Millest siis pajatatakse meile sellel 352 leheküljel? Nagu sama autori "Jüripäevas", nii veereb ka "Jaanipäevas" meie silmade eest mööda kõrvuti kaks romaani: üks neist hargneb  ülal, rikkas päristalus, teine all vaesrahva tares ja nende vastastikuseist suhtumisist ning põimu-misist moodustatakse kompositsiooniline tervik. Romaan algab pika, 24-leheküljelise kirjeldusega Jaanitule tegemisest Kaiemäel, põlise Saare talu krundis, mis keskendab tähelepanu vanale tüübilisele pärisperemehele Saare-Peedile ja tema korporandist pojale Karlale. Siis vaheldub näite­lava, ning järgmisis peatükes (4-11) tutvuneme Kooraste mõisa asuniku, pikatoimelise Jõõgu eluoluga ning tema kahe poja, Tõnise  ja Arni, saa­tusega: neist on esimene asunik samas Kooraste mõisas ja ühtlasi sepp, kes oma uues kodus aina ehitab ning sepatööd rühjab, teine Arni - proletaarlik üliõpilane, kes ise ennast koolitades omad närvid on rikkunud ja nüüd poolsunnitult venna juure jääb suvepuhkusele. Peatükid 12-17 viivad meid Saare tallu: perekondlikud tülid sel pinnal, et korporant Karla ei poolda oma õe ülikoolitamist, mida aga kangesti nõuab isa mulgiuhkus, paljukannatanud tööka perenaise surm ning - toredad matused, lõplik  lahkuminek isa ja poja vahel ning viimase ära­sõit "jäädavaks". Selle ärasõiduga pöördub jutulõng uuesti Arnile ja siis Tõnisele, tema suhetele Tillureenu Leena vastu ning selle joodikule isale Juhanile. Jutustus neist võtab oma alla ligi kolmandiku "Jaanipäevast" (peatükid 18-30, 110 lehekülge) ja selle traagiline lõpp - Tõnise ning Leena pulmad ja Tillureenu Juhani enesetapmine sel pulma­peol - viib lõpule teise romaani, mis puutub äiatare, asunikkude elu. Teose viimne osa kõneleb jälle Saare-Peedist ja  tema pojast: vana müüb metsa, vilja ning loomi ja teeb talu peale esimese obligatsiooni, et korpo­randile välja maksta temale kuuluvat kolmandikku talu väärtusest, poeg aga satub kellegi hangeldaja Parve küüsi ja kaotab kõik isalt saadud raha.