1918. aasta oktoobri keskel  muutusid okupatsioonivõimud eesti rahvuslaste suhtes lahkemaks. Tallinnasse saabunud laialdaste volitustega Saksamaa Riigipäeva liige  prof von Schulze-Gaevernitz püüdis  23. oktoobril 1918  eestlaste kõigi parteide esindajate J. Poska, J. Jaaksoni, K. Koniku, O. Strandmani ja N. Köstneriga kohtudes jõuda kompromissile ühise eesti-saksa valitsuse moodustamiseks. Muuhulgas  tundis ta huvi ka selle vastu, «kas sakslastele ei oleks võimalik suuremat vastutulekut üles näidata, kuna nad on nii paljut lootnud ja nüüd nii vähe saanud».  Pettunult tunnistas ta reisi  Tallinnasse kasutuks.