Veel olen kuulnud, kuidas nii mõnigi "Minu" sarja autor ütleb, et vaat - tuli jah see raamat natuke naiivne/pinnapealne, ja kui saaks, siis küll kirjutaks uuesti ja juba hoopis teistmoodi. Austraalia-raamatu kohta ütlen, et ei muudaks midagi muud, kui mõned kirjavead. See kirjutamise aeg, see oli suhteliselt hullumeelne. Olin just Austraalias lapse sünnitanud ja sain kooli stipendiumi. Mida iganes ma parajasti reaalajas tegin, samal ajal vormusid peas ideed,  kuidas ja mida veel paberile panna, millest kindlasti mitte mööda minna jne. Ja nii kui leidsin aja, et mõneks tunniks segamatult arvuti taha istuda, siis tulistasin mõtted ritta ja parandasin varasemaid tekste. Nii et, eriti kuna ühelegi ilukirjanduslikule aunimetusele ei pretendeeri, siis jätaksin oma teose meeleldi nii, nagu see poole aastase ajurünnaku tulemusel sai. Paraku, tõde on ka see, et iga teksti võib parandada lõpmatuseni, nagu see näiteks Lennart Meri Hõbevalgega juhtus (muuseas, kes teab, ehk  kunagi tuleb täiustatud köide, sest ligi kolmandik peatükke jäi lõpliku tähemärkide vähendamise käigus välja, kui olemasolevate peatükkide keskelt enam eriti võtta ei andnud).