Meie Maa, 27. juuni 1938    Virtsu eremiit elab onnikeses, mis asub Virtsu arus (kuiv rohumaa. A.V. märkus), "Aleki" talu karjamaal. Rahvas nimetab onni "Sillukivi" saunaks, üksiklast ennast aga "Sillukivi Jaaniks". Siin elasid juba Jaani vanemad. Need on ammugi surnud, Jaan isegi on üle 70 a. vana. Millest see onnikene kokku aetud, ei suudaks vist  ekspertiiski kindlaks teha, sest mitmekesist ehitusmaterjali on siin tarvitatud. Küll on siin meremuda, õlepahna, mere aetud roorädi, plekitükke, lauakilde jne. üksteise peale laotud, milliste vahelt lühikene korstnajupp välja ulatab. Sisse- ja väljakäiguks on puusagaratega ukseoks, valguse andjaks peopesa suurune klaasitükikene. Ka Jaani riietus on algupärane: peakatteks on suvel kui talvel vana luitunud madrusemüts, mille ta mere äärest leidnud. Keha varjuks vana kuub, mis nööriga ümber kere tõmmatud; kuue  ees uhkeldavad omavalmistatud takunööbid. Jalatsiteks on suvel jalatalla laiused lauatükid, mis paeltega taldade alla kinnitatud; talvel vanad kotad. Mütsi alt välguvad pikad juuksed üle tervisest punetava näo; haige pole olnud Jaan kunagi. /…/ Kui ta ema, Tiiu alles elas, siis kündsid nad enese järele umbes poole vakamaad karjamaad üles, millel kartuleid kasvatati, vahest koguni rukkiseeme külvati. Peremees aga, kelle päralt maa, nõudis selle hiljem tagasi, sest seda oli lubamata tarvitatud.