Traditsioonilise psühhiaatrilise vaatenurga kohaselt saavad psühholoogilised ja psühhopatoloogilised tagajärjed olla ainult niisugusel sündimisel, mis põhjustab pöördumatut kahju ajurakkudele. Näiteks võib raske sünnitusega seostuv hapnikupuudus põhjustada mentaalset peetust või hüperaktiivsust. Hapnikupuudus sündimise ajal ja viirusnakkused raseduse ajal on nende väheste järjekindlalt raporteeritud riskifaktorite  hulgas, mis soodustavad skisofreeniat. Kuid üllataval kombel on akadeemilistel psühhiaatritel kalduvus tõlgendada neid avastusi ainult aju füüsilise kahjustuse seisukohalt ning mitte kaaluda võimalust, et perinataalsetel haavamistel on lapsele ka tugev psühhotraumaatiline mõju, hoolimata sellest, kas need ajurakke kahjustavad või mitte.