Eile õhtul oli siis head aega pidu minu töökaaslastega. Ma ei tea, kas selle kohta saaks pidu öelda. Istusime ühes kohvikus, sõime Jean-Claude´i tehtud quiche´e ning rääkisime juttu. Kohal olid nelja vabatahtliku  siinsed perekonnad ning veel mõned inimesed. Kõik oli nagu tavaliselt, miskit eriti emotsionaalset või hingeliigutavat vestlust ma nendega ei pidanud ning pigem rääkisin õhtu otsa austriast pärit vabatahtlik Reginaga. Kes muide elab ühe suurema suusakeskuse juures Austrias ja kutsus mind lahtkelt endale ka külla (mis hea idee!). Anti mulle siis minu Youth Pass sertifikaat pidulikult kätte (jeiii! ?) ja siis oligi enam vähem kõik. Esmaspäeva õhtul on hüvastijätu pidu number kaks Blue Café-s aga ma ei ole  kindel, et mul on isu sinna minna, sest võib olla veeden selle õhtu hoopis oma perega.