Arheoloogidele pakuvad huvi kolm laeval surnud ja Banksi saarele maetud meremeest. Kas neid haudasid on veel üldse võimalik leida? Suvisel ekspeditsioonil otsiti vastust ka sellele küsimusele. Lisaks sooviti kaardistada  vrakilt pärinevaid, pinnase alla mattunud esemeid nagu naelad, rautised jms. Seda ülesannet täitis Lääne-Ontario Ülikooli arheoloog Edward Eastaugh. Laeva julladest ja tünnidest jäänud laiali pillutatud söe- ja puiduriismetega uuritava ala suurus oli umbkaudu 120 korda 120 meetrit.  Et uurida seda, mis on peidus pealmise pinnasekihi all, kasutab Eastaugh magnetomeetrit. Aparaat registreerib väikseid inimtegevusest tingitud häireid Maa magnetväljas. Enamiku kivimi- ja pinnasetüüpide magnetväli on küllaltki  nõrk ja muutub vastavalt rauasisaldusele. Pealmised kihid on reeglina alumistest magnetilisemad, kuna raud on sageli koondunud ülemistesse kihtidesse. Kui näiteks kaevatakse haud, ajab see kihid segamini ja seda suudab magnetomeeter registreerida. Seetõttu loodab Eastaugh, et haudade piires on magnetism väiksem kui pinnases nende ümber.  Kogu uuritav ala jaotatakse 50 cm laiusteks ribadeks, mis tähistatakse väikeste lipukestega. Eastaugh kõnnib piki tähistatud maaribasid edasi ja tagasi ning  magnetomeeter piiksatab iga 12,5 cm järel. Pärast vaevalist tunde kestnud kõmpimist heleda õhtutaeva all laeb ta kõik andmed oma sülearvutisse, kus spetsiaalne programm genereerib kujutisi magnetvälja anomaaliatest uuritaval alal. Eastaughsi treenitud silm avastab kohe kolm paralleelselt paiknevat ovaalset anomaaliat.  "Ma sain kohe aru, et oleme hauad leidnud," jutustab ta oma kabinetis Lääne-Ontario Ülikoolis, osutades sõrmega kolmele pikseldatud hauakujutisele arvutiekraanil.