Keskajal (13.-16. sajandil) ja rootsi ajal  oli tegemist peamiselt kultuuriliste piirkondadega, sest ordu alad jagunesid tollal halduslikult foogt- ja komtuurkondadeks. Mingit praktilist tähtsust omavate üksustena taastati maakonnad 1780ndate aastate haldusreformi käigus kreisidena. 1940. aastal oli Eestis 11 maakonda. Maakonnad likvideeriti Eesti NSVs 1950. aasta haldusreformiga. 1960ndate aastate haldusreformid jätsid varem arvukatest maarajoonidest alles 15, mis 1990ndate aastate algul nimetati ümber maakondadeks.