ma arvan, et ma ei liialda, kui ütlen, et pealtvaatajad-osavõtjad jäid mu kokanduslike saavutustega üsna rahule. teatud hetkel oli tuba täis ägisevaid sõpru - minu lemmikvaatepilt-kuuldemäng. ja inimesed mu ümber  hakkavad vaikselt aru saama, et lisaks heale muusikale ja veidratele ehetele ja raamatutele ja filmidele jumaldan ma ka erinevaid köögiaksessuaare. seekord oli saagiks kaks sidrunipressi ja jäätisemasin. helenil on vist kusagil olemas pildid, kuidas ekstaatiline keiu kingipakki lahti rebib, kuna juures olnud kaart oli juba üsna ühemõtteliselt otsene ega jätnud palju interpretatsioonivõimalusi. aitäh, sõbrad! (vahepalana tasub ära märkida, et kui mu kallis vennatütar mu uuest kodumasinast kuulis, lõi ta  rusika lauale ning kuulutas, et nüüd peab KOHE tädi keiule külla minema.) no muidugi väike aga on ka kogu asja juures - nimelt pean ma lootma jääma oma naabrite heasoovlikkusele ja suurele sügavkülmale, kuna minu omal jääb umbes-täpselt viis millimeetrit kõrgusest puudu, et too krempel sisse ära mahuks. samas arvan ma, et kui ma just iga päev nende ukse taha ei ilmu, siis ehk mängib välja küll.