(kahe õhtuga)  Ma mäletan "Treme" esimesest hooajast väga vähe. Nautisin lihtsalt seda keskkonda, i/elusat kaameratööd, terast dialoogi ja muusikat. Samuti sain üsna hea  ettekujutuse kõigist tegelastest ja katastroofijärgsest New Orleansist, aga kõik need lood hajusid kuidagi liiga laiali; suudan täpselt meenutada vaid mõnda üksikut stseeni... mõnda üksikut näoilmet, tsitaati või detaili. Nüüd arvan, et see oligi nii mõeldud. Kõik need 10 tundi meeleolu loomiseks - sissejuhatuseks.  Teisel hooajal annab David Simon oma tegelastele tunduvalt konkreetsemad teemaliinid. Lisaks pakuti palju rohkem "suuri" stseene, mis veel tükk aega silme ees püsivad. Peaaegu kõik toimis.  Ainult Nelsoni (Jon Seda) tegemised jätsid külmaks. Ja ma ei saa aru miks, sest reeglina mulle taolised sahkerdamise lood meeldivad. Kohati kraapisid silma ja kõrva amatöörnäitlejate (kokad, muusikud) esitused. Eriti kui vaid paar sekundit hiljem ilmuvad ekraanile sellised inimesed nagu   ja  . Häid näitlejaid on palju, aga need kaks tuleb eraldi välja tuua - täielik tipptase.  Endiselt suurepärane  kaameratöö ja muusikavalik   Meeldis, kui usutavalt oli kirjutatud ühe "Treme" tegelase muutumise lugu. Eelmise hooaja lõpus lootsin talle koledat lõppu, nüüd avastasin mingil hetkel endalegi ootamatult, et hoian talle pöialt.  HBO, suur tänu! Luban, et kunagi ostan ka sarja enda, esimese hooaja  heliriba juba olemas