Selline distantseeritus ja näiline sõltumatus annab Kenderile suurema mänguruumi (või hoopis kohanemisruumi?). Kirjanik-olemine kannab kaasas ju neid (sotsialismiaegseid?) tähendusi - kirjanik kui rahvuse südametunnistus, kui tõerääkija jne, mis määratlevad ja samas ka piiravad kirjaniku positsiooni ja rolli.