Kui mu poliitikahuviline vestluspartner aga mu vastulausetest järeldab, et olen nimetatud probleemi üle juba  põhjalikumalt mõtisklenud, siis muudab ta tavaliselt oma taktikat ning hakkab seletama, et tavakodanike võimust ilmajäämine minu poolt kirjeldatud moel on niivõrd iseenesestmõistetav ja igale mõistlikule inimesele arusaadav, et sellest pole üldse mõtet rääkida. Et see on loomulik ja paratamatu maailma kord ning "loodusseadus", mida küsimuse alla ei panda. Kogu võim peab loomulikult kuuluma vaid parimatele ja targimatele, kõige eetilisematele ja riigimehelikumatele.