«Usun, sest see on absurdne!» - just nii kõlasid Tertullianuse sõnad varakristlikul perioodil; nüüdisajal ei julge seda nähtavasti korrata ka kõige tõsiusklikum vaimulike seast.  Kuid sõnad, mida see kirikuisa kuuldavale tõi, on vabastuse sõnum, mis haakub nii usupuhastuspüha kui traagilise pantvangidraamaga Moskvas, neid kahte omavahel seostamata. Absurdist on kirjutatud tõsiseid filosoofilisi töid ja menukaid novelle, selle abil on üritatud põhjendada maailmavaadete konfliktsust ja kummutada skolastikat. Kuid siin ta on ja kummitab meid nagu vana haige naine oma lõhkiste kalossidega.