27. aprill  Huvitav, et ma kirjutasin juba möödunud nädala algul oma ämmakale ja küsisin GTT vastust, aga ei kippu ega kõppu. Reedel lähen nüüd kohale ja eks ma siis kuule. Naljakas on ka minu kaaluga toimuv. Eile kaalusin ja oli pea 1.5 kilo vähem kui viimane kord arstil käies. Samas ümbermõõt muudkui paisub ja paisub. Paar ööd tagasi sain ka oma esimese jalakrambi kätte. Kui vahepeal ikka unustasin magneesiumi võtta, siis nüüd kohe  kindlasti mitte. Krambid on ikka väga vastikud asjad.  Enesetunne on seinast seina - mõni päev on täitsa hea olla ja jaksan tegutseda, teine päev on tunne nagu tühjaks pigistatud käsnal. Võibolla asi ka selles, et olen ju poisiga kahekesi nokkapidi koos pidevalt ja sellist oma aega nagu polegi.  Seoses sellega saime teada, et kui läheb hästi, siis järgmine nädal tehakse auto korda. Ma eriti ei panusta sellele, aga noh lootma peab. Saab ka inimese moodi liikuma ja linnast minema. Praegu oleme ühelt ja  teiselt saanud päevaks, paariks nädalas ikka autot laenata, aga hirmus ebameeldiv on kellegagi juttu hakata rääkima kui teine võibolla eeldab, et ma ainult auto pärast suhtlengi. See ei pruugi kindlasti nii olla, aga minu paranoiameeter ju teeb usinalt tööd.