Kuid nõudlus lina järele ei kestnud igavesti; Bielefeld tegi läbi muutuse kaubanduslinnast tööstuslinnaks. See peegeldus ka linnapildis: rajati uued elamukvartalid neile iseloomulike kahe- ja kolmekorruseliste majadega. Linna esindushooned, nagu uus raekoda, baroki- ja juugendielementidega kujundatud teater, renessansimotiividega ehitud postkontor, juugendstiilis raudteejaam ja tänu  kõrgele kuplile kaugele nähtav sünagoog, rajati sajandivahetusele järgnenud aastail Sama sajandi lõpus ehitatud kunstihoone, linnahall, Siiditikkijate hall, ajaloomuuseum ja Huelsmanni muuseum Ravensbergi pargis muutsid linna arhitektuurset nägu lühikese aja jooksul jälle olulisel määral ja elavdasid märgatavalt kultuurielu. 1969. aastast peale on Bielefeld ka ülikoolilinn. Läänes, Teutoburgi metsa servas, on kõik teaduskonnad paigutatud ühe katuse alla. Keskne kohtumispaik ja arhitektuurne vaatamisväärsus on  300 meetri pikkune Suur hall.