Inimene oskas vanasti - ilmselt maagilistel eesmärkidel − loomi paremini kujutada kui iseennast. Kujutava kunsti algusaegade mälestusmärgid vanemast kiviajast hämmastavad sellega, kui tabavalt ja loomutruult on maalitud või nikerdatud metshärgi, põtru, hobuseid ja teisi loomi. Järgnevate aastatuhandete kunsti areng, mille vältel loomi on kujutatud mõnel ajajärgul või mõnes  piirkonnas rohkem ja loodustjäljendavalt, teisal aga üldistatult, skemaatiliselt või üldse mitte, kinnitab, et loomade kujutamine on olnud seoses inimeste ellusuhtumise ja maailmavaatega, oma koha määratlemisega Looduse süsteemis