Annely kodu oli imeilus värvilise ja õierohke aiaga. Tagahoovis oli õunapuu, mille küljes rippus kiik. See oli üks tema lemmik kohti, peale ema süli ja kommipoe. Annely teadis, et see kiik on siiani sama koha peal õunapuu küljes. Talle meeldis ikka veel sellele kiigele istuda ja vaikselt end kiigutades mõtiskleda - ehkki tundus, et siin pole enam midagi mõelda, kui ei ole ise midagi näinud, aga mõtlemisainet talle siiski jätkus.