Oh, armastus - sina, magus mesi! Või, et siis mõnikord hoopis kibe pipar või hingetäitev valu. Filmis on kõike ja kõigile - on armastust ja armumisi, on õigeid ja valesid paare, on süütuid tundeid ja kiimalist telefoniseksi, valgeid mängukarusid, roosasaid orhideesid, totrat teismeliste tiirasust ja vanainimeste kohmakat aelemist. Armastus ei tunne vanuselisi ega soolisi piire, aga sündsuse omi küll (vähemalt selles filmis).  Näiteljate paraad on võimas. Igav filmi  jooksul ei hakka. Kahes kohas võib isegi haleduspisar silma tükkida. Liiga lääge ka film ei ole. Seega - paar tundi puhast meelelahutust, mis sünnib vaadata peaagu, et igas eas. Ja mis olulisim - sünnib ka meestele vaadata ja nad ei pea kartma, et selle filmi lõputiitrite ajal nende naiskaaslane kilkaks - "Kus on minu sõrmus!?!" Ei, nad ei tee seda. Vähemalt mitte kõval ja nõudlikul häälel. Võibolla ainult unistavad. Vaikselt. Nagu tavaliselt.