Surma lähedus on teemaks ka Andreas Dreseni filmis "Teel seisma jäetud". Neljakümnendates aastates mees saab üleöö teada, et tal on vähk. Film ongi ühe noore tubli perekonnaisa hääbumise lugu, perekonnaga hüvastijätmise lugu. Seda juhtub ju paljudes perekonnas, see on üldinimlik ja universaalne lugu, kuidas öeldaksegi:  surm on elust lahutamatu. Mõni arvustaja pani Dreseni filmile pahaks sentimentaalsust, maitse asi. Eesti vaataja kinos niisugust filmi hästi ei taluks, aga mõnd meie festivaliprogrammi kaunistaks see kurb lugu omal kombel kindlasti.