Tooksin esile vaid  selle, et püha toiminguna ajalugu ei etelda, vaid osavõtjate jaoks toimuvad sündmused tõeliselt, s.t. ajalugu ei mängita ega korrata, ajakategooriat ei tunnistatagi. Võrdpildina tuleb pähe elukeskkonna jooksev korrastus ning (taas)ülesehitus. Seda kaemust kinnitab ka põhjahantide juures kuuldud ütlus, et selle maailma lõpp saabub varsti, kuna "suurte karupeiede" läbiviimise traditsioon on sissetungijate poolt lämmatatud. Ühel või teisel moel võib see nägemus isegi õigustatud olla, eriti kui näha karupeiedes  kollektiivse mälu vormi (viimase kohta vt Lotman 1999: 79-82).