reede hommikul sõi karo üksi ledgeriga pannkooki, sest ta meid ei äratanud, ja kui lõpuks ärkasime, läksime lõpuks ometi palacio reali, mis olevat kõigi euroopa kuningalosside kroon. oli kena küll, eriti kaunid olid lühtrid ja apteegis savitünnikesed. relvalaos saime suutäie või kaks naerda nende jaburate kostüümide üle, mida inimesed endale selga tõmbasid lahinguhaavade vältimiseks. siis mõtlesime sada aastat, kas tasub või ei tasu minna muuseumi ja läksime selle asemel burger kingi. pärast seda läksime ka lõpuks ometi pradosse, kus me vaatasime siiski ainult kõige tähtsamaid teoseid ja muidu liikusime kiirkäigul, sest meil oli seal ainult 2 tundi aega. esmaspäeval vestlusringis kuumi kirgi kütnud diskussioon goya maalist "saturnus õgimas oma lapsi" jäi minu poolest ikka samasse kohta pidama - vaatamata teose kahtlemata piiritule tähtsusele kunstiajaloos, ei saa see minu käest viiepallisüsteemis üle 1+. pärast muuseumi oli kell jälle palju ja jälle kiire sööma soolaseid pannkooke singi-tomati-juustu-pesto-paprikaga kompensatsiooniks hommikuse ilmajäämise eest (söögitegemise käigus hüppasin kapi otsa wok-panni järele. sain selle küll kätte, aga selle seest kargas välja potikaas, mis maailma kõige valjema müraga nii pool minutit maas keerles. esile kutsusin tormilisima aplausi loodetavasti terve hosteli ajaloos) ja siis oli ju jälle tarvis hakata välja minema. kuigi meil oli plaanis nii 1ni lounge'is hängida ja siis minna kuskile vessarit tegema enne, kui päris väljaminekuks läheb, aeti meid naabrite kaebuste tõttu lounge'ist üldse välja ja pool seltskonda, kes pidid varahommikul edasi (mõne puhul tagasi) portugali lendama, otsustas jonnida ja mitte tulla, nii et jäi alles selleks ajaks tavaline seltskond me tüdrukud + ledger ja veel üks itaalia tüdruk. võtsime iiri pubis pindid ja mängisime telefoni, nii et igaüks omakeelseid sõnu lendu lasi, nii et eriti tihti ikka ei tulnud ette, et oleks teisest otsast sama sõna välja tulnud, nalja sai aga rohkem kui raha eest. kolme ajal läksime jälle koju, sest nädala algus oli ikka väga väsitav ja selleks ajaks polnud enam mingit motivatsiooni hommikuni lällata v tantsu lüüa. brasiillane ju ka läinud.