Lk 58: "Sest kui reeglina tähendab käimine sammude liitmist, siis see, mis neil kahel teoksil, oli sammude üksühele mahaarvamine, mis perioodiliselt jõudis jälle nullini. Ta mõtles selle tagurpidi teeloleku vaieldamatu puhtuse üle järele. Ja olgugi ähmaselt, aimas esmakordselt, et mistahes liikumine püüdleb paialseisu poole ning ilus on vaid see minek, mis viib välja iseendani."