Painajalik ärevus    13. jaanuariks 1919 oli pataljon väljaastumisvalmis seatud. Üksuse 1. rood paiknes Laevas, 2. Mõisamaal, 3. Koogi mõisas ja 4. Visustis. Partisanisalga ratsakomando, I järgu voor ja staabikoosseis oli viidud Ausi karjamõisasse Kursi-Voldi tee ääres. Kantselei asus väikeses mõisa elumajas. Üsna varsti viidi staap sealt üle Koogi mõisasse ning pärast Voldi äravõtmist kästi staabil edasi liikuda Volti (nüüd  Tabivere alevik).  Kui punased Tabiverest ööl vastu 14. jaanuari välja löödi, tulidki voor ja staap Koogilt Volti. Adjutant nooremleitnant N. Piip juhtus parajasti ametiasjus Viljandis diviisistaabis olema. Kui ta sealt tagasi jõudis, oli kole nördinud, et sellest meeldivast lahinguretkest polnud osa saanud. Kogu selle aja oli staap ilma relvastatud kaitseta olnud. Alles Voldis määrati valvesse arvata 10 meest. Tabiverest olid soomusrongid ja partisanid punaseid jälitades nii tulistvalu lahkunud, et nad  polnud teinud mingitki korraldust, kuidas staabi ja eelosadega sidet pidada. Roodudelt ja Kuperjanovilt puudusid igasugused teated. Keegi laskis lahti kuulduse, et soomusrongid ja partisanid olla Tartu all lüüa saanud ja laiali jooksnud ning kuna K. Parts ja J. Kuperjanov olid selle sõjaretke ette võtnud ilma kõrgemalt käsku saamata, omavoliliselt, ootavat neid nüüd ees sõjakohtu alla minek. Et Tartust polnud ikka kippu ega kõppu, levis Volti mahajäänutes kerge masendusetunne, seejärel kartus. Siis jõudsid  Jõgeva kaudu Tabiverre 2. polgu eelosad. Nemad panid välja valve ja Voldis muutus turvalisemaks. Painajalik ärevus aga kestis. Mõisa ja jaama ümbruses nähti vedelemas hulgaliselt punaste laipu, kellelt paremad riided ja jalatsid olid ära võetud.  Lõpuks, umbes kella 3 paiku öösel vastu 15. jaanuari, pärast enam kui ööpäevast ootamist, saabus Tartust Voldi jaama ratsakäskjalg J. Kuperjanovi kirjaga: "Tartu on võetud 14. jaanuari keskpäevaks, andke teade edasi diviisistaapi ning tulge mahajäänutega Puurmanist  ja Voldist Tartusse järgi." Kõik oli läinud õnnelikult ja kartused asjatud olnud.