Õlid ja teised.  Alates aastast 2005 tuleb eesti luulesse inimesi, kes üldjuhul puuduvad normaalsest kirjanduselust. Kirjandus ei saa olla maailma adekvaatne peegeldus seni, kuni seda loovad inimesed, kes oskavad kirjutada vastavalt niisugustele normidele, mida nad ise aegade jooksul välja mõelnud on. Selline kirjandus haarab ainult neid, kes kirjutavad, ja neid, kes loevad. Mõlemad  rühmad on aga ühiskonnas suures vähemuses. Sellise kirjandusliku menevismi vastu tuleb välja astuda ja see kõlbmatuks tunnistada.