Olen juba harjunud. Tööga, rutiiniga, eraelu puudumisega, tühjade õhtutega, pikkade hommikutega. Pole hullu. Ei hakka pikalt soiguma (aga Anttisele tuli just Mirili külla, tordi, tziidrite ja kanjakiga). Ehk saan kuu lõpus ka korteri. Kuigi miski pole kindel.    Eila osalesin raamatukogutöötajate infootsinguvõistlusel. Selleks tulin  tööle juba poole kümneks hommikul, sain (teistest osalejatest 15 minti hiljem, hädad replay to aadressiga) kakskümmend küsimust ja hakaksin vastama. Kuidas on läti keeles elevant? Aita. See oli üks lihtsamaid küsimusi. Aga oli ka selliseid pirakaid, millega mul läks ääretult kaua aega. Sest mul on kole komme asju liiga keerulisi radu pidi otsida. No õhtul viie aeg siis lõpetasin. Ei tea, kuidas läks. Parimad pidid Talina finaali saama, ma ei usu, et mul nii hästi läks. Sest kiirus oli vastuste ära saatmise  juures ka oluline. Eks siis järgmisel nädalal kuuleb.    Ja õhtul vaatasin Sigade revolutsiooni. Mul oli hea meel, et seda kinos vaatamas ei käinud, oleks olnud üks suur aja- ja raharaisk. Jama. Jama. Jama. Kinupilt ei peagi prtendeerima ajaloolisele ja faktoloogilisele tõele. No aga see oli ju puhas ... (ei tahaks ropendada), aga mulle ei andnud see film tõepoolest midagi. Palju kisa, vähe villa, kui mõelda sellele, kui palju filmist selle tegemise ajal räägiti, kõik need riääliti shõud ja muu. See  suurt kasvu poisi tekst Afganistaani minekust ja vabadusest... See ei olnud mitte grammivõrdki usutav. Ma ei tea, palju tänapäeva noored teavad sellest ajast, tõenäoliselt see ongi see kuvand, mida nad nüüd hakkavad mäletama ja ka reaalsuseks pidama. Ei tea. Aga noh. Tegelikult jõuan ma ikka ja jälle selleni, kui kohutavalt on noorte silmaring ning teadmishimu kahanenud viimase 10-15 aasta jooskul. Vigisev vanamutt olen :)    Eelmise teemaga haakubki nüüd see, mis täna siin juhtus. Tuli üks  pealtnäha progümnaasiumiealine õpilane, noormees, suht viks ja viisakas. Ja küsis materjale, et temal vaja mingi töö teha. Teema - kuidas vanasti mängiti. Uursisime ja puurisime, et mis meil on. Küsisin, et millist ajajärku ta silmas peab, et kui vanasti. Ta vaatas mulle selgeil silmil otsa ja ütles, et üheksakümnendatel vist. (Mina omaette et, tea, kas ajas 19. sajandiga segi, aga ei, nii ta mõtleski.) Ma mäletan küll, kuidas me venna ja sõpraega istusime ehk kaheksa-üheksa aastastena liivakasti serval ja  heietasime jutte, et vanasti, kui me veel lapsed olime... ning siis jooksime jälle kartukale onni ehitama või pakrikale matsu mängima.... Aga kuueteistkümneselt... (nojah, olid ajad). JABUR. Kui 10 aastat tagasi oli vanasti? Mis siis vanasti oli???      ps: Ehk ka see sigade revolutsioon nii jabur oli, et sündmused igiammuses ajas toimusid (ikkagi 20 aastat tagasi, see on ju veel rohkem kui vanasti)