Ilma pikema keerutamiseta võib öelda, et teadlastel õnnestus tõepoolest näidata, et osad vegetatiivses seisundis patsiendid läbivad teadvuse testi. Konkreetsemalt: osade vegetatiivses seisundis patsientide puhul võib mõõta silmapilgutusega seonduvat silmalihaste aktiivsust tingitud refleksina helile, mis treeningu jooksul eelnes pool sekundit silmapilgutust tekitavale õhuvoolule. Kuna eelnevalt on näidatud, et selline seos saab tekkida vaid siis, kui katseisik on seosest teadlik, siis võibki järeldada, et need patsiendid pidid vähemalt mingil määral teadvusel olema. Silmapilgutus oli küll nõrgem kui teadvusel kontrollisikute puhul, kuid üldnarkoosi all olevad isikud sarnast reaktsiooni ei näidanud. Lisaks ennustas tingitud reaktsiooni õppimine 86% täpsusega, kas patsient näitas järgneva poole aasta kuni kahe aasta jooksul paranemismärke või ei. Seega võiks see test tõepoolest olla praktiliselt oluline iga sarnase patsiendi ja ta omaste jaoks.