Kirjutasin hiljuti, et tunnen end veidi väsinuna. Nagu sellest veel vähe oleks, ärkasin ma eile ülespaistetanud mandli ja kerge peapööritusega. Tänaseks ei ole olukord muutunud ja see ei  ole üldse vahva. Arvasin kohe, et need kolm salakavalat ilusat ilma, mis tagi selga panema meelitasid, saavad mulle saatuslikuks ja.. well done, here you go. Oleks siis tavaline nädal, mille väikese dizzindusega ehk üle elaks, aga ei. Sel nädalal on kool kuni laupäevani, mis ei tähenda midagi muud kui pikemat koolinädalat ja -tööd, mis enda kõrval haigust näeb kui väga tugevat konkurenti. Ees on 4 kontrolltööd (millest muide esimene on juba homme yikes) ja obviously ei ole uimase ja kohe-õhku-lennata-tahtva peaga häid tulemusi loota. Mulle on ammu tundunud, et keegi seal kõrgemal tahab, et asjad jõuaksid minuni läbi kõikvõimalike ettetulevate raskuste mis vähegi loogilisena võiks tunduda ja ma miskipärast kardan, et see tunne on õige. Miks nii? Kes kurat seda teab.