Kui Julianus suri, viibisid tema kõrval neli meest: ihuarst ja usaldusisik Oreibasios, sõber, Ida-Rooma riigi prefekt Salutius Secundus, kes oli käinud koos Julianusega ametireisidel Gallias, ja filosoofid Maximus ja Priscus. Surivoodil jõudis keiser  küsida oma rahandusministri Anatoliuse kohta. Ta teadis, et peab surema, ja tahtis määrata inimese, kes täidab ta viimase tahteavalduse. Kuuldes, et Anatolius oli lahingus langenud, leidis keiser jõudu ministri leinamiseks.