Mu KÕIK kohad  valutavad. Mu kõhutunne teeb tobedaid trikke. Mu kõik kohad valutavad. Peab rohkem paljajalu käima, trepid on ohtlikud. Kõik on justkui õigesti aga samas on kõik nii valesti, et... Sama tobe, kui korraga nutta ja naerda. Kõik salatsevad. Ollakse pahad. Peaks ka pahaks hakkama. Peab vähem selle pärast muretsema, mis on õige ja mis vale.    Lasen tal palju rohkem üksi olla. Mida rohkem ta üksi on, seda vähem tahab ta minuga olla. Ja võibolla õpin ka mina vähem tahtma. Nagu tema soovib. Võibolla see  isegi viib kuhugi?