Taanieli ja Maiduga Järve selveris söömas ja ostlemas. Enne  seda tõime Maidu tema lasteaiast ära. Mait käib Mardi lasteaias - sellessamas, kus mina ise titena toimetasin.    Läksime Iidaga sisse. Tema uudistas võõrast "laste maja", mina otsisin mälestusi.    Midagi tuli meelde ka. Kelgumägi õue peal oli tuttav. Maja ise samuti. Riietehoid... kas ma siin saingi pahandada, et ei osanud saapapaelu siduda? Aga tubadest ei leidnud küll midagi, mis mälu oleks kõditanud. Mõni mälupilt mul lasteaia-ajast küll on, aga kuna ma käisin kahes aias - teine oli  Kristiines -, siis ei teadnud ma, mis on päris siit ja mis sealt.    Maidu riietamine võttis aega, mina käisin ringi ja piilusin tubadesse. Kusagil me siin magasime... sõime... söögitegemise ruumi oli pika tooliderea vastas... aga toolid on kõik uued, muu sisemus kah, tuttav ei tundunud igatahes miski.    Mis võib Iidal kolmekümne aasta pärast oma lasteaiast meeles olla? Kas rõõmsad hetked, mõni sünnipäev või pidu või müramine? Või kitsad ruumid, sund päeval magada, kiirustamine söögilauas  ja riietumisel, kasvatajate kamandamine ja vanemate laste kisa?    Minu enda mälus on lasteaiaga seotud distsipliin. Korraga sööma, magama, pissile, õue, tuppa. Supikauss tühjaks, toolid sirgelt ritta, riided seljast ja selga, tekid peale. Ja see ei ole vaid minu meenutus. Kõik lapsed ootasid pikisilmi kooli, sest teadsid, et seal ei pea päeval magama...    Kas tänapäeva lasteaiad on õnnelikumad kohad, kas lastele jääb korra ja sunni asemel eluks ka helgeid hetki tallele?  Loodame.