Reeglina on meeskondadel oma eesmärgi  saavutamiseks aega 2×45 minutit, aga sellesse piirangusse võib ja tulebki loominguliselt suhtuda. Esmalt on kohtunikul (jälle see kole sõna) õigus mänguajale otsa panna, kokkuleppel vastasmeeskonna jobudega võib mängida ka kindla tulemuse peale, mängitakse seni kui valgust on või seni kuni veel ükski põlvepikku poisikene palli lüüa jõuab.  Kohtunik. Kohtuniku peamised tööülesanded on a) jälgida, et mängijad väga uljalt palli ei käperdaks b) jälgida, et sinu territooriumile tunginud vastane, kellel sa selle  eest jalaga äsad, väga haiget ei saaks. c) et mängu veidi värvi tuua, siis kõige osavamatele jalgadesse äsajatele tänutäheks kollaseid ja punaseid kaarte jagada. Lühidalt öeldes, mängijaid igati segada. Tegelikult laseb kohtuniku kohalolekust enda häirida muidugi ainult algaja mängur. Kogenum mängusõber juba teab, et otsustavalt tegutseda tuleb siis, kui kohtunik ei näe.