Eestlased olla küll nö pärismaalased, aga  palju me käitume nende kohalikke olusid tundvate pärismaalastena? See väide kipub veidi õhust võetud olevat, eestlane käitub praktiliselt samamoodi nagu paljukirutud ameerika immigrant, meie elustiil ja ühiskonnakorraldus ei erine praktiliselt millegi poolest Põhja-Ameerika ja muidugi ka ülejäänud Euroopa omast... Kas on meil võimalik oma kolmas tee valida, ma tahaks et oleks (olnud), aga reaalselt ma selleks võimalust ei näe. Me oleme lihtsalt kaasajooksikud (vähemalt siiani). Rusikaga rinnale põrutada väites,  et mina olen siin põliselanik ja see annab mulle enam õigusi (ja tegelikult ka rohkem kohustusi, aga tegelikkuses kipub nagu välja kukkuma vastupidiselt- kohustusi polegi) ei ole veel see kohalike olude tundmine ja vastavalt optimaalselt käitumine. Ma ei taha siin mingit Gustav Naani mängida ja ma olen ise liigagi rahvuslikult meelestatud, aga ma ei näe selles oma pärismaaluse rõhutamises küll mingit normaalset lahendust. Ja ega need 'päris' pärismaalased kah paremad ole, pigem veel labiilsemad ja  läänelikule 'kassikullale' vastuvõtlikumad. .. ok lühidalt, asja tegelik olemus on minu arust see, kas nö juurtega (ja kas need juured on piisavalt tugev faktor) Euroopa suudab kuidagi ennast tõestada ja tupikust, mille ehedaks näiteks juurtetu aga 1:1'le euroopalikul kultuuril põhinev Põhja-Ameerika, mingi väljapääsu leida. Sest tegelikkuses rikkam osa kolmandast maailmas kopeerib vähem või rohkem ikka seda sama siiani näiliselt edukamat ühiskonna- ja majandusmudelit...