Ei saa aga öelda, et meite kevadiselt õitsvas Karlovas kõik hirmus ilus oleks (tsiteerides klassikuid: oo, romantiline lugeja, andesta mulle, et karmi tõtt kõnelen!). Nagu ma vist juba maininud olen -  Meie õu on parmumagnet (viisil: Meie linn on linnulaat).  Piirdeaeda pole, tänavalt paistab kena pingike ära, no mida veel tahta. Ja ärge tulge ütlema, et parmudel tänutunde mõiste puudub, sest igatahes annavad nad oma parima panuse meie haljendava hoovi heaks.  Läksin mina kuurinuka tagusest kompostihunnikust lillemulda kaevama ja asi ei lõppenud üldse sellega, et harrastasin muru peal moonwalk'i, tippisin baleriinina varvastel trepist üles (kui sportlik, eks) ja kukkusin tossutaldu pesuvalgendajaga küürima.  No mingeee…  Peaks mingi lõksu  konstrueerima.