Ja kuigi vabadus on kõigist välise elu avaldustest kõrvaldatud, elab see edasi metsades, põrandaall, vaikse häälega lauldud isamaalistes lauludes, usalduslikus käesurves ja mehises, kindlas pilgus, ennekõike aga südamete varjatuses, lootuses, mis ei väsi, palvetes, mis ei lakka, usus, mida võõras vägivald hingest kätte ei saa.