Miks ma sellest kirjutan? Sest Eesti sörgib Ameerika sabas ja vaimus, justkui oleks tegemist mingisuguse Suure Vennaga. Ja kuigi välismaalastele ei väsi me uhkusega rõhutamast, et "laulsime ennast vabaks", et meil oli "laulev revolutsioon", ei taha see pisike riigike kuidagi  tunnistada näiteks tiibetlaste samasuguseid kannatusi Hiina okupatsiooni all. Siis ei piiksata keegi, laulu üles võtmisest rääkimata. Kui välisminister Urmas Paet läks kohtumisele Hiina esindajatega, küsis temalt raadioreporter, kas ta kavatseb tõstatada ka Tiibeti-küsimuse. Pobisevaks vastuseks oli: