Kõigepealt "sattusin" ühe Sõbrantsi kaheaastase põnni sünnipäevale ja peab möönma, et see oli vist esimene kord sedalaadi üritusel viibida. Loomulikult olin peol ainus mitte-lapsevanem, ei osanud istuda ega astuda. Näiteks ei tulnud pähegi kingitust ära pakkida, mäletab põnn pärast jee, kas lahtipakkimistseremoonia oli põnev või mitte. Ah, mis seal ikka.  Appi, vist unustasin ka sünnipäevalapsele õnne soovida, aga arvan, et ta ei jää viha pidama. Igatahes käed läksid kohe õieli, nii kui kingituse kotist välja  tirisin