Ent moraalsete absoluutide juurde ei luba meil ühiskonnana naasta sõna otseses mõttes perversne (ehk reaalsust väärastav) ja samas jällegi aksioomiks kujundatud nägemus sekularismist, mille kohaselt ei või ühiskonnaelu korraldamisel üleloomulikku osa reaalsusest - mille osaks on ka moraaliseadused - arvesse võtta. See  on haige ideoloogia, mille kohaselt inimesed võivad küll koduseinte vahel endale ette kujutada, et nad on vaimsed olendid, aga ühiskond tuleb korraldada nii, nagu nad seda ei oleks. Vastasel korral toimub nende diskrimineerimine, kes peavadki nii iseennast kui teisi ei enamaks kui loomad. Aga mis õigustab nende diskrimineerimist, kes ei nõustu end pelgalt loomaks pidama ja nõuavad ka teistelt, et neid vastavalt koheldaks?