Aafrikale on vaja organiseeritust ja suhteliselt suurt sõltumatust välistest teguritest - need on kindlasti stabiilse arengu ja edu eeldusteks. Seni on toetutud suures osas lääne abile nii materiaalses kui ka ideelises osas. AL-i kohta võib öelda, et see on "laen läänest", mis peaks aitama Aafrikal ise endaga hakkama saada. Liidul on võrreldes EL-iga vaja viia läbi  palju rohkem reforme (kunas demokraatia, majandus ja inimõigused on Mustal Mandril halvemas seisus kui Euroopas). Nende kahe organisatsiooni arenguteed ei saa kindlasti sarnased olema. Põhjuseid: 1) Euroopas kujunesid 19.-20. sajandil rahvusriigid, Aafrika maade kohta seda väita ei saa: nt nende piirid pandi suures osas paika vastavalt erinevate kolooniate piiridele (nö jõumeetodil), arvestamata rahva (hõimude jne) paiknemist, st, et puudub riikidesisene ühtsus ning on mitmeid konfliktikoldeid. 2) Aafrika  infrastruktuur ja eluolu on väga viletsas seisus võrreldes EL-iga. Põhjuseid on kindlasti veel palju, aga need võib lugeja ise välja mõelda.