aga minu meelest ei keskendutagi ühele probleemile.  Sundüürnikke ei tekitanud Eesti riik ja Eesti riigil ei ole nende ees kohustusi. Tegemist on  küüditatute ja küüditajate vahelise probleemiga.  Ehk omandiõiguse taastamine tekitas uue ebaõigluse. Eesti riik ei küüditanud kedagi.  Ja et küüditatute korteritesse ja taludesse asustati punakontingent, kellest hiljem said sundüürnikud, selles ei ole Eesti riik süüdi.  Põhimõtteliselt peaks selle jama lahendama jama korraldaja ehk nõukogude liidu õigusjärglane Venemaa. Ja et Eesti riiki ei ole õigusjärgselt taastatud, vaid on legaliseeritud ENSV ENSV piirides, siis koostöös ENSV nn.  viletsusega.  Küüditatud ei pea neile omal kulul midagi ostma, sest nad visati oma kodudest millegita välja ja selle nn kaamelitõestuse oma õiguste taastamiseks on nad läbi teinud. Sellel pinnal kodusõda pidada ei oma mõtet. See käib "Eesti" meedias teie ja meie stiilis niigi juba pikemat aega.  Aga sundüürnikud ei ole selles "riigis" ainsad, kelle huve ja tahet eiratakse. Võtame vabadusvõitlejad, küüditatud, muinsuskaitsjad, looduskaitsjad (Tuhala ja Nabala võit on super, sest Mahtra soostikust saavad  toidet ka Keila, Vääna, Pirita jõed!, miks meedia seda eirab?), haridusinimesed, kultuuriinimesed, seltside eestvedajad, põlistalude omanikud, ehk kodanikuühiskond tervikuna.  Kottida saab seni kuni lastakse. Nüüd enam ei lasta. Karikas sai täis ja ajab üle.