Alustasin jälle tööd. Aga niipea, kui hakkasin mõtlema, kuidas lugejate lootusi petmata kirjutada oma uutest avastustest stresside vallas, tekkis kerge otsmikuvalu. Vaevalt jõudis peast läbi käia mõte, et raamatuid ootavad inimesed loodavad minule, aga mina ei saa iseendagagi hakkama, kui kogu kõrvadetagune ja kukal olid ähvardavalt pinges. Tarvitses veel ainult mõelda, et unistus lõpetada töö kindlaks ajaks ei täitu, kui kõik oligi ülepeakaela paksu valu täis. Usk iseendasse lööb sellisel juhul kõikuma ja inimene hakkab uskuma, et teistel ongi õigus. Ta jääb teiste soovidest sõltuvusse. Muutub teiste kõikvõimalike tahtmiste ohvriks.