16. detsembril peeti Paides Eestimaa Talupidajate Keskliidu 20. sünnipäeva ning ETKLi korralist kongressi. Meeleolu oli küll pidulik, aga natuke depressiivne. Vähe oli sära, seda eriti talumeeste silmades.  Asjal on ka selge põhjus. 20 aastat on rabatud, nüüd ollakse väsinud. Sest kuigi osa on jõukale järjele saanud, tuleb neid ehk mõnisada. Mõni tuhat nokitseb veel  toimetulekupiiril, pidades talutootmist oluliseks või valdavaks sissetulekuallikaks. Ülejänud lihtsalt elavad maal ja nokitsevad millegi sellise kallal, mis annab neile moraalse õiguse end taluperemeesteks nimetada.  Kongressil kurdeti ka selle üle, et õiget talu ega selle peremehe mõistet pole endiselt olemas. Et kirjutad paberitele alla kui FIE, aga peremeheks nimetad end alles kätt andes.  Seda peremees olemist jääb aga aasta aastalt vähemaks, sest eestlane ei olegi nii väga enam oma maa isand.  Õigupoolest ei teagi, kes see maaomanik siin on, sest Eesti seadused lubavad maad omada ka äriühingutel, neid aga omakorda osanikeks ja omanikeks lahutada pole mõtet. Jääb vaid ümiseda: "Kuni su küla veel elab…" Ühesõnaga - natuke kurb oli see pilt Paide kultuurikeskuse saali.