Alguses tundub, et igasugune erinevus nende katsetingimuste (teadvustas vs. ei teadvustanud vahel) peegeldabki ajuprotsesse, mis on tarvilikud teadvustamise jaoks. See ei pruugi aga nii olla.  Näiteks osades töödes kasutatakse nende kahe erineva tingimuse (teadvustas vs. mitte) loomiseks objektiivseid erinevuseid katseparadigmas - näiteks järgneb mitteteadvustamise tingimustes eesmärkobjektidele tugev maskeeriv stiimul, mida teadvustamise tingimustes pole või mis on nõrgem (Melloni jt., 2007; Gaillard jt., 2009). Nüüd erinevad need tingimused küll tõepoolest selles suhtes, et ühes teadvustatakse ja teises mitte, kuid mitte ainult selles suhtes - tingimused on ju erinevad ka objektiivselt. Kui ühes tingimuses on tugevam maskeeriv stiimul ja teises nõrgem, siis see on ju selge erinevus, mis võib muuta ka ajumustreid. (Üldjuhul seda ka teatakse ja võetakse ka arvesse - üritatakse hiljem lahutada erineva maskeeriva stiimuli poolt tekitatav erinev ajuaktiivsus, kuid muidugi teeb selline "lahutusprotsess" üsna mitu üsna tobedat eeldust selle kohta, kuidas aju töötab ja teadvustatud kogemus tekib.)