Olen nüüd juba nädal aega saanud kogeda elu ühe lapse üksikemana. (Justin ja Marta on nimelt ära USA-s). Milline see elu siis on? Kuidagi rahulikum ja kodusem. Kui me kõik  neljakesti oleme, siis on ikka väga sageli emotsioonid laes. Nii et ma väga naudin seda aega, mil ma saan olla Annaga kahekesti. Õhtuti on lihtne magama minna, sest Anna kuulab sõna ("Kustutame tule ära, kuulame, kuidas tuuleonu akna taga kopsib!" ja ta on sellega kohe hea meelega nõus.) Hommikused ärkamised on rahulikud, Anna ärkab tasapisi ja tavaliselt heas tujus. Ja ma saan ilma kedagi armukadedaks tegemata oma nooremat last kallistada-musitada   . Niisamuti saame koos igasuguseid asju arutada. Anna on suur küsija: kas liblikad ka pissivad? mida mesimummud söövad?