Mart Laaril ei paista olevat Uluotsa suhtes ühest seisukohta. 1944. aastal oli Jüri Uluots igatahes korvamatu väärtus: okupatsioonide-eelse viimase seadusliku valitsuse ainuke ellujäänud esindaja Eestis, presidendi kohusetäitja põhiseaduse järgi ja niisiis järjepidevuse kandjana uunikum.  Tõsiasi, et meil ei ole kuueteistkümnendal taasiseseisvuse aastal võtta riiult Jüri Uluotsa nagu ka mitte Konstantin Pätsu, Johan Laidoneri, Otto Strandmanni, Jaan Poska kriitilist elulugu, mis aitaks leida nende meeste vastuoksustes konstruktiivset tasakaalu, on masendav.