Armastus tuletab meelde, et elame iseendile. Elu on üks ootus teise järel, selle kvalideedi märgiks on inimese unistused, mis ei kustu eal. Pole olemas maailmas ühtki seadust või reeglit mis käsib just enda sisse  vaadata ja mõelda. Ei taha ka keegi teine, et seda ütleks. Seepärast me südameis on tunne, mis palub meil aegajalt hetkeks vaikida ja enda sisse vaadata. See on hingus, mis hoiab elus meie keha, vaimu ja hinge. Tõmmates sisse seda õhku, muutub iga hingetõmbega tugevamaks tunne, et peame andestama üksteisele. Andestama iseendile, sest see laseb meil vabalt elada. Oleme loodud siia maailma, et õppida. Tunda seda maailma sellisena nagu ta on. Isegi kannatama nende piinade käes mille loome iseendile. Kuid ei  unusta, et elame vaid iseenda armust.