1929. aastal ilmunud "Kastreerit elu" vaatleb üksikisiku vaimse eneseteostuse võimalikkust. Eraldatuse ja enesesse kapseldumise kõrval on muutunud oluliseks individuaalne julgus kurjale vastu astuda, ka kaasinimesi teenida. Teose tegevus toimub vanglas, kuhu peategelane Andreas Orpus on sattunud, sest astus välja naist piinanud jõhkardist peremehe vastu. Andreas Orpus on oma sisekaemustele pühendatud eksistentsis Ellu Romeldi sugulashing, introvert, ülitundlik, tugevate emotsioonidega, ometi pidetu ja ühiskonnas nõrk, kirglikult mõistmist ihkav, kuid igas käeulatuses pettust kahtlustav. Valinud keskseks karakteriks üleliigse inimese, kes vihkab labasust ja tõusiklust, piinleb oma katsetes lahendada eksistentsiaalseid probleeme, ei korda kirjanik oma eelmist teost, vaid otsib uusi võimalusi. "Kastreerit elu" paistab silma vanglaelu realistliku kujutamise ja värvikalt markeeritud karakterportreede poolest. Erandinimese saatuse lahenduseks ei ole meeleheitlik revolvrilask. Andrease sugulashing Ilma Rand otsustab saada diakonissiõeks - õeks kõigile. Peategelane ise lahkub kodumaa pigistavast ringist Aafrikasse, kus loodab leida tõelisemat elu. "Kastreerit elu" on originaalne kunstiteos, milles kirjanik võttis endale ulatuslikumaid ülesandeid kui esikteoses ning püüdis osutada indiviidi ummikseisude positiivsetele lahendusvõimalustele. Autori süvenemine filosoofilistesse otsingutesse, ta filoloogiline kultuur ja iseseisev keelekasutus, ta areng jäid kriitikas suurema tähelepanuta. Taas kujutas Reed Morni romaan keskse tegelasena kõrgendatud vaimsete nõudmistega intelligenti ja jälgis indiviidi vaimset eneseteostust, kuid teose ümber elevuse tekitamiseks puudus romaanivõistluse tekitatud põnevus. Kriitika ja lugejate meeled köitsid agressiivsemad argielu kujutajad.