lugemise üsna märkamatu ja järk-järguline kadumine lava tagaossa ja siis üsna kulisside taha ära, käivitas taas intensiivse filmitarbimise ajajärgu, pealegi alustasid kõik sarjad sügishooaegu ja naha vahel pitsitab pidevalt reisikihk. kahjuks on viimast üsna keeruline sel määral ellu viia, kuivõrd see mulle endale meeldiks, nii  pean kuni jaanuarini rahulduma ühe pika nädalavahetusega prahas ja teisega münchenis. samas, praha oli võimas, ilm oli super, õlu oli odav ja imehea, seltskond absoluutselt üleprahi. jalutasin linna peal, jalutasin ka hradec kraloves, sõin täpselt seda ja nii palju, kui hing ihaldas, õlu pidevaks kaaslaseks (tegelikult ei ole üldse nii väga imelik meekoogi kõrvale kann pilsnerit võtta), ühel õhtul, kui noored muusikud mus täieliku ekstaasi tekitasid, tulid mängu ka mõned tekiilad. igal pool mujal tundub  teispäevsus ka palju eksootilisem ja talutavam kui kodus.