Mina ka tihti pöördun mõttes sellesse aega. Tundub  et siis oli elu reaalne. Asjad olid nii nagu nad olid. Praegu, kuhu sa ka ei vaata. Puha illusioonid.  Huvitav, kui suure osa oma ajast nemad seal kulutasid enda ära elatamiseks, kui palju aega jäi neil et imetleda elu. Kas meil üldse on sellist aega.    Ja jutu mõte vist oli et mõistus on ikka lollist jõust üle, või mis.