Tõenäoliselt sõdisid vibukütid ka lähivõitluses, kuna peale sõjavägede kokkupõrkamist ei saanud nad tihti lasta ja vibumehi oli alati arvukalt; on ebaloogiline, et nad pärast paari esimest minutit  lihtsalt lahingutegevusest kõrvale tõmbusid. Mõnikord sai muidugi ka lahingus lasta: olles ise teiste varjus ja sihtides vaenlaste tagumisi ridu või ammu- ja vibukütte. Ning mõnikord nad lihtsalt põgenesid pealetormavate raskeratsaväelaste eest.