Just see eesmärgitu elu ongi zen-kunsti põhiline teema, milles kunstnik väljendab oma ajatu hetke mitte kuhugi püüdlevat ruumi. Selles kunstis iga maastik, iga selle element on sarnase, üksiku ja vaikse hetke kaja. See on pilt sellisuse meeleolust, milles on sõnum eriti sügisel esiletulevast kõige kaduvuse tundest, elu eesmärgitust tajunud selgete hetkede õhkkond.