kiusasin suvel folgil kallist kursavenda oma saapafilosoofiaga (mille peale ta ütles ühel hetkel piinatud häälega: "triin, palun, ma ei ole sulle nii hea  sõbranna!" :)).  nüüd nägin uudist, kuidas merle palmiste võrdleb mehi kingadega (et nendega peab olema mugav käia ja sa pead tundma end nendega ilusana) ja mulle tuli see uuesti meelde.  ühesõnaga: kõige olulisem on tunne.  mul oli eelmisel talvel olukord, kus mul oli vaja uusi saapaid ja ostsin pärast pikka kõhklemist ühed. kodus sain mõne aja pärast aru, et ehkki ratsionaalselt asja analüüsides on tegemist igati viisakate saabastega, ei taha ma nendega välja minna, vaid valin ikka mõned  vanadest armsatest.  ja siis kohtusin ma täiuslike saabastega. ja ma teadsin sekundiga, et need on nüüd need. ja mul vedas roppu moodi, et need olid ka ns kingast, nagu need esimesena ostetud saapadki, nii et sain anda esimesed tagasi, maksta umbes 100 krooni juurde ja olingi nende täiuslike õnnelik omanik. väga õnnelik.  ja siis ma avastasin ühel hetkel, et saabastel ja (minu jaoks) täiuslikul partneril on palju ühist :) mittetäiuslikud võivad olla ratsionaalsete kriteeriumite järgi väga hea valik,  aga... sa lihtsalt ei taha nendega tegelikult välja minna. samas kui täiuslikud annavad mõtte ka igasugusele jamale - täiuslikud saapad muudavad ka muidu igava rõivakomplekti elegantseks ja täiusliku kaaslasega on ka liiklusummikus lõbus.