2.3. Välislepinguga põhiseaduses sätestatud maismaapiiri muutmise võimalikkusest Seoses Eesti Vabariigi poolt käesoleva põhiseaduse jõustumise hetkeks sõlmitud maismaapiirilepingute mainimisega ning muuhulgas ka Tartu rahulepingu otsesõnalise nimetamisega eelmises lõikes tekib küsimus, kas tähendab põhiseaduse viitamine maismaapiiri määravatele lepingutele seda, et maismaapiiri ja nimelt Tartu rahulepingu järgse piiri muutmiseks oleks vaja põhiseadust muuta. Siin tuleks asuda seisukohale, et Tartu rahulepingu nimetamine põhiseaduses ei tingi põhiseaduse käesolevat redaktsiooni arvestades selle muutmist.    Põhiseaduse § 122 1. lauset tuleb käsitleda koostoimes sama paragrahvi 2. lõikega, vastasel korral oleks tegemist vastuoluga nende 2 sätte vahel. Nii on § 122 1. lause ülesandeks kinnitada põhiseaduse tasemel Eesti Vabariigi poolt varem sõlmitud piirilepingute kehtivust ja sama paragrahvi 2 lause näeb ette järgnevate piirilepingute ratifitseerimiseks nõutava korra. Seda tõendab nii § 122 grammatiline redaktsioon kui ka Põhiseaduse Assamblees sätte  redigeerimisel kõlanud seisukohad.     Grammatilisest seisukohast tuleb tähelepanu pöörata asjaolule, et § 122 1. lõikes tarvitab põhiseadus erinevat sõnastust ("Eesti maismaapiir on määratud..." ja Eesti mere ja õhupiir määratakse…"). See lubab tõlgendust, et põhiseaduses ei ole Tartu rahulepinguga määratud piir "nüüd ja alatiseks", kuni põhiseadusliku nõude muutmise või tühistamiseni, vaid tegemist on põhiseaduse jõustumise hetkeseisu regulatsiooniga, mis on avatud hilisemale muutmisele põhiseaduses sätestatud korras. Nii tähendab väljend "määratakse" siin ka tulevikku, sest põhiseaduse väljatöötamise ja jõustumise hetkel oli reguleerimata ka Eesti mere- ja õhupiiride küsimus ning termini "määratakse" kasutamine mere- ja õhupiiride puhul tähendab nende piiride jätmist tulevikulisele määratlemisele. Kuna piiride regulatsioon on üksteisest niiviisi ajaliselt lahutatud, muutubki ajaline tegur põhiseaduse sätte koostisosaks ja võimaldab erinevalt tavaolukorrast, mil õigusteksti sätted on kirja pandud kindlas olevikulises kõneviisis ning ilma samas tekstis tehtud reservatsioonideta täidetavad määratlemata tulevikus, näha § 122 1. lõike 1. lauset mitte igavikulise imperatiivina, vaid sättena, mis on määratud ajutiselt reguleerima käesolevat olukorda, kuni tulevikus ei sätestata § 122 2. lõike kohaselt ratifitseeritud lepinguga teisiti. Tartu rahulepingu ja temaga määratud piiri põhiseaduses nimetamise põhjuseks on Põhiseaduse Assamblee protokollidest tulenevalt tollane hetkevajadus määratleda Eesti piir ja seda vastavalt Eesti Vabariigi poolt seni sõlmitud piirilepingutele nende kehtivust kinnitades.     Eeltoodud seisukoht leiab kinnitust ka Põhiseaduse Assamblee protokolle lugedes. Peet Kase väite kohaselt tähendab Tartu rahulepingut mainiva sätte toomine peatükki "Välislepingud" piiriküsimusi reguleeriva sätte 1. lõikesse ja teine lõige, mis sätestab, et välislepingud, millega muudetakse riigipiire, koosesinemine samas paragrahvis, et "me tunnistame Eesti praegust piiri nii nagu ta on  määratud Tartu rahulepinguga, aga samal ajal tunnistame ka võimalust sõlmida uusi lepinguid piiriküsimustes, ka idapiiri küsimustes. Ja need ratifitseeritakse samas korras nagu näiteks piirilepingud Lätiga" (P.Kask teoses : Põhiseadus ja Põhiseaduse Assamblee, lk. 592-593). Põhiseaduse Assamblee hääletas selles küsimuse ka läbi erinevaid põhimõttelisi seisukohti sisaldavad variandid. Võitis praegune variant, mille põhimõttelise tulemina tutvustati enne hääletamisele asumist otseselt võimalust otsustada riigipiiri küsimusi Riigikogu koosseisu 2/3 häälteenamusega (teoses : Põhiseadus ja Põhiseaduse Assamblee, lk 596-597).    Põhiseaduse § 122 esimeses lauses käsitletud lepingud on täpselt kindlaksmääratavad. Oli ju Eesti Vabariik enne 1992. aasta põhiseaduse vastuvõtmist sõlminud maismaapiiri lepingu ka Lätiga. Kuna Tartu rahulepingu eraldi väljatoomise põhjuseks on, nagu varem näidatud, vaid deklaratiivne tähendus tema kehtivusest, ei ole põhjust tema õiguslikku jõudu eristada teistest  sama sättega hõlmatud lepingutest. Kuna kõikidel neil lepingutel on ühesugune õiguslik jõud, tuleb Tartu rahulepingule põhiseadusliku õigusjõu andmisel samasugune õigusjõud anda ka teistele Eesti Vabariigi poolt 1992. aasta põhiseaduse jõustumiseni sõlmitud piirilepingutele. Seega kitsendataks kuni täieliku kaotamiseni § 122 2. lõike toimeala, kuna niisuguse tõlgenduse korral oleks ju kõigi eelmainitud lepingutega (maismaapiiri sätestavate lepingutega) määratud piiri muutvate lepingute sõlmimine võimalik  alles peale põhiseaduse muutmist.