukoht tuleneb käesoleva aastal Riigikohtu õigusteabeosakonna poolt teostatud kohtupraktika analüüsist, milles on Euroopa Liidu liikmesriikide kaupa välja toodud riigilõivude määrad ja lõivustamise põhimõtted. Analüüsist nähtub, et näiteks Justiitsminsiteeriumi poolt järgitavast Saksa õigusruumis tuleb 300 eurose nõude  korral tasuda riigilõivu 25 eurot, Eestis on pea sama nõude puhul lõivuks ligi 64 eurot. Suurematest nõuetest võib võrdluseks tuua 30 000-eurose nõude, millelt Saksamaal tasutakse riigilõiv summas 340 eurot, Eestis aga 3000 eurot. Nii on teisigi näiteid. Hämmastav, kas pole? Õigusriigis on lubamatu, kus praegused ülikõrged riigilõivud võimaldavad õiguskaitset vaid neile, kes saavad seda endale rahaliselt lubada. Nagu mainitud, on siiani valitsus seda teemat ignoreerinud, kuid viivitatud päev toob kaasa uusi  vaidlusi, millega kaasnevad ebamõistlikud kohtumenetluskulud.  Järgmisena peatungi kohtumenetluskuludel, mis on tsiviilõigusliku vaidluse lahendamisel üks oluline komponent. Alates 2000. aastast on riigilõivude igakordsel muutmisel olnud ainsaks eesmärgiks muuta riigilõivud rohkem vastavaks riigi tegelike kohtuasjade läbivaatamise kulutustele. Tundub, et tegemist on valitsusele mugava põhjendusega, millel puudub tegelik sisu. Kui riigilõiv on tasu toimingu eest, mis peaks katma toimingu tegemisega  kaasnevad otsesed ja põhjendatud kaudsed kulud, siis seni pole õnnestunud leida ühtegi analüüsi, mis sisaldaks arvutusi ja toetaks riigilõivumäära kulupõhisust. Samale järeldusele on jõutud Riigikohtus riigilõive puudutavat kohtupraktikat analüüsides, millele Riigikohtu esimees oma ettekandes täna viitas. Seega on valitsusepoolne Keskerakonna fraktsiooni poolt algatatud riigilõive oluliselt vähendav eelnõu puhul kulupõhisuse analüüsi puudumisele viitamine selgelt meelevaldne ja ebaadekvaatne nõue.  Lõpetan  lootusrikkalt, sest usun, et õigusriigis võidutseb põhiseadus ja kuni meil on veel instantse, kes söandavad inimeste õiguste ja vabaduste eest järjekindlalt seista, võib illusioon õigusest kohtusse pöörduda muutuda ehk ka lõpuks reaalsuseks. Aitäh!