Ma ei suuda  muust blogida, kuna ma ei suuda muule mõelda, kuna mu aju pole ammu end recharge'ind. Ma olen üks neist vähestest, kellel puudub igasugune usk arstiteadusesse. Jah, okei, vähendavad valu/pikendavad elu, aga milleks? Ma olen sellel teemal korduvalt Hannese kristlasest sõpradega vaielnud. Mina ütlen, et inimesed ei tohiks Jumala tööle vahele sekkuda, nemad vaidlevad, et Jumal õpetabki inimesi ravima. Mina ütlen, et tehnoloogia ja teadus on saatanast ja siis järgneb pikk saatanavaidlus. See võib vabalt ka see  pühapäev korduda.    Sõidan täna töölt koju, lähen poest läbi, poes näen tuttavat nägu. Liile. Kristlane. Hannese sõber. Kaks aastat olen neid vältinud, nüüd järsku käin kirikus ja siis tuleb poes vastu. Liile on ainus Hannese kristlasest sõber, kes teab, et ta gei on. Üldiselt on see võrdlemisi avatud ja tolerantne kogudus, aga neil läheb veel palju aega. Liile küsis, kas ma lähen ka see pühapäev kirikusse, ütlesin, et vaatan, kuidas jõuan, ta ütles, et ma kindlasti pean tulema. Eelmine nädal teda  polnud, kuulis teistelt, et ma käisin. Ütles, et tahab meiega pärast rääkida veel, et Hannes viimasel ajal nii harva suhtleb temaga ja kirikusse eriti ei satu, et äkki ma mõjuks talle hästi. Ütlesin, et püüan jõuda.    Ma olen täna öösel kella kolmest üleval. Eile kohe peale töölt koju jõudmist tuli Anette, andis mulle paki unetablette. Ütlesin, et pole vaja, kuna nagunii üle 24 tunni üleval olnud ja jään kohe magama. Ta ei võtnud tagasi ja ütleks, et teine kord kasutaksin siin + käskis mul  arstijuurde minna. Ma vaatasin teda tuima pilguga natuke, tuima kuna tõsiselt mõttevõime oli kadunud, läksin magamistuppa ja panin ukse kinni. Ta jättis tabletid esikusse ja läks ära. Uks jäi muidugi lukust lahti. Magasin. Joonas tuli mingi hetk, ärkasin korraks ja ütlesin kui kaua ma maganud pole. Magasin edasi.    Ma tean, et ma pean arsti juurde minema, aga ma siiski loodan veel, et see läheb varsti üle. Täna ilmselt proovin Anette tabletti. Mõni inimene kadestaks mind. Ma saaks vabalt hakkama 3-4  tunni uneajaga iga öö. Mulle tundub, et paljud vihkavad magamist, raiskab aega jms, aga magamine/unenäod on ju imeline! Näiteks Krissu on öelnud, et ta vihkab unenägusid ja ei mõista, et miks üldse magada vaja on. Kui ütlen, et magamiseta aju jookseb kokku, siis ütleb, et magada võib aga unenägudeta. Minu jaoks ongi unenäod kõige lahedam osa magamise juures. Okei, ka mul on palju ebameeldivaid unenägusid olnud, aga meeldivad (huvitavad/põnevad/lõbusad/lahedalt müstilised) unenäod ületavad neid palju suurema  osakaaluga, kui head päevad halbu/igavaid päevi ületavad.    Joonas tuli.