Juba antiikaja autoreil on torganud silma rahvuste hingeelulised erinevused. Kui ka alul "helleeni" ja "barbari" peaerinevuseks oli ainult keele erinevus ("barbar" tähendas alul kogelejat, arusaamatut keelt kõnelejat), siis süvenes see  vahe ometi varsti sisuliseks. Hekataiose ja Herodotose tähelepanekuterikastele tolleaegse maailma kir­jeldustele järgnes arusaamine oma ja võõra olemuslikust vahest, ning selle kirjeldamisele ja seletamisele on pühendunud paljud hilisemad kreeka filosoofilised, ilukirjanduslikud ja ajaloolised klassikud.