Samal ajal muutusid üha ülbemaks need, kellest hiljem said punaste kobrade kõige usinamad teenrid. Vabariigi ajal oli Tallinnas kena komme, et õhtul kella kuuest seitsmeni liikusid kõik inimesed trotuaaril lustakal polkasammul. Ühel päeval kepsutasin minagi tänaval, kui järsku nägin - astub minu ees keegi mees, hiiglaslik hundikoer käekõrval ja ei tantsigi. See mees oli Johannes Lauristin.