Samas on need kaunistatud majad nii seest kui ka väljast omamoodi armsad. Ja ma olen märganud, et seitsme aastaga olen ma seda kanti siin  kalliks pidama hakanud. Vahel mängivad Justini vanemad ideega, et kolivad siit minema, ja ma tean juba ette, et siis hakkaksin ma kunagi siia tagasi igatsema, kasvõi sellesama kurvi järgi hakkan ma igatsema, kus mul loendamatu arv kordi on süda sees tagunud (sellest kurvist on ju ka "Minu Ameerika" esimeses peatükis juttu… Kui ma esimest korda kohalikku rahvast shokeerisin ja jalutama otsustasin minna). Ma tean siin lausa detailideni paljude majade eesaedu, sest mina olengi ju see "igasugune element",  kellest nad on tahtnud hoiduda, aga kes ikkagi on nende majast julenud mööda jalutada…