Ajakirjas American Journal of Human Genetics tutvustatava geneetilise uuringu andmeil võinuks varajased inimesed ligikaudu 150.000 aasta eest areneda kaheks või enamaks erinevaks liigiks ning sattusid 70.000 aasta eest tõsisesse väljasuremisohtu.  DNA abil inimrändeid uuriva Genographic Project'i raames kogutud ja analüüsitud geneetilised andmed näitavad, et Aafrika kirde- ja lõunaosas väikeste rühmadena elanud inimpopulatsioonid eraldusid inimkonna noorusaegadel teineteisest 50.000 kuni 100.000 aastaks.  Teadustööd juhtinud dr Spencer Wells märkis, et väide põhineb tänapäeval Aafrikas elavate inimeste mitonkondriaalse DNA analüüsil ja kuigi pole teada, kui lähedal erinevate inimliikide tekkimine tegelikult oli, kujunes inimkonna ajaloos kõige pikema populatsioonidevahelise isolatsiooni tõttu selleks antud ajajärgul välja vägagi reaalne võimalus.  Uurijate hinnangul olid taolise eraldumise põhjused peamiselt klimaatilised - Aafrika idaosas leidsid 135.000 - 90.000 aasta eest aset pikaaegsed ja laialdased põuaperioodid, mis sundisid varajasi  inimesi kahes erinevas suunas rändama ning eraldasid nad viimaks teineteisest.  Geeniandmete kohaselt sulandusid kaks inimpopulatsiooni Aafrikas lõplikult kokku alles 40.000 aasta eest (varajased inimesed asusid Aafrikast välja rändama ning kogu maailma hõivama siiski pisut varem - umbes 60.000 aasta eest) ning seda soosisid ekspertide hinnangul soodsamad klimaatilised tingimused ja ka senisest arenenumate kivist tööriistade levik.  Samast teadustööst ilmneb, et ligikaudu 70.000 aasta eest sattusid  üksteisest eraldatud inimpopulatsioonid raskete ilmastikuolude tõttu sedavõrd ränka olukorda, et inimeste koguarv võis langeda vaid 2000-ni ning inimene kui liik pääses väljasuremisest ülinapilt.  Esimesed tänapäevased inimesed tekkisid DNA-uuringute andmeil Aafrika idaosas umbes 200.000 aasta eest ning neist said kõigi praegu elavate inimeste kauged esivanemad, kelle geeniandmed on endiselt meie DNAs peidus.    Vaata ka: