Kaubamärk kehtib vaid riigis, kus see on registreeritud, st Eestis registreeritud  kaubamärgist pole mingit kasu Soomes ja Soome märgist Lätis, vaatamata sellele, et kõik need riigid on nüüd ELi liikmed.. Nii ei olegi mitmes riigis tegutseval Eesti ettevõtjal muud võimalust, kui taotleda kaubamärgi kaitset kõikides riikides eraldi. Kuigi riigid on läbi aegade sõlminud kokkuleppeid kaubamärgiõiguse ühtlustamiseks ning kaitse taotlemise lihtsustamiseks, on kõik sellised kokkulepped seni piirdunud vaid taotlemise protseduuri lihtsustamisega, mitte aga mitmes riigis samaaegselt ja ühtviisi  kehtivate kaubamärkide väljaandmisega. Näiteks Tööstusomandi kaitse Pariisi konventsioon ühtlustab eri riikide kaubamärgiseaduste sätteid. Üheks olulisimaks Pariisi konventsiooni sätteks on seejuures säte, mille kohaselt ühes riigis esitatud kaubamärgitaotluse alusel saadakse eelisõigus (nn prioriteet) samale kaubamärgile õiguskaitse saamiseks teiseks riigis, kui taotlus teises riigis esitatakse kuue kuu jooksul kaubamärgitaotluse esitamisest teises riigis. Kaubamärkide rahvusvahelise registreerimise Madridi  kokkulepe ning Madridi kokkuleppe protokoll (mida koos nimetatakse ka Madridi Süsteemiks) aga võimaldavad ühe, nn rahvusvahelise taotlusega saada kaubamärgikaitse enam kui ühes riigis - seda aga vaid siis, kui see või teine riik kaitse andmisest ei keeldu. Madridi Süsteem seejuures ei reguleeri üldse, millised kaubamärgid on registreeritavad või mitte - kõik on jäetud riikide endi otsustada. Kolmas kokkulepe, Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamislepingu lisa, nn Intellektuaalomandi kaitse  kaubandusaspektide lepinguga (TRIPs) ühtlustab samuti oluliselt intellektuaalomandi kaitse, sh kaubamärgi ja disainikaitse materiaalõiguslikke norme, kuid lõplike seadussätete vastuvõtmine ja tõlgendamine jääb siiski iga liikmesriigi otsustada.