Tegelikult ei tea ma Tartu sööklatest tuhkagi. On mõned paigad, kus olen ikka aeg-ajalt suutäie võtnud, aga suures osas on need minust kõik külastamata  jäänud. Seega otsustasin esimese euroostu teha mõnes kohvikus lõunasöögi näol. Täitsa ilma mingi põhjuseta sisenesin Creppi. Prantsuse värk ikkagi, hinnatud ja puha. Ma küll tärne ei ole kokku lugenud, aga no kiidetakse, seda ma olen kuulnudkindlasti. Mulle valmistas väikese pettumuse. Muidu oli ju kõik kena, ainult et jube lihapraadimise kärsakas on sees. Ruumi seal palju ei ole, aga mingi parema ventilatsiooni ehk ikka saaks kööki paigaldada. Kui ma koju jõudsin, nuusutas laps mind kohe üle, et kus sa käisid nüüd, kõrbelõhn juures. Niimoodi luurele ei lähe ju.