Keskaegses Euroopas oli hambaravi kättesaadav vaid jõukamale rahvale, kes suutsid arsti või kirurgi endale koju tellida. Hambakaariest eemaldati juba tollal "hambapuuriga" - see oli metallvarras, mida rulliti pihkude vahel. Tollased pehmed täidismaterjalid pakkusid paraku vaid lühiajalist leevendust, hoides õhul otse hambaauku sattumast. Vaesemate inimeste hambaravi toimus aga turuplatsil, kus isehakanud hulkur-arstid tõmbasid hamba väikse tasu eest välja - see oligi praktiliselt ainus hammaste ravimise meetod.