Mul on üle pika aja tõsine ärevus oma tervise pärast. Sellest johtuvalt ma siis panin ennast  esmaspäevaks tohtri juurde kirja. Üldiselt ma ei salli arste ja haiglaid ja kõike seda särki-värki silmaotsaski ja võimaluse piires ikka üritan neid vältida. Isegi ühel korral olen ma haige lapsega haiglast ära põgenenud. No ei suuda mina seal olla.  Aga kuna mul on uus perearst(vana lahkus ootamatult kevadel manala teele) meesterahvas ja puha, siis ma ju võin ikkagi seal korra ära käia ja ta üle vaadata.  See ikka ei ole normaalne, et teisele korrusele tulles ma suren võin ära. Hingamine on väga väga  vaevaline ja ma olen nii väsinud kogu aeg ja üldse ei ole minu moodi, kes ma ikka olen enamuse ajast krips ja kraps.