Kuigi ta üldiselt oma auditooriumit suures põnevuses ja virgena hoidis, juhtus palavatel suvepäevadel vahel siiski, et mõnele kuulajale uimasus ja tukastus peale tuli.6Nende äratamiseks kasutas ta kord ühte, kord teist võtet, mida talle tol ajal ka pahaks ei pandud. Näiteks ükskord katkestas ta äkki jutluse, keeras oma taskuräti nagu palli kokku ja hakkas sellega mängima. Igaüks müksas teist ja otsemaid olid kõik jälle virged, mille peale ta järgmised sõnad välja pahvatas: Eks ma arvanud! Kui ma oleksin trikimeister, kes teile oma trikke näitab, pööraks igaüks teist mulle tähelepanu, praegu aga, kui ma teile täies tõsiduses kõige tähtsamaid elutõdesid esitan, kipute te magama jääma. Oh! Laisad südamed teevad ka silmad ja kõrvad laisaks jne.7