Talis Vare, 2003. a.    Vaevaline tee apteegini  Mõte Haapsalu linna oma apteegist, mis eraomandis olevate apteekidega konkureerida võiks, hakkas idanema juba 1920-ndate aastate alguses.  1922. a. 30./31. märtsil võttis Lääne maakonna nõukogu vastu põhimõttelise otsuse rajada Haapsallu maakonna apteek. Sarnase palvega pöördub maavalitsus maikuus ka Tervishoiu peavalitsuse poole, kust aga soovitatakse (juuni 1922) pöörduda vastava taotlusega Haapsalu linnavalitsuse poole, kellel oli  eesõigus Haapsalus apteeki avada.  4. juulil 1922. a. toimub Haapsalu linnavolikogu erakorraline istung, kus otsustatakse maakonnavalitsuse palve apteek asutada tagasi lükata ning arvestades linnavalitsuse seisukohta - "linnal ise oma apteek asutada", anda küsimus  edasiseks arutamiseks linna tervishoiu-, majandus- ja eelarvekomisjonile.  15. augustil 1922. a. kogunesidki  linna majandus-tervise- ja eelarvekomisjoni liikmed selleteemalisele nõupidamisele, kus linnapea Ulrich Selg (oli linnapea aastatel 1921-22) esines koosolijaile (nõupidamisel osalesid Täker, Hunnius, Blumfeld, Trompet, Mühlenkampf, Alver) kavaga linna apteek asutada. Ennustati, et apteegi rajamiseks läheks tarvis vähemalt 1 miljon marka, mida loodeti laenu võttes hankida. Uuest linna apteegist pidid linnakodanikud kui mitte rohkem, siis 10% hinnaalandust saama. Arutati ka võimalust linnale osta juba  olemasolev ja tegutsev apteek (näiteks Hanseni apteek Jaani tänaval - praegune Vana Apteek). Linnavalitsust kohustati enne edasisi samme asja kohta veel täiendavat infot koguma.  Veel samal kuul esitabki linnavalitsus järelpärimised Rakverre ja Tartusse, et lähemalt uurida apteegi asutamise maksumust. Seejärel soikub apteegi rajamise mõte enam kui 2 aastaks. Võimalik, et uus linnavalitsus polnud asjast enam sedavõrd huvitatud.  Järgmine jälg apteegi rajamise teelt pärineb 12. detsembrist 1924, kui Tartu  linnaapteegi pidaja proviisor Jaan Krüüdner (Küüner) palub Haapsalu linnavalitsuselt luba Haapsallu apteek rajada. Kolm nädalat hiljem saab ta vastuse, et sellist palvet ei rahuldata, kuna linnavalitsus lähemal ajal ise tahab apteeki avada.     Sarnaseid soove Haapsallu apteek rajada või linna rentnikuks hakata tuli teisigi. 25. mail 1925 saadab Haapsalu linnavalitsus Tartusse proviisor Krüüdnerile kirja, kus pakutakse võimalust hakata linnaapteegi rentnikuks. Viimane ongi kohe nõus ning  kevad-suvel jõutaksegi lepingute ettevalmistamiseni. 18. juulil esitab Krüüdner töö- ja teenistuslepingu projektid linnavalitsusele allakirjutamiseks.  Võiks arvata, et kohe-kohe järgneb sellele apteegi avamine, kuid ootamatult jääb asi venima. Nii peab Tartu proviisor mitmel korral ennast meelde tuletama ning vastust paluma, enne kui 23. oktoobril 1925 talle linnapea Leopold Grönberg vastab. Ta teatab, et Haapsalu linnavalitsus on oma esialgsest kavast apteek täielikult proviisori korraldusse anda loobunud  ning kavatseb ikkagi ise apteegi sisse seada ning vastava personali palgata. Sama aasta sügisel uurib Haapsalu linnavalitsus laenu saamise võimalusi, et iseseisvalt apteek rajada. Pöördutakse Tervishoiu peavalitsuse ning AS Ephagi poole (Tallinna Farmaatsiatehase eelkäija) laenu saamiseks.  Samal ajal, kui käivad läbirääkimised laenusaamise üle AS-ga Ephag, pöördub linnavalitsus Haapsalu Ühise Haigekassa poole ettepanekuga ühisel jõul apteek avada. Alles siis kui Ephagi esindajad pöörduvad valmis  laenulepingutega linnavalitsuse poole, teatab viimane et me praegu laenu ei tahagi, kuna Ühishaigekassaga läbirääkimised käivad. 1926. aasta jaanuaris määrab Haigekassa oma esindajateks Lemberi, Rebase ja Sõeri, kes pidid ühise apteegi asjus linnavalitsusega hakkama läbi rääkima. Esimeseks läbirääkimiste päevaks valiti 18. jaanuar 1926. Saadi ka vastav linnavolikogu heakskiit. Ei ole teada, mis täpselt juhtus, kuid 10 päeva hiljem otsustab Haapsalu linna volikogu pöörduda Lääne maakonnavalitsuse poole  ettepanekuga asuda kolmandaks osanikuks apteegi asutamisel. Kindel on aga see, et seda tehti ilma senise partneriga konsulteerimata, sest kaks nädalat hiljem teatab Haigekassa sellistel tingimustel apteegi asutamisest loobumisest. Muuhulgas ei vajanud linnavalitsus enam ka AS Ephagi abistavat kätt, kuid teatada sellest unustati nagu paljudel eelmistel kordadelgi. Ometigi puututi rahaliste raskustega veel hiljemgi kokku.  Lääne maakonna nõukogu kinnitab 5. märtsil 1926. a. lepingu projekti, mille järgi (§ 1)  otsustavad Haapsalu linn ja Lääne maakonna valitsus asutada ühiselt I järgu apteegi nime all "Haapsalu linna ja Lääne maakonna apteek". Maikuus saadeti leping maakonnavalitsuse tervishoiuosakonna poolt linnavalitsusele. Allakirjutamisvalmis sai see alles 9. detsembriks 1926, mil sellele andsid allkirjad linnapea Grönberg ning 2 linnanõunikku, maakonnavalitsuse esimees Saar, 2 maakonnavalitsuse liiget ja sekretär. Apteegi algkapitaliks määrati selle lepinguga 1,2 miljonit marka võrdsetes osades. Valiti 6  liikmeline apteegi juhatus, moodustati 10 liikmeline nõukogu ning valiti 4 liikmeline revisjonikomisjon. Eeltöö oli nüüdseks tehtud, edasi tuli astuda reaalseid samme apteegi avamiseks. 26. mai 1926. aasta Päevalehes ilmub kuulutus, kus tähtajaga 1. juuni 1926 kuulutatakse välja konkurss apteegi juhataja leidmiseks. Saabub üle 10 avalduse üle terve Eesti sh. eelpool juba mainitud Tartu proviisor Krüüdneri oma. Valituks osutub keegi magistrikraadi omav Martin Alaots, kellest pole kahjuks rohkem informatsiooni, kui  et ta Haapsalus on ka hambaarstiametit pidanud. 15. juulist võetakse ta igatahes apteegi juhataja palgale. Valmivad apteegi sisustuse (vitriinide) joonised ning taas üritab linnavalitsus puudujäävat raha leida. Kummaline on see, et augustis pöörduti laenusooviga 0,5 miljonile margale Haapsalu Ühise Haigekassa poole. Sealt tuleb kiire eitav vastus. Ometi edenevad sügisel avamise ettevalmistused omasoodu. Oktoobris muretsetakse sisustus ning ravimid. 29. oktoobril teostab Tervishoiu peavalitsus  apteegiruumide ülevaatuse, mispeale lubabki apteegi avada.