Sel päeval loobusime rattateest ja valisime sõiduks hoopis maantee. Maantee lookles mägede ja küngaste vahel kord üles, kord alla. Pidevalt jooksis rattakummide all valge joon. Autojuhid olid seal tunduvalt viisakamad kui Eestis. Nad sõitsid meist mööda vastassuunavööndis, nagu teisest autost. Kui sealt aga keegi vastu tuli, siis jäid nad meie  taha passima niikauaks, kuni tee vabanes. Eestis oleks enamus autojuhte aga jalgratturist lihtsalt suure kiirusega lähedalt mööda kihutanud.