Vampiiriks moondumist võiks loogiliselt pidada süütuse kaotamise sümboliks, kuid ei! Raamatu autoril on selle jaoks varuks üllatus - Bella jääb rasedaks ja vampiiristumine on seotud hoopis sünnitusega - koos lapsega sünnib ka ema uuesti. Samas ei ole ema-lapse suhtele hiljem enam sügavamat sisu antud, sest on kiire valmistuda sõjaks ja Jacob paneb tütrekesele ka kohe käpa peale. See on muidugi  superhuumor, et Bellast saab hoopis Jacobi ämm! Võib-olla see lapsesaamise teema oli tõesti liiast kogu raamatu ülejäänud romantikaga võrreldes ja mingi moraliseeriv varjund tuli sisse - ei saa midagi hakata vampiiriks kui süda lustib, enne tuleb ikka täita igale naisele kohustuslik emaroll. Või siis hirmutada noori lugejaid, et seks=laps (jah! isegi siis, kui kutt väidab, et ta on vampiir). Mina kui pro choice seisukoha kandja, ei saa siinkohal tegelikult ka märkimata jätta, et kas tõesti oli vaja see raseduse ja sünnituse osa teha niivõrd dramaatiliseks? Laps, kes ennast ema kõhust ise välja närib? Laps, kes sünnitusel murrab ema selgroo ja tegelikult jätab Bellale valiku kas surra või jätkata vampiirina. Mitte aga enam teha valikut elada inimesena.