Kuna valmistan pikeetehnikas mööblikangast, mis ise on üleni naturaalne, siis oli ahvatlus pakkuda samas võtmes ka pehmet mööblit.  Olen märganud, et hinnatakse enam päevi näinud tigudiivanit, mille kangas narmendab ja millest merihein välja turritab, kui vana välja pudeneva poroloniga pehmet mööblit.  Olles ise suur vana mööbli austaja renoveeriksin pigem kogu oma kodus leiduva mööbli kui ostaksin uue. Vana mööblit on lihtne taastada, kuna pehme mööbli  karkassid on täispuidust ja neid on lihtne asendada või parandad.  Sama lugu on ka kõva mööbliga, mis vanasti valmistati kas täispuidust või tislerikilbist (puitsõrestik, mis on mõlemalt poolt vineeriga kaetud, ning viimistluseks spoonitud või värvitud).  Ma ei suuda ette kujutadagi tänapaevase mdf- ja saepuruplaadist mööbli taastamist viiekümne aasta pärast. Ilmselt suurt osa praegu loodavast mööblist selleks ajaks säilinud ei ole. Ajalukku jääb vaid märsõna - tarbimisühiskond.