ANK-lastest veel tugevama märgi on jätnud rühmitus SOUP'69, kes teostas otsustava pöörde "soojast" ja "hingestatud" kunstist "külma" ja "tehnitsistliku" mentaliteedi suunas. SOUP'69 tõi endaga kaasa veidi hilinenult popkunsti-vaimustuse. Arhitekti haridusega noormehed Leonhard Lapin (1947), Ülevi Eljand (1947) ning arhitekti-disaineri haridusega Andres Tolts (1949), Ando Keskküla (1950), Ülevi Eljand (1947) - sama vaimsuse leiavad hiljem ka arhitektid Vilen Künnapu ja Jüri Okas (1950) ning disaini õppinud  maalija Sirje Runge (1950) - tundsid, et õpitud erialal on võimatu end teostada. Puudus ühiskondlik tellimus ja vajalik tehniline baas. Võimas loov energia pandi maalide, graafika, happening'de, kollaaþide, luule, multifilmide, multimeedia-etenduste jms. loomisse. Suurimaks väljundiks võis pidada eesti- ja venekeelse ajakirja "Kunst ja Kodu" publitseerimist 1970. aastatel Andres Toltsi juhtimisel (tiraaþid olid hiigelsuured: eestikeelseid numbreid ca 10 000, venekeelseid paralleelnumbreid 40 000). Kui Ameerika popkunstnikud viisid massikultuuri kõrgkunsti, siis eesti popkunstnikud lõid nõukogude "madalast" massikultuurist elitaarset ja vaimukat "liit-poppi" püüdes samas teha üleliidulisele massikultuurile elitaarkultuuri süste.