On kerge lunastajat mängida, kui ollakse jumal inimese ihus, kui sulle juba kätkisse on kaasa pandud voorused saada musterpildiks inimsoole… Aga olla orjahing, pahede ja nõrkuste pärimused veres, koormatud madalate loomusundidega, omada nõrk keha, avalikuks esinemiseks kõige ebakohaseni  iseloom ja siiski tahta end lunastajaks üles töötada, oma rahva Mooseseks ja Kristuseks: see heroism on mind Märt Klaose juures liigutanud ja talle kindlustanud jäädava lugupidamise. Klaose vägimeelsuses kordub isikuomases algupäras uus teisend vana hispaania rüütli õilsele vaimule, mis "Orjadeski" pead tõstab: donkihotism ses ülevas ja viljakas idealismis, nagu seda tänapäev tõlgib üks teine hispaanlane - Don Miguel de Unamuno, kui ta sümboolses mõttes ristisõjale kutsub kõigi maade veendunud idealiste ja  fanaatikuid, et vabastada kehva, ent laitmatu rüütli hauda oleviku Sancho Panzade käest.