Põhikorraõiguslikud küsimused on kõige  raskemad küsimu­sed õiguslikus elus. Aastatuhandeid on mõtiskletud selle üle, kuidas kõige otstarbekamalt korraldada inimeste ühiselu riigis, kuid tänini pole veel suudetud anda selleks kõiki rahuldavat lahendust. Üksikute inimeste poliitilised arusaamad ning soovid osutuvad nii varieeruvaiks, et vähegi suurema rahvaarvu juures on küll täiesti võimatu riiki luua "ühiskondliku lepingu" kaudu, nagu seda pidas tarvilikuks Rousseau. Ja nii seisavad rahvad sageli raskete põhikorrakriiside ees, mis tingivad  püü­deid muuta põhikorda. Ent ükski püüe muuta põhikorda pole õigustatud, kui ei tunta muudetavat. Ja igasugused head kavat­sused põhikorra loomisel või muutmisel jäävad paberile, kui ei hinnata õigesti põhikorranormide õiguslikku tähendust. Olgugi et iseseisva Eesti riigi ajalugu alates 28. novembrist 1917. aastast tunneb terve rea konstitutsioonide vahetusi, ei ole eelnimetatud nõuded meil kunagi leidnud küllaldast respekteerimast