Nii vaatas ta tavaliselt oma kunde nägu, kuulas muret,  kui see julges rääkida ja rääkis siis ise. Ta rääkis neile tavaliselt mõne loo, mis võis aga ei pidanud nende kohta käima. Samal ajal kuulas ja vaatas ta oma kundet tähelepanelikult ja arvestas selle reaktsioonidega oma loo käigus. Kui inimene ikka väga siga ei olnud, rääkis ta mõne päris hea ja ilusa aga mis põhiline - õnneliku loo. Heade lugudega on tegelikult see üsna tavaline, et nad lähevad täide. Kas seepärast, et Zara seadust ja saatust tundis, või seepärast, et inimesed ise head soovivad ja lugusi  tõeks keerama hakkavad, seda Zara enam ei teadnud. See ei olnudki oluline. Ta teadis piisavalt, et ta oskas inimese silmadest ja hingamisest korraliku jutulõnga luua ja see, mis lõngakerast edasi sai, jäi juba moirade südametunnistusele. Aga kui algus on tehtud, on lihtsam edasi minna ja Zara arvas, et moirad olid igasuguse abi eest alati tänulikud.