Ma ei väida hetkel seda, et inimesed ei tohiks / ei peaks kunagi muutuma  või et muutumine mingil moel paha on. Mul on silme ees lisaks sellele inimesele, kes muutus, ka teine inimene, kes ei muutunud. Teema saigi minu jaoks alguse sellest, et mul tekkis küsimus - kas on võimalik, et inimene on muutunud? Kas on võimalik, et inimene on muutunud piisavalt selleks, et olla lähedastele pigem rõõmu kui kurbuse ja/või viha allikas.