Elu Narvas jätkub tempokalt. Üks intervjuu ja kohtumine ajab teist taga. Ning üleskirjutused uurimispäevikusse lükkuvad aina edasi ja edasi. Kuid kirjutama peab, sest mälu on piiratud ja petlik. Enamasti on kirjutamine meelepärane tegevus, kuid kui peab ja pole aega, siis muutub kõik. Kaob rõõm ja entsusiasm ning on tükk tegemist, et neid tiivustavaid tundeid enda juurde tagasi saada.    Mõnel päeval on seesugune tunne, et tahaks lihtsalt voodisse jääda, magada ja detektiivijuttu lugeda. Aga praegu  ei saa. Ees ootab järgmine kohtumine. Siis paneb keha liikuma vaid kohusetunne ja minu kehasse talletunud teadmine, oma olemuselt alateadlik, et sellest eelolevast intervjuust tuleb tegelikult positiivne kogemus, mis annab tiivad. Ja nii see ongi. Kui intervjuu juba algab, siis ei mõtle ma enam paaniliselt sellele, kui suur infouputus mind juba saadab ning kuidas ma suudan kõiki neid elulugusid mõtestada ja teaduslikku dialoogi panna. Kui intervjuu algab, siis ma lasen inimese elulool ennast kaasa kanda.  Üritan kaasa mõelda, aru saada. Ja iga kord suudan millestki vaimustuda. Iga kord on mul tuline kahju, et aeg seab oma piirid, et kõike pole võimalik kuulata ja mõista.    Endiselt igatsen seda vaba päeva, kus ma end siinsest elust välja saan lülitada. See tuleb, laupäeval. Tuttav kutsus Kukruse mõisa kliimateemaliselt seminarile. Kutsuti ka Haljalasse "Vann vannis 3" üritusele, aga see jääb vahele. Ega liiga aktiivne pole ka hea olla :)    Järgmisel reedel sõidan pikemaks Narvast ära.  Esmalt Viru maraton, kuhu lähen Javil kätt ja pöialt hoidma, siis aga mõneks ajaks Tamperre. Ees ootab nädal mökkis. Tõeline talv ja puhkus, ma loodan. Saun ja suusatamine, hea hispaania söök. Igatsen! Palju lärmakat hispaania perekonda. Igatsen ka, teatud piirini :) Lisaks ka asisemad tegemised. Kahest doktorikursusest olen plaaninud osa võtta, autojuhiload vahetada, enne kui aeguvad, ja veel üht koma teist. Ja muidugi loodan üle pika aja mõningaid Tampere sõpru näha.    Elukohamuutus tuleb ka. Enne  järgmist reedet tuleb kolimisega ühele poole saada. Halvad uudised neile, kes pidasid plaani mulle külla tulla ja minu suurtes valdustes ööbida. Aga tulge ikka Narva, sest väiksemas koguses saan teid loodetavsti ka edaspidi vastu võtta! Veebruari lõpust, siis kui uue elukorraldusega harjunud olen.