1581. aastal läks Läänemaa Rootsi riigi alla. Riik võõrandas ordu-, piiskopi-, toomkapiitli- ja kloostrimõisad. Riik läänistas neid heldelt eelkõige rootsi aadlikele, kuid ka Rootsi poole üle tulnud vene aadlikele (Baranoff'id, Nasokin'id, Iwantsoff, Rosladin jt.). Läänemaa sai üheks neljast  Eestimaa kreisist ja haldamine läks aadli-omavalitsuse kätte. endistest mõisa- ja lossiläänidest kujunesid eravalduslikud mõisaseosakonnad. Aadli-omavalitsuse tähtsaimaks täidesaatvaks organiks kreisis oli adra- ehk haagikohtunik. Ajastu lõpupoolel sai kõrgemaks riigivõimu esindajaks kreisis aga kreisikomissar, kellele allusid kihelkonnakomissarid. kihelkond oli selleks ajaks kujunenud puhtkiriklikust organisatsioonist haldusüksuseks. Riigimaade võõrandamine tähendas aga suurte sissetulekute kaotamist Rootsi  riigikassale. Vastavalt Rootsi riigipäeva otsusele algas Eestimaal 1682. a. mõisate riigistamine ehk reduktsioon. Läänemaal tagastati riigile kas täiesti või osaliselt 65 mõisa 133-st. tagastatud mõisad jäid soodsale rendile senistele omanikele.