OÜ Nelja Energia juhatuse esimees Martin Kruus istub Pirita olümpiakeskuses oma kabinetis ja vaatab vaibuva kirdetuulega merelt naasvaid purjelaudureid. Aastaid tagasi õppis ta ise siinsamas Paap Kõlari käe all surfama. Nüüd hoiab ta surfivarustust suvekodus Saaremaal ja Kõlargi on ammu Tallinnast Hiiumaale surfiparadiisi kolinud.    Aga Nelja Energia kavatseb Kõlari ja kõik ekstreemsportlased sealt paradiisist välja ajada. Sest kui Kõpu poolsaare rannikumerre püstitatakse aastaks 2020 paarsada tuulikut, igaüks kõrgem kui Oleviste kiriku torn, jääb paradiislikkusest vähe alles. "Kogu maailmast ei õnnestu leida sarnast pretsedenti, kus  nii suur tuulepark oleks rajatud nii lähedale kaldale ja inimasustusele!" arvab Kõlar.    Tema muretseb tuule ja lainetuse kvaliteedi pärast, ent ärevil on ka teised huvigrupid. Mai lõpus avalikustati Hiiumaa looderanniku madalikele kavandatavate tuulikute keskkonnamõju hindamise (KMH) aruanne. Pärast seda tabas keskkonnaministeeriumi protestilaviin. Laias laastus võib ligi paarikümne protestikirja (sealt pärinevad ka alljärgnevad tsitaadid) saatjad jagada nelja gruppi: põlishiidlased,  suvehiidlased, veesportlased ja loodussõbrad.    Projekti algsest viiest tuulikupiirkonnast kahele tõmbas piirivalve juba varem kriipsu peale, sest need oleksid seganud radareid.    Valdavalt Eesti ettevõtjatele kuuluv Nelja Energia omab viit tuuleparki Eestis ja kaht Leedus, igaühes kümmekond tuulegeneraatorit (moodsamas keeles tuugenit). Hiiumaast põhja, loodesse ja läände jäävatele Apollo, Vinkovi ja Neupokojevi madalikele merre rajatavast ligi 700 megavatti tootvast pargist saaks suurejooneline  projekt. Ühtegi nii suurt mereparki pole veel maailmas tööle pandud. Põhiline vastuseis meretuultest rohelise energia tootmisele on seotud Neupokojevi madalikuga, sest sinna on Kalana sadamast kiviga visata - kõigest neli kilomeetrit.    Loe kõigi huvigruppide seisukohti paberlehest või tasulisest versioonist.