Lõpuks otsustasin oma jabura kõõlumise lõpetada vägeva hüppega. Mulle ei meeldi klassikaline ja samas nii loll lähenemine "esitan lahkumisavalduse ja küll  nad siis paluma hakkavad!"  Avalduse esitasin küll, aga selles palusin oma palka mehiselt tõsta, ise olin kindel, et küllap mind välja vilistatakse ja seega võin järgmise paberi täiesti puhta südametunnistusega lauale hõljutada.  Eks siis oleksin edasi vaadanud, kuhu minna ja mida teha.  Tüng.  Sain, mida küsisin.  Ma ei tea endiselt, kas saadu on täpselt see, mida tahan. Nüüd andsin endale lubaduse, et vähemalt aasta töötan samas kohas edasi ja seejärel vaatan endasse uuesti.