Bravo, Khaled Hosseini!!! Hiilgav, filmitegijad!  Võtsin Khaled Hosseini raamatu kätte väga erinevate tunnetega. Minu jaoks isiklikult on Afganistan riik, kuhu minu eakaaslasi, sõpru ja klassivendi saadeti koolipingist (võõrasse) sõtta. Tagasi tulles olid nad teised inimesed ja oli ka neid, kes elusana tagasi ei tulnud. Väga valus kogemus. Hirm. Viha. Arusaamatus. Neid emotsioone on  tasakaalustanud natue Õnne Pärli blogi tema elust seal - nüüd ja praegu. Ometigi on see riik ja see rahvas olnud minu jaoks märgiline, segadust tekitav, valus ja võõrastav. Ja nüüd siis raamat. Ühe mehe meheks saamisest, lapsepõlvest Afganistanis, uuest elus vabal (aga võõral) maal ja tagasipöördumises kodumaale, et lunastada oma võlg. Raamat armastusest, sõprusest, truudusest, reetmisest, lunastusest.  Ei, see ei ole "naistekas", see on raamat Inimeselt Inimesele. Väga hästi kirjutatud, aus, valus, puhastav.