Seegi pilt sai hoopis midagi muud kui esimene mõte tuli ja hulk visandeid olla tahtsid... Püüdsin nimelt joonistada hirmuäratavat  klouni ja nutust pisipoissi. Siis tuli teine mõte (mis näha allpool) ja seejärel meenusid vanamoodsad jõujuurikad.    Olen seda pilti mitmeid kordi timminud, korjasin ära gradiendid, lisasin heledama alad ja siis lõpuks jätsin värvid üldse ära. Vahepeal proovisin ka arvutiga kontuuris ülakeha kallutada, aga see oleks vajanud täielikku ümberjoonistust.    Ja veel -  lisapilt , mis tegelikult ju tüki parem kui too esimesena postitatu... Karufotode  uurimine ja dünaamilise poosi visandamine võtsid hulgaliselt aega, kuid Pentelijoon ise sai paberile ilmselt paari minutiga. Niiviisi on see ka ainus minu blogipilt, mille kontuuri pole digitaalselt mingilgi moel korrigeeritud. Seotud on see minu enda elu ainsa tsirkuse-kogemusega kaugest kadunund minevikust, kus Eesti väikelinna kultuurimaja laval ka karusid väntsutati: