Segunemine ja mõju(ta)mine käib hoomamatult keerulisemalt ja  juhuslikumalt, kui pelk paberil dokumenteeritud poliitika. Kui palju me oleme koloniseeritud lääne muusika-, filmi- jm meelelahutustööstuse poolt, miks mitte sealhulgas ka kirjanduskaanonite poolt? Suurem osa muusikast, mida kuulan, on ingliskeelne, samuti suurem osa filmidest ja sarjadest, mida vaatan ja ilukirjandusest, mida loen. Miks ma ei tea midagi ungari, alžeeria, isegi hiina bändidest? Kas peale minu on selles süüdi ka tänane kultuuripoliitika, trendid, mugavus-harjumused, see-kuidas-raha-liigub? Olen  ma loom, et mulle kõik nina ette künasse tuleb kallata - läheks äkki ise ja uuriks seda ja teist maailma asjade kohta vä?