Edasi on küsimus ainult, kas ka sellest spontaansusest saab veel elimineerida midagi primaarsemat, kas on retsepteeritud muljete tundlus  aluseks tungile, s. o. kas mulje valu või lõbu sünnitab tungi sest pääseda või seda saavutada, või jälle on just tung (või isegi ürgtahe, Schopenhauer'i mõttes) primaarne ja lõbu- või valutunne sünnib sest, kas mulje sellele tungile vastab või mitte. Ei ole siin koht minna selle probleemi ük­sikasjalisele vaatlusele, kuigi juba lihtsalegi järgimõtlusele näib loogilisem, et kui midagi tuntakse valuna või lõbuna, siis ikkagi peab enne olema tundjas endas midagi, millele pole mitte kõik muljed ükskõik, seega juba  teatav alateadlik või varjatud tahtmine või tung olla midagi määratut, ainult nii kõik see, mis seda vastustab, võib tunduda valuna, hävitusena.