peale tantsimise tegelesime ka niisama muusikaga. olime silliga ette valmistanud paar pala esitamiseks, schuberti "seligkeit" ja negrospirituaali "nobody knows". lisaks moosisin mõned andekad inimesed kahe päevaga uue loo ära õppima ja seda peol esitama. laulsime pika davidiga duetti ja gertrud mängis viiulit ja esben klaverit. väga kena sai. kuid parim üllatus oli see, kui paolo ja nanna otsustasid esitada dueti "the prayer". ma hakkasin hüsteeriliselt nutma, nii ilus oli. paolo oli tõeline andrea boccelli! ma isegi ei teadnud, et see mees üldse laulda oskab. ja no muidugi kresten tegi head tööd klaveri taga, kuid tema ongi muusikakeenjus… leppisime kokku, et eckerö suvekonverentsil võiks koos mingi aaria esitada. mulle on hakanud händel'i "how beautiful are the feet of them" väga meeldima, ainult et mu hääl pole veel nii arenenud, et suudaksin seda vabalt laulda. kuid augustini on veel ju aega…!