Millest peaks praegu kirjutama kui mitte külmast? Ühel õhtul jalutasin pärast tööd kodu poole, lumi krudisemas taldade all, õhk jääkristallidest sädelev ja mõtlesin: ilus? On jah. Aga mõtted tiirlevad lausa häirivalt ühe kauge kevadõhtu  ümber, kui jalgade all krabises vihmamärg asfalt, äärelinn oli mattunud sirelilõhna ja kõrvus kõlas Apocalyptica "Faraway". Ja see tundub ilusam, ikka veel…  No kas sa saad! Kas siis talvekülmadest pole midagi meenutada!? Aastast 1987, kui 30-kraadine külm ei takistanud ei suusatamist ega katseid maal soos puu otsa viivat redelit ehitada (naelte tagumine külmunud puusse ebaõnnestus). 2002./2003. aastavahetusest, kui lumi oli sama sädelev, puud praksusid külma käes  ja kaua aega kütmata maja läks alles hommikuks soojaks - aga sisemisest soojusest meil puudu ei tulnud. Aastast 2006, kui tööasjad sundisid kõige karmima külma ajal Narva - damotška s šubam, "Uspenski katedral", rehvivahetus keset Narva linna ja -30 kraadi veripunase päikeseloojangu ajal Narva-Jõesuu rannas, kus isegi õhk tundus külmunud olevat - need on ju kõik päris toredad mälestused.