Pühapäeval võtsime Rauliga ette aktsiooni murda end siit kolledžist välja ja minna oma käe peal Torontosse. Distants on 100 km ja kuna bussiliiklust õieti pole (eriti mitte pühapäeval), siis peab ütlema, et see oli mitme päeva töö, et välja mõelda,  kuidas seda logistikat toimetada. Lõpuks mõtlesime välja sellise keerulise süsteemi: läksime kaasa minibussiga, mis viis rahvast lennujaama (mõned osavõtjad juba lahkusid); sealt edasi otsustasime bussi ja metrooga edasi kesklinna liigelda. Kuid lennujaamas teatas meie taibukas bussijuht, et ka metroo on pühapäeval kella 9ni suletud. - Unustasin siinkohal mainida, et meie väljumine Redeemer college'ist oli kell 5.30 ning lennujaamas olime umbes 6.30 pühapäeva hommikul (nojah, Eesti aja järgi sugugi mitte  väga ekstreemne aeg, kell 13.30). Seega oli veel üsna mitu tundi aega metroo avamiseni ja bussijuht otsustas meid kesklinna ära visata. Kolasime seal siis ringi, tegime fotosid, astusime sisse varakult avatud kohvikusse ning siis võtsime ka suuna baptisti kiriku poole.  Minu suureks üllatuseks asub sealt vaid ühe tänavavahe kaugusel ka Toronto Eesti Maja. Muidugi oli see kinni, aga luusisime ka selle ümber ja saime teada, et seal tegutseb näiteks Ühispank; ühtlasi käib koos seal ka üks kristlik osaduskond  (hiljem selgus, et nelipühilased). Muide lugesime sealt seina pealt, et kui viibiksime siinmail 31. juulini, saaks kohtuda Eesti peaministriga...  Toronto baptisti kogudusse kuulub ca 200 liiget, kelledest ca 50 oli sel korral ka kohal. Üllatusena meile tuli kohtumine Kristina Krab*ga, kes oli sugulastel külas. Nii panigi pastor Jüri Puus*ag meid tunnistama ning loobus täiesti endapoolsest jutlusest. Vastuvõtt oli väga soe; avastasin, et mul on sealsete koguduseliikmetega palju ühiseid tuttavaid - eks  Eestis ole ju põlvkondade kaupa kristlasi, kes siit- või sealtkandist kellelegi tuttavad või sugulased.  Jumalateenistuse järel oli meil au külastada pastori kodu, kus pakuti imehead lõunasööki terrassil. Soe päike, eestikeelne seltskond, südamlikud inimesed, kes armastavad Jumalat - milline ilus päev.  Epiloogi korras olgu öeldud, et ka tagasimineku logistika klappis ideaalselt - ilmnes, et Kristina on just pealelõunal Eesti poole tagasi lendamas ning kuna teda niikunii pidi kella 16ks  lennujaama viidama, siis avanes meil Rauliga suurepärane ja lihtne võimalus olla lennujaamas tagasi kella 16.30ks, kust meid edasi (koos saabunud assamblee külalisega) Redeemer college'isse toodi.