Õukond ootas. Oraakel otsis ikka veel... Higinired  valgusid ta pöetud kulmudelt silmisse ning ta pilgutas neid hirmunult, sest teraselt näha oli ta ainus lootus. Ta uuris pingsalt rüütli näojooni, vahtis talle januse häbitusega otse silma, püüdes tabada mingitki virvendust. Vahepealne aeg tuli täita lihtsamate oletustega, mida kuuldes õukondlasedki kõveralt muigasid, kuid mis ometi valed ei saanud olla -- vaja vaid õigesti sõnastada.