Rünnaku ettekäändeks oli asjaolu, et kolm kuud varem, 29. veebruaril oli ühe talu küünis varju leidnud major Konstantin Tšugunovi 12-liikmeline  luurerühm, mille sakslased hävitasid. Punapartisanid süüdistasid selles mõrvatud külaelanikke, kes olevat alarmeerinud lähimat Saksa garnisoni, kust saadetud üksus rühma liikmed tappis. Abistamise eest andsid sakslased külaelanikele küttepuid, alkoholi, toiduaineid ja raha ning varustasid nad ka vintpüsside, laskemoona ja mõne granaadiga, et mehed suudaksid end partisanide vastu ise kaitsta. Kuid saatuslik partisanide rünnak oli ootamatu ning keegi relva haarata ei jõudnud.