Siis sõime klassikalist Malta meelisrooga, mille nimi on pastizzi. Koht, kus neid sai oli nii populaarne, et selle eest vänaval tervitas meid hord vanu ja vananevaid mehi,  kes kõik maikades õlut libistasid ja rahulikult juttu vestsid. Sees oli sein kahhelkividest nagu Balti Jaama tunnel ja seal oli neid mehi veelgi rohkem. Osad neid vaatasid telekat ning baarileti taga seisis kohutavalt jahune mees, kelle õlgadel olid ilmselt pastizzitükikesed. Ta nägi välja nagu telekamängude Mario, mis ilmselt oligi ta nimi. Pastizzi on siis selline pirukas, mis on hästi õline ja mis valmistatakse lehttaignast. Täidiseks pakuti kaht varianti, üks oli selline juustulöga moodi asi ja teine  minu lemmik: hernesupp ilma vee ja ülejäänud kraamita. Herneid kasvatavad nad neid ilmselt talvel, sest praegu ei kasva siin midagi peale kaktuste. Pastizzi kohta siis selline tore detail, mida mulle enne ühe söömist teatati, et kui seda vaadata, siis meenutab ta üht asja. Seega on "pastizzi" (pastitsi on hääldus) kohalikus slängis muuhulgas ka tussu tähendusega.