Pruunjaspunane ongi novembrihakatise värv. Seda värvi kiirgavad langenud männiokkad liival, seda värvi on nõmm. Jah, nõmmel on nüüd tegemist. Nüüd on tal võimalus üllatada oma värvirohkusega, mis kevadel ja suvel lilledest, lehtedest ja igasugu olevustest varjutatud oli. Nõmme punakas, äraõitsenud kanarbik, männijussi tüvepunane - ja sambla silmipimestav ja hingerahustav roheline. Sellele ei ole nüüd võrdset.  Kuigi õueonu arvab teadvat, et tegu on samblikuga, ei tee ta sellest välja. Inimesel on õigus mitte teada ka seda, mida teab, ja nõnda tuleb meeldivaid asju kutsuda ikka meeldivate, mitte koledate nimedega. Sammal, sammal, sammal. Rohe-line-rohe-line-rohe-line. Nagu pisike värviline luuletus.