20. sajandi alguses arvas Inglise füüsik Joseph John Thomson, et aatom on midagi rosinakukli taolist - positiivse laenguga "saiakera", kus "rosinateks" negatiivsed elektronid. Säärase mudeli lähtekohaks sai negatiivse laenguga elektroni avastamine, milleni jõudis seesama Thomson. Katsed  näitasid, et elektronid väljuvad aatomist, on aatomi koostisosad. Et aatom tervikuna on neutraalne, s.o elektrilaenguta, arvati, et aatomis peab olema positiivse laenguga osis, mis tasakaalustab elektronide negatiivse laengu. Lihtsaim oli oletada, et positiivne laeng on aatomikeras ühtlaselt jaotunud, on rosinakukli "sai". Elektronid aga on tipitud kuklisse nagu "rosinad", mida arvati "kuklis" ka liikuvat.