Saksamaalt leitud 46-sentimeetrine fossiilne sõrg võis avastuse teinud teadlaste kinnitusel kunagi kuuluda ligikaudu 2,5 meetri pikkusele mereskorpionile.  Uurijate sõnul on antud artropood enam kui 30 sentimeetri võrra pikem kui senileituist kõige pirakam sama liigi esindaja.  Saksamaal kivimurrust avastatud sõrga uurinud Simon Braddy ja ta kolleegid Bristoli ülikoolist tegid kindlaks, et tegemist on ligikaudu 390 miljoni aasta eest elanud Jaekelopterus rhenaniae jäsemega.  Üldiselt arvatakse, et J. rhenaniae kasutas oma sõrgu haaramaks kinni mööda ujuvatest kaladest ja muudest olenditest, kelle ta ta seejärel pintslisse pistis.  Kansase ülikooli uurija Paul Seldeni sõnul oli tegemist oma aja ühe kõige ohtlikuma kiskjaga.  Taoliste olendite sõrad lagunevad oluliselt aeglasemalt, kui muud kehaosad - Braddy selgitas ajakirjas Biology Letters, et artropoodide keha on üldiselt väga õhuke ning seetõttu leiavad teadlased tavaliselt vaid fossiiliseerunud sõrgu.    Seetõttu tuli uurijatel antud J. rhenaniae isendi mõõtmed kindlaks määrata hinnanguliselt sõra suuruse põhjal.  Tavaliselt hindavad eksperdid  mereskorpionide suurust võttes aluseks mõned üksikud kivistunud kujul tervikuna säilinud isendid, ent Braddy hinnangul võib sel viisil olendite kehamõõtmeid pisut ülehinnata.  Tavakalkulatsioonide kohaselt kuulus leitud sõrg J. rhenaniae isendile pikkusega 2,6 meetrit, ent Braddy töörühm eelistab konservatiivsemat hinnangut - pisut alla 2,5 meetri.  Tõenäoliselt veekogudes ja soistel aladel elanud J. rhenaniae kuulub artropoodide hõimkonda, keda iseloomustavad lülidest koosnev keha ning lülilised jalad.  Mõnede paleontoloogide hinnangul kujutab ammu välja surnud J. rhenaniae enesest tänapäevaste maismaal elavate skorpionite kauget eellast, ent teised eksperdid peavad teda evolutsioonilise tupiku tüüpiliseks näiteks.  Braddy märkis, et pikim tänapäeval elav skorpion on 30-sentimeetrine ja see näitab ilmekalt, millise tohutu elukaga J. rhenaniae näol tegemist oli.  J. rhenaniae eluajal oli Maa atmosfääri hapnikusisaldus praegusest märkimisväärselt kõrgem ja suuremakasvulisi putuktoidulisi kiskjaid oli vähe, mistõttu elasid tol ajal meie planeedil tänapäeva mõistes suisa hiiglaslikud putukad ja teised selgrootud.    Vaata ka: