1. Klassikalised alalhoidlikud parteid. Nende musternäiteks on Briti konservatiivid, kuid sellesse rühma kuuluvad ka Põhjamaade jt protestantlike ühiskondade konservatiivid. Nendel parteidel ei ole eriti tugevat religioossust ja tihtipeale on religioossed rühmad  moodustanud religioossed parteid (näiteks kristlikud parteid Põhjamaades ja Eestis). Religioossed parteid ei ole aga klassikalises mõttes konservatiivsed, vaid pigem ühe teema parteid, aktsiooniparteid, kellel sisulist programmi väljaspool usuelu korraldust ei ole. Kuigi omaaegne Isamaa rõhutas nii konservatiivseid kui ka kristlik-demokraatlikke väärtusi, kuulus see erakond siiski klassikaliste konservatiivide hulka.