Kui Egon Närep ja Nigol Hindo siiski veel pretendeerivad kirjan­duslikkusele, töötab see kümmekond "näitekirjanikku", keda siin veel peame nimetama, otse tahtlikult turu jaoks. Nende kaubal on teatud minek meie küla ja linna asjaarmastajate näitelavadel, ja nad annavad välja ühe raamatu teise järele. Nii on  möödunud aastal ilmunud tervini kaheksateistkümmend näidendit sellest laadist. Leopold Hansen on ilmu­tanud kolmevaatusliku naljamängu "Karjeristid", Karl Kaasik aga kahe­vaatusliku - "Neeger". Richard Kullerkupp (kõige kirjaoskavam autor omataoliste keskel) on maha saanud koguni kolme asjaga; need on: "grotesk kolmes vaatuses" "Lõbusõit Helsingi", "fantastiline komöödia kolmes vaatuses" "Püha Mihkel" ja "komöödia ühes vaatuses" "Geenius". Arnold Kõiv on leppinud ainult ühevaatusliku naljamängukesega  "Kooluheng", Elmar Lampson aga valmis saanud kolm ühevaatuslikku "Kahekordne surm", "Varas aumees" ja "Külaarsti juures", Karl Laurbergi "loomingust" annavad tunnistust kaks asja: "kolmevaatuslik pilkenali" "Kaasüüriline nr. 7″ ja "naljamäng ühes vaatuses" "Viru taadi reisinähtused Tallinnas". Tagasihoidlikumalt hindab oma produktsiooni Gustav Rappo, kes oma ühevaatusliku "Porujommitajad" nimetab jandiks, millisesse liiki see ja teised siinloeteldavad asjad ka kuuluvad. Hendrik Saar (Kivilombi Ints) on oma  "suurest tagavarast" aasta jooksul trükkida lasknud koguni neli "teost": kolmevaatusliku näidendi "Pöörang", ühevaatusliku jandi "200.000 margaline peigmees", samapika jandi "Abielumeeste saladused" ja ühevaatusliku nalja "Vigomar". Vaikinud ei ole ka teine külanäitelavade "suurmeister" - Johannes Üksi; temalt on ilmunud "traagikomöödia ühes vaatuses" "Amori tembud" ja esimene osa (kolm vaatust) näidendist "Vene keisrikoja saladused".