Kõigepealt tuleks muidugi tõdeda, et ehkki Eesti kultuuriruumis (ja võib-olla ka euroopalikus kultuuriruumis laiemalt) üritatakse religiooni ja kristluse vahele sageli nagu poolautomaatselt võrdusmärki panna, püüan mina siinkohal seda kindlasti vältida ning käsitleda religiooni eelkõige üldmõistena.  Ülalöeldust lähtuvalt on mulle juba tükk aega tundunud, et Eestis ei suudeta sageli näha religiooni kui inimkultuuri üht  osa, vaid et tavaelus seostub see nähtus eelkõige kristlusega ning ühtlasi kristliku ideoloogia nimel sooritatud hirmutegudega (ristisõjad, inkvisitsioon, paljude põlisrahvaste ja/või nende kultuuri hävitamine maakera erinevates paikades jne.). Sellest tulenevalt on vastuseis kristlusele muutunud sageli vastuseisuks igasugusele religioonile ning kohati ka filosoofiale ja maailmavaatele üldiselt. Tulemuseks on aga see, et koos pesuveega visatakse välja ka laps.