Florence Foster Jenkins on naine, kellel pole grammigi laulu häält, aga ometi käitub kui diiva, kellel on kõigutamatu usk oma  "säravasse" laulukarjääri. On neid, kellele tema laul meeldib, kuid on ka neid, kes paneks käe ette igale tema ettevõtmisele. Kuid kõigest hoolimata usub Florence endasse, oma andesse ja sellesse, et ühel päeval laulab ta suurel laval täis saalile.    Lihtne ja nauditav komöödia, mille moraal on see, et kui on unistus, siis tuleb sellesse ka uskuda, sest ainult nii võib pelgalt unistusest saada tegelikkus. Väga meeldejääv roll Ita Everilt, kelle nooruslikku sära jätkus laval praktiliselt kõikjale. Samuti  tuleb kiita ka näitlejate valikut, kuna Uuspõld, Kangur, Kaljuste ja Ever moodustavad laval perfektse koosluse, mida on ainult lust vaadata.