Kui loen jälle mõnest ajalehest - ajakirjast järelhüüdeid äsja või ükskõik kui kaua tagasi elanud suurkujudele, kelle meeletut loovust, meeletut töövõimet, meeletut armastamisoskust, meeletut fantaasiat, mis on valmis oma elu ohverdades midagi eriliselt unustamatut, suurt ja võimast korda saatma, kõigile eeskujuks tuuakse, siis tunnen ahastust. Meeletuse idealiseerimisele ei oska ma veel tasakaalukalt reageerida.