Ja nõnda  hulgun ringi siin maailmas  tahaks minema siit  kuid pääsetee, mis viib  teisele poole mulle tundub liig  äärmuslik ja õudne.  ma kardan surma nagu koer kardab kõue  ma tahan minna õue  ja olla joodik, kes sarvikupudel käes  pargipingil istub pimedani  ja siis kui lõpeb päev -  pea alla keerab kroonika  öösel unes näeb  kuidas sitapead räägivad sellest,  kuidas möödus Terje Aru päev.  Et olla moodne - ma kõnnin mööda poode  kõik  maksab tuhat krooni,  kuid on ikka imesoodne.  ma sööma pean rohkem kui  viis korda päevas sest  oksendada tahan selle peale,  mida mu silmad näevad.  Silmakirjalikkus silme eest  kõik mustaks lööb  selle rohkus minu ümber  mult viimse mõistusraasu sööb.  Teatab erakond mingi,  et nemad teevad tööd  Peaminister tühjendab  Il Duce pildile padrunivööd -  siis seda eitab kuid ilmub  keegi raudne mees,  kes eetika poolest justkui  oleks kõigist meist ees...  (ja) piirid kaovad kõik eest  ei miski takista meest...    Kinnitab ta seda,  mis on toimunud  kuid - varsti tuleb välja,  et on selle ise korraldanud.  siis veel jagab auhindu  teistele eetika eest  rohkem korda leida võis  vist ka vene armees  mis on meid ootamas ees?  Kodanik ei jälgi enam  kaklust sopases vees -  ükskõiksus tegude ees.  Teen, mida tahan -  ma pole muidu õige mees!    see mis tegin ei loe  kuis isa nii ka poeg!  kõik on tublid mehed -  peas on korralik soeng  üheksast viieni töö,  magalas veedetud ööd -  vahel Gorbatshov vodka  tuhmistab halli miljöö.  aa kui külla tuleb Oskar,  mees, kel kodus mulksub puskar  avaneb teine identiteet -  eufooria matab siis tuska  piirid kaovad kõik eest  ei miski takista meest  hakkavad juhtuma lood,  mida juhib saatan me seest....