Ökoloogilise mõtlemise ajastu algas 1960ndate lõpus. 1979. aastal Tiit Randla koostanud "Jahimehe käsiraamatus" kirjutas Mati Kaal, et kuigi 1970ndail oli meil ilveseid sama palju kui hunte, ei tekitanud nad majandusele kahju. Vahel kipub ilves murdma rohkem saaki, kui jaksab korraga ära süüa, sest mitte kõik jahipäevad ei ole nii viljakad, pealegi on ilveste elupaikades ka sõraliste arv väga suur. Mati Kaal kinnitas, et ilves ei hüppa mitte kunagi puu otsast ohvrile selga, ent samas jagas raudade seadmise õpetust: kuna erinevalt hundist ei ole ilves pelglik võõraste lõhnade suhtes, et tule raudu enne kasutamist keeta.