Franklin on jäänud kadunuks, kuid on leitud mitu tema meestest, kes on maetud erinevatesse kohtadesse selles piirkonnas, kus nad maabusid. Kolm hukkunud ekspeditsiooniliiget maeti väikesele Beechey saarele, mis jääb Devoni saarest lõunasse. 1984. aastal õnnestus professor Owen Beattiel saada luba ühe haua põhjalikumaks uurimiseks.  Pildid John Torringtonsi külmunud laibast ja selle osaline lahang on oluline teabematerjal ajastu kohta,  mil avastusreise väheuuritud Antarktikasse peeti ülitähtsaks. Eriti Inglismaal, kus oli nii tublisid kapteneid kui ka merekindlaid laevu ja kõige kaasaegsem tehnoloogia.  Franklini ekspeditsioon on neist kõige tuntum ainult sel põhjusel, et kõik osalejad hukkusid ning mõlemad laevad kadusid jäljetult. 1845. aasta maikuus lahkus Inglismaalt kogenud ja tuntud polaarkapten söör John Franklin oma kahe laevaga - need olid HMS Erebus ja HMS Terror, mis olid oma eelkäijatest paremini varustatud Arktika  uurimiseks. Kõige tähtsam uuendus mõlemas laevas oli sügavale laevakeresse paigutatud komplektne aurumootor, mis laevakruvi ringi ajas. Lisaks olid laevade vöörid tugevdatud rauaga, mis aitas jääd murda ning laevade kütmiseks kasutati küttetorustikuga varustatud suuri katlaid.  Kuid vaatamata pealtnäha ülihoolikalt ettevalmistatud ekspeditsioonile, mis pidi kestma kolm aastat, katkes igasugune ühendus sellega juba paari kuu pärast. 1848. aastal kuulutati 129 osalejaga ekspeditsioon ametlikult kadunuks.  Victoria ajastu suurim, tänaseni lahendamata müsteerium oli sündinud. Rohkem kui 40 päästeekspeditsiooni, millest valdav enamik kuulus inglastele, saadeti järgnevatel aastatel mõistatusele lahendust otsima. Nende seas ka Investigator. Samal ajal kasvas aga ka huvi esimesena põhjapoolusele jõudmise vastu. Aga kuna arusaadavatel konkurentsist tingitud põhjustel oli otstarbekas sellised plaanid salajas hoida, vastasid kõik ekspeditsioonid küsimusele nende reisi eesmärgi kohta tavaliselt, et nad lähevad Franklinit  otsima. Osa neist ei liigutanud näppugi kadunud kapteni otsimiseks vaid püüdis jõuda põhjapoolusele, et oma nime ajalukku kirjutada.