Soolod  1. Virgo Karu 2:01:55.5  2. Rego Tohvrel 2:03:08.3  3. Ville Toivonen 2:03:54.2    Paarid  1. Andrei Gristsenko / Rain Lond 2:11:29.3  2. Sami Tervakari / Olli Himanen 2:14:22.7  3. Urmas Lõiv / Jaanus Tiivoja 2:18:27.9    Segapaarid  1. Jaanika Käes / Aivar Soots 2:51:05.2  2. Sirli Viir / Raul Leeduks 2:57:17.6  3. Ingrida Smite / Martins Lasmanis 3:53:10.7    Naispaarid  1. Nina Koponen / Lissu Pitkänen 2:55:51.4  2. Ethel Ansip / Eve Laas 3:25:41.0    Naissoolo  Marika Sepp 3:21:27.0     velo clubbers 'i seis peale esimest päeva on alljärgnev  Riho 2:15:41.9 (soolo 16.)  Taikki 2:16:34.3 (soolo 18.)  Peeter 2:18:30.9 (soolo 20.)  Ailar 2:32:59.4 (soolo 35.)  Margus 2:35:26.8 (soolo 37.)  Erik 3:15:48.6 (soolo 48.)    Taikki: Proloog - vastupidiselt Margusele, meeldis mulle eelmine variant rohkem. Ei olnud jõudu-tahtmist-mida-iganes-vaja-on tugevaks mäkke üles sõiduks. Samas koht kõige hullem polnud.  Õhtuse etapi alguses üritasin esiotsa meeste pundil kruusal järel püsida, mõtlesin, et vähemasti proovin ja näis, kaua kestab. Ei õnnestunud, vaikselt libisesid eest. Taevatrepi otsas jõudsin järgi Rõuge meestele, siis ikaldusin natuke ja nad said laskumisega edu sisse. See sai saatuslikuks. Algas pikk, ca 11km allamäge ots. Samas oli ka natuke asfalti, kus puhus "meeldiv" vastutuul. Sellega ma ennast ära küpsetasin üritades Rõuge omadele sappa saada.  Suts enne järve äärde laskumist nägin 5-6 meest (Riho sealhulgas) tornaado sarnase kiirusega lähenemas. Lasin kenasti nad mööda, aga sabast kinni võtta ei jõudnud. Eelviimasele tõusule oli keegi ka kohalikud krambipoisid mind kimbutama jätnud, õnneks väikese võitluse tagajärjel nad alistusid.    Margus: Rõuge Tuur, minu jaoks siis juba 5., on suhtkoht kindel märge hooaja kalendris. Isegi siis kui vorm ei ole võib-olla parim sellise ürituse jaoks. Ja seekordse puhul on tõesti vorm vist läbi aegade kehveim selle ürituse kontekstis. Aga pole hullu, tapab tempo mitte rada.  Proloogiga võib üldiselt rahule jääda, uuendatud rada mulle sobis, kuivõrd ronida on suts lihtsam kui tehnilisel tempoga nikerdada. Kokkuvõttes oli ikkagi veremaitse suus ja pulss punases.  1. etapi puhul oli eesmärk võtta asja pigem rahulikult, kuivõrd kaks päeva veel ees ja selge ettekujutus võimekusest puudub. Mõeldud-tehtud, metsas rahulikult, tõusud granny'ga ja laskumistel tirri. Toimis, lõpuks oli tunne norm, igatahes mitte süsi.  Homme siis ronime igale poole nii 62 km eest ja üritame rõõmsana tagasi tulla. Kuivõrd hetkel lödistab (Võrus) korralikult vihma, siis on oodata libedat ja mudast sõitu. Pole viga, ei midagi senikogematut.