Thela ja Gea, Pange lauale kruus ja vaadelge seda ühelt ja teiselt poolt. Pilt on erinev. Mina, blondiinike, oletasin, et minu lõputööd on kellelegi vaja, et mu ettevõte rõõmustab selle üle. Eksisin. Hetkel  on ettevõttel vaja töötulemusi ja seda minu lõputöö ei pakkuvat. Peatselt saab minust ekstern ja siis on mul õigus oma 42-päevasele puhkusele, saatjaks otsese ülemuse sajatus - ära unusta, et me võime alati kellegi teise sinu asemele võtta... Jumal nendega. Ehk olekski see impulss minna edasi, kuskile mujale. Unistan, et minu kogemus ja omandatud oskused on mõnes kohas oodatud. Ja siis unistan veel, et seal mõistetaks globaalset majanduslangust ega pandaks seda töötaja laiskuse süüks. Pealegi. Ma mõtlen,  et olen elus hullemastki läbi läinud kui lõputöö kirjutamine.