Diletantlikust õhkkonnast oma aine käsitamisel oleks Ruubel välja saanud, kui ta oma meistrite eeskujul endale selge vaateala ajaloo arenemise põhitegurite ja sihtide kohta oleks muretsenud. Kuidas on näit. Mihhailovski vaeva näinud niisuguse ajaloofilosoofilise toekoha loomi­sega! Ei ole ju  mingisugust õigust arvustades ühte nähtust kiita, teist laita, kui arvustaja enne ei ütle, kust me tuleme, kuhu me läheme ja kas on tarvis püüda.