Ei ole võimalik väliste võtetega uuendada  kirikut. Ka vaikuse rõhutamine ei too uuenemist, kui kõigepealt vaimulik ei jää sisemalt vaikseks, kui tema sõnad ei tõuse öeldamatust Jumala Vaikusest, sealt, kus on alanud see maailm, kui inimese olemus ei lange maailmaeelsesse vaikusse - Jumala juurde. Kui see juhtub, siis hakkavad ka sõnad jumalateenri suus teistmoodi kõlama ja temast hõõgub midagi , mida ei saa seletada, kui, siis võib seda tinglikult nimetada PÜHADUSEKS.  Idamaiseid meditatsioone on palju, kõik nad on inimese meele taltsutamiseks  mõeldud, kuid tuleb vaadata üksikasjalikult ka kristlike müstikute traditsiooni, mis on pikk ja viljakas. Tõeline teoloog on ka müstik, midagi ei ole teha, aga õppida seda ei saa, tutvumine traditsioniga annab ainult tõuke ja vilju, kuid viljad peavad kasvama hakkama uuesti tänapäeva hingekarjasel ja selleks peab seeme langema viljakasse mulda - tema hinge.  Soovitan soojalt lugeda Krishnamurti arutlusi meditatsioonist, need erinevad radikaalselt tavalisest lobast.