Akadeemiliste inimestena ja vabade kristlastena lähtume mõtlemise ja küsimuste esitamise vabadusest. Toonitame nendele küsimustele vastuste otsimise teede vabadust ja mõistlikkust. Ent vabadus kohustab meid ka kohusetundele tegudes ja oma missiooni järgimisele.  Meie instituudi ainelised võimalused ei ole niisugused, et heaolu üle jääb. Kuid oma ressursside kasutamisel on meil võimalus teha tööd nii, et me töötades ja õppides inimestena kokku hoiame, üksteist aitame, siis seetõttu loomulikult ka  ainelisi ressursse kokku hoiame ja kõik selleks teeme, et lahtiste silmadega vaadates vajalikke vahendeid ja ressursse juurde leiame.   Meie eesti rahvas tervikuna, meie kirik ja ülikoolid, me elame praegu selle ajastu tunnistajatena, kus antiikkultuurist pärinevad olümpiamängud ei tähenda üksnes rahu, vaid ka sõda. Siin märkame uusi ilminguid.  Tähelepanelikuks teeb see, et vähemalt mina ei ole näinud informatsiooni, mis tõendaks, et poliitilised analüütikud, Euroopa Liidu või NATO strateegid oleksid  hoolikalt ette valmistatud ja kiirelt läbi viidud Gruusia sõjakäiku ette näinud. Rünnak oli kiire ja mõjuv ning tuli ikkagi kogu Läänele, s.o meie liitlastele, ootamatult! Vastuseta küsimusi oli ennegi ja need on muutunud veel tõsisemaks.  Alles 4. juuli Eesti Päevalehes kirjutas E. Arujärv, et me ei tea, mis juhtub lähitulevikus või mingil kriisihetkel. Me ei tea, missugused on šansid saada tuge Euroopa Liidult või NATO-lt. Nüüd on olnud lugeda ka teateid, et Põhja-Atlandi Liidul puuduvad Baltikumis  toimuda võiva sõja puhuks operatiivplaanid.