Üks parem näide õhutõrjesüsteemi efektiivsusest on ilmselt Helsingi kaitsmine 1944. aastal.  Nimelt olid soomlased paigutanud jälgimis- ja sidesüsteemiga seotud õhutõrjekahurid ümber oma pealinna. Ja kui 1944. aasta algul otsustas N Liit sundida Soomet nn rahupommitamisega Helsingit kapituleeruma, ei tulnud sellest midagi välja. 6., 16. ja 26. veebruaril 1944 korraldatud mitme massiivse pommitajate reidi ajal Helsingi peale (osa Vene pommitajatest startis ka Eesti pinnalt) kohtasid ründajad oma teel soomlaste sedavõrd kõrgtasemel õhutõrjet, et venelaste plaan jäi realiseerimata. Seejuures olid  soomlaste kahjud suhteliselt väikesed  2000 väljalennuga alla visatud 20 000 pommi plahvatuse tagajärjel hävis umbes 100 maja ning hukkunuid oli ligi 150. Tänu tõhusale õhutõrjele kukkus linnapiirkonda umbes 1000 pommi, suurem osa nendest aga visati ägedat õhutõrjet kohates maha juhuslikult või nad sattusid merre juba enne linna kohale jõudmist. Teise ja kolmanda pommitamise ajal abistas kaitsjaid ka lennuvägi. Õhutõrje tulistas alla umbes 30 lennukit. Olgu öeldud, et Tallinna pommitamisel olid kahjud umbes kümme  korda suuremad.