Korraga jäi Dimitri vait, talle tuli midagi meelde, aga ei teadnud, kuidas sellega välja tulla. Ta tegi ahjuukse lahti, segas ahju, pani ukse kinni tagasi ja ma mõtlesin, et tegelikult on ta ikka palju noorem, kui ma arvasin. See totakas dressipluus ja kummikud ja vanad püksid  teevad ta kaltsakamaks ja vanemaks. Ma noogutasin kaasa ja proovisin midagi vastata, aga kuna ma tegelikult midagi vastata ei tahtnud, siis ma lihtsalt ütlesin -  "Ahju, jah, peab kütma muidugi." Nüüd oli Dimitri otsusele jõudnud, ta silmad lõid kavalalt särama -  "Nüüd siis teiega juttu rääkides, hakkas minu suu kuivama!"  "Ahah."  "Ma näen, et nad on teile siin toonud pirukaid ja kala, aga kuidas sa sööd, kui kurk kuivab. Kala juurde käib ikka üks viin." Ahju kõrvalt puude kastist  tõmbas ta välja liitrise viina. "Joome ühe tervitusenapsi." Sain aru, et sellises olukorras pole võimalik keelduda ja ma poleks endas leidnud ka jõudu vastu punnida, pealegi oleks see meest solvanud. Ja tegelikult polnud mul viina vastu midagi. Läksin ja tõin köögist teeklaasid.