mina olen üldiselt üsna suur turvatoolihuviline. aga hetkel oleme bulgaarias ja olude sunnil sõidame siin päris tihti autode ja taksodega ja ühtegi turvatooli pole ma siin kohanud. ilmselt kellelgi on, aga mitte neil, kellega meie sõidame. ja ega tõesti sõitmata ei jää, kenasti tahaistmele istuma, rihmaga kinni ja korras. isegi 2-aastane.  lastega seigelda on üldiselt tore, aga eks mõnikord on hea kodus ka olla. ma mõnel õhtul  mõtlen oma kodu peale. oleme siin pea iga päev ühest kohast teise rännanud kaks kohvrit, kolm kotti, fotokas, käru ja kaks last käe otsas. kohalike rongide ja bussidega, pikki maid jalgsi mägede otsa jne. tore on ja põnev ka, aga eile, kui me jälle ühest kohast teise matkasime, ma mõtlesin, et kas mõni laps maailmas peab veel nii rändama nagu minu omad. et äkki ükskord võiks nii ka reisile minna, et lennukiga kohale, kaks nädalat ühes hotellis ja rohkem ei rända. aga ei viitsi vist veel. äkki pensionärina?  pildid on teil ikka jälle kenad jah ja katariina, jaanipäeval näeme, kassibeebidest hoolimata.