Norilski laagrid olid tõeline rahvaste kohtumispaik. Lisaks euroopa rahvastele oli seal korealasi, jaapanlasi, hiinlasi. Esindatud oli ka  Vatikan, seda Aleksander Kurtna isikus. Laagris oli ka endine Pühajärve vallavanem Sarv (?), kelle pere oli eriti raskesti kannatanud. Temal sai karistusaeg täis ja tuli teade, et ta võib koju minna. Juuriksoo palus, et Sarv kirjutaks, kas ta sai ikka koju. Mõne kuu parast saabus kiri kusagilt Taimõri poolsaarelt. Selgus, et mees oli Norilskis pandud lennukisse, mis teinud paar tiiru linna kohal ja suundunud siis hoopis põhja poole. "Nüüd olen pärismaalaste keskel, pean hakkama neile asulaid ehitama, kuhu  nõukogude võim võiks asuda", kirjutas Sarv. Kohalikud elanikud (dolgaanid?) olevat väga ausad inimesed, aga varastamine hakanud peale siis, kui kohale ilmus nõukogude miilits ja ladude ümber püstitati traataiad. Pärismaalasi aga laastas sissetoodud alkohol. Juuriksoo sai temalt kaks kirja, edasisest saatusest polnud teadlik. See sündis 1951. aasta paiku.