Kõik Öise Vahtkonna toimingud lähtusid sellest, et tegu on sakraalse paigaga, sidekanaliga, mis ühendab ktoonilist (maa-alust) maailma inimeste maailmaga. Siit ka üks põhjusi, miks mälestusmärki ei tohtinud teisaldada ega surnuid ümber matta: teises kohas see side ei kehti. Nagu ka absurdsena kõlav väide: «See (st plats Tõnismäel) on meie maa.»