Anni sünnipäev sai kenasti peetud, rahvast rohkem kui inimesi :) Tore oli kõiki jälle näha, kahju, et ma ise vabatahtlikult köögitoimkonnas olin ja nii vähe  suhelda sain, aga pole ullu, jõuab. Umbes nädal peale aastaseks saamist tuli esimene sõna ka. Ei olnud "emme" ega "anna", oli hoopis "mõmm", mis tähistab siis meie laulu-mõmmi, mis kolleegide kingitud tegelustekiga koos meile sattus. Tekk ise on ammu-ammu unustatud, aga mõmm pakub siiani huvi, sest kui talle vastu kopsata, hakkab ta laulma. Umbes nädalake edasi ja tuli ka teine sõna, "aitähh", mis tihti kõlab küll kas "tähh" või "atähh"-na, aga on täiesti seoses kui neiu endale midagi soovib või hoopis  kellelegi pakub. Kanad on meil "jaaa-jaaad" ja hobuseid teab ta ka, eriti peale Willi seljas ratsutamist ja nende peale hakatakse siis keha kõigutama ja "kappadi-kappadi"-moodi häält tegema, vahest mõni "aaihhh" ka sekka, mis siis hirnatust peaks tähistama. Kui me hommikuti issi tööle saadame, siis on peaaegu kohustuslik käik ka hobuste juurde, koos võilillelehtedega loomulikult. Märkide ja viibete keeles suhtleme vabalt :) Üldse on Anni päris suur looma-lemb, kui kitsekasvatuses käisime, siis terve tagasitee  seletas ja määgis autos, no ja sel nädalal kolis hall kiisu maale ehk siis kui ma Annile õhtusööki teen ja pehmik juba nälga tundma hakkab, siis nad mul siis tuiavad ringi, pehmik ees, et ma ikka näeks, et tal on nälg ja Anni taga, sest temal on kindel plaan kiisu ometi kätte saada :) Sellest, kui julgelt ja vabalt piiga loomad-lindudega suhtleb, võiks terve raamatu kirjutada, aga see ei ole eesmärk. Lihtsalt kohati paneb see mind ikka ja jälle imestama, kui ühel lainepikkusel laps ja loomad olla võivad.