Eestiski on aukartustäratav arv igasuguseid formaalseid ja mitteformaalseid kodanikeühendusi ning neid tekib pidevalt juurde. Siiski on meie mittetulundusühingutel (õnneks väga paljude eranditega) kaks puudust. Esiteks on enamus neist väga noored ja pikkade traditsioonideta, mistõttu puudub ühiskonnal usaldus nende vastu. Teiseks on meie mittetulundusühingutel puudus vahenditest efektiivseks tegutsemiseks. Väikese siseriikliku, eriti just erasektori säästmise tõttu loodavad mittetulundusühingud saada oma  põhivahendid riiklikest või välisrahadel baseeruvatest fondidest või otse valitsuselt. Kui puuduvad aga omavahendid või soov oma jõuga midagi ära teha, ei täida mittetulundusühingud nende suhtes püstitatud ootusi. Nagu eelpool öeldud, oodatakse, et kolmas sektor lahendaks ära need probleemid (ja seda põhiliselt omavahendeid kasutades), kuhu riigi ja omavalitsuse käed ei ulatu.