Et kõik ausalt ära rääkida, pean ma alustama sellest, et mulle ei meeldinud. Ei meeldinud autori …kriitilisus. Ma mõistan, et viga võib vabalt olla lugejast tingitud. Seni on mulle tundunud, et  inimesed, kes "Mina…" raamatuid on kirjutanud, on mingit serva pidid oma hingega sügavalt antud maa ja rahva küljes kinni.  Minu Itaalia, aga on pigem kriitiline kõrvaltvaade autori poolt, kes end positsioneerib Põhjamaalasena. Põhjamaalasel on kindel teadmine, kuidas maailma asjad peavad olema ja toimima, itaallased (st küll genovlased) toimivad ja toimetavad aga teistmoodi.  Tegelikult häiris mind hoopis see, et uus kogemus, teise rahvuse teised/uutmoodi kombed jne ei tekitanud ühtegi rõõmsat  äratundmist-meeldejätmist-kogemist jne. Rõõmu ei olnud, kirge ei olnud…  Tahaks klassikuid meenutades küsida: Mäherdused nood genovlased siis rovva arvates olema peaksid?  Aga, et mitte ise samasse kraavi komistada, siis - igal meist on õigus oma nägemusele ja selle jagamisele. Ma loodan vaid, et minu isklik Genova kogemus saab olema hulga värvilisem, vürtsikam ja rõõmsam.  Eks me vaata ilma ja inimesi ikka läbi oma silmade, iskliku kogemuse ja tõlgendame läbi iseloomutüübi.