Üksi oma mõtetega reisiv Lisbeth sümpatiseerub seekord veelgi kiiremini, aga kuna esimene osa on selja taga, siis on see ka loogiline, kuid arvestades teise osa iseseisvust, siis võib filmi  ette võtta ka vaataja, kes ei ole kursis Lisbethi esimese seiklusega. Koos moodustavad nad terviku, kuid esimese ja teise osa tuntavalt erinevad stiilid lubavad neid jälgida ka eraldiseisvatena. Noomi Rapace`st võlutud vaataja saab seekord täieõigusliku elamuse, sest enamus filmist on tema päralt ja kuna vaikus on kuld, siis nii müstilise kaaslasega ühelt sündmuselt teise hüppamine on filmi tugevamaid külgi. Lisbeth on sügav karakter, kes võrgutab kõiki just seetõttu, et ei räägi endast, vaid laseb vaatajal  mõistatada. Karm, elunäinud ja kannatanud naine poeb hinge ning tema valud ja kannatused kanduvad hõlpsasti üle teisele poole ekraani. Fakt, et teine osa on nõrgem, ei laasta küll karaktereid, kuid võib mõjuda halvasti sisule. Mõnevõrra teistsugune ja kahjuks tsipake lahjem teine osa jätkab seda, mida alustas The Girl with the Dragon Tattoo ja juhatab sisse  The Girl Who Kicked the Hornets Nest`i. 7/10