pühapäev, 13. 02.  Helme 1930: Helme mõisa lähedal seisavad vanad lossivaremed. Inimesed nägid seal vaime ja tonte liikumas. Kord varahommikul läks sealt mööda tütarlaps, kes venna pulma pidi minema. Jõudes varemete ligidale, nägi ta kõrgel müüril neiut istumas. Neiul olnud seljas ilusad valged riided ja kudunud sukka, nii et vardad tõusva  päikese paistel säranud. Tüdruk ehmatand, ega saanud paigastki liikuda. Lõpuks läinud ta lähedal olevasse majja ja kutsunud vanaeide ka vaatama. See ruestand samuti, et talvel külmaga inimene väljas sukka koab. Pulmast ei julgenud tüdruk üksi koju minna ja kutsunud omale saatjaid kaasa. varemete lähedale jõudes nägid nad, et olid läinud kõrvale teelt. Korraga näinud nad, et nende ees liiguvad suured mustad kogud. Kaua eksinud nad hirmuga ringi, kuni kuulsid kuke laulu. Kujud vajunud korraga maa sisse, mets  kadunud ja tüdrukud leidnud end tee kõrval heinamaalt. Sellest ajast peale ei julgenud enam ükski öösel varemeist mööda minna.