"Tuljaku" juures tervitavad tulijat vaid kaks massiivset  horisontaali, terrassi betoonpiire ja selle köhalt paistev puitkarniis. Karniisiarhitektuuri majadel on endassesulgumist rõhutavalt sageli altkulmu pilk, sest karniis ulatub kaugele klaasseina köhale. Loomulikult on karniisiarhitektuuri juured juba 1920. aastate Mies van der Rohe loomingus, ja tema 1960. aastatel kerkinud Lääne-Berliini Rahvusgalerii näitab sellist tüüpi arhitektuuri püsivat aktuaalsust. Eestisse tuli karniisiarhitektuur Soome kaudu, kus ta üldpildis sugugi nii ülekaalukalt ei domineerinud,  kuid oli ainus osa sealset arhitektuuri, mida nõukogude materiaalse baasiga oli võimalik järele teha. Soovitavalt krohvitud tellissein, sest siis ei pea kive nii korralikult laduma, ja tume puitlaudis olid pea ainsad üldlevinud tehnoloogiad, mida kroonilises materjalipõuas sai rakendada.