Tänane päev on olnud mitmepalgeline. Isadepäeva kingid ja mardimaskid said ilma suurema madinata valmis. Loodetavasti jäid lapsed/vanemad rahule.  Juuksurisse maandusin 2 tundi kokkulepitust varem. Hea oligi,  jõudsin bussile. Linnas tormasin pangakaarti kätte saama. See oneioleonpiltivaja mäng hakkas juba tüütama. Sain kätte. Pilt on pisike kui hiiremust ja näeb ka sama sarmikas välja. Jee! Lõpuks ometi saab süüa osta! See ajutine kaart oli kena küll, aga maal on suhteliselt vähe kohti, kus seda sihtotstarbeliselt kasutada. Ausalt öeldes polegi.  Seejärel ostutuur, mis väljus kontrolli alt. St - kontroll oli, aga käsi nappis.  Kontroll oli ka rongis. Ei mäleta, kas olengi sellel liinil varem piletit  näitama pidanud.  Minu vapustavalt kakskeelne ja õrnalt lauluõlitatud pinginaaber teadis öelda, et ametmees sõidab lihtsalt töölt koju. Ühtlasi saab kontrollides linnukese kirja.  Kolmveerandtunnise vestluse põhjal võib väita, et mu reisikaaslasest oleks võinud omal ajal saada suurepärane psühholoog: delikaatne, aga järjekindel, jutukas, aga tähelepanelik, otsekohene, aga usaldust äratav. Kahju, et ta 12 aastat õppimise asemel mujal mööda saatis.  Paistis, et mina meeldisin talle ka. Miks muidu  kättpidi hüvasti jäeti ja suudluski sõrmedele poetati.  A-hah. Nojah. Et. Siis. Mis ma oskan öelda. Mingu tal hästi.  Sellega mu meesteõnn veel ei piirdunud.  Olin oma lapse sõbranna isa rongile vastu kutsunud. Ta aitas armsasti ka asjad tuppa. Seekord kätt ega jalga ei musitatud, küll aga teatasin asjalikult, et lapsed, siin on teile uus isa.  "Jälle?...OK!" kehitas keskmine põnn õlgu. "Mõni ei leiagi endale meest, sinul juba kolmas!" tunnustas ta mõningase mõtisklemise järel  uhkusnoodiga hääles. :P  Oma armas-kallis kaasa helistas ja ütles, et ei jõua ööseks koju. Teadagi! Mehed! Eks ole juba abielus oldud ka!  Aga või siin saab keegi pahaks panna, kui niisugune liiderdis kodus? :D  Niiiuts!