Eesti Vabariigi põhiseaduse väljatöötamine nõudis veelgi rohkem aega ja jõudis lõpule alles 15. juunil 1920, mil Asutav Kogu põhiseaduse heaks kiitis (dok 105). Põhiseadus kinnitas, et Eesti on «rippumatu vabariik», kus kõrgeim võim kuulub rahvale. Seejärel loetles põhiseadus kodanikuõigusi: koik Eesti kodanikud (olenemata rahvusest, soost, usust,  varanduslikust seisundist jne) on seaduste ees võrdsed; kõigile kindlustatakse ühinemise-, koosolekute-, südametunnistuse-, usu- ja sõnavabadus ning õigus valida elukohta ja tegevusala, samuti isiku- ja korteripuutumatus ning kirjavahetuse saladus; kindlustatud on nii eraomanduse puutumatus kui streigivabadus; vähemusrahvustele tagatakse emakeelne haridus ja emakeele  tarvitamise õigus ametiasutustes. Riigivõimu teostamiseks andis põhiseadus rahvale  neli mehhanismi: õigus valida parlamenti; õigus  teostada vahetut kontrolli parlamendi üle; õigus teha rahvaalgatuse korras ettepanekuid olemasolevate seaduste muutmiseks ja uute kehtestamiseks; õigus taotleda seaduseelnõu või mõne muu küsimuse panekut rahvahääletusele (rahvahääletuse otsus oli ülimuslik). Seadusandliku võimu teostamise ülesande pani põhiseadus parlamendile, mis sai nimeks Riigikogu. See oli ühekojaline rahvaesindus, kuhu kuulus 100 rahva valitud liiget. Riigikogu volitused kestsid kolm aastat; valimised toimusid proportsionaalse süsteemi  alusel - valija sai anda hääle erakonna, mitte üksikkandidaadi poolt. Valimisõigus oli üldine alates 20. eluaastast ja ühetaoline. Täidesaatvat võimu teostav vabariigi valitsus seati sõltuvusse parlamendist - Riigikogu kinnitas kabineti ametisse ning kabinet kandis Riigikogu ees vastutust. Juhul, kui parlament  avaldas valitsusele umbusaldust, oli viimane sunnitud tagasi astuma. Valitsus koosnes ministritest ja riigivanemast. Riigivanem täitis lisaks valitsusjuhi ülesannetele ka mõningaid riigipea  funktsioone - Eesti esindamine riigivisiitidel ja välissaadikute volikirjade vastuvõtmine. Kuid sellega tema riigipealikud õigused piirdusidki. Riigivanemal puudus võimalus sekkuda parlamendi tegevusse ja kui parlament avaldas valitsusele umbusaldust, astus koos valitsusega tagasi ka riigivanem.