Niccolo Machiavelli - The Prince. Penguin Books, 2004. 113 lk    Pingiiniraamatute suurte ideede seeriast on minu teada A-Raamatukogus kaks raamatut. Teine las jääda saladuseks kuniks ma ta läbi suvatsen lugeda, üks on aga see. On see'p siis kokkusattumus, et Euroopa ideede ajaloos on The Prince soovitatavas  kirjanduses?  Mida ma võiksin "Printsi" kohta öelda, mida targad inimesed enne mind pole juba öelnud? Tõenäoliselt mitte palju. Seepärast teen lihtsalt märkmeid asjadest mis meelde jäid või huvitavad tundusid.  Machiavelli soovitab printsil kes on omandanud uue valduse, minna elama sellele valdusele. Kaugelt valitsedes saab ta probleemidest teada siis, kui need on tõsiseks kasvanud ja ühtlasi hoiab ta inimesi oma kohalviibimisega teatava kontrolli all. Palgasõdurite ja liitlasvägede kasutamist  soovitab Machiavelli vältida iga hinnaga. Tsiteerides mõnda suvalist paha tegelast teleseriaalist Stargate: "They are not to be trusted." Parim variant on omada alalist sõjaväge ja olla rahva poolt armastatud - et need tormaksid printsi valdusi kaitsma, kui aeg saabub. Suurt austust avaldab Machiavelli valitsejale, kes rahuajal ei tegelenud millegi muu kui sõjandusega. Selline valitseja kasutas oma aega selleks, et käia nõunikega läbi oma valdused ja arutleda iga maamärgi juures, kuidas selles asukohas toimida sõjaolukorras. Machiavelli soovitab printsidel käia võimalikult tihti jahil, sest nii tutvub ta oma valdustega.  Näida omavat häid omadusi (heldus, ausus, heatahtlikkus jne) on parem kui päriselt omada neid omadusi. Ja muidugi kõige parem - julmused on soovitatavad, kuna hirmus tehtud lubadusi hoitakse enam kui neid, mis anti niisama. Siin räägib püha tarkus, sest ka tänapäeva eksperimentaalpsühholoogia on tõestanud, et kui tekitada katsealustes hirmu, siis nad loovad omavahel tugevamaid  ühendusi.  Seda raamatut lugedes oli vahel raske tabada, milles kogu see poleemika. Machiavelli veenab osavalt ja tema argumentides tundub olevat tõtt. Kui õige on neid taktikaid kasutada, sellele on raske vastata. Küll aga kõneleb selle teose mõjust maailmale näiteks see, et Mussolini kirjutas sellest teosest arutluse (uuris seda sügavuti) ja Stalinil oli väidetavalt koopia öökapil.