Vähem selgelt on Spengler iseloomustanud maagilist kultuuri vaimu, mille  illustreerimiseks ta toob araabia kultuuri. Viimane pole mitte antiikkultuuri lõpulik arenemisaste, vaid niisama teravalt piiratud kultuurikompleks nagu eelminegi. Selle kultuuri kodu on Idamaa. Ta avaldub sassaniidide kunstis, kristlikus basilikas selle mosaiigiga, mošees, alkee­mias. Kui antiiktemplis pääosa etendas fassaad, peab basilikas mõjuma sisemus. Siin valitseb maagiline siseruumi printsiip, mida süvendab mosaiik kuldsel põhjal. Ornament pole enam plastiline, vaid lame. Egiptlased raiusid samba  taimekujulisena, mis sümboliseeris kasvamist, kuid mitte jõudu; kreeklased püstitasid samba kindlas tasakaalus horitsontaalsete joontega; kuid maagiline kultuur leidis üles võlvi ühenduse sambaga. Esiplaanil kerkib võiv, mis on vabastatud kõigest kehalikust raskusest ja saavutab oma ideaali mauri mošee vabalt laiuvas kuplis, kus ebamaised peened sambakesed hoiavad üleval kaarede muinasjutu-ilma - kivipitse, värvilisi võlve.