Ralfi puhul olen jätnud kõik eelarvamused ravitsejatest ja kirgastunutest. Usaldasin isiklikku soovitajat, kohtumisel juba kõhutunnet. See oli õige, sellest piisas. Otsustasin - seekord ma ei kahtle, ei argumenteeri. Ei istu, käed ristamisi ja iroonia suunurgas. Lihtsalt teen. Nii nagu ta ütleb. Kehaliste ja vaimsete harjutuste osas. Just nii ja mitte teisiti.  Ma ei taha hiljem mõelda, et jätsin midagi tegemata, panustasin poolikult. Tahan jõuda ise oma tõeni. Ja saada aru, kas see töötab.