Alustan sellega, et vaatamata pealkirjale olen ma loomulikult Eesti Rahva Muuseumi ehituse toetaja. Kuid antud projekt mida planeeritakse Raadile ja mille hinnaks pidi esialgselt kujunema pool miljardit krooni (tänaseks üle 700 miljoni) on taas üks meie kultuuripoliitika mõttetumaid ja rumalamaid suurusehullustusi üldse. Kordan, et küsimus ei ole mitte idees ja vajaduses, see on niigi selge, vaid eelkõige rajatise mahus, rahas ja asukohas. Kas me ikka peame endale  kindlasti eeskujuks võtma Põhja-Korea või teiste, juba langenud diktatuuride kolossumid ja püramiidid.    Selle taustal näib, et valitsus ja seal kultuuriga tegelevad inimesed on sedavõrd kultuurikauged, et nad lihtsalt ei julge sellele lollusele "ei" öelda, kartes ise lolliks jääda, peljates, et neid peetakse seega kultuurivaenulikeks. Kohati on tunne, et ERMi projektiga annab lihtsalt ja probleemivabalt näidata kuivõrd eesti riik on kultuurisõbralik, kulutades monstrumitele hiigelsummasid  (tegelikult loopides raha kurat teab kuhu ja mille peale) sest on ju ERM sedavõrd "pehme" ja pretensioonitu projekt mida ei ole aga teatri, kustnike, orkestri, filmi jne toetamine. Kuna nende rahastamisel kisub ikka ja jälle intriigideks ning süüdistused kellegegi eelistamises on antud ringkonnas inimestesse algosakestena sisse kodeeritud.    Enne järgmist lõiku Karl Barhti lause:"Kas me saame võrrelda omavahel pühpäevast Jumalateenistust ja jalgpalli MM-i valikmängu". Ega ei saagi. Nii ei ole ka muuseum  koht kuhu tormaksid tuhanded ja tuhanded inimestehordid ja seda polegi vaja. Ma ei halvusta kindlasti kultuuriobjekte millel puudub suurem publikumenu, kuid lausraiskamist ja rumalust ei maksaks ka siiski toota ja toetada. Rääkides KUMU-st, selle külastatvusest ja asukohast on meil halb eeskuju kõigiti olemas.  Kellegile pole saladus, et kunstnikud EI OLE suuremas vaimustuses teha seal oma personaalnäitus. Mitte KUMUs kuna seal ei käi keegi. Kui kunstnik saab aastas ühes eesti suuremas linnas üles  panna parimal juhul kaks näitust, siis tahetakse selleks ka ruume kus oleks külastajad ja seda ka pärast avatseremooniat. Töötasin aastaid KUMU vahetus läheduses ja pean tunnistama, et peale mõne bussiga kohale tassitud turisti… Nimelt tassitud… (ma tean, ma olen kohutavalt ebaõiglane - tõepoolest - paar äraeksinud kohalikku leiavad ka sissepääsu üles + ajalehtede kultuuritoimetajad ja OP)    Ma loodan, et tulevikus tekib Tallinna kesklinna "hiilivalt" KUMU 2 kuid mida ette võtta originaaliga?  Kui teravaks minna siis meenutab praegune KUMU olemuselt avarii läbielanud tuumajaama millest ei saada nüüd ega ka tulevikus üle ega ümber. Sarnast saatust ennustan ka antud projekti raames Eesti Rahva Muuseumile. Ja kui rääkida EU rahastamisest siis meenutame me seda toetust taodeledes kaudselt aprillirahutuste märatsejaid/vargadi - stiilis - kui saab siis võta, võta nii palju kui võimalik, kraba, kas on otstarbekas või pole. Samas oleks märksa mõistlikum ja realistlikum ehitada Eesti Rahva Muuseum 2/3  väiksem, vahetada seal ekspositsiooni. Loomulikult on Eesti Rahva Muuseum ka haridusprojekt kuid ega iga hobuseraud, vankriratas, puulusikas või potikild ei vaja endale eraldi statsionaarset, igavesti talle broneeritud vitriini.    Samas kiratseb Eesti elav kultuur, see kultuur mida me täna loome ja eelkõige loojad - inimesed. Kunstnikud, kirjanikud, näitlejad, muusikud, orkestrandid, rahvusooper jne jne. Kuid, ei, meile on tähtsam monstrum(id), selle ülalpidamine, ikka selleks, et päevas paar  bussitäit kohale veetud külastajaid saaksid hoone (mille katusele võib lennuki maandada) pompöösusest kirgastuda ja hulluks minna.    PS. Ma ei heida siin midagi ette hoone projekteerijatele. Ma pole arhitekt ja kui mulle antakse ette üks või teine tellimus, sellises ja sellises mahus siis ma loomulikult teengi ta nendes suurustes (rahaliselt, pinnalt jne). Sõna "monstrum" ei tähenda eelnevas kontekstis hoone esteetilist väljanägemist. Selle koha pealt ma sõna võtta ei tihka...    PS. sorry, ennist näpukas, mitte miljaridt vaid miljonit