Õiguskantsleri teema on õhus. Õige. Minu jaoks on õiguskantsler kasutu isik, es ei suuda taibata põhiseaduse mõtet, ega teha lissaboni leppe asjus piisavalt ühemõttelisi avaldusi. Müüdavate võimupoliitikute maitsele pole jõks aga piisavalt orjameelne, ta ei ole ka kunagi öelnud, et riikliku iseseisvuse  loovutamine on eesti vabariigi põhiseaduse keskne printsiip. Nii et jääb ikkagi kahtlus, et selle uue suure lissaboni -euro-põhisedusega pole ikka kõige juriidilisemad lood. Siis on veel kari lolle, kes loodavad, et jõksist/õiguskantslerist saab moraali eestkõneleja. Haiged inimesed, õiguskantsler ei tegele moraaliga, tema töö on seadused. Nii nagu kirurgi töö ei ole posimine ega soolapuhumine, vaid opereerimine meditsiiniteaduste raames. Moraaliga tegelevad papid elu mõtet otsivad teismelised ja muud odava  viiruki järgi haisevad tolgused. Õigusriigis on elu korraldatud seadustega, mitte moraaliga. Moraal ja riik on lahutatud ja juba väga ammu. Õiguskantsleri ülesanne on olla amoraalsuse verstapost ja seda nii otseses kui ülekantud tähenduses.