Ma jälgisin teda loengutel, sööklas, kohvipausidel, maja ees väljas suitsetamas - see ei olnud lihtsalt kurbus või kunagi kogetud melanhoolia, mis jätab inimese näkku märgi nagu kisuks miski lihaseid allapoole, nagu ei suudaks miski neid ülespoole tõsta, vaid meeleheide millestki muust.