Võib-olla laotub siin ületamatu lõhe: sest kui sina tõesti koged kaasaegset kirjandust elava, areneva, relevantse kunstivormina, ja mina kogen seda ennekõike jäiga, suletud, tülgastavalt tehisliku ja  irdununa, peaaegu ajaloolise dokumendina, siis ma ei tea: äkki peaks laskma teistel rääkida.