Oma südames tahaksin ma tegelikult praegu Heinrich Böllist kirjutada, kuna pärast paariaastast hoovõttu olen lõpuks kaks ta teost läbi lugenud ja kolmas on pooleli ning ma olen täiesti vasikavaimustuses! Paraku pole selleks hetkel õiget meeleolu, kuid ehk õnnestub Böll ette võtta pärast ta suurteose "Grupipilt daamiga" lõpetamist. Õnneks on hetkel põhjust taasvaimustuda Paul Aristest, kuna ligi kuu aega tagasi ilmus "Eesti mõtteloo" sarjas artiklikogumik "Sõnalaenulõbu", mis koondab akadeemik  Ariste töid sõnade päritolu selgitamise vallast. Teose 559-lt leheküljelt leiab üle 60 artikli (olgugi, et Ariste jaoks oli etümologiseerimine vaid "muu töö kõrvaliseks lõdvestushüppeks" (lk 9)), mis käsitlevad nii laen- kui murdesõnu, sekka veel koha- ja pärisnimesid. Kuna tutvustatavad sõnad on eesti keelde tulnud nii alam- kui ülemsaksa, heebrea, rootsi, eestirootsi, vene, läti ja mustlaste keelest, lisaks teistest soome-ugri keeltest ja Eesti (või eesti?) murretest, siis võite ette kujutada, kui eepiline  ja mitmekülgselt kihiline kultuurikompott sellest kokku tuleb.