Vaatame lähemalt … Nimelt on Fred seisukohal , et kuigi inimesed on pärast öist puhkust päeva esimesel poolel energilisemad kui päeva teisel  poolel, ei tasuks tema arvates endale pidureid rohke süsivesikute tarbimisega peale tõmmata - parim on valgu- ja rasvarikas ning süsivesikuvaene hommikusöök, mis kindlustab aju varustatuse türosiini (üks 20st aminohappest, mille rakkudes sünteesitakse valkusid) ja tema abilistega ja annab meile pikaajalist ühtlast energiat. See soovitus läheb muidugi vastuollu üldise arusaamisega, et hommikul võime endale lubada ja vajame palju süsivesikuid. Võime lubada küll, kuid kas vajame, küsib Fred? Eriti tänapäevastes  oludes, mil hommikusöögile ei järgne füüsilist tööd, mis süsivesikute kohese energiaks kasutuselevõtuga ennetaks veresuhkru ja insuliinitaseme tõusu. Kindlasti on kõik tundnud peale süsivesikurikast toidukorda energiataseme olulist langust, isegi unisust, kuigi needsamad süsivesikud peaksid ju andma meile küllaga energiat. Tegemist on serotoniini (neurotransmitter, mis kesknärvisüsteemis reguleerib meeleolu, und, söögiisu, mälu ja õppimist) produtsiooni stimuleerimisega ja veresuhkru tõusule järgnenud  langusega, mis on aga mõlemad toidu koostise kaudu hõlpsasti välditavad, saavutamaks energilist hoiakut ja selget pead. Nendest vähestest süsivesikutest, mida rasva- ja valgurikka toiduga saame, piisab täiesti, sest boonusena õpetame organismi põletama energeetiliseks otstarbeks koos toidurasvaga ka keharasva! Süsivesikurikas hommikusöök määrab ära suuna kogu päevaks - energeetilised vajadused langevad otsesesse sõltuvusse süsivesikute kättesaadavusest! Samuti igatseb aju pidevalt midagi magusat. Rasva ja  valgurikka hommikusöögi korral kaob päevajooksul ära igasugune vajadus magusa järele!