Kõige tõenäolisem on muidugi see, et hakatakse vett häguseks ajama ja selgitama, et tegelikult ülalkirjeldatud dilemmat ei eksisteeri. Seejuures rõhutatakse igal sammul demokraatia vajalikkust ja tähtsust. Selgitatakse, et küsimus on palju komplitseeritum ja mitmekihilisem ning hakatakse "Hea uue ilma" vaimus rääkima "täiendava ühiskondliku arutelu vajadusest". See "ühiskondlik arutelu" tähendab tegelikult aga lihtsalt seda, et soovitakse aega juurde võita, et massiteabe  vahendite abil rahvast "õigesti" arvama panna. Eesmärgiks on kujundada ühiskondlik "konsensus", mis võimaldaks väita, et enam ei olegi rahvahääletust vaja, sest erinevalt varasemast on ühiskond nüüd perekonna ümberdefineerimiseks "valmis" (st piisavalt arenenud). Kui see plaan aga läbi ei lähe, siis öeldakse, et rahvahääletust ei saa korraldada, kuna ühiskond ei ole veel selliste otsuste langetamiseks "valmis" (st ajupestud). Ja tuleb veel mõned aastad "õiget" arvamust vormida.