Aga nüüd pulmade juurde ka lõpuks! Kambja kiriku ees oli palju tuttavaid nägusid, keda polnud  ammu näinud ja veel rohkem võõraid nägusid. Suhe oli vist üks kahekümnele või midagi sellist. Ma alguses pelgasin, et väiksem, aga lõpuks leidsid kõik nõokad üksteist õnnelikult üles. Ma polnud kunagi varem kiriklikul laulatusel käinud ja viimane kord käisin kirikus refreraadi jaoks ainest otsimas, aga võimas oli küll. Ja Urmo teadis sellest kahtlaselt palju. Laulatusele järgnes pildistamine ja sai Hannesele ikka paar sõna ka öelda lõpuks (paaaalju sagimist oli tal). Siis tuli võimsalt pikk pulmarongkäik  ja sõideti pruudikoju (Kiidjärve oli see koht mu meelest). Lõpuks siis saime ka peopaika, mis oli selline… laagrihõnguline koht, aga ka pulmadeks väga sobilik. Kui pulmalipp vardasse tõmmati, hakkasime mina ja Urmo kohe plaani hauduma ning panime selle pihta enne kui pulmavana lipuvalvurid määratagi jõudis. Kiired poisid, eks ole, aga Urmo tahtis lippu tagasi anda, et valvuritel midagi valvata oleks, ent lipp oli meie peidukast juba omakorda pihta pandud ja mina täpselt ei saanudki aru kuidas, aga Urmo saadi  kätte ja tassiti valvurite poolt minema (vt alumine pilt, kus Urmo kandmisest viimast võtab). Ei ole kerge see ausa varga elu!