Üldine pinnapealne arusaamine mõtleb, et kui teat­ritel läheb hästi, siis on hea ka draama seisukord. Ja ümberpöördult. Aga see ei näi olevat sugugi nii. On ajajärkusid, kus draama seisab väga elaval kõrgusel, aga teater kui näitlemise asutis on jätnud väga palju soovida. Renessansi, klassika, realismi päevad olid draamale õnnistuseks.