Minu mesiniku tee sai alguse 2009 kevadel, mesilased pesitsesid seina sees voodrilaua ja sisemise seina vahel olevas tühjas ruumis, kus oli ka natuke saepuru ja tõrvapappi, aga hästi palju kärgi oli seal.  Võtsin selle pere sealt välja, sest oli akna kõrval ja aken vajas vahetamist, paar päeva oli sülemi kast veel seal ja käes ta oligi, õhtul varem ettevalmistatud tarru pandud ja maja sein tihedalt kokku  löödud, pere toimetab oma tegemisi praegugi.  2009 juulis lendas teisele poole maja akna kõrvale veel üks pere, nägin ka nendega kurja vaeva, et kätte saada ja sain ka, panin ka selle pere tarru, õhtul sein uuesti tihedalt kokku tagasi ja tuju hea KAKS peret tasuta.  Nädal aega hiljem lendas samale aknale teisele poole uus sülem, mõtlesin mis seal ikka võtan ka selle alla ja sain ka selle kätte, panin tarru ja õhtul klopsisin teise poole seina tihedalt kokku.  Eelmine aasta sain ka 20 kilo kanti  mett, pered panin sügisel talvituma ja terve talve tuiskude aeg hoolitsesin, et lennuavad puhtad oleksid.Vaev aga tasus end ära, sest kõik kolm peret on elus ja toimetavad usinasti.  Varasemad kogemused mesilastega puudusid, praeguseks üht teist juba tean ja ootan uusi sülemeid.