Aga vanaisa  näole ei tekkinudki rõõmsat ilmet, tema arvates oli kott liig kärtsuvõitu.    Jätkasin siis mõtisklusi teemal "teeme vanaisale uue turukoti". Talle meeldib kodust väljuda nagu läheks metsa alla jalutama, "kaks kätt taskus", aga tagasi ei tule ta kunagi tühjade kätega. Nii et kott võiks olla parajalt mahukas, aga samas väikseks kokkuvolditav. Siis meenusidki Sunray toredad kotid. Värvilahendusega pidin tagasihoidlikuks jääma, õnneks oli neid vana mantli tükke veel mitmeid alles jäänud ja nii saigi järgmine valmis vuristatud.