Howard A. Smith - Psychosemiotics. Peter Lang, 2001. 332 lk    Teine raamat, mida pean enda ülikoolihariduse alusteoseks. See teos võtab kokku mõlemad alusmoodulid, mille ma ülikoolist saan: psühholoogia ja semiootika. Tagatipuks on see  kirjutatud mehe poolt, kelle valdkonnaks on nonverbal communication in teaching. Nö edusemiotics on ka selles teoses olemas. Ausalt öeldes on see kõige selgesõnalisem, arusaadavaim ja parim semiootikaraamat, mida ma seni lugenud olen. "Abstruse" silti see raamat ei saa. Kavatsen seda korduvalt üle lugeda ja mitte selle pärast, et raamat oleks arusaamatuks jäänud, vaid selle tõttu, et see raamat sisaldab asju, mida tahan lõpuks mõiste täielikult ja pidada meeles. Mälu, taju, tõlgendamine, mõistmine, ruum, käitumine, kehakeel, märgiteed - neist kõigist on midagi ja sealjuures kasulike viidetega, milles nii mõnigi oli juba tuttav. Väga armas on see, et peatükkide lõpus olevate soovitatavate raamatute järele on kirjutatud ka ühelauselised kokkuvõted. Raamatu lõpus olev bibliograafia sütitas kadedust, sest autor on lugenud ja tsiteerinud The Semiotics of Language and Culture volume 2s sisalduvat psühhosemiootikast kõnelevat Watti artiklit (millele mul ei ole ligipääsu). Mõne kuu pärast loen seda raamatut kindlasti uuesti. Seniks kasutan sellest raamatust edasisteks õpinguteks kahte väljavõtet - kultuuripsühholoogia viited ja näited Peirce'i märgikategooriatest.