Omal ajal toetust leidnud hukkumisteooria ei tundu eriti tugev eeskätt sellepärast, et läbi jää vajumisest poleks jäänut kindlat teadet. Seda aga Krapifsky, Belostotsky ja Matz ilmtingimata vajasid. Nad ei saanud ju riskeerida, et ühel heal päeval ilmuks Vilms Arhangelskist, Siberist või Kanadast välja. Asudes ehitama ametlikku tõde ja selle eest raha sisse kasseerima, pidi kolmik olema üliveendunud, et Vilms ja  tema kaaslased olid tõesti surnud. Sõbramehed Krapifsky, Belostotsky ja Matz teadsid seega päris kindlalt, et Vilmsi, Jürgensit, Peistikku ega Rünki polnud enam elavate kirjas.