Keskajal oli Euroopa kultuuris valitsevaks religioosne ideoloogia, mis tõstis maailmatajus tugevalt esiplaanile inimolemisega seotud eetilised probleemid, kuid ignoreeris ja isegi eitas inimtahtest sõltumatute looduskorrapärade tunnetamise tähtsust. Koos üha uute seaduspärade avastamisega maailma käitumises hakkas  vastukaaluks loodusteaduste arengut pidurdanud religioossele maailmakäsitusele levima ennast religioonile järsult vastandav maailmavaade - materialism. Materialistlik filosoofia kuulutas maailma funktsioneerimise läbinisti seaduspäraseks ja seega täielikult tunnetatavaks, sisendades inimestesse enesekindlust ning entusiasmi, pingutamaks mõistma looduse ehitust ja käitumist. See tõi kaasa kiire ja ulatusliku teaduslik-tehnilise progressi. Tehnika arenguga kaasas käiva tehnokraatliku eufooria tingimustes ongi  levinud ja kinnistunud usk materialistliku maailmavaate õigsusesse.