Posted in Määratlemata on 22. veebr 2011 by Maximus Germanus Meridius  Põhja-Pariisi piirkonnas, vapper poeomanik Marie-Neige Sardin valvab oma poodi nagu militaarkindlust. Valge naisena on ta vähemus enamasti araabiakeelses moslemite piirkonnas.  Sardin on olnud olnud tosinate rünnakute ohver - teda on vägistatud, röövitud, happega rünnatud - , olles osa katsest sundida teda varem täielikult prantslaste rajooniks olnud paigast lahkuma.  Ikkagi, Sardin keeldub oma kodust lahkumast ja kutsub oma poodi " osakeseks Prantsuse pinnasest  okupeeritud territooriumil."  No go põliselanikele  Prantsusmaal on 751 "No Go" tsooni. Valitsus on neid nimetanud "tundlikuteks linnatsoonideks." Need on ohtlikud valgetele ja mittemoslemitele.  Kirjanik Guy Milliere ütleb, et kohalik võim hoiab neist piirkondadest eemale. "See tähendab, et need on osad riigist, kuhu politseinikud ei lähe. Tuletõrjujad ei lähe ja arstid ei lähe."  "Ja see on nii, sest need piirkonnad on narkokaubitsejate, gängide ja imaamide käes."