Õnneks ei sündinud see nii; meie jäime sel korral peaaegu saatuse hoole. Läänemeres liikus küll julgus­tavalt Inglise laevastik, kuid kindlal maal oli asi meie oma otsustada, kas tahame endid, oma kodu, oma rahvast kaitsta ja riigina eksisteerima jääda või enamusele invasioonile alla jääda. Hädaoht tõusis viimse tipuni, - röövivad,  rüüs­tavad kommunismi utopismist ja lihtsalt saagi- ja kätehimust aetud enamlaste salgad ulatasid peaaegu Tallinnani; sees töötas enamlaste jesuiitlik agitaator-kihutaja. Äkki sündis pööre, just siis, kui enamlaste vaimlised juhid, iseäranis Eesti soost enamlaste vaimukangelased, juba ettekujutuses Tal­linnas end peremeestena ja kõnetoolidel ülesastuvatena nägid ja mõtlesid otsustada Eesti saatust oma käeliigu­tuse ja tribunali, timukalise inkvisitsioonikohtu abil.