Vahepeal oli juba päris pimedaks läinud ja ümberringi all paistis tuledes linn. Kui asi vaadatud sai, hakkasime väljapääsu otsima.  Kõik väravad olid aga lukus. Tekkis pingeline olukord. Peasissekäigu juurde kahe hoone vahel asuva suure värava juurde ei julgenud me minna, sest kui seal ka oleks olnud keegi meid välja laskmas, oleks tal ilmselt tekkinud küsimus, kuidas me sisse saime. Viimases hädas avastasime aiaaugu ja hiilisime üle lillepeenra sellest läbi. Seejärel jäi üle ainult mööda mäekülge alla kõnniteele laskuda ja pingeline moment oligi möödas. Õnneks keegi meid ei märganud. Rõõmsalt sõitsime bussiga kämpingusse tagasi.