Nagu Wilde mõned aastakümned hiljem otsis Andersen enesekaitseks tuge vürstide soosingust, märkamata sugugi, et ajastu revolutsioonilised tunnusjooned juhtisid paratamatult ühiskondlike murrangute suunas, kus kaitseks ei jätkunud enam kuningate ja aadlike armust.