Ent niisugune  konservatiivne tee ei pääs­ta saatuse paratamatusele ohvriks toodud inimese tuska. Fatalism ei jäta isiku vabale tahtmiselle midagi teha. Mingi metafüüsiline jõud kerib iga kultuuri keradelle, mis kõik ühesuurused on, kuigi mitmevärvilised. Miks kultuurid siginevad, mis mõte neil on, seda meie teada ei saa. Niisugune lootusetus va­litseb selles õpetuses hoolimata tugevate rii­gimeeste ja tehnika arendamise ülistamisest. Resignatsiooni, reaktsiooni hingeõhk leiab siin omale väga vastutuleliku pinna. Selle­pärast  karakteriseerib Spengleri teos enam käesoleva aja ilmet, kui üldist kultuuride struktuuri.