Ta peab endast mõistetavaks, et üksinda elav meesterahvas ei oska süüa teha. Esimese asjana tõstetakse köögis kõikide kappide sisud ringi. Külmkapis paigutatakse liha sinna, kus  oli toormoos, toormoos sinna, kus koeratoit, koeratoit sinna, kust peremees seda kunagi ülesse ei leiaks. Külaline teab, et peremees pole sõja ajal elanud ja üleüldse on ta Mees - järelikult ei oska ta toiduga majandada. Seepärast algab külalise saabumisega range normimajandus. Täna tuleb süüa seda, homme toda ja toda peab jätkuma ka ülehomseks. Ning kuigi külalisel pole kunagi olnud ühtegi koera, teab ta raudselt, et hundikoer sööb liiga palju ja ühekilosest purustatud kontide pakist peab pudru sisse  jätkuma terveks nädalaks.