Suvest saadik on Narvas Päästearmee teenistuses Heli Reichardt, kes on olnud aktiivne kirikutöös Läänemaal ja teeninud armee koosseisus ka Tallinnas.  Tema sulest on ilmunud mitu ajaloolise sisuga näidendit, praegu loodab naine, et suudab kiiretele töödele vaatamata lõpetada ka UI diakooniakorralduse magistriõpingud.  «Ma usun, et Londoni slummides vaese rahva kirikuna tuntud Päästearmee teenimine Narvas on äärmiselt oluline,» arvab ta. Organisatsioon on kohapeal teeninud juba viimased seitse aastat, kuid Heli Rei­chardt on seal esimene eestlane. «Asume siin praegu vanas tsaariaegses haiglas, aga loodame, et suudame ehitada uue ja paljude  võimalustega hoone endisesse Kreenholmi piirkonda,» räägib Reichardt.  Ta iseloomustab sealseid tegemisi kui lihtsat sotsiaaltööd - jagatakse humanitaarabi, toitu. Kavas on rajada supiköök. «Ausalt öeldes ma ei uskunud, et kusagil Eestis võib olla veel niisugust vaesust,» kirjeldab Reichardt, «ma näen siin hulga nii alatoidetud lapsi, et juba nende välimuse järgi on arengupeetus ilmselge.»  Üsna tüüpiline on noorte üksikemade saatus, kus tuleb ise hakkama saada, sest mees kaob, kui naine jääb lapseootele;  elatakse ühiselamus, aitajaid ei ole. «Septembri algul küsiti hulga abi just kooli minevate laste jaoks. Meil polnud seda, aga vastusena mu palvetele helistas hea sõber Tiina Võsu Lääne-Nigulast, tänu kelle eestvõtmisele saime Soomest hulga abi.»  Endise pedagoogi ja koolijuhatajana on Heli Reichardt oma huviorbiiti võtnud ka venelaste eesti keele õppimise võimalused.  «Siin Narvas on suurel hulgal inimestel võimatu kursustele pääseda. See peaks justkui riigi poolt tasuta olema, aga et koolitajad on  suures osas erafirmad, siis küsitakse ikkagi raha. Ehk annab ka selles osas midagi ära teha,» sõnab toimekas naine ja lisab, et Päästearmee sõnum - süda Jumalale, käsi inimesele - on Narvas igapäevaselt tõeks saamas.   Mari Paenurm