KOKKUVÕTTEKS - Võimalus suhelda semiootilise  reaalsusega, suhelda sündmuste ja emotsioonidega, mis toimunud teises ajas ja kohas (siin ka introspektsioon) või üldse mitte toimunud, loob inimesele märksa avarama emotsioonideallika, kui seda oleks vahetu, meelte poolt reaalajas vastuvõetav reaalsus.