"Kui inimese võitlus algab ta enesega, siis on ta midagi väärt," ütles  Robert Browning ja üha rohkem hakkan ma mõistma, mida ta sellega kõigile öelda tahtis. Kõik ei seisne vaid oma vajaduste saavutamises, vaid hoopis suurem kunst on, kuidas sa oma tahtmised saavutad. Oluliseks kujuneb protsess ise, mitte niivõrd eesmärk. Kui me Rixuga rääkisime, et filosoof oskab olla igaüks, siis kõrgem oskus on juba selle filosoofia järgi ka tegutseda. Tugev on inimene, kes jääb iseenda filosoofiale truuks ja suudab selle järgi elada. Justnagu oli Arthur Schopenhauer, kes pidas seksuaalsust  inimkonna suurimaks orjuseks ja oma filosoofiale ustavaks jäänud mees elas seetõttu oma elupäevade lõpuni üksinduses. Ma küll sellist seisukohta ei poolda, sest erakuna elada ma ei talu, aga oma põhimõtetele ja tarkustele kindlaksjäämine eeldab seda, et lisaks nende tarkuste edasikandmisele, ma ka isiklikult nende järgi toimin. Ja siinkohal algab minu võitlus oma enese hirmude ja perekonnast saadud kompleksidega. Ma tahan kuhugi jõuda, midagi saavutada. Ja mis saab olla parim tõdemus sellest, et olen oma  varasematest põlvkondadest midagi õppinud, kuhugi kaugemale jõudnud, miskit rohkem saavutanud. Ma olen sel teel ja üsna kindlalt tahan ma üle olla oma blokeerivatest hirmudest, alateadvusest, mis mind alati rajalt maha võtavad. Sest kõik see, mis mind midagi tegemast takistab, on vaid minu peas. Asi on mõtlemises kinni. Sellest tuleb üle olla ja saabki olla, kui igaüks oskab iseendale teadvustada, millest ta peab võitu saama, mis on see tema peas, mis takistab tal kuhugi jõudmast. Ma õhutan inimesi vaimsusele,  sest ma ise tahan seda olla. See aitab jõuda kõrgema mõistmiseni, kirjelduseni inimesest endist ja üksnes sel viisil on võimalik endast ja teistest inimestest aru saada, kuhugi elus jõuda, kogeda rõõmsat elu, kus ükski vastuolu inimeses kuhjuma ei hakka nagu jäätmelaotuses. Seega, võitlus iseendaga! See on taktika, milles igaüks on palju väärt ja tulemusena võib nautida suuremeelseid elamusi. Mina olen alustanud ja ilmselt sõdin iseenda foobiatega elu lõpuni. See on elukestev kool ja sõda millegi kõrgema  suunas. Mulle see meeldib, olla vaimne, tõestada end vaid iseendale, saada rõõmsaks koos teistega ja kogeda oma eksisteerimist nii nagu olen soovinud. Elu on üks võrratu reis, kus ei saa ühtegi vahepeatust niisama jätta.    Heakene, Rix, Merily, Terttu ja Väino... oli tore õhtu. Sain tööl edukalt käidud. Ma nüüd ometi kaon magama. On tähtsad sündmused ees. Gruuvime, eksole.    Und mõnusat!