Demokraatiast on see üsna kaugel, võimule võib tulla uus diktaator. Aga  loomulikult on suur vahe: Ida-Euroopa heitis endalt teise riigi ehk NSVL-i ikke, viimased ülestõusud on oma diktaatorite vastu. Jäljed hirmutavad! Demokraatiat ei saa vaadelda kui uut ülikonda, mida selga tõmmates võib välimust vahetada, sest sisemiselt jääb palju endiseks. Ei saa võrrelda tausta Euroopas ja Lähis-Idas, kuna viimases domineerib koraan, milleta ei saa teha poliitikat. Euroopas on religioon muutumas õhukeseks võõbaks. Võib ette kujutada demokraatlikke valimisi, aga nende võitja ei taha nagu  varemgi võimu käest ära anda, vaid surub opositsiooni maha. Mitmed diktaatorid on just selle "demokraatia" tulemused. See sõna ei ütle midagi, loeb selle sisu. 1917. aastal taheti Venemaal ka demokraatiat, vaat mis sellest välja tuli! Pealegi ei võitle araablased mitte alati vabaduse, võrdsuse ja vendluse, vaid tihti igapäevase töö ja elementaarse toidulaua eest.