Vegetatiivne seisund võib olla eriline TEADVUSETA seisund, mis sarnaselt teadvuslikule seisundile sellise ajaviivisega tingitud seose kujundada laseb. See, et üldnarkoosi puhul niisugust tingitud seost ei teki ei pruugi tähendada, et vegetatiivne seisund on teadvuslik seisund. Reflekside tekkimisele või mittetekkimisele mõjub kümneid ja sadu tegureid, mis võivad toimida erinevalt vegetatiivse seisundi ja üldnarkoosi võrdluses. (Pealegi on vegetatiivse seisundi diagnoosimisel/hindamisel alati ka vigu  tehtud.) Huvitav töö, aga skepsisele liiga palju ruumi jättev. Võib-olla kõige realistlikum seos õhujoa-pilgutuse refleksi ja teadvuseseisundi vahel võiks peituda sellises tõlgenduses, kus teadvusseisund tähendab teatud minimaalse ajavahemiku jooksul kestvat teadlikkust ümbruse stiimulitest (ja iseendast?); kui see aeg on liiga lühike ja selle sisu liiga fragmentaarne (st väga lühike teadvustamise-episood, milles esinevad vaid lihtsad üksikärritajad), siis selle sisu ei integreeru järgnevate sisudega ja ei  kinnistu ka eksplitsiitsesse mällu. See tähendab, et mõningane refleksi tekkimine vegetatiivses seisundis võiks olla vahendatud nende harvade liiga lühikeste teadvuse episoodide kaudu, mida ei mäletata ja mida ei integreerita ajas teadvusvoo pidevasse kangasse. Seega oleks vastus umbes selline: ühe teadvuse definitsiooni järgi on vegetatiivses seisundis isikud ajutisteks hetkedeks teadvusel väga piiratud hulgast ärritajatest, mille nad kiiresti unustavad ja millest nad ei ole võimelised aru andma ja seega on  kõneallolev "lakmustest" teadvusetest; teise teadvuse definitsiooni järgi - kuna teadvus eeldab sellise seisundi mäletamist ja raporteerimisvõimet - vegetatiivses seisundis isik niisuguse "lakmustesti" õnnestumise puhul teadvusel siiski ei ole.