"Äraaetud hobused lastakse ju maha".  Ei tea, kas varsti oleme selleks valmis?  Mäletan, et filmi käisin vaatamas ühel oma elu ebaõnnestunumal kohtamisel, kavaler oli nii kohmetunud, et küsis lilleleti äärest mööda  minnes:"Kas sa lilli ka tahad?" ja käe asemel hoidis terve filmi kestel oma higises käes mu süllevõetud mantli käist.  Ega ma ise oma lollaka itsitamise ja "ülemeeliku" hobusenaeruga parem ei olnud, seo selgapidi kokku ja lase alajõge minema.  Noh, on vähemalt mida elus häbeneda.    Filmist ei saanud ma tookord midagi aru, ilusad võõramaa näitlejad ja ei mingit õnnelikku lõppu.    Nüüd ootan millal meil esimesed leiva-pärast-šõud käima pannakse. Niisugused kus ikka ninasid veriseks  lüüakse ja naiste kaklust näidatakse. Või on SAS-i vaesteabi jagamine hooaja esimene pääsuke?    Kas meil on piisavalt väärikust ise sellises olukorras inimlikuks jääda ja võimalusel ka teisele oma abikäsi ulatada? Olgu või püstoliga käsi...      Koondamised on kohal. Hea kui neid väärikalt tehakse, aga alles hiljuti oli mul juhus ühes "kogemuste vahetamise üritusel" kuulda kui normaalseks peab osa tööandjaid töölisega manipuleerimist ja nende töölt minema puksimist vahendeid  valimata. Minul võttis igatahes kananaha selga.    Kui päris aus olla, siis mul poleks hetkel enda koondamise vastu midagi. Tõsiselt kohe, ise minna ei tahaks,see oleks natuke põgenemise moodi aga kui koondataks, oleks stiimul mllegi uuega alustamiseks olemas. Te ikka teate, misasi stiimul on..? See pikk terav ora, millega galeeriorjadele ... susati, et aer tulemuslikumalt tõmbleks...? Motivatsioon hakkab kaduma. Mis hakkab, juba läinud kui mullune lumi.    Üks huvitav seltskonnamäng tuli  meelde. Mäng ise on tavaline, tulemused seevastu huvitavad.  Inimesed seisavad ringis (the more the marrier), igaühel jala külge seotud paela otsas maha ulatuv õhupall.  Siiamaani tundub tuttav?  Mängujuht ütleb reeglid:"Võitja on see, kelle pall ühe minuti pärast terve on. Läks!"    Kujutate ette mis toimuma hakkab?    Inimesed tormavad üksteise palle tallama. Naaber joostakse või pikali, küünarnukid kasvatavad hoobilt endale kontsad...    Kas keegi ei oska enam  kuulata?  Peenikest kisa platsi servas: "Me KÕIK võime olla võitjad!" kuuldakse alles pärast esimest kümmet sekundit. Osa palle on juba ohverdatud võidujanu vereohvriks.    Kõik oleksid võinud üksainus minut oma elust lihtsalt paigal seista ja kogu lugu.  Toatäis võitjaid.    Dixi.