Käisin Ugala teatri "Jyrkat" vaatamas, Peeter Tammearu lavastuses. Hea lihtne ja lakooniline tykk. Kõiki vahendeid oli pruugitud ysna napilt ning tempo oli - no ytleme mahedalt -  eestilik . Mulle parasjagu sobis.    Jäin mõtlema,  et Põrgupõhja Jyrka lugu võiks kommenteerida ka mõni majandusteadlane. Praegu passiks täitsa kenasti tõlgendada Tammsaare teksti kui Eesti majanduslugu. Mis see Eestimaa rahvas siis viimastel aastatel muud teinud on kui ahminud kavalate Antsude soovitusel laene, mida ta, ullike, ei mõistnud kulutada ega tagasi maksta. Arusaamatuks jäi nii see, kuhu laenuraha pihust pudenes, kui seegi, kust kurat see nyyd võtta tuleks, kui kurjad Skandinaavia pensionärid kepiga vehkides oma raha tagasi nõuavad.    A:  Kuhu sa laenuraha panid?  B:  Maja ehitasin.  A:  Kuhu sa selle maja tegid?  B:  Panga põllu peale.  A:  Kelle nimel maja on?  B:  Panga nimel.  A:  Miks sa siis arvad, et see sinu maja on? Ja miks sa yldse maja  ehitasid, mitte maad ei parandanud?  B:  Pank soovitas, et ehita maja, nii saab rikkaks. Pank on minu sõber.  A:  Kus ta siis sinu sõber on, kui ta su kohtusse kaebas?    Mnjah.