Varsti saab aasta täis sellest, kui  ma oma maailma liikuma lükkasin. Kartsin kohutavalt kombel, aga jubedalt tahtsin proovida ka. Ideid on siiamaale nagu muda, aeg-ajalt tahaks juukseid katkuda ja kisendada: jeebus, kui samas tempos edasi, siis ei õnnestu mul kümnendikkugi oma ideedest käiku lasta! KUHU ma need siis panen?! Mängijad on mul õnneks täiesti geniaalsed - pooled ideedest on nende inspireeritud. Ja ma ei mäletagi, et ma mõne muu tegevuse juures nii palju naerda oleks saanud, kui Roesones :D Nii et kui me kunagi terve kambaga  pensionile peaks jääma, siis igav meil igatahes ei hakka. Mitte et praegu igav oleks, otse vastupidi.  Aga mitte sellest ei tahtnud ma kirjutada. Hoopis sellest, et…