Põllumeeste ja piimatööstuse esindajad jõudsid eilsel EPKK piimatoimkonna istungil  arusaamiseni, et vaatamata eelarvelistele probleemidele ei oleks valitsuse  tegevus vastutustundlik, kui kärpima asutakse põllumajandustoetusi.  Riigieelarvest tulevad põllumajandustoetuste  lisamaksed on ette nähtud  ebavõrdsete toetustasemete kompenseerimiseks EL uute ja vanade  liikmesriikide tootjate vahel.  Olukord piimandussektoris on väga raske. Piimatoodete hinnad maailmaturul  on drastiliselt kukkunud ja põllumeestele makstakse hinda, mis on tunduvalt  madalam piimatootmise omahinnast. Piima kokkuostuhind on aasta jooksul  langenud 5,25 kroonilt 3,80 kroonile. Väikestele taludele makstakse veelgi  vähem ning surve hinna languseks püsib. Tootmise omahind  põllumajandusettevõtetes on keskmiselt 4,30-4,60 kr/kg. Piimatootmise  efektiivsuse tõstmiseks on palju investeeritud uutesse lautadesse (ka  avaliku raha toel), mis on pikemas perspektiivis ainuvõimalik lahendus.  Aga täna on uute lautade omanike laenukoormus ja intressikulud nii suured, et  tekib tõsine küsimus, kuidas nii madalate kokkuostuhindadega vastu pidada?  Võib tekkida reaalne oht, et ettevõtted on sunnitud lõpetama ja  maksumaksja rahaga tehtud investeeringud  lendavad tuulde. Põllumajandushoonete  kasutusotstarbe muutmine on peaaegu võimatu.    Hädasti on vaja riiklikku sekkumist. Sügisese eelarvekärpe raames  vähendati põllumajandustoetuste EL liitumislepinguga lubatud lisamakseid 780  miljonilt 545-le miljonile. Lisamaksete järjekordne vähendamine tähendab Eesti  piimandussektorile sisuliselt katastroofi, kuna piimatootmisele makstakse  toetusi just sellest riigieelarvest tulevast lisamaksest. Samas tuleb  rõhutada, et  piimast umbes 40% läheb eksporti. 2008. aasta 11 kuuga  eksportis Eesti piima ja piimatooteid 1,99 miljardi krooni eest.  Poliitikud toonitavad sõnades, et ettevõtted peavad eksportima, kuid täna võivad  riiklikud eelarvekärped ühele ekspordisektorile kriipsu peale tõmmata.  Eesti Nokiat pole vaja enam otsida, meil on piima näol oma Nokia olemas.    Piimatoimkonna liikmed nägid täiendava riigipoolse abivõimalusena ka  jõulist tegutsemist Euroopa Liidus ning  kaubandusbarjääride vähendamist. Valitsus  peaks Euroopa Komisjonile selgeks tegema, et raske olukord  piimandussektoris nõuab suuremaid eksporditoetusi ühenduse piimatoodetele. Samuti peab kõrvaldama kaubandustõkked, mis takistavad toorpiima viimist Venemaale aga  ka teistesse EL liikmesriikidesse.    Ka olukord siseturul on keeruline. Kilepiima liitrihind poodides ületab  jaekettide omavahelise võitluse tulemusel vaevalt 6 krooni. Lihtne arvutus  näitab, et nii madala hinnaga pole  võimalik piima toota. Tänane piima hind  poes on sisuliselt 10 aasta tagune tase, mil kõikvõimalikud kulud olid  mitmeid kordi madalamad. Tarbijad ostavad poes pahaaimamatult odavamat  piima, mille tulemusena satub tõsise löögi alla piimatootmise  püsimajäämine Eestis. Kogemused majanduses näitavad, et ühe majandusharu kadumine hakkab edaspidi hindu oluliselt tõstma. Piimatootmise säilitamise vajadusest  räägib tänane üldine majanduse ja tööhõive olukord, kuna piimatootmine pakub tööd  söödatootmises, loomapidamises, töötlevas tööstuses, logistikas jne. Seega  võib küsida, kas tänase ostuvõime juures peaksime tarbijatena ostma  tingimata odavaimat või peaksime mõtlema oma panusele, kuidas vältida  edaspidiseid langusi ühes Eesti traditsioonilises majandusharus?    Lisainfo: Roomet Sõrmus, EPKK juhatuse esimees, tel 600 9349, e-kiri:   info@epkk.ee