Teised mütoloogiliste tegelaste järgi nimetatud planeedid, mis on eesti keeles kodunenud, kannavad kauneid eestipäraseid nimesid, näiteks Veenus  (ladinapäraselt Venus), Saturn (ladinapäraselt mütoloogilise tegelasena Saturnus) jt. Kui räägime 1977.aastal avastatud taevakehast, on täpne kasutada nimekuju Chiron (astronoomialeksikon pakub häälduseks (hi:ron), kui mütoloogilisest kentaurist, siis Cheiron. Astroloogilisest uurimisobjektist kirjutades, võiksime aga kasutada nimekuju Heiron, kuna ta pole enam paljalt astronoomiline taevakeha ega üksnes mütoloogiline olend, vaid nii ühte kui teist ja veel tüki kolmandat. See oleks nii heironlik, kui ta oleks  mitu erinevat nimekuju sõltuvalt sellest, kas räägitakse astronomilisest objektist, mütoloogilisest kentaurist või astroloogilisest planeedist (asteroidist). Selle artikli koostajana eelistan aga kirjapildis kasutada Chironi varianti.      Kui Palomari observatooriumi astronoom Charlses Kowal 1. novembril 1977. aastal võrdles omavahel kahel järjestikusel ööl 1,22 meetrise Schmidti teleskoobiga tehtud Jäära tähtkuju ühe ala fotosid, siis leidis ta tähesarnase objekti jälje, mis ööpäevaga oli  liikunud 3 kaareminutit. Tema liikumiskiirus tähtede suhtes oli tavatult aeglane. See jäi kolm korda alla Jupiteri kaugusel liikuvate asteroidide nurkkiirustele. Liikumine oli tüüpiline Uraani kaugusel liikuvale objektile. Et Uraani kaugusel asuvaid asteroide sellal ei tuntud, siis äratas Kowali veidralt aeglase liikumisega objekt kohe astronoomide tähelepanu. Esialgne tähis oli 1977UB. Täiendavad uurimused, arvutused lubasid juba paar kuud hiljem anda täpse orbiidi. Uus objekt osutuski kaugelolevaks. Tema  tiirlemisperioodiks ümber Päikese tuli 50,68 aastat, orbiidi kalle ekliptika suhtes on 6,7 kraadi. Orbit on mõõdukalt ekstsentriline, ebapüsiv, periheelis on ta Päikesest 8,54 a.ü.(1 a.ü. = 149,6 milj.km) ja afeelis 18,88 a.ü. kaugusel. Enamuse ajast liigub ta Saturni ja Uraani orbiitide vahel. Avastaja ettepanekul pandi talle nimeks Chiron ja registrinumbri sai 2060.    Astronoomiliselt on Chiron kõige laiemast kohast 170 +/- 20 km läbimõõduga komeedilaadne objekt.Tänini pole astronoomid ühisele  seisukohale jõudnud, kas see keskmise eesti kartuli moodi lopergune taevakeha on asteroid, läbipõlenud komeet või planetoid. Selge on aga see, et Chironi orbit kulgeb väljavenitatuna Saturni ja Uraani vahel. Neid objekte, mille orbiit kulgeb Saturni ja Neptuuni vahel, nimetatakse kentaurideks. Seega on ka astronoomia-Chiron kentaur. 1988-ndast aastast läks Chironi jälgimine huvitavamaks, tema heledus hakkas kasvama oodatust kiiremini, aasta lõpuks oli Chiron asteroidide heledusseaduse põhjal prognoositust  terve tähesuuruse (2,5 korda) võrra heledam. Ükski tuntud väikeplaneet polnud kunagi niiviisi käitunud. Lihtsaim seletus vaadeldule oli see, et Chiron pole asteroid, vaid ikkagi komeet. 1988.a. jõudis väikekeha sellisele kaugusele Päikesest, et tema pinda kattev jää hakkas temperatuuri tõustes sublimeeruma ja tahke tuuma ümber moodustus jääosakeste ja tolmu pilv.