Või kolmas näide komast. Ei oska öelda kes ja miks kehtestas maakeeles nõudeks et 'et' ees peab alati olema koma ning me ei pea õppima mitte koma ja etti eraldi vaid et omaette sidesõnaks on koguni 'koma-tühik-et'. Põhinõue peaks siiski olema selline et kui lause esmasel lugemisel ei kannata lause mõistmine siis pole mingit koma vaja. Ei komaterrorile!  Täielik jaburdis on üldnõue et nimelühendi järel peab alati olema punkt. Mille poolest on M. Raun (punkt-tühik) etem kui MRaun? Meil ometi ei alga ükski nimi 2 suurtähega, nt MAit RAun.  Samuti oleme lahti öölnud eestlaslikust pöördumisest ja kirjeldamisest eesnimede järgi. Ka siin võiks valitseda esivanemate õpetus et kui mõni tegelane just teisega sassi ei lähe (on nt teada eelnevast sisust) siis tuleks kasutada just eesnime. Ka see oleks üks eestluse juurde naasmise osa.  Erinevatel lehtedel  mängitakse küll suuri eestlasi aga ei põrkuta tagasi maakeele solkimisest kui vähegi on võimalust. Samuti ei taheta tunnistada teisitimõtlemist oma keele loomuliku kirja järgimissoovis.  Jäägu igaühele vabadus ametlikust sunnist oolimata nii teisiti mõelda kui ka kirjutada. Pole siin ka liigne meenutada sedagi et iga kolmas sõna meie kirjas ei vasta ääldusele (selles lauses nt tervelt 5: líigne, mejje, ej, vassta, 'ääldusele). Me ei märgi ju tooni ega tunnista e+i paaristäisääliku võimatust.