On siiski midagi, mida me ei kuulnud tol päeval Asta ja Valteri aiamaal võrktelgis pehmete patjade peal kohvi juues. Me ei kuulnud, kuidas Asta ja  Valter koos laulavad. Aga ehk tuleb kunagi seegi võimalus. Lugusid mõlema pikast elust jätkus ohtrasti ja jätkus ka seda lummavat valge pojengi lõhna, mis üle kogu aia hõljus ja meie lühikese koosviibimise veelgi meeldejäävamaks tegi.