mina vastupidi kujutlen, kuidas ma sõidan kellelegi otsa. Jube. Ükskord ma müksasin oma meest autoga, ega ta haiget ei saanud, aga see müts ja jõud, mis oli peaaegu täiesti seisval autol oli nii jube,  et siiani tekitab värinaid.  Aga sünnitamine on valus jah. Ma mõtlesin sünnitades, et ega ikka ei suutunud kujutleda, et valu nii suur võib olla ja pärast läks veel pisut hullemaks... Aga imelikul kombel on see valutunne kuidagi ununenud, ainult mõtted on meeles. Et kui uuesti peaks, ega selle taha asi ei jääks ;).