Ma olen väga palju töötanud  teenindajana. Olen olnud näiteks kassapidaja pelgulinnas. Uskumatu kui palju tekib väikses poes neid nn oma kliente. Ja need oma kliendid olid just sellised inimesed kes poes käies jätsid sulle õuna või apelsini. Mitte alati loomulikult. Ma olin selles poes kusjuures ainus kellele toodi naistepäeval lilli. Mina pidasin seda boonuseks ja kõik ülejäänud hilisemad jootrahad pole mind mitte kunagi sedasi kõigutanud.  Turul liha müües ikka vahest öeldi, et tagasi pole vaja ja õhtuks kogunes kokkus edasi pea 100  krooni. Mis oli sama suur kui mu päeva palk seal.  Vabaõhukohvikus töötades ma ei lootnutki tipile. Kuni ühel päeval teenisin jootrahast üle 500 krooni. See jäi ka ainsaks päevaks kus suur seltskond soome turiste meile kassa rekordi tegi.  Kasiinos töötades õpetati võitude väljamaksmist nii, et sealt jootraha saada. Kui võit on 2000 krooni siis tuleb kliendile tagasi anda kolm 500 kroonist ja viis 100 kroonist. JA need siis eraldi panna lauale. Muust summast kõrvale. Loomulikult ei oodanud keegi  jõõtraha mängjalt kes oli 10 000 maha mänginud ja 3000 välja võttis. Meil oli alati ülevaade olemas palju keegi raha maha mängib. Me taedsime inimesi kelle ees tasus lipitseda sest ta viskas head jootraha. Teised jälle jäid tahaplaanile.  Kui mu kuupalk oli sel ajal 3500-4500 krooni siis jootraha tipp ühel päeval oli 6000 krooni. Aga vähemalt 5-600 krooni kindlasti. Ja need olid halvad päevad. Aga kasiinosse ma kunagi tagasi tööle küll ei läheks. Mitte kunagi.