Nende tegude vahele jääb ridamisi väiksemaid kampaaniaid. 1945. a oktoobris küüditati 18 perekonda (51 inimest), novembris 37  perekonda (87 inimest) ja detsembris 37 perekonda (91 inimest) Tjumeni oblastisse. Nemad kui "kodumaa reeturite" perekonnaliikmed kuulusid erinõupidamise otsusega väljasaatmisele 5 aastaks. Aastatel 1948-1950 saadeti välja ingeri-soomlased, kes olid Eestisse elama asunud.  Sõjajärgsel perioodil (kuni Stalini surmani) arreteeriti Eestis u 30 000 inimest, kellest hukkus ligi kolmandik, mis oli sõjaeelse perioodiga võrreldes mõnevõrra väiksem. Umbes 23 000 pärast sõda küüditatud isikust hukkus u 3000. Võitluses  okupatsioonivõimudega langes Eestis u 2000 metsavenda. Stalini surma järel aktiivne vastupanu nõukogude võimule vaibus ning võttis teised vormid. Ka nõukogude režiim ise oli loobunud massirepressioonidest. Poliitilised arreteerimised siiski jätkusid, kuid juba võrreldamatult väiksema hooga. 1953-1988 arreteeriti Eestis poliitilistel põhjustel u 500 inimest.