Mai tahtnudki tegelt midagi muud (tähtsat, jee rait:) öölda, kuiet tegime eile sõbrannaga maailma kõige ebasobivamat titemammapogrommi. Nimelt on tänane, ehk siis 27. mai kuulutatud meil siin Sex and the City teise muuvi esilinastusepäävaks. A üle riigi tehti kinudes sellist nalja, et näidati  muuvit öösel algusega 00.01. Niet me käisime eile öösel siis kinupilti vaatamas. Esimene raske etapp oli südaööni üleval püsida, kuskil peale 11 oli totaalne nullpunkt, aga külm prantsuse siider, kange koff ja minu tehtud minipavlovad (mis nägid jubenunnud välja, unustasin kahjuks pilti teha) aitasid meil sellest üle saada, niet marssisime jahedas öös kinuplaasa poole ja avastasime imestusega, et öiseid Sex and the City fänne oli päris palju. Ühtlasi tundus meile, et me olime ühed vanemad kinokülastajad...  Khmm-khmm:)  Niet ma olen ta siis nüid ära näind, selle teise osa. Einoh - täitsa vaadatav vilm oli - oli nalja, samastumistunnet ja andis nii mõnelgi õhku visatud teemal ka mõtlemis- ja jutuainet. A ikkagi meeldis mulle esimene osa rohkem - see oli vilm naistevahelisest sõprusest, sootruudusest. Teine osa oli teistele osadele tüüpiliselt nõrgem - nats venitatud, nats pingutatud ja noh - olgem ausad - osatäitjad olid jälle paar head aastat vanemaks jäänd. Mis on ju iseenesest täitsa loogiline:))  Janoh, sellest ma üldse ei räägigi, et selle muuvi kõige suurem viga oli dubleering kohalikku keelde... Niet kunagi tahaks ikka originaalkeelset varjanti kah näha.  Selle tulemusena olen ma täna terve pääva ringi käind nigut kõikide zombiede ema ja kohe lähen panengi pitsaama selga ja liitun meestega magamistoas.  Enne veel kilkan teie ees, et meil on majas juba vann ja dushinurk ja WCpotid paigaldatud, järgnevad kraanikausid ja radiaatorid. Siis veel nats elektriasjandust, siis parkett, köök ja  siis juba kolimegi! Jehhuu!