Kui  linnast koju saime, jõin ühe tee ja põrutasime Haapsallu kontserdile. Väike hirm oli, et äkki ei jätku meile pileteid, mistõttu tahtsime varakult kohal olla. Kõigepealt me muidugist ei saand aru, kus tornis nad mängivad, sest seda muna, mis värava juures on, ei osand torniks pidada. Mrt vaatas plaani pealt järele, et on torn jah. See on see muna, mille otsas me väiksestpeast ronisime ja üldse poleks arvand, et seal all miski ruum võiks olla. Väga lahe ruum oli, selline romantiline, küünlad mööda seina laiali laotatud ja miskid salapärased käigud läbi seina taevasse suunatud, mille otstarve ei saand olla muu kui sõnumi pilvedesse läkitamine.