Tammsaare park oli pilgeni rahvast täis, hallpeadest sülelasteni. Nad seisid  rahulikult üksteise kõrval ja nautisid, kuidas muusik muusiku järel enda ahastust nende peale välja valasid. See kõik oli tuttavlikult ülev neile, kes mäletasid ja uudselt ülev neile, kes ei. See oli hiiglaslik rahvamass, kes unustas muusika kuulamise ajal visata maha prügi.