16.- 18. sajandil Põhja-Euroopas kehtinud Rootsi võimu kehtestamisele Eestimaal eelnes Liivi sõda (Vene-Liivi sõda) ning juriidiliselt toimus Rootsi ülemvõimu kehtestamine, kui Vana-Liivimaa - Harjumaa, Virumaa ja Järvamaa aadlikud 1561. aasta (4. juunil) ning Tallinna linna (6. juunil) andsid end vabatahtlikult Rootsi krooni alla, andes ustavusvande Rootsi kuningas Erik XIV-le. Rootsile kuuluvatest Põhja-Eesti aladest moodustati Eestimaa kubermang (Estland) keskusega Revalis. Senist Eestimaa hertsogkonna ala hakati nimetama Eestimaa kubermanguks, vahel ka Eestimaa hertsogkonnaks või Eesti vürstkonnaks. Narva linnast sai Rootsi Idaalade pealinn ning lahutati Eestimaa kubermangust ja liideti Ingeri kubermanguga ning Ingerimaa, Eesti ja Liivimaa kuulusid Rootsi kuningriigi valduste hulka ühisnimetajaga Östersjöprovinserna, Baltiska provinserna.