Liiga emotsionaalne pokkerimängijaks?  Imre asub mõne tunni pärast Monte Carlo poole teele ja võiks ju arvata, et jätame viimasel õhtul pokkeri vahele, aga korraliku kohusetundliku õpilasena võtsin siiski 4 turniiri ette.  Need olid Pacificu 33$ päevaturniir, 11$ turboturniir, 5,5$ WSOP satelliitturniir ning 2,2$ 1000garanteeritud auhinnafondiga turniir - väga palju valikuga  vaeva ei näinud, need lihtsalt just algasi. Kohe algusest peale mäng ei sujunud üldse, läksin kaasa igasugu spekulatiivsete kätega, turbol olin kohe üle igasuguse mõõdu kannatamatu, aga ka teised turniirid kannatasid tähelepanu hajumise ja kärsitu mängu tõttu. Pole ammu nii kehva seeriat teinud. Loodame, et kui Imre läinud, siis suudan end kokku võtta. Tänane tööpäev Kriisikodus, üks kohtumine erilise inimesega, tegelemine lastega ning Imre reisieelne sahmimine olid pokkeriks vajaliku tasakaalu ning  keskendumisvõime ära söönud, lisaks jäi tänases päevas kõvasti puudu füüsilisest koormusest, aga nagu me teame siis pea selgena hoidmiseks on hädasti vaja ka keha treenida.  Lõpptulemusena sain WSOP satikal järgmise astme turniirile ning võitsin 2,2-se turna 39. koha eest 5$.  Mida ma sellest õhtust õppisin ehk millised vanad tõed üle korratud said?  TURNIIRIKS TULEB END EELHÄÄLESTADA!  Väsinuna või segaste tunnetega ei tohi turniirile minna! Mõnel lisandub siin kidlasti alkoholikeeld või  piirang. Vajadusel tuleb enne turniiri minna jalutama või peksta natuke aega poksikotti (Loodan, et ka lugejal on see hästi tugeva konksuga lakke riputatud!). Usun, et ka meditatsioon ei tee paha, mingil määral olen seda omal käel proovinud. San Remos nägime Vitali Lunkinit vaheaegadel kummaliselt käitumas: pani teine mõlema käe nimetissõrme ja pöidla vastamisi ning tegi minutikese mesilase häält - kõrvalt naljakas, aga ilmselt on sellel ikka ka oma osa tema tulemustes