Vastandiks Elmarile on ta õde Anna, hoolas õppija gümnaasiumis ja usin perenaine kodus kooli vaheajal. Temagi ei pääse iilingust - langeb "seltskonna toe" ja elumehe advokaat Lange vägivalla ohvriks, aga kannatab selle häbistuse ja lunastab oma süü vabatahtliku loobumise ning tööga. Hiljem saab ta jumalakartliku ja sentimentaalitseva kiriku­õpetaja Lillepi abikaasaks, sünnitab ning kasvatab lapsi ja on õnnelik, niipalju kui inimene üldse võib õnnelik olla, ka Lillepil ei ole  milleski põhjust nuriseda. Anna on iseloom, kes end ise oskab jalule seada, ta vaatab elule palju kainemalt ning praktilisemalt kui vend Elmar ja loomu­likult läheb tal ka paremini kui vennal.