Eestis on võimu võõrandumise piirväärtus lähedal  ja osalt ka kätte jõudnud. Näiteks välispoliitikas võim mitte üksnes ei teostanud eri andmetel keskmiselt 80% inimeste arvamustele vasturääkivat poliitikat, vaid ka deklareeris avalikult, et rahva arvamus teda ei huvita. See on ohtlik tee, sest ühele eluvaldkonnale võivad järgneda teised. Olukorra põhjus on mu meelest selles, et ehkki Eesti juhtimine projektriigina võis teataval perioodil anda märkimisväärseid tulemusi ja seda poliitilist liini oli ka suur osa elanikkonnast aktsepteerinud, on ühiskond  jõudnud nüüd faasi, kus projektriikliku poliitika peaks tingimata asendama sümbiootiline. See ei ole projektriiklikust olemisest enim kasu saavatele ringkondadele aga meeltmööda, mis on ka põhjus, miks sümbiootilise riigi poole juhtivad poliitilised vaatluskeeled on alla surutud või neutraliseeritud. Kuid poliitiliste keelte tasakaalu taastamine on hädavajalik selleks, et säilitada Eesti dünaamiline areng, hoida ära ajude äravool ja luua siin toimiv ja sidus, pluralistlikele väärtustele tuginev elukeskkond.