Ainus, mida me hetkel soovisime oli leida koht, kus olla ja midagi head ja jahedat juua. Wend tõmbas sõõrmetega õhku ja kadus koos Taniiliga veerand tunniks ära. Me lesisime senikaua tänava-äärsel haljasalal ja segasime  peremehel muru kasta. Tagasitulles olid spioonidel näod naerul ja kaenlas kast külmade karastusjookidega. Kõigile mõjus see kui vabanemine ja üle mitme aja ilmusid inimeste nägudele siirad naeratused: see katsumus oli selleks korraks läbi. 850 km mööda head teed ei ole ehk suurem asi kelkida, kuid kuumus ja lihtsalt väga pikad päevad järjest tegid selle siiski märkimisväärseks.  Lonely Planet soovitas üht hotelli, mis olevat populaarne üksi rändavate naiste seas. Kuna see oli kõige kaugemal algsest  sissesõiduteest, siis nüüd, kui me tulime teistelt poolt, jäi too hotell meile suht kohe jalgu. Teaduslikust huvist, kas LP ka siinkohal vassib, majutusimegi Sahi River View Guest Houses. Mõnus koht ja näe, isegi kaks Israeli tüdrukut olid kohal. Kas see hotell ka populaarseks teeb, ma ei tea.Igal juhul olin ma nii väsinud, et vaatasin vaid korraks netti ja läksin ilma söömata magama.