Ka juhul, kui hageja ütles liisingulepingu üles, ei oleks tal õigust nõuda kostjalt lepingu ülesütlemiseni tasutud liisingumaksete tagastamist. Kuivõrd liisinguvõtja peab VÕS § 367 lg 1 järgi hüvitama liisinguandjale liisingueseme ostuhinna ja ostuhinna finantseerimise kulud, ei ole liisinguvõtjal õigust  liisinguandjalt osa nimetatud kuludest tagasi nõuda. Liisinguandja on olnud krediteerija rollis ega pea VÕS § 362 lg-st 3 ning §-st 365 tulenevalt reeglina kandma ostetud eseme ebakvaliteetsuse riski. Hagi lahendamiseks ei ole tähtsust müügilepingust taganemise asjaoludel, sh sellel, kas müügilepingu esemeks olnud autol oli puudusi. Hageja tugineb ekslikult VÕS § 196 lg-le 4. See säte ei käi vaidlusaluse olukorra kohta, sest hageja oli autot kasutanud, mistõttu on asjakohatu tema väide, nagu ta oleks juba  täidetud kohustuse vastu huvi kaotanud. Ainuüksi sellest tulenevalt, et hageja ei soovi tasuda auto kasutamise eest, ei saa järeldada tema huvipuudust juba täidetud kohustuse vastu osundatud sätte mõttes.