Kelgud olid muidugi superägedad. Muuseas, jalgsi ja rattaga liikunutega võrreldes oli  eeliseks see, et kelgud püsisid eriliste jalaste tõttu lumel - nii saime liikuda vaevata ka seal, kus teed ees ei olnud. Suusatajatele jäi meie tõukamiskiirus muidugi alla, aga suusarajal sobisid kelgud sellegipoolest liikumiseks imehästi. Nojah, tõusudel meenutasid nad küll rohkem vanadekodus kasutuses olevaid jalutusraame aga laskumistel saime hea hoo sisse küll. Eriti peale seda, kui hooldustiim Mambur- Karl olid kelgumutrid rajal uuesti üle keeranud, sest muidu kippus kelk suurema laskumise peal võtma  traspordiasendit, ehk kokku minema.