Eesti jäi kuni 19. sajandi teise pooleni valdavalt agraarmaaks. 18. sajandi jooksul ei jõudnud siinse tööstuse areng kaugemale esiindustrialiseerimise arengujärgust, mida iseloomustab manufaktuuride rajamine (Räpina paberivabrik, Põltsamaa lähistele rajatud klaasikojad,  fajansimanufaktuur Tallinnas). 19. sajandi teisel veerandil algas üleminek manufaktuurtootmiselt masinate jõule rajatud vabrikutööstusele: tollel ajal rajati Eestisse mitmed väljapaistvad ettevõtted, teiste hulgas 1857. Narvas asutatud Kreenholmi Manufaktuur, mis oli suurim vabrik Venemaal.