Eile õhtul tuli uni kui nui lagipähe, enne kella kaheksat magasin juba kes teab mitmendat und.  Nii jäigi Sjgelle visatud meemipall lauaservale kõõluma.      Tegelikult vajas too viljateema pealekauba natuke laagerdamist ja  läbimõtlemist, ei tahtnud lausa pimesi ja umbes pilduma hakata.    Algatuseks reeglid:  Vahelduse mõttes üks suviselt magus meem ka - seekord puuviljateemaline Vasta kolmele küsimusele ja saada siis osalistele edasi!    1. Millisel puu- või juurviljal on lapsepõlve maitse?  2. Milline juurikas, mari või puuvili on maailma ajaloos kõige tähtsam? Ja miks?  3. Vali kolm blogijat ja ütle, millise puu otsast nemad kukkunud on    Ps. Tutti-Fruttil on käimas fotokate loosimise kampaania. Aga mis veelgi parem: nad lubasid puuviljameemi edasipildujate vahel kastitäie komme loosida!      Aitäh murakamarja eest! Indiaanlastel on kombeks valida kas pere- või isiklik tootem, mida nad ei jahi, ei korja, ei söö, kuna peavad seda oma esivanemaks. Ma võin end küll sel juhul kannibaliks pidada, kuna murakaid söön isuga, aga siiski on murakamari üks väheseid, võibolla ainuke kodumaine vili, mille järele ma oma  korilusretkedel spetsiaalselt kunagi läinud pole.  Kohapeal nautimise, mätta otsast söömise mari.    Nüüd küsimuste manu:      1. Minu jaoks on lapsepõlve maitse karvase-karvase karusmarja poolküps hapusus ja muulukate sulavmagus nauding - seda viimast oli alati jaopärast, vähe-vähe. Vanemate suvilas kasvanud karusmarjapõõsas on siiani täies ilus ja kunagi toon ka endale sealt võsu - tänapäeva kultuurtikrid on ju kõik raseeritud ja liigmagusad.  Muulukate kasvukohas laiutab praegu Muuga  sadam.    2. Maailma ajalugu enim muutnud viljade hulka paneksin kohe ja kõhklemata idamaised vürtsid. Tee otsimine nendeni põhjustas lugematul hulgal avastusi, vallutusi, sõdu.    3. Kolm blogijat, kolm blogijat...(tri banana, tri banana...)Vili ei pea ju alati inimese poolt söögiks tunnistatu olema?    Kader. Pihlakas, väravapuu. Hoiab kodu turvalisena ja laseb ka ilmalindudel varju saada.      Thela. Lehis. Meie kliimas natuke eksootlisena mõjuv iludus, pehme, aga siski okaspuu, okaspuu, aga siski pehme ja kui vaja, siis viskab käbiga.(lopsti!)      Voldemar-August. Kastan. Tema jutte on nii hea mõttes edasi veeretada, nagu kastanimuna oleks taskupõhjas näppude vahel - teate seda tunnet?      Muuseas, ma pole enam ammu trehvanud nägema laiema levukuga meemi kui see.  Hää asi!      Dixi