Patrice Pavis - Analysing Performance: Theater, Dance and film. The University of Michigan Press, 2003. 362 lk    Lootsin seda lugema asudes leida midagi muud, aga lõppkokkuvõttes täitis ka see eesmärki: teatrisemiootikaga olen nüüd esmatutvuse teinud. See u 300-leheküljeline tutvus  on muidugi nii pinnapealne ja ennastammendav, et lisa otsimine on kohustuslik. Meeldis see, et paljud asjad olid arusaadavad nii, et mõned kuud varem need kohe kindlasti seda olnud ei oleks. Kõige elavam näide sellest, kuidas ülikooliharidus tegi selle teose lugemise lihtsamaks, on Geertzi "tiheda kirjelduse" tarvitamine teatri kallal:   Kuna üks järgnevatest teostest käsitleb Merley-Ponty filosoofiat, täpsemalt seda, mida ta on spekuleerinud corporeality kohta, tahan siia jäädvustada ka sellist tsitaati:   Minu uurimustöö seisukohast kõige olulisem informatsioon pärineb kohe näitlejat käsitleva peatüki algusest ja ütleb (kokkuvõtvalt), et näitleja ei pea emotsioone läbi elama, vaid neid näit-ama.    Ja viimaks katkend aegruumist, milles on kolmandaks osapooleks kas tegija või tegevus (tekk, su ema, liikumine).   Raamatu kohta nii palju, et seda oli meeldiv lugeda, kuigi keel oli jälle võõras. Igat prantsuse keelest inglise keelde tõlgitud teost lugedes on mul selline tunne, et tõlk on ikkagi hoidnud prantsusepärast lausestust või isegi kasutanud selliseid sõnu, mida leiab vaid sõnastikest. Üks osa minust loodab, et järgmine selleteemaline raamat selgitab paremini neid võõraid termineid (nt mise-en-scene), teine osa loodab, et need terminid on Pavisile omased ja teised autorid on vähe selgemad. Pettusin selles suhtes, et lootsin saada mingisugust "sisemist" infot teatri ja näitlemise kohta, aga sain hoopis teoreetilise raamistiku teatrietenduste analüüsimiseks. Suures osas tundubki see raamat olevat teadusliku mulaga kokku põimitud kogumik etendusearvusi. Tõenäoliselt loen kunagi uuesti, aga mitte lähiajal.