Varasuved veel enne kalendrisuve  saabumist kulgevad alati grillimise tähe all. Kevadeti ei jaksa ära oodata, millal ilm nii soojaks läheb, et saaks ühe korraliku lihatüki, kanakoivad, kala või köögiviljad grillile laotada. Kui lõpuks õige aeg käes on (või mõnel juhul natuke varem), tegeleb lõhna järgi otsustades grillimisega (mõnel puhul ka pigem kärsatamise või kõrvetamisega) pool linna. Ja see kõik lõpeb sellega, et hiljemalt peale jaanipäeva kaotab igasugune grillitud kraam minu jaoks oma külgetõmbe (et augustikuus jälle lagedale  ilmuda). Siis tahaks piima-köögiviljasuppi (mis kujutab endast mõne inimese jaoks kulinaarset õudusunenägu, aga minu jaoks ei ole õiget suve ilma selle supita). Või mõnd lihtsamast lihtsamat pastarooga, mis on kerge valmistada ja kerge konsumeerida. Näiteks suitsulõhega.