'  Lahtist edasi  Asikkala suunas.  Kirja järgi lubatud saarestikest läbi kaunivaateline tee.  Eks oligi, ehkki vaated enamasti puude varju jäid, vaid aimatavad olid.  Sildade pealt siiski näha oli ilu oma täiuses.         Enne Vääksyt piiiiik tõus ja sama väärne langus.  Eestis sellise kõrgusivahetusi pole. Punkt.  Asikkala külapoes, kus jäätist-külma õlut hankisime, saime noorelt motikatibilt sulaselge eestikeelse tervituse osaliseks :).  Lubatud infopunk piirdus stendiga keset Vääksy keskust.  Kell on veel noor, ööbimiseks vara, ehkki sadam ja kämp kuskil kõrval.  Uhame edasi.  Nikkoraineni suunas, kus paari ujumiskohta lubatakse.      Ikka mäest üles ja siis alla.  Ikka üles ja alla.      Vahel laugemalt, vahel järsemalt.      Lubatud kohtades ujumispaiku ei leidnud.  Vihma hakkas sadama.  Küll sooja, mis ei külmetanud, kuid märgas siiski.  Peatumispaika ei leidnud.  Tee ääred kivi-metsased või eramaad.  Lootusetus ja väsimus, omajagu maad juba sõidetud ka.  Kaart subab paarikümne kildi pärast Sysmäs kämpingut.  Lausvihma eest bussiputkas varju otsides ja veidi jõudu süües otsustame õhtul kell 7 selle viimase pingutuse veel ette võtta.  Tee läks laugemaks, vihm vaibus ja viimane pingutus Sysma kämpi.  Tee peal korra küsisime ka B&B majakesest hinda (öömaja ja hommikusöök = 80 EUR-i). Loobusime ja lollaka järjekindlusega Sysmä suunas.  Mis oli õige otsus!  Kämp oli kut taeva kingitus.  Majake oli odavam kui 2 telki +  näomaks.  Maja + pesupesu kokku vaid 36 EUR-i.  Nii võtsime majakese, pesime end ja riided, kokkasime köögis ja isegi jalgpall oli täiesti kättesaadav.  Mida veel tahta?      Järv oli kõrval, kõik mistahes mugavused.  Paradiis!!!      Päeva kilometraažiks sai 84 kilti mööda Soome mägismaad.