Erinevatel põhjustel on tänapäeva ühiskonnas see kunagine vägev isade-poegade põlvkondadevaheline liit murenenud. Robert Bly peab raamatus "Ürgmees" selle peamiseks põhjuseks ühiskondliku korra muutust. Poja kasvatamise aastatuhandete pikkune traditsioon püsis sellel, et isad ja pojad elasid külg külje kõrval ja isal tuli pojale ametit õpetada: põlluharimist, puusepatööd, sepatööd või rätsepa oma. Tööstuslik revolutsioon muutis kõigist perekondlikest suhetest kõige negatiivsemalt just isa ja poja suhet. Pojal ei olnud erinevalt varasemast enam võimalust isaga külg-külje kõrval olla ja isa ametit ning elukogemust kogeda. Isa nägemine põgusalt vaid õhtutundidel ei pruugi aga anda pojale isast piisavalt head tunnetust.