Korraga selgus. Kõik korraga. Nii imelik kui pole, aga virtuaalpiletid kipuvad hapuks minema. Kõik korraga. Triobet open, tehtud. Jõudsin esimese poole hulka. Siis OOPS kohe samal õhtul (et ei hapneks asjata). Jõudsin jälle esimese poole hulka. Tehtud. Mõni ehk viriseks, et raha läks teistele. Ma olen ikka rõõmus: üle keskmise mängija pole pokkeris sugugi  niisama lihtne olla.  Täna siis oli OO-s korraga mitu valikut. Ületasin inimvõimete piiri, pannes teist korda elus, selles sinises muinasjutu-softis, korraga lahti üle kahe laua. Nii väga tahtsin Pärnusse. Soodsalt. Ühel hetkel tekkis juba küsimus, kuidas Janile põhjendada, miks mul on kolm Pärnu paketti? Kõik jälle korraga.  Õnneks lahendas OO asja vennalikult, laekus vaid üks pakett ning sellegi püüdmisega mööda ekraani erinevaid nurki oli tükk tegemist. Rebuy turniiri jätsingi meelega pooleli enne  bubblet, et kogemata miscliki ei teeks. See on kohutav kui kolme multikat mängides pead iga lauavahetuse järgi hakkama mõistatama, et mis nurgas milline turniir parasjagu käib...  (Hea veel, et WSOP satikalt edasi ei pääsenud ning OOPS supersatikast targu loobusin).  Vabanda Jan, võid teha ükskõik kui ilusa maja, aga kui sellel pole võimalik tormiga aknaid sulgeda, siis ei tule sinna keegi kauaks elama.