Riigikohtu esimees Märt Rask  Põhjuseid on ilmselt mitmeid. Esimene põhjus see, et keegi ei oska öelda, kui palju Eestis kohtunikke tarvis on. See on ajaga  välja kujunenud arv, 242, ta on vähekene küll vähenenud. Ja teiselt poolt tuleb arvestada sellega, et kohtunikuks saamine on pikk protsess. Alates konkursi väljakuulutamisest, kõik kohtunikukohad täidetakse konkursil, kuni kohtuniku ametisse nimetamiseni reeglina kulub kolmveerand aastat. Koht vabaneb, kui inimene läheb pensionile. Me suudame prognoosida enam-vähem, aga seda ka mitte päris täpselt, sellepärast et inimene võib kasutada oma õigust tänase seaduse järgi kuni 68. eluaastani töötada, mitte otse  pensionile minna. Ma võin mõningaid näiteid tuua selle kohta, kuidas teatud kohtade vabanemine ei olnud prognoositav, märksõnad Viru Maakohus, Tartu Maakohus, Võru Kohtumaja ehk kolm kriminaalvastutusele võetud kohtunikku, kes päevapealt kohtunikuametist lahkusid, no seda oli väga raske ette prognoosida, et need kohad vabanevad. Seal on põhjuseid veel mitmeid. Võib-olla ka see, et tegelikult tänase regulatsiooni järgi kohtuniku konkursi vaba koha täitmiseks kuulutab välja justiitsminister ja justiitsminister  lähtub temale teadaolevatest motiividest, kas seda kohta täita või mitte. Sellepärast, et vaba ehk täitmata ametikoht, nii rusikareegli järgi on koos maksudega 1 miljon krooni eelarve seisukohalt. See tähendab 16 miljonit Eesti krooni on täna Justiitsministeeriumi kohtute reservis kasutada millekski muuks, mitte kohtunikule palga väljamaksmiseks. Seda on kasutatud kohtuametnike stimuleerimiseks, palkade tõstmiseks ja kõigeks muuks. Nii et seal on terve rida selliseid otsustusi, mis iseenesest võib-olla ei  kiirusta kõige kiiremini justiitsministrit seda konkurssi välja kuulutama sellepärast, et minister peab arvestama sellesama eelarve ressurssiga, kuidas kohtuid majandada. Aga põhjuste paljusus esineb seal ja neid asju on analüüsitud kohtute haldamise nõukojas. Ma julgen öelda, et tegelikult see, kas Eestis on 200 kohtuniku ametikohta või neid on 242, tuleneb kõige rohkem ikkagi töökorraldusest. Ja kui me oleme harjunud sellega, et kohtunik täna peab kõrgepalgalise teenistujana tegelema asjadega, millega ta  ei peaks tegelikult tegelema, nendesamade kostjate tagaotsimisega, dokumentide kättetoimetamisega, personali koolitamisega, asja organiseerimisega, millega peaksid tegelema need inimesed, kes sellega igapäevaselt tegelevad ja nad ei pea olema kohtunikud ehk kohtuniku abistava personali väljaarendamine on tegelikult see võti, kus võiks kohtunike arv Eestis olla tõesti väiksem, kui ta praegu on, aga see tähendab seda, et tugistruktuurid peaksid toimima niimoodi, et kohtunik saaks olla otsustaja, menetluse  juht ja õigusemõistja.