Otsustasime siis, et Rucola sobib ka ja lapsed said kenasti ühe suure pizza jagamisega hakkama. Noh kui sinnamaani oli päev veerenud suhteliselt nagu hernes, siis mingi hetk ikka pidi tulema väike aste, mis herne põrkama paneb. Meie peres pole selleks üldse mitte midagi vaja ja enne autosse minekut otsustas Liisu, et ta siiski ei lähe autosse. Kui ma viitsin, siis ma suudan kenasti selliseid olukordi lahendada, aga  mõnikord lihtsalt ei viitsi ja nii siis sai jonniv Liisu uuesti kohviku külastajate silme all autost välja tõstetud, sest mul kannatus mõttetu jonni suhtes on suht lühike :). Noh nägi see ikka umbes niimoodi välja, et möödakäivad inimesed oleks saanud kenasti pead raputada, et appi milline ema või siis milline kasvatamatu laps…Kalle sai siis seekordse au suhteid korraldada ja kui me juba lillepoes teistel autodel liikumist takistasime, siis veeres Liisu naerdes käruga mööda parkimisplatsi ringi.