Eelmisest nähtub, et Berchtold püüdis avaldada oma liitlastele otsest survet, et need Austriat toetaksid Serbia-vastases võitluses. Kahtlemata lootis Berchtold, et see võitlus õnnestub diplomaatilisel teel, kui Austria seljataga seisab tugev jõud liitlaste toetuse näol, ja et Austria sel juhul võib  Serbiat järeleandmisele sundida sõjalise interventsiooni ähvardusega. Kuid selliseks aktiivseks vahelesegami­seks teisesse Balkani sõtta ei olnud Austria liitlased valmis andma oma toetust. Nii Saksa kui ka Itaalia valitsus suhtusid Berchtoldi ette­panekusse eitavalt. Kumbki maa ei olnud nõus riskima sõtta sattuda Balkani küsimuste pärast, mis peamiselt Austriat huvitasid. Ka mõjus siin suurel määral kaasa Saksamaa erinev suhtumine Balkani riikidesse. Nähes, et liitlased seekord ei toeta Austria kavatsetud  üritusi Balkanil ja et need oleksid seetõttu määratud nurjumisele, tõmbus Berchtold tagasi ja jäi äraootavale seisukohale kuni sõja lõpuni.