Järgmine ulualune oli "vanaema Anna Markovna" juures, kes oli samuti ämmaemand ja oma konkurendi äriga kursis. Seal elasid Veera ja Kostik ning mu vanaema oli ennegi õe-vennaga mängimas käinud. Ta võeti majja küll, kuid perenaine justkui põlgas teda ega pakkunud talle kunagi abi. Õhtuti luges Veera vanaemale ette ja seda kuulates jäid ka teised magama. Kord videvikus äratas lapsi suur lärm - Anna Gontšarova oli jäänud koolerasse, nakatunud kuskil sünnitust vastu võttes, samamoodi nagu juhtus kunagi tema tütrega. Perenaine surnud, pakkisid tüdrukud oma asjad kompsu, võtsid kaasa veidi raha, et tasuda voorimehele ja sõitsid Takkingite majja, kus elasid surnu pojad Fjodor Gontšarov oma kolme ja Pjotr Gontšarov oma 13 lapsega. Veera kui vanem ja praktilise taibuga nõudis sissepääsuõigust, tuletades meelde, et temalgi olnud õigus Takkinite majale, kuid ta emavennad vastasid, et kuna "mamma Fekluša" oli Veerale kasuema, polnud tal sellest majast midagi saada. Mu vanaema kohta öeldi, nagu olevat temagi sündinud oma isa esimesest abielust. Mu kartlik sõnakuulelik vanaema ei teadnud midagi vastata ja õdedel ei jäänud üle muud, kui minna Akulina juurde elama.