White on eriti huvitatud neist anomaalsetest kogemustest, millest saavad transpersonaalsed niipea, kui nende tähendus on integreeritud nõnda, et tulemuseks on transpersonaalne suunamuutus. Suzanne V. Brown (2000) on sõnastanud White (ja iseenda) kontseptsioonid viiest astmest koosnevas EIK protsessi uurimismudelis. White peab oma tööd transpersonaalsete stuudiumite  valdkonnaks, mis on sobiv määratlus, sest tema juhendaja Gardner Murphy (1949) oli üks esimesi psühholooge, kes kasutas sõna "transpersonaalne." Veel enne Murphy't oli White lemmikpsühholoogiks William James, kes oli tegelikult transpersonaalse psühholoogia teerajaja, eriti mis puutub tema kontseptsiooni, mida ta nimetas inimese mina "rohkendamiseks" (human self's "more") - James'i väljend inimese harilikku identiteeti ületavate kõrguste ja sügavuste kohta. White jaoks eelnes James'ile veel Carl Jung, kes tarvitas samuti sõna "transpersonaalne" ning kasutas suurt algustähte "I" väljendis "ise sealpool ego't." Jungi "individuatsiooni" kirjeldus sarnaneb sellele, mida White nimetab EIK protsessiks.