Eesti ja Poola suhted olid head. See oli kahjuks kõik, mis nende kohta võis öelda. Vabadussõjas õnnestus eesi ja poola vägedel end kõige kiiremini organiseerida. nad mitte ainult ei puhastanud kiiresti oma maad, vaid aitasid vabastada ka teiste Balti riikide territooriume punavägedest. Ksvil! G.  Jonsonile alluva eesti ratsaväe üks osa, kapten Johan Holbergi juhtimisel, ületas 1919. a. suvel Jakobstadti kohal Düüna jõe ja kohtas 40 km lõuna pool poola ratsaväe osi, kes olid sinna tunginud lõunast. Nende tangide vahele jäid lääne pool asuvad punaväe üksused. Sõjaaegne lahingusõprus vajutas kahe riigi sõjameestele seltsivendlikkuse pitseri. Kahjuks ei suutnud poliitikud taibata selle ajaloo õppetunni tähendust ega teha sellest vajalikke järeldusi. Selletõttu jätsid sõjaaegsed kogemused meie vahekordadesse  ainult romantilise vastastikuse imetluse ilma poliitiliste konsekventsideta.