Ühiskonnas, kus uhkeldatakse avameelsuse ja julgusega, on vähk,  hoolimata paljude vaprate inimeste pingutustest, ikka veel sõna, millesse paljud inimesed suhtuvad ebauskliku hirmuga. Nad hoiduvad seda sõna tarvitamast, justkui võiks selle haiguse nimetamata jätmine haigust ennast rääkijast eemale hoida. Ja hoolimata sellest, et vähktõbi on surmaga lõppevate haiguste hulgas südame- ja vereringehaiguste järel teisel kohal, tabades läänemaailmas iga neljandat inimest, teame hämmastavalt vähe sellest, mida vähk endast õigupoolest kujutab, kuidas ta tekib ja kuidas selles olukorras  hakkama saada.