Õpetaja Krjukova tunnid vene keelest polnud kõige informatiivsemad ega grammatilisemad, küll aga jättis ta kustumatu mälestuse oma veidra tehnikaga. Alles nüüd, didaktika kursuse järel, oskan seda nimetada: sugestopeedia. Just seetõttu jõime tunni ajal samovaris valmistatud teed, sõime kooli kohvikust ostetud saiakesi ja laulsime Puškini ning Jessenini  sõnadele tehtud laule või kuulasime grammofoniplaatidelt vene lüürikat. Read the rest of this entry »