Klassitsismi võidulepääsuga muutus aknajaotus. Aknaavad saeti suuremaks, akna kuju muutus püstiseks, endise kuue ruudu asemele astus nelja ruuduga aken, mille alumised ruudud on pikaks venitatud. Prossipulk enamasti kadus, sest selle järele puudus vajadus.  Tööstuslikult toodetud klaas võimaldas lõigata nii suurt ruutu kui parasjagu vaja. Prossipulk ilmus aknakujundusse veel kord 20. sajandi 20-30ndatel, siis juba dekoratiivsel  eesmärgil.  Aknaraam ei võimaldanud erilist kaunistamist. Hilisemad, üksteise vastu sulguvad raamid varustati tuuleliistudega ja neid sai kaunistada erineva kujuga klotside ja lõigetega. Ilmestada püüti akna ümbrust, kaunistades piirlaudu ja aknaluuke, lisades akendele atikalaadseid aknapäälmikke, veelaudade äärtesse saelõikeornamente, rippuvaid tornikesi jms. Uhkemate majade aknad raamistati nikerdatud ornamentidega.