Kõik sai alguse sellest, et haigusega seoses jätkus tahet lõpetada suitsetamine. Tahe on öeldud pisut suurustavalt. Pigem pole tahtnud sülitada näkku saatusele, kes andis nagu teise võimaluse. Tossutasin katkematult tublilt üle  neljakümne aasta. "Parimatel" päevadel tõmbasin kaks pakki päevas. Halvimatel päevadel korjasin konisid. Nüüd siis, kaks kuud peale lõpetamist siis selline šokk. Ega ma muidu poleks aru saanudki, kuid asi on kasutatud riietes. Mitme lapse puhul on reegel selline, et esiklaps(ed) on need korralikud. Nendel ei kulu riided ja ka muidu on nad ontlikud. Mu vanem poeg on siis toonud mulle selliseid korralike teksaseid. Peaaegu nagu uued. Tema on "hea elu" peal keskkohast mõned sentimeetrid juurde võtnud, mina aga olen  olnud alati ja senini selline niruvõitu. Ühesõnaga, minul õnn riidekapis ja temal riidekapist.