tkt0038  Mees   ajab   end   põlvili   ,   pilk   saare   mustaval   viirul   ,   käsi   kobamas   tõrvaseid   männihalge   ,   ja   samas   läigatab   kauge   säde   ,   nagu   oleks   tuul   sellest   üle   käinud   ,   paisub   leegiks   ,   lahvatab   kirglevaks   lõkkeks   .