Ärritajat ei ole, on rahu ja leebus. Ja mööduva koera karvust ei viitsi kah hakata. Lugesin Kalle Gastoni kodukat ja no mis ikka öelda oskan. Mus on loomupärane kaastunne nende suhtes kes ametkondlike veskikivide vahele on jäänud ja siis kas elu kaotanud või napilt minema saanud. Soe kaastunne. Ja eks põhjuseid ole mitmeid. Kas mõni teine kuri papp või lihtsalt ametkondlik külmus ja hoolimatus. Ja eks ole inimeste vajadused ka erinevad. Mina näiteks  mingit kantseldamist ei eelda ega vaja. Mõni noorem aga saan aru et vajab.