Käisin eile õhtul esmakordselt  väärtfilmikinos Artis, vaatasin PÖFF-i filmi  "Buss 174" - dokumentaal sellest kuidas tänavanooruk kaaperdab liinibussi ja siis meedia kajastab üle kogu Brasiilia otsepildis pantvangidraamat. Politsei oskamatu tegutsemise tõttu said aastal 2000 toimunud juhtumis surma nii ebastabiilne nooruk kui üks pantvang. Ei kujuta hästi ette, et elu on see, mis seal kaugetes "slummides" toimub. Selliseid filme vaadates on ikka ja jälle tunne, et olen võitnud miljonimängu, et saan olla see, kes ma olen.