Lastekate puhul on see illustreerimise-teema minu jaoks alati hirmus põnev: et mida kunstnik minu loos on näinud ja mida selles ning kuidas kujutanud. Oti puhul näen ma kõrvalt neid arupidamisi ja käsikirja läbitöötamisi. Ilmselt see teebki lasteillustraatorist hea lasteillustraatori, kui ta mitte lihtsalt ei kujuta pildiliselt üle juba kirjaniku poolt kirjeldatut, vaid töötab loole kaasa, lisab sellele piltide kaudu uusi detaile ja nüansse ning mõnikord ka  vaimukaid lisategelasi, keda jutus tegelikult üldse ei olegi. Heiki Vilepi "Une-Mati udujuttudesse" joonistas Ott näiteks rulatava lamba, kes pisikese koomilise kõrvaltegelasena igal raamatu pildileheküljel figureerib.