§ 22. Kui osutub vajalikuks looduskaitse alla võtta mõnda maa-ala, veekogu või üksikut looduseset ja seejuures on karta, et see võiks hävida või rikneda looduskaitse alla võtmise otsuse viibimise tõttu. Sel juhul teeb esialgse otsuse maa-alade ja veekogude suhtes Sotsiaalminister, üksikute loodus-esemete suhtes Loodushoiu- ja Turismi-instituudi direktor.