ma olen hakanud nüüd, kus üks teatud r. on no nii S kui vähegi saab, õppima seda 'asjad on nagu nad on' suhtumist.  neetult keeruline, ma ütlen… minu poolt on siis õppetund olnud mitte oletada, kuni ta pole öelnud… ja küsida siis, kui muudmoodi enam ei saa. teatud r. on muidugi natuke ka õppinud juba, et parem on mulle, kui ma küsin, kõik enda poolt otse ja omadega välja laduda (mida muidu naistega teha ei tohi tema väitel), sest ma võin tund aega nurga taga nutta küll, aga pärast on see-eest rahu majas ning teema ei tule enam iial üles… suhe on kompromisside kunst - kuidas arvestada teineteise omapäradega ning neile  poolele teele vastu tulla…