Ehmunud mehe pilk eksles ringi: all laius kuristik, seljataga luuras tiiger - kohutavad kihvad, teravad küüned ja põlev pilk! - ja ülal nagistas hiir päästva köie kallal. As siis jäi munga pilk peatuma kuristiku kaldal - seal punetas tema elu kõige ilusam maasikas, mida ta  eales oli näinud. Isegi maasika küps punane värv oli mahlane ja magus. Kastepiisad ei olnud maasikalt veel haihtunud, andes sellele... kuidas öelda - glamuurse läike. See pilt oli kordumatu nagu killuke ilmutust hommikupäikeses.