Ega nad olnud põlised meie kandi inimesed. Vana Trammi Tõnu tuli kusagilt kaugemalt. Ta oli mõisa moonakaks või töömeheks. Väikese lapsena ma nägin teda vahel. Tal oli selline välimus, mis silma torkas. Kui karjamõisa jagati, sai ta sealt talu. Trammi maja ehitati veel vanamoodi, rehetoa ja reiealusega. Kui me koolist tulime, siis paistis maanteele, kaugele suure musta tähtedega kirjutatud 1926. See kiri on praegugi veel alles, kuid väga tuhmunud.