Kaasuses C-42/89 on Euroopa Kohtu seisukoht sõnastatud järgmiselt: "Tuleb meeles pidada, et kohtu praktikast lähtudes ei saa liikmesriik viidata praktilistele või administratiivsetele raskustele õigustamaks ühenduse  direktiivides sätestatud kohustustest ja tähtaegadest mittekinnipidamist. Sama kehtib ka rahaliste raskuste puhul, liikmesriik peab võtma vajalikud abinõud sellistest raskustest ülesaamiseks". Niisiis ei saa ka Eesti vabaneda kohustusest viia ellu direktiivide eesmärgid, viidates riigisisestele majanduslikele, poliitilistele või õiguslikele probleemidele.