Balti eraseaduse järgi oli kirikumõis eraldi mõisaliik, kus ei tohtinud viina põletada ega kõrtse pidada, maad rentida rohkem kui 12 aastaks ega pantida ja võlgu võtta selle maa peale. Majanduslikult hädalisemad pastorid võtsid endale maavalitseja, kes neid asju korraldasid.