Nädal tagasi saabus hoiukodusse kassiema Dolores - nälginud ja suure kõhuga, mis liikus aktiivselt. Mulje jäi, et kõht kannab kassi ja mitte vastupidi, mis tähendas seda, et pojad on kohe, kohe sündimas siia  maailma. Dolores on ise sõbralik, kolmevärviline ja pika, pika karvaga. Et mitte ära sõnada, siis blogis ma ei maininud temast sõnakestki, sest kiisuemmel ja minul ka natukene, seisis ees raske töö - anda võimalus nendele, kes tahavad ning suudavad elada. Nädala jagu kiisu sõi ning meie kandsime ette nagu viietärni restoranis. Toores kanamaks, südamed, hakkliha ja rasvaseim kuivtoit eliitkassisöökidest. Emme sõi ja pojad kasvasid ning täna, 31 jaanuaril otsustasid nad maailma tulla. Sünnituse juurde kogunesid  spetsialistid - arst ja ämmaemand, paraku inimese omad, aga tühja sellest. Siis hakkasid nad sündima - esimene mustvalge, teine kilpkonnamustriga ning komas roosa sündisid 20 minutiliste vahedega. Pojad olid kohe tugevad ning juba kümne minuti pärast pressisid nad tisside juurde.