Reisimine on kujunenud elustiiliks, mis üha enam paelub. 2011. Aasta on eriti tormiliselt alanud. Londoni varasest kevadest ja lumikellukestest Shanghai kõrgehitiste nautimisest troopilisele Hainani saarele. Peale lüheldast peatust lumises Tallinas sai jälle reisikohvrid  pakitud Malaisia ja Singapuri ringreisiks.  Startisime Kuala Lumpuri kui kosmonaudid 12. Aprillil ja väga vähese pagasiga, et Malaisia siselendudel 10 kg per inimene trahvirahadeta oma reisivara vedada. Oli üsna suur nuputamine kolmenädalaseks ringirändamiseks hakkama saada nii vähesega kui võimalik ja just sellega, mis parasjagu vajalik. Ja ega inimesel siis nii suurt vara just ka vaja pole!  Kuala Lumpuri lennujaam üllatas oma suursugususega! Kaunis sisekujundus, lihtne orienteeruda ja puhtus,  ääretu puhtus kõikjal! Imestama paneb, et nii suure rahvamassi kohta valitseb siin inimeste väärikus ja suhteline vaikus.  Esimesel võimalusel peale hotelli saabumist suubume puuviljajahile. Seal nad meid ootavadki, isuäratavalt lõhnavad mangod, ananassid, imetillukesed banaanid, melonid ja arbuusid. See on minu paradiis!  Kuala Lumpurist lendame kohe edasi Singapuri. Hoolimata kuumusest tunneme end nagu kassid, kes on külma käest sooja ahju kõrvale pääsenud, silmad mõnusalt kissis. Jaahh, ma  armastan sooja kliimat, hoolimata kõikidest sellega kaasnevatest ohtudest.  Singapur on elevust ja imetlust vääriv suurlinn, mis elab igavesti kestvas piduehtes, kus kõik on viimistletud ja külaliste vastuvõtuks valmis sätitud. Alates Changi lennujaamast võtab meid vastu õitsvate põõsaste ja lillede spaleer. Taamal võimsad puud ja parkide rohelus. Ülilühikeseks pöetud küngastega golfiväljakud on rikastatud ulmelise maastikuga.  Valisime hotelli asukoha järgi, et olla vaatamisväärsustest kiviviske  kaugusel. Kahjuks Beach Road ei tähendanud sugugi randa ja ujumist. Kui Singapuris on teised valdkonnad super pluss, siis ujumisega on kehvemad lood. Kolmel päeval meie elust tuli leppida kalad kuival tundega. Singapur aga demonstreerib meile tõelist lõunamaa äikesetormi, paduvihma ja kõrvulukustavate hirmutavate pidevate kärgatustega. Vihm tabas meid ootammatult ja me ei teadnud kus me täpselt asume, mistõttu olime sunnitud poolteist tundi äikesetormi möllu ja ehedat kõuekontserti kuulama, aeg ajalt võpatades  ja ehmunult teineteisele lähemale nihkudes. Vihm taandus ja avastasime, et just nurga taga oli sissepääs metroo tunnelisse ja sealt edasi lõpututesse maa-alustesse kaupluste labürintidesse.  Leidsime ahvatlevate toitudega aasia restorani ja lasime hea maitsta.