Edinburghi ülikooli ning Queenslandi meditsiiniuuringute instituudi uurijate poolt läbi viidud ja identseid ning mitteidentseid kaksikuid hõlmanud teaduslik uuring näitab, et see, kui õnnelikuna me end läbi elu tunneme, oleneb suuresti sellest, millise geenikombinatsiooniga me ilmale tulime.  Teadlased väidavad ajakirjas Psychological Science, et geenid määravad ära laias laastus poole õnnelikuks olemiseks vajalikest iseloomuomadustest ning teise poole panevad paika elustiil, tööalane edukus ning isiklikud suhted.  Eri tüüpi kaksikuid hõlmavate uuringute põhimõte on lihtne - kuna identsed kaksikud on geneetiliselt identsed ning tavalised kaksikud ei ole, on kahe uuritava grupi tulemusi võrreldes võimalik kindlaks teha, kui suuresti mõjutab teatud tüüpi iseloomuomadusi  geneetika.  Antud juhul otsiti mõlemast võrdlusgrupist inimesi, kellele tehtud iseloomuuuringu kohaselt nad ei muretse eriti ning on seltsivad ja kohusetundlikud.  Kõik need kolm iseloomujoont on erinevates varasemates teaduslikes uuringutes seostatud üldise õnnetunde ning õnnelikkusega.  Identsete ja mitteidentsete kaksikute uuringuandmete erinevus näitab teadlaste kinnitusel, et need iseloomujooned on 50% ulatuses mõjutatud inimese geneetilise ülesehituse poolt.  Uurimistööd juhtinud  Alexander Weiss märkis, et "õnnegeenid" siiski ei taga, et inimene tunneb end tõepoolest õnnelikuna, ent reeglina on tuvastatud geenikombinatsiooniga inimesed eluga siiski enam rahul ka rasketel aegadel.  Paljudes teaduslikes uuringutes on leitud, et inimese iseloom mõjutab otseselt ka tema füüsilist tervist.  Näiteks möödunud aastal ajakirjas Arhives of Internal Medicine tutvustatud Michigani ülikooli teadurite uurimistööst ilmnes, et küüniline ellusuhtumine suurendab olulisel määral ränkadesse südametõbedesse haigestumise riski.  6814 inimese tervisenäitajate analüüsi käigus ilmnes, et küünikutel esineb organismis toimuvatele põletikustele protsessidele viitavaid ning südametervise alarmnäitajaks loetavaid kõrgeid fibrinogeeni, C-reaktiivse valgu ja interleukiin-6 tasemeid vereproovis keskmisest oluliselt sagedamini.  Mõningase üllatusena selgus, et ülalnimetatud markerite osas esineb künismi puhul koguni selgem seos, kui näiteks kroonilise stressi ja depressiooni puhul.  Ajakirja Archives of General Psychiatry 2006. aasta novembrinumbris tutvustatud, 999 inimest hõlmanud ja üheksa aastat kestnud uuringust selgus aga, et end jälgimisperioodi alguses suurimateks optimistideks tunnistanud 65-85 aastased mehed-naised surid 9 aasta vältel end suurteks pessimistideks kuulutanutega võrreldes südame-veresoonkonnatõbedesse ning ka kõigil muudel põhjustel oluliselt harvemini.  Optimistide surmarisk oli pessimistidega võrreldes meeste ja naiste puhul madalam vastavalt 23% ja 55%.    Vaata ka: