Olen natuke murelik ning mulle tundub, et ma pole oma muredega  üksi. Murelikke nägusid on mujalgi näha olnud. Valimised on lähenemas ning kahjuks räägivad vähesed neist, keda poleks häbi valida, jutuajamistes on rõhuasetud selgelt ebasoosingus kandidaatidel, keda saab suurema pingutuseta kiruda. Ei sobi üks, ei sobi teine. Vigade ja puudujääkide loetelu on aukartustäratav, plusspool jäetakse kõrvale. Kahjuks tundub mulle, et inimesed ei tee seda lihtsalt kibestumusest või eestlaste kurikuulsast kiuslikkusest, vaid nad tõesti ei oskagi enam poliitikutest hästi mõelda.  Eestis on tegelikult head ka, aga vähemalt poliitika osas eelistatakse negatiivsele keskenduda. Õnneks seisab meie poliitikute ansambel enda eest ise ning kiidusõnu pillutakse nii uksest kui aknast (sekka loomulikult ka mõnus doos vastaste mustamist). Eks see olegi poliitika, must mäng, sest võim teadagi ei too inimestes nende parimaid omadusi välja, pigem vastupidi. Minu ema ütles juba mõni aeg tagasi, et tema ilmselt ei lähe valima, sest tal pole kedagi valida. Ilusaid asju lubavad kõik, kuid tegusid ei  järgne ning pärast tekib tahes-tahtmata tunne, et oled suutnud lasta end valimiskasti juures haneks tõmmata (jälle). Mina ise usun ausalt seda, et valida tuleks, sest oma riigi eest vastutame me ju ise. Võib kas või kohale minna ja sedeli rikkumisega oma protesti näidata (mida plaanib nt Mihkel Raud), vähemalt pole see tumm kodus istumine ja virisemine. Eks valimised näitavad, palju on neid, kel tõesti ongi villand saanud.  Hiljuti tuldi välja sellise põneva vidinaga nagu valijakompass. Praeguseks on  juba ligi 30 000 inimest oma tulemuse kätte saanud, seega huvi paistab olevat. Tulemused mulle üllatust ei pakkunud, rohkem kinnitasid minu varasemaid arvamusi. Olen kuulnud, et mõni on peaaegu šoki saanud, avastades, et valijakompassi meelest sobib talle kõige paremini Keskerakond. Seda, et olen hingelt pigem sotsiaaldemokraat, olen juba mõnda aega mõistnud ning kui S. Mikser (kes on minu meelest väga tark inimene) SDE esimeheks sai, lootsin tõesti, et erakonna jaoks saabub uus algus. Loosung jõudiski pärale, kuid kahjuks mina selle taga sisu ei näe. Ja nende valmisnimekirja vaadates ei suutnud ma uskuda, et nt 30. kohal on Liina Vahter (no tõesti). Ei, tegu on sümpaatse inimesega, aga see ei tee temast automaatselt poliitikut. Järelikult järjekordne peibutuspart. Kas SDEle poleks nende uue alguse puhul olnud kasulikum pigem rõhuda sellele, et nende valimisnimekirjast ei vaata vastu ühikarotte ja muid "staare" (vähemalt oleks saanud teistest erakondest tõesti eristuda).  Hetkeseis on igatahes  niisugune, et sedeli rikkumise plaan tundub üsna ahvatlev.      Midagi lõbusamat ka siia lõpetuseks