Ühel sombusel õhtul kostus ülevalt summutatud kolinat ja Ronga kondised sõrmed tõmbusid juba  refleksist tolmuharja varre ümber pingule. Kilk oli just lõpetanud teejoomise ja klõpsutas nüüd põlema oma stiilse ehtsa hõbedaga kaetud Zippo tulemasina, et süüdata kirsilõhnalist tubakat täis topitud piipu. Nagu arvata oligi, läks tuba kottpimedaks ja Kilgi asukohta reetis ainult piibus hõõguva tubaka nõrk punane kuma. Kostus vaikne prõksatus. Pööningule viiva trepi mademele ilmus mustas rüüs siluett, käes põlev küünal. Kuigi Oraakel midagi ei näinud, arvestas ta sellegipoolest teiste vajadustega ja püüdis  nõnda heastada enda saabumisega tekitatud tüli. Ta avas suu, et katkestada terve aasta jagu kestnud vaikust ja ütles: "Nüüd."