Juliusel oli veel pesamuna, tütar Aldi. Aldi oli meie Eeva pinginaaber. Ilus ja õbluke, läks Rannamiku Tõnule. Rannamiku on suur talu, nagu mõis. Aga varanduslikult alla käinud. Peened inimesed, peened kombed. See võtab raha. Aldi oma rahaga tõi elu majja. Kõige pealt osteti auto. Aldi sai kaasavaraks 10000 rubla. See oli kohutav raha. Tõnu oli küll hea suuvärgiga, kuid muidu jõhker poiss. Nad mõlemad  Aldiga olid hellitatud lapsed ja elu ei tahtnud kuidagi minna. Aldi tuli koju Trammile, kuid 10000 vaevas - Tõnu pidi jälle järele tulema. Neil on kaks üle kahekümneaastast last. Praegu nad peavad talu. Kõik läheb hästi, jõukus kasvab. Aga Tõnu ütles Kaarlele: " Kõik on korras ja kõike on küll, aga õnne ei ole." Tõnu olevat jooma hakanud. Üks suvel kuivatas Kaarel ühel pühapäeva peale lõunal Rannamikul nisu. Poiss oli platsis abiks. Kui Kaarel küsis, kus isa on, vastas Hardi, et kes teab kus vanamees joomal  on.