Kui laps väiksem oli (nii nelja-viie aastane), siis kass türanniseeris teist vahepeal. Imestasin, et laps ei julge tahatuppa minna, seisab minu toa uksel, kügeleb, küsin, et miks oma  tuppa ei lähe, vastab, et ah, ei taha nagu eriti :).... aga näha on, et tahaks küll. Hakkasin siis uurima, et milles asi. Lõpuks seletab: "Kass!" Nojah, lähen temaga siis kaasa, tema toas voodisamba tagant tuleb välja kass, tagajalgadel kõndides, käppadega vehkides, vurrud turris ja karvad kohevil, silmad peas põlemas. Keksib sedasi lähemale ja ähvardab last käppadega: "Koll, koll!" No laps, nagu seda jõletist nägi, pani kiljudes plehku :P... kass väga rahul endaga :). Jäändki muud üle, kui pidin lapsele  seletama, et kassile vaja ikka koht kätte näidata. Muidu jälitas teist tuba mööda ja üritas jalgu krabada. No siis sai türannile paar korda laksu antud, kui jälle "Koll, koll!" tegema hakkas, siis taipas ja jättis järele :). Aga muidu meie koll on väga õrn. Vahel öösel tukub tugitoolis, kui mina töötan, siis teeb mingi hetk silmad lahti, longib minu juurde, volksab sülle, paneb käpad rinnale ja hõõrub nägu mu põse vastu. Siis haigutab, hüppab maha ja läheb tugitooli uinakut jätkama.