Otsekui loomulik kõnekeel, nii voolab ta vars lauludes. Sellest see loomulik, ütleks looduslikki, sundimatus, vahenditus, ja teiselt poolt mingisugune karge ehtetus, peaaegu kainuseni ulatav hoolima­tus sõnakunsti välispidistest  ilustusabinõudest, retoorilistest liikidest, stiilist ja kõigest sellest, mis moodsat luulet sagedasti mitte üksi ei ilusta, vaid moonutabki.