1936. a. viis linnusel arheoloogilisi kaevamisi läbi magister Marta Schmiedehelm, kelle avaldatud materjalide põhjal heidamegi pilgu linnusele. Linnus on  ehitatud soisele pinnasele, kus valli alust täideti hagudega ja nende peale kahes kihis risti asetatud palkidega. Palkide peale laotud, peamiselt paekividest valli algset kõrgust ei teata, kuna kohalikud elanikud on selle juba ammu laiali vedanud. Vanemad inimesed mäletanud, et linnusevall olnud nende noorusajal veel rinnakõrgune. Arvata võib, et linnusel oli varjupaiga iseloom ja sellel ei olnud kaitselinnusele iseloomulikku kõrget valli. Linnus asetses hästi varjatud, peaaegu läbipääsmatus soos, millele tuli  ilmselt salatee. Vanemad inimesed olevat teadnud veel rada (palkteed), mida mööda olevat pääsenud linnusele selle ida- või kagupoolsest küljest. Tõenäoliselt võis siin tegemist olla üliku linnusega, sest aastatuhandete vahetuse ühiskonnas olid tekkinud juba feodaalsuhted. Narva maanteed Kuusalu alevikuga ühendava tee laiendamisel 1936. a. avastatud peitleid, mis koosnes 410 saksa ja anglosaksi hõbemündist, lubab oletada rikaste ülikute elamist nendel aladel.