Kui oli leiutatud tehnika, mille abil mingi kujutis pinnale tekitada, siis fotograafia  jaoks oli vajalik ka selle kujutise salvestamine. Juba 16. sajandil teati, et hõbeda sooladel on võime sõltumata temperatuurist muutuda valguse käes tumedamaks. Aastal 1727 tõestas seda saksa teadlane Johann Heinrich Schultze. Ta kasutas päikesevalgust sooladele sõnade salvestamiseks, ent ei püüdnud neid sinna lõplikult kinnitada. 1777. aastal tegi Schultze rahvuskaaslane Carl William Scheele katseid juba hõbekloriidiga. Hõbenitraati ja hiljem hõbekloriidi kasutades valmistasid inglased Thomas Wedgewood ja Humphry Davy erinevatest esemetest kontaktkoopiaid. Kuna kinnitamisprotsessi aga ei tuntud, siis kadusid kujutised üsna pea, mistõttu püsivate jäädvustusteni veel sel sajandil ei jõutudki.