Jaapani keeles on sõna ma, mis tähistab nii ajalist kui ka ruumilist tühjust. Ma kätkeb endas eimiskit": see on hetk, kui sa jätad midagi ütlemata või tegemata. Teatris on see kontseptsioon väga viljakas, sest tegevuse puudumist võib kasutada raami loomiseks, mis toob välja näidendi kõrghetked. Neid tegevusvabu kohti peab nägema näidendi täisväärtuslike osadena, mitte lihtsalt hetkedena, kus midagi ei juhtu. Sarnaselt muusikaga ehitatakse ka näitlemine üles helist ja vaikusest.