Start - paaristõugetega minema ja kohe esimesel tõusunukil organiseeritakse kukkumine, pääsen mööda ja algab "oma grupi" otsing. Pidurdan  minu jaoks tundmatutel laskumistel ja korraldajate hoiatussildid ei sisenda ka julgust. Ilmselt pääsen tänu sellele nii mõnestki kukkumisest ja kokkuvõttes nihkun vaikselt ettepoole. Lausikul saab jälle hinge tõmmata ja pikkadele libisemistele keskenduda. Paraku pole pikka pidu - algavad lühikesed, kuid järsud tõusud-laskumised. Igal laugemal rajalõigul proovin hinge tõmmata ja käsi säästa. Tatt voolab ojadena. Möödun kiirelt alustanud tüdrukutest-naistest. Ümberingi vahelduvad samad näod - vahepeal mina  ette, siis jälle nemad. Laskumine-tõus küsimus. Esimese ringi viimased 5 km on päris karmide tõusudega - meenub, et kunagi sain siin Kõrvemaa rattamartoni viimastel km'tel haamri. Proovin tõuse meelde jätta järgmise ringi lõpetamiseks.