Lahkusin reservi, sest mingit perspektiivi edasi töötada polnud. 18 kuud palgata heategevust on kena, aga arved vajavad maksmist ja juustu tahaks ka leiva peale.  Minu järjepidevad anumised, palumised ja nõudmised meie olukorda tõsiselt arutada ja mingit abi andmise võimalust leida ei liigutanud kummagi kiriku juhtkonda.  Kaks korda aastas, jõuludeks ja Suureks Reedeks olen lubanud jumalateenistusi pidada. Loodan, et kunagi ehk tuleb siia uus pastor.  Kutsumus ja ideaalid pole küll kadunud ja tööd on ka palju, aga praktiline elu vajab finantsilist tuge. Inglismaal koguduste liikmed kartuleid ei kasvata, et saaks pastorile süüagi tuua.  Et ma muud kiriklikku kohta ei suutnud leida, siis läksin riigitööle. Olen Briti valitsuskabinetis naiste ja võrdõiguste ministri kontoris ning korraldan ministri kohtumisi ja ettevõtmisi.