Keegi seal kuskil vist mõtleb täpselt samamoodi kui mina.    Ooojaaaa.    Kui kokku saavad  teevaimustus ja  roosiveevaimustus, siis   retsepti leidmine tähendab, et see on juba sama hästi kui käegakatsutav.       Algne retsept soovitab granitat serveerida baklava juurde. Kujutan ette, et selle siirupist nõretava pähklise filotaignakoogi kõrval sobiks külm lisand küll värskendavana, aga üksipäini on granita paras kerge magustoit tööpäevaõhtul.      Tegemist on Sitsiiliast pärit külmutatud magusroaga, mida valmistatakse vedelikust (nt vesi, mahl, vein, tee, kohv) ja suhkrust, lisades soovi korral veel maitselisandeid või alkoholi. Kes rohkem teada tahab - soovitan lugeda Toidutare artiklit.    Koostise tegin ilusti ümmarguseks, valmistusviisi veidi lihtsamaks. Kui on olemas mõnus sügavkülma sobiv kauss, võta see kohe  alguses kasutusele.        (Epicurious)    1 l puhast vett  1 1/2 dl suhkrut  1 tl roosivett  5 teekotti musta teed  1 1/2 dl kohvikoort     Valmistusprotsessis on oluline segu põhjalikult ühtlaseks surada, sest muidu jääb pealmine kiht vesiseks, maitsed aga vajuvad nõu põhja. Muidugi on nõu põhjast lõpuks mõnus avastada, et - ohhoo - ma mõtlesin, et sellel mögal polegi maitset, aga näe - on! Kuid...jah, see ei ole asja mõte. Segage. Kui segamine unustatud, tuleb lihtsalt lasta segul jälle pehmeneda ja külmutamisprotsessi pea otsast alustada.    Maitseb hästi! Nagu oleks talvel kusagil üritusel, kus tasuta teed pakutakse - granita on  samamoodi magus, aga külmad pole mitte sõrmed käpikute sees, vaid magustoit ja soe pole mitte tee, vaid süda, eks:) Roosivesi päris ei kisenda, seega võib lisada ka siis, kui päris fanaatik ei ole -   maitse saab natuke...  nüansi.  Korra segasin granitat ka kiirelt jogurtiga, sellest sai mõnusa jaheda magustoidu.    Tore puänt on see, et maja ette sõitis just praegu jäätiseauto.