Eile kaisin Eesti tydrukutega väljas. Kylastasime kõiki kohustuslikke ja mittekohustuslikke kõrtse. Asutasin klubi nimega "Ministry of Silly Dances". Ausalt öeldes olen ma selle klubi ainuke liige, siiamaani. Mulle tundus, et tsikid vaatasid alguses natuke imelikult, aga siis harjusid ära. Mis teha, ei ole see tantsimine kunagi minu tugevam kylg olnud. Lõpuks, kui kõik kõrtsud olid kinni pandud, suundusime öökluppi, nimega "Vibe". Ma olen ööklubidest igasugu lugusid kuulnud, ise pole tavaliselt sattunud sinna. Pärast lyhikest vaatlust sain aru, et tegemist on kiimaste jorsside ja persestnäpistajate paradiisiga. Mulle kui õrna hingega maapoisile oli see liig mis liig. Läksin koju. Koduteel köitis mu tähelepanu härrasmees, kes pyydis laternapostiga tyli norida. Laternapost ei võtnud vedu. Lõpuks post andis järele, sest oli ilmselt targem. Hommikul kell viis saabusid tydrukud pidust tagasi. Triinu ajas mu yles ja ytles, et nii ei ole ikka ilus poole pidu pealt ära minna ja meie kui Geraldtoni ainukesed eestlased peaks ikka kokku hoidma.  "Ega te nyyd nii ainukesed ka ei ole." kostus kõrvalt voodist.  Kurat, mõtlesin ma. Enam ei saa kuskil maailma otsas Eesti keeles salajuttu ajada.  Allar töötab Aborholsi saartel lobsteri-laeva peal nagu David Non eelmisel aastal.    HMAS Sydney memoriaal. Saksa lahinglaev "Kormoran" lasi Aussie merevae au ja uhkuse 1941 aasta 19. novembril pohja.