Eile siis nägin jälle vähki. Kui tead et ta seal on siis näed ka. Öeldakse et kui pole ajus kategooriat siis pole ka nägemist. Natuke aitab ka see et istud väga vaikselt ja ei rapsi ja lihtsalt vaatada. Et indiaanid ei näinud valge mehe laevu sest ajus pold kontsepti. Laeva oma.  Valgest mehest rääkimata. Too aga ronis maha ja nõudis kohe kulda. Ja kui nad nägidki laeva siis ei läinud see suurt millegagi neil ajus kokku. Oli ebaoluline. Nägemine on teadmine, samastamine nimelt. Kunagi oli film tõsialusel film mehest kes sai millaski 30 aastaselt nägijaks. Esimest korda elus. Ja sellest kuidas see ta elu ja kooselu ära rikkus. Ta ei samastanud nähtut enam kontseptidega ajus vaid aju oli juba harjunud kontsepte muude signaalidega läbi kuulmise ja kompimise samastama. Ja ega ta  päriselt enam ümber ei õppinudki. Ja tema kui inimese, isiksuse identiteet läks kaotsi. Ka suhe lagunes sest mees ei tead enam isegi kes ta on.