Mõned kommentaarid kommentaaridele.  *Lévinas on mu meelest hea alternatiiv eeskätt selles plaanis, et ta toob oma  arutlusse sisse mõõtme, mis IE-s täielikult puudub - eetika. IE peab ainsaks nõudeks üht - kuidas "mina"/"meie" saaks edasi kesta. Mis tingimustel ja milleks - sellel ta ei peatu. Minu jaoks on aga eeskätt see põhiküsimus.  *Olen väga nõus, et kogu see arutlus jääb veidi viljatuks, kuni sellesse ei astu teised poliitikud; mind paneb imestama ühtaegu nii see, et vana IL ei pea vajalikuks reageerida, nagu seegi, et SD ei kasuta võimalust, et oma seisukohti kaitsta.  *Meie vestlusring keskendus  teadlikult ennekõike IE ideelooliste eelduste eksplitseerimisele, ja seda mitte sooviga varustada artikkel puudunud allikaviidetega, vaid selleks, et näidata, kuidas selline mõtteviis, mida IE esindab, ülepea mõeldavaks on saanud. Ma olen tegelikult üsna kindel, et IE konkreetsed eeskujud on mujal ja lähemal (nagu kirjutab ka Vilja Kiisler Delfis, siis suur osa IE seisukohti pärinevad otse Anatoly Zimichevi teosest "Psühholoogia. Poliitika. Võitlus" (tlk. Toomas Kall, 2011)), ent needki, s.h. Zimichevi  seisukohad, poleks mõeldavad ilma Machiavelli, Fichte ja Nietzscheta.  *IE ei ole kuigi sidus ja selge tekst, mistap võimaldab ta üsna erinevaid tõlgendusi. Seda saab lugeda nii normatiivselt kui ka deskriptiivselt (nagu Tõnu Viik EPL-is märkis), nii hoiatavalt kui ka hirmutavalt (nagu Andres Adamson näib eespool eristavat). Minu jaoks polegi see aga esmatähtis, palju olulisem on see, et IE tõstis lauale teemad, millest eesti poliitikas pole seni avalikult tihatud rääkida, need arutlused on käinud pigem  ministeeriumite töötubades ja kinnistel seminaridel. Leian, et on tagumine aeg nende teemade üle arutada ka avalikkuses, et mitte ühel hetkel avastada, et vastu on võetud infojulgeoleku kaitsestrateegia vms dokument, mis sellised avalikud arutelud sootuks kriminaliseerib.