Sotsialiseerutakse seal koolis jee. Kui 30-40 last pannakse teatud ajaks mingisse hoonesse kinni ja neile rohkem tähelepanu ei pöörata, kui õppimise koha pealt tarvis (ja isegi sellega on asjad keerulised, näiteks istuma jätta pidi tänapäeval praktiliselt võimatu olema, nii et isegi kui laps hakkama ei saa, lohistatakse ta kuidagi järgmisse  klassi edasi, mugandades natuke hindamissüsteemi - kuigi A. leidis, et sellel on omad eelised, vähemalt ei teki sellist habetunud "volaskite" kihti kümneaastaste klassis nagu Marek Pieguse raamatus) ja jäetakse omapead, siis ei ole see kuidagi päris ühiskonna moodi. Päris elus ei ole inimesed kollektiivi kokku pandud üksnes sünniaasta (ja mõnel juhul ka elukoha) järgi. Päris elus saab seltskonda valida. Kui päris elus keegi teisel käeluu murrab, nagu seal Timesi artiklis juttu oli, siis on ohvril paremad  õiguskaitsevõimalused (kui kommentaarid läbi loete, siis näete, et ei kooli ega politseiga suhtlemine andnud erilisi tulemusi, kusjuures mitte tingimata kooli ega politsei süül), mitte ei öelda, et ah, laste mängud, las müravad, õnnetusi ikka juhtub.