ratastoolis ma jälgin väljas  kuis taevavõlvil hallid pilved  raskelt liiguvad üle põlluvälja  rampväsinud on nende pilgud    nad mornilt silmapiiri suunas  tolmust puhastavad teed sõjatandrile  kus kurdistav kanonaad  kostab õõvastavalt mu kõrvu    meenub hetkeks tume minevik  mind sõtta soldatina saadeti -  kuskil võõramaa porimülkas  langen'd relvaveli kalmuks sai    näib, et taas on leinaaeg  tuulehoog, rasked pisarad  tunnen kurnatust - ei suuda  ma varju alla end tõugata    tundmatu ja kummaline valgus  tabab mind - mu ratastooli  maha jääb ilgelt haisev  laibalehk ja sulan'd metallitomp