Lissaboni lepinguga luuakse varajase hoiatuse mehhanism, mille kohaselt on riikide parlamentidel aega kaheksa nädalat, et edastada komisjonile arvamused õigusaktide eelnõude kohta, mille komisjon peab neile kohustuslikult esitama samal ajal kui Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Kui kolmandik riikide parlamentidest vaidlustab põhjendatud  arvamustes õigusakti eelnõu vastavuse subsidiaarsuse põhimõttele, peab komisjon eelnõu uuesti läbi vaatama ning põhjendama selle juurde jäämist ("kollase kaardi" menetlus). Kui tegemist on vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala käsitleva õigusakti eelnõuga, on lävendiks neljandik riikide parlamentidest. Kui õigusakti eelnõu vastavus subsidiaarsuse põhimõttele vaidlustatakse riikide parlamentide lihtenamusega ("oranž kaart") ja komisjon jääb oma ettepaneku juurde, saadetakse küsimus nõukogule ja  Euroopa Parlamendile, kes teevad otsuse esimesel lugemisel. Kui nõukogu ja parlament arvavad, et õigusakti ettepanek ei vasta subsidiaarsuse põhimõttele, võivad nad selle tagasi lükata 55% nõukogu liikmete enamusega või Euroopa Parlamendi häälteenamusega.