1941  Sakslased tulid Hiiumaale Saaremaalt. Väikeste alustega tehti dessant Jausa randa. Hommikul algas asi sellega, et Kassaris olev venelaste patarei tulistas üksiklaskudega. Umbes lõuna aja ilmus Luguse küla teele Jausa poolt esimene sakslaste väeosa, jalgratturid. Neid oli üsna palju ja nad keerasid Luguse - Jausa teeristist vasemale. Suur osa  neist jäi meie õue peatuma, umbes 50-100 meest. Osa jäi ka naabriperesse. Meie õues hakkasid mehed kohe kaevul pesema ja tõstsid madala salvkaevu lõpuks päris kuivaks. Meie majal oli juurdeehitus alles valmis saanud, ise elasime veel vanas osas. Teisele poolele jäi ööbima umbes paarkümmend meest, õhtul heitsid mees-mehe kõrvale põrandale magama. Üks allohvitser käis meie elamise poole peal, näitas oma perekonnapilte. Jutt käis saksa keeles, mul õde oli saksa keelt õppinud ja onu oskas seda päris hästi.    Õhtul umbes kella kaheksa ajal hakkas äkki suurtükkituli Luguse küla ja ümbruse peale. Pimedas oli hästi jälgitav tulistamine Tahkuna patareist - kõigepealt käis põhja pool taevas valgussähvatus, siis oli pikk vaikus ja lõpuks viiiuuu - trahhhh! käis Lugusel plahvatus. Tulistati pikalt, lõpuks läks tuli üsna tihedaks. Plahvatused käisid ümber Luguse küla, karjamaadel. Umbes kella kümne ajal, kui oli juba päris pime ja tuli läks tihedamaks, ärkas mu õde ja arvas, te tuleb ikka minna ära keldrisse.  Hakkasime keldrisse minema, kui käis üks eriti tugev mürtsatus. Meie ei saanud aru midagi, läksime keldrisse. Panime küünla põlema, saime natuke aega olla, kui hakati sisse tooma haavatud sakslasi. Umbes kuus-seitse oli neid. Hakati neid siduma seal. Ühel oli suur killuhaav tuhara peal, umbes 10 sm pikk, nagu oleks kirvega löödud, verine ja lihanarmad rippusid. Vaatasin seda ja mul läks süda pahaks.    Hommikul selgus, et üks sakslastest oli saanud surma. Otse une pealt. Mürsukild oli rinnust läbi  läinud ja ka läbi põranda, põrandal oli selle koha peal väike vereplekk. Sakslasi see tulistamine ei seganud, nemad tulid alles siis välja kui maja pihta oli saanud. See sakslane maeti siiasamasse Orjaku teeristi, kus praegu männik on. 1942. aastal kaevati põrm välja ja viidi Hiiumaalt ära, kuhu täpselt, seda ei tea. Selle koha peal on praegu pisike auk.    Hiljem selgus, et seda tulistamist juhiti Käina kiriku tornist ja sellepärast saksa lennukid kiriku põlema lasidki.    Meie maja  tabanud kahurikuul lendas läbi katuse, põrkas vastu sarikat ja lõhkes. Kivikatus lendas majalt kahele poole maha, mürsukillud tulid läbi lae tuppa. Kui mürsk poleks sarikat tabanud. oleks ta lennanud teisele poole aeda. Aias oli lipuvarras, selle oli õhusurve maha murdnud. Katus tehti talveks jälle korda. Katusekivid tehti Utu külas.    See oli ainus kord, kui Tahkuna patareist Luguse kanti tulistati. Mürsulehtreid oli küla ümbruses väga palju. Mürsulehtri läbimõõt oli umbes meeter, sügavus vastavalt  pinnasele - pehmes liivapinnases sügavam, savisel maal madalam. Mürsukildude järgi arvasid külamehed, et see võis olla isegi 9-tolline mereväekahur.    Enne tulistamist käisime meie, poisikesed, naabertalus peatuvaid sakslasi vaatamas. Neli-viis meest istusid maja seina ääres ja hakkasid sööma. Võtsid termosed välja, tinapaberis olid vorstid. Termosest valati mingit musta jooki. Meie mõtlesime, mis see küll võib olla. Tuli välja, et oli must kohv.    Külaelanike meeleolu oli sakslaste  tulekul üldiselt hea, sest vahetult enne seda oli olnud küüditamine. Sakslased võeti ikka hea meelega vastu, kuigi siin külas keegi lilledega tervitama ei läinud.    Enne saksa dessanti lendasid sageli siin saksa lennukid. Läksime siis ikka naabertalu keldrisse varjule, seal oli suur maapealne kelder. Oli kartulivõtmise aeg, inimesed olid põllul ja üks saksa lennuk avas kuulipilduja tule. Kas oli mõni purjus soomlane või .... Pihta keegi ei saanud, aga naistel oli hirmu palju. Hiljem andsid sakslased  naabrimehele suure lihakonservi [hüvituseks tulistamise eest?]. See vaatas karbis liha ja ütles, et see on ju meie oma pekk. Enne sõda läks väga palju eesti liha ekspordiks välismaale.    Käina kandis oli kaks vene lennuvälja. Üks Putkaste mõisa ja Kogri küla vahel lagedal põllul. Seal oli lennuväli ka pärast sõda. Teine lennuväli oli Kaupsis - kui Käinast minna Kõrgessaare poole, siis see lage väli oli ka lennuväli. Siinsetel lennuväljadel olid põhiliselt väiksed kahepinnalised (õppe?)lennukid  Y-2. Lennuväljad olid pinnasekattega. Nägin ise ühe väikese lennuki allakukkumist - ülal käis plaks, pööras nina allapoole ja kui maapinnale jõudis, käis mütakas.