Teaduse (eriti üldhuvitava faktivalikuga populaarteaduse) otse­väärtus ei erine ilukirjanduse teadmisväärtusest õieti muuga, kui ainult oma tõdede korraldusprintsiibiga. Kuna teaduses selle määrab  ainult välistõeluse tajuks kõige sobivam süsteem, on nende faktide kunstilises rakenduses esikohal ainult üldhuvitav valik ja elamuslik­kust mitte takistav, vaid soodustav esitusvorm. Endastmõistetavalt kuulub viimase alla ka nõue, et see teadmistehulk mitte ainult poleks paikapidav objektiivselt, vaid lugejale ka usutav subjektiivselt ja täiesti kokku sulatet teose kunstilise tervikuga, mitte mingi lõppu või vahelekleebitud "õpetusiva".